Question: Milloin Andy Murray voitti olympiakultaa?

Andy Murray











Andrew ”Andy” Murray (s. 15. toukokuuta 1987 Dunblane, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen tennispelaaja ja olympiavoittaja.[1][2] Murray aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005. Hän nousi ATP-listan ykköseksi 7. marraskuuta 2016 julkaistulla listalla. Listan toiselle sijalle hän oli noussut ensimmäisen kerran jo elokuussa 2009. Hän on pituudeltaan 191cm ja painaa 84kg. Oikeakätinen Murray on voittanut urallaan 45 ATP-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä[3]. Hän on pelannut 11 kertaa Grand Slam -turnauksen loppuottelussa, ja saavuttanut kolme voittoa; Yhdysvaltain avoimet 2012 ja Wimbledonin tennisturnaus 2013 sekä Wimbledonin tennisturnaus 2016. Olympiakullan Murray voitti Lontoossa 2012. Tuolloin finaalissa kaatui Roger Federer suoraan kolmessa erässä.[4][2] Murray voitti toisen kerran peräkkäin olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan Juan Martín del Potron kaksinpelin loppuottelussa erin 3–1. Hänestä tuli samalla ensimmäinen kaksinkertainen tenniksen kaksinpelin olympiavoittaja.[5]
Tennisura
Nuoruus
Murray syntyi 15. toukokuuta 1987 vanhemmilleen, Judylle ja Williamille. Hänellä on isoveli, Jamie Murray, joka on paremmin nelinpeleissä menestynyt tennispelaaja.[6] Murrayn vanhemmat erosivat hänen ollessaan 9-vuotias.[7]
Kahdeksanvuotiaana Andy Murray säilyi hengissä Dunblanen verilöylystä, jossa kouluun kohdistuneessa iskussa kuoli itsemurhan tehneen Thomas Hamiltonin lisäksi kuusitoista lasta ja opettaja ammuskelun seurauksena. Murray ja hänen vanhempi veljensä Jamie onnistuivat piiloutumaan rehtorin pöydän alle ja säilyivät siten joukkosurmasta hengissä.[8]
Uran alku
Murray aloitti tenniksenpeluun 3-vuotiaana.[4] 15-vuotiaana Murray muutti Barcelonaan, Espanjaan, jossa hän opiskeli kansainvälisessä koulussa ja harjoitteli Emilio Sánchezin Sánchez-Casal-akatemiassa.[9][10]
Vuonna 1999 Murray voitti alle 12-vuotiaiden Orange Bowl -turnauksen. Vuonna 2002 Murray aloitti junioriuransa, voittaen kaksi turnausta kyseisenä vuonna.[11] Vuonna 2004 Murray voitti Yhdysvaltain avointen poikien kaksinpelin voittamalla loppuottelussa Serhi Stah’ovskyin. Nelinpelissä hän pääsi välieriin veljensä kanssa. Seuraavana vuonna Ranskan avoimissa hän pääsi kaksinpelissä välieriin.[4] Junioreiden maailmanlistalla Murray oli parhaimmillaan toisena tammikuussa 2004.[12]
2005–2007

