Question: Minä vuonna IBM avasi ensimmäisen konttorinsa Suomessa?

Fazer



Oy Karl Fazer Ab (vuoteen 1970 O.Y. Karl Fazer A.B.) on leipomo- ja ruokapalvelualalla toimiva suomalainen perheyritys, jolla on toimintaa kahdeksassa maassa ja vientiä yli 40 maahan.[1] Suomen lisäksi yritys toimii Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Venäjällä, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Yritys valmistaa leipomo-, keksi- ja makeis­tuotteita, ja sillä on ravintola- ja kahvilatoimintaa.[2]
Organisaatio ja toiminta
pienoiskuva|Skogaholm-Fazer, Eskilstuna.
Konsernijohdossa ja yhteisissä palveluissa toimii noin 200 henkilöä kuudessa maassa. Konsernijohtoon kuuluvat viestintä, lakiasiat, HR, talous ja rahoitus, riskienhallinta, turvallisuus, investointihallinto, yritysjärjestelyt, kiinteistöhallinto ja sisäinen tarkastus. Yhteisiin palveluihin kuuluvat muun muassa IT, kirjanpito ja henkilöstöhallinto.[2]
Maaliskuussa 2014 Fazer-konserni jakautui kolmeen liiketoiminta-alueeseen ja kahteen liiketoimintayksikköön. Liiketoiminta-alueita ovat Fazer Leipomot, Fazer Makeiset ja Fazer Food Services. Liiketoimintayksiköitä ovat Fazer Cafés ja Fazer Mylly.[3]
Leipomot
Fazerilla on yhteensä 19 leipomoa Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Venäjällä ja sen leipomotuotteita viedään 20 maahan. Fazerin leipomobrändejä ovat Fazerin ohella Oululainen, Skogaholm, Hlebnyi Dom, Druva ja Gardesis. Keksinsä Fazer valmistaa Vantaalla, ja sen keksibrändeihin Suomessa kuuluvat muun muassa Jyväshyvä, Domino, Jaffa, Fasupala, Carneval, Suklaalehti, Muro ja Hangon.[2] Myymälöissