Question: Onko muskimolilla dissosiatiivisia ominaisuuksia?

Muskimoli



Muskimoli (myös pantheriini tai agariini) on väritön ja kiteinen isoksatsoleihin kuuluva aine.[1] Se kiihdyttää hermotoimintaa hillitsevän GABAA-reseptorin toimintaa sitoutumalla tähän reseptoriin.[2] Muskimolilla on siksi rauhoittavia, lamaannuttavia ja dissosiatiivisia ominaisuuksia.
Muskimolia, sen hermomyrkyllistä iboteenihappo-esiastetta muskatsonia ja antikolinergistä muskariinia esiintyy muun muassa punakärpässienessä, pantterikärpässienessä ja ruskokärpässienessä. Näiden sienten syömisestä saadut psykoaktiiviset vaikutukset johtuvat muskimolista eivätkä muskariinista, toisin kuin 1900-luvun alussa pitkään uskottiin.[1]
Biokemia
Muskimoli imeytyy ihmisen elimistöön nopeasti ruoansulatuskanavan kautta ja näyttää läpäisevän veri-aivoesteen aktiivisella kuljetuksella.[3]

Muskimoli on kolmiulotteiselta rakenteeltaan samanlainen kuin kehon tuottaman GABA-välittäjäaineen tietty kolmiulotteinen muoto (konformaatio), joka sitoutuu GABAA-reseptoriin.[1] Siksi muskimoli sitoutuu GABAA-reseptoriin sen toimintaa tehostaen eli agonistina. Muskimoli sitoutuu samaan reseptorin kohtaan kuin GABA, toisin kuin esimerkiksi barbituraatit ja bentsodiatsepiinit, jotka sitoutuvat saman reseptorin muihin kohtiin.[2] GABA-reseptorin aktivoijat lamaavat hermosolujen toimintaa, mistä muskimolin huumaava vaikutus johtuu.[4] Muskimoli on myös GABAA-rho-reseptorin osittaisagonisti eli osittaisaktivoija.[5]
Punakärpässienissä päihdyttävää muskimolia muodostuu sienissä olevasta hermostolle myrkyllisestä iboteenihaposta. Kun sieniä kuivataan, iboteenihappo dekarboksyloituu muskimoliksi. Muskimolia muodostuu myös syötäessä sieni sellaisenaan todennäköisesti vatsahappojen dekarboksyloimana.[1]
Muskimoli poistuu lähinnä virtsan mukana ja pääosin muuttumattomana, minkä vuoksi muskimolia sisältävien sienten päihdekäyttöön on liittynyt eri kulttuureissa sieniä syöneen ihmisen tai eläimen virtsan juontia päihtymystarkoituksessa.[1] Muskimoli voidaan kokeellisesti havaita virtsasta tunnin kuluttua aineen nauttimisesta.[3]
Päihdekäyttö
vasen|pienoiskuva|180x180px|Halkaistu punakärpässieni.
Annostus
Tyypillinen päihdyttävä annos muskimolia on 10–15 mg. Sienten muskimolipitoisuudet saman lajinkin sisällä vaihtelevat, joten sopivaa päihdyttävää sienimäärää on hankala arvioida. Erowid-sivuston mukaan 5–10 g kuivattua punakärpässientä (1–3 keskikokoista sienen lakkia) voi olla sopiva määrä.[6] Suurin iboteenihapon ja muskimolin pitoisuus on punakärpässienen lakin punaisen pinnan alaisessa kellertävässä kerroksessa.[1] Yksittäisessä puna- tai pantterikärpässienessä voi olla noin 6 mg muskimolia tai 30–600 mg iboteenihappoa.[7]
Vaikutukset
Puna- ja joidenkin muiden kärpässienten pääasiallinen päihdyttävä aine on muskimoli.[1] Syötynä sienten vaikutukset alkavat 30–120 minuutin kuluttua ja kestävät 5–10 tuntia. Toivottuihin vaikutuksiin kuuluvat muun muassa euforia, unenkaltainen tila, kehostapoistumiskokemukset ja synestesia. Muita vaikutuksia ovat sekavuus, kömpelyys, tunne lisääntyneestä kehon voimakkuudesta, asentoaistin muutokset ja tasapainon menettäminen. Aine voi vaikuttaa rauhoittavasti, mutta myös päinvastaista kiihtymistä ja äärimmäisiä energianpurkauksia on kuvailtu. Lisäksi voi esiintyä pupillien laajenemista, katseen lasittumista, näköaistin sumeutta sekä nenän ja silmien vuotoa. Epätoivottuja vaikutuksia ovat lievä tai äärimmäinen pahoinvointi, vatsan kouristelu, lisääntynyt syljen eritys, lihasten nykiminen tai vapina ja suuria annoksia käytettäessä voimakas dissosiaatio tai sekavuustila.[8]
Myrkytykset ja yliannostukset
Vahingollisia muskimolia sisältävien sienten aiheuttamia myrkytyksiä tiedetään ja jotkin harvat tapaukset ovat johtaneet kuolemaan.[9][10] Nykyään ennuste lääketieteellisesti hoidetuissa myrkytystapauksissa on hyvä.[11] Elimellisiä vaurioita muun muassa maksaan tai munuaisiin ei ole kuvailtu. Tosin sienten iboteenihappo on hermomyrkyllinen aine ja voi teoriassa aiheuttaa aivoihin vaurioita. Myöskään tahdosta riippumattoman hermoston toiminnot, kuten hengittäminen ja sydämen syke, eivät merkittävästi häiriinny muskimolin vaikutuksesta. Myrkytykset kestävät tavallisesti enimmillään päivän,[1] mutta eräässä tapauksessa punakärpässienten tahattoman syönnin aiheuttama psykoosi kesti viisi päivää. Toipuminen myrkytyksestä oli kuitenkin täydellinen.[12]
Myrkytystä hoidetaan varhaisessa vaiheessa oksennuttamalla, jos muskimolia sisältävää ainetta on syöty enintään viimeisen 30 minuutin sisällä ja henkilö on tajuissaan. Aktiivihiiltä[13] tai vatsahuuhtelua voidaan käyttää. Lihaskouristuksiin on ehdotettu rauhoittavien lääkkeiden, kuten klonatsepaamin ja diatsepaamin käyttöä, mutta ainakin diatsepaami voi voimistaa muskimolin vaikutuksia. Antikoliiniesteraasina toimiva fysostigmiini saattaa estää muskimolin vaikutusta.[1]
Muskimolin LD50-arvo rotissa on verenkiertoon pistettynä 4,5mg/kg ja suun kautta annettuna 45mg/kg.[7]
Katso myös
Dissosiatiivit
Suippumadonlakki
Lähteet

Aiheesta muualla
 - Puna- ja pantterikärpässienten päihdekäyttö. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:57.2 Biokemia
Luokka:Sienimyrkyt
Luokka:Hermomyrkyt