Maaliskuussa 2005 Murraysta tuli 17-vuotiaana nuorin Davis Cupissa pelannut britti.[13] Huhtikuussa hän teki debyyttinsä ATP-tason turnauksessa Barcelona Openissa, johon hän pääsi mukaan villillä kortilla. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jan Hernychille.[14] Ensimmäisen ATP-tason voittonsa Murray saavutti kesäkuussa pelaamassaan Queen's Clubin tennisturnauksessa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Santiago Venturan.[15] Toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 30 olleen Taylor Dentin. Kolmannella kierroksella hän hävisi tiukan taistelun Thomas Johanssonia vastaan.[16][11] Murray osallistui miesten Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Wimbledonissa, jossa hän voitti toisella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Radek Štěpánekin, mutta hävisi kolmannen kierroksen ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle David Nalbandianille.
Vuoden 2006 Wimbledonissa Murray voitti kolmannella kierroksella turnauksessa kolmanneksi sijoitetun Andy Roddickin suoraan kolmessa erässä, mutta hävisi seuraavassa ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle Marcos Baghdatisille. Vuosina 2006 ja 2007 Murray voitti San Josén turnauksen ja jälkimmäisenä vuonna myös Pietarin turnauksen. Vuoden 2007 Wimbledon-turnaus jäi loukkaantumisen takia väliin.
2008–2009
Vuonna 2008 Murray voitti tammikuussa Dohan turnauksen ja helmikuussa Marseillen turnauksen. Wimbledonissa hän selviytyi puolivälieriin voitettuaan kokeneet vastustajansa Fabrice Santoron, Xavier Malissen ja Tommy Haasin sekä neljännellä kierroksella Richard Gasquet'n eräluvuin 5–7, 3–6, 7–6(3), 6–2, 6–4. Puolivälierässään Murray hävisi toiseksi sijoitetulle Rafael Nadalille eräluvuin 3–6, 2–6, 4–6. Elokuussa hän voitti Masters-sarjan turnauksen Cincinnatissa. Yhdysvaltain avoimissa Murray selviytyi ensi kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Hän voitti välierissä turnauksen ykköseksi sijoitetun Rafael Nadalin eräluvuin 6–2, 7–6(5), 4–6, 6–4. Loppuottelussa hän hävisi Roger Federerille lukemin 2–6, 5–7, 2–6. Turnauksen jälkeisellä rankinglistalla hän nousi ensi kertaa urallaan neljänneksi. Lokakuussa Murray voitti Masters-turnauksen Madridissa ja Pietarin turnauksen. Madridin turnauksen välierissä hän voitti jo kolmannen kerran urallaan Roger Federerin, maailman entisen ykköspelaajan. Neljännen kerran Federer kaatui marraskuussa 2008 Masters Cupissa Shanghaissa.
Murray saavutti viidennen voittonsa Federeristä tammikuussa 2009 Dohan turnauksessa, jonka loppuottelussa Murray voitti Andy Roddickin eräluvuin 6–4, 6–2. Helmikuussa 2009 hän voitti Rotterdamin turnauksen loppuottelussa jalkavaivaisen Rafael Nadalin eräluvuin 6–3, 4–6, 6–0. Maaliskuussa hän otti Indian Wellsin Masters-turnauksen välierissä kuudennen voittonsa Roger Federeristä, mutta hävisi loppuottelussa Rafael Nadalille. Kaksi viikkoa myöhemmin Murray voitti Miamin turnauksen loppuottelussa Novak Đokovićin eräluvuin 6–2, 7–5 ja saavutti näin uransa 11:nnen ATP-turnausvoittonsa. Murray selvisi Ranskan avoimissa puolivälieriin, mutta hävisi chileläiselle Fernando Gonzálezille.  Kesäkuussa 2009 Murray voitti Queen's Clubin ruohokenttäturnauksen ensimmäisenä brittinä 71 vuoteen; loppuottelussa hän kukisti James Blaken erin 7–5, 6–4[17]. Wimbledonissa Murray pääsi välieriin saakka, mutta hävisi sitten Andy Roddickille luvuin 4–6, 6–4, 6–7(7), 6–7(5). Elokuussa Murray voitti Montréalin turnauksen loppuottelussa Juan Martín del Potron lukemin 6–7(4), 7–6(3), 6–1 ja marraskuussa Valencian turnauksen loppuottelussa Mihail Južnyin luvuin 6–3, 6–2.
2010–2011
Australian avoimissa 2010 Murray selvisi aina finaaliin asti pudotettuaan muun muassa hallitsevan mestarin, espanjalaisen Rafael Nadalin puolivälierissä ja kroatialaisen yllättäjän Marin Čilićin välierissä. Murray kuitenkin hävisi finaalissa maailmanlistan ykköselle sveitsiläiselle Roger Federerille. Ranskan avointen neljännellä kierroksella Murray hävisi Tomáš Berdychille ja Wimbledonin välierässä Rafael Nadalille. Elokuussa 2010 Murray voitti Canada Masters -turnauksen Torontossa. Turnauksen välierässä hän voitti maailmanlistan ykkösen, Rafael Nadalin ja finaalissa Roger Federerin.[18] Yhdysvaltain avointen kolmannella kierroksella hän hävisi Stanislas Wawrinkalle. Lokakuussa pelatussa Shanghai Masters -turnauksessa Murray voitti finaalissa Federerin.
Vuoden 2011 Australian avoimissa Murray pääsi finaaliin, mutta hävisi tällä kertaa Novak Đokovićille. Ranskan avoimissa Murray hävisi välierissä Rafael Nadalille suoraan kolmessa erässä. Kesäkuussa Murray voitti Queen's Clubin tennisturnauksen toistamiseen.
Olympiakultaa ja ensimmäinen Grand Slam -turnausvoitto (2012)
Tammikuussa 2012 Murray voitti Brisbanen turnauksen päihitettyään loppuottelussa Aleksandr Dolgopolovin.[19] Australian avoimissa Murray hävisi välierissä maailmanlistan ykköselle, Novak Đokovićille neljä tuntia ja 50 minuuttia kestäneessä ottelussa luvuin 3–6, 6–3, 7–6(4), 1–6, 5–7.[20] Dubain turnauksen loppuottelussa Murray hävisi Roger Federerille voitettuaan välierissä Đokovićin. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa Murray pääsi jälleen loppuotteluun, mutta hävisi Đokovićille. Huhtikuussa Murray hävisi kahdessa pelaamassaan turnauksessa puolivälierissä, ensin Tomáš Berdychille ja sitten Milos Raonicille.[16] Ranskan avoimissa Murray hävisi puolivälierissä David Ferrerille.[21] Wimbledonissa Murray pääsi loppuotteluun Federeriä vastaan. Murray voitti ensimmäisen erän 6–4, mutta hävisi ottelun lopulta neljässä erässä luvuin 6–4, 5–7, 3–6, 4–6.[22] Heinä-elokuussa kisatuissa Lontoon olympialaisissa Murray saavutti uransa suurimman voiton voitettuaan kaksinpelissä olympiakultaa. Loppuottelussa hän päihitti Roger Federerin suoraan kolmessa erässä murskaluvuin 6–2, 6–1, 6–4.[23] Murray pääsi loppuotteluun myös sekanelinpelissä, jossa hän pelasi yhdessä Laura Robsonin kanssa. He hävisivät sen kuitenkin valkovenäläisille, Maks Mirnylle ja Viktoryja Azarenkalle kolmanteen erään venyneessä ottelussa.[24] Yhdysvaltain avoimissa Murray saavutti ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa voitettuaan lähes viisi tuntia kestäneessä, kaikkien aikojen pisimmässä Yhdysvaltain avointen loppuottelussa puolustavan mestarin Novak Đokovićin. Ottelu päättyi Murrayn voittolukemiin 7–6(10), 7–5, 2–6, 3–6, 6–2. Murraysta tuli ensimmäinen brittiläinen miestennispelaaja vuoden 1936 jälkeen, joka on voittanut Grand Slam -turnauksen.[25][26]
Wimbledonin mestaruus (2013)
Murray avasi kauden 2013 voittamalla Brisbanen turnauksen. Loppuottelussa hän voitti ensimmäistä ATP-finaaliaan pelanneen Grigor Dimitrovin luvuin 7–6(0), 6–4.[27] Australian avoimissa Murray eteni loppuotteluun, jossa hävisi Novak Đokovićille.[28] Maaliskuussa hän voitti Miamin Masters-turnauksen ja kesäkuussa Queen's Clubin turnauksen.[16] Murray saavutti vihdoin Wimbledonin mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Novak Đokovićin suoraan kolmessa erässä. Viimeksi brittiläismies oli voittanut turnauksen vuonna 1936, jolloin Fred Perry oli mestari.[29]
Toinen Wimbledonin mestaruus ja ATP World Tour Finalsin ensimmäinen voitto (2016)
Murray voitti Wimbledonin mestaruuden toisen kerran urallaan. Hän päihitti loppuottelussa Milos Raonicin suoraan kolmessa erässä.[30]
Murray voitti ATP World Tour Finalsin ensimmäistä kertaa. Finaalissa kaatui Novak Djokovic 6-3 6-4
Yksityiselämä
Murraylla oli viiden vuoden ajan suhde Kim Searsin kanssa, joka päättyi hetkeksi vuonna 2009. He kuitenkin palasivat yhteen 2010.[31][32][33]
Turnausvoitot
Kaksinpeli (45)


Lähteet
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Viitteet

Aiheesta muualla





Luokka:Brittiläiset tennispelaajat
Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat
Luokka:Vuonna 1987 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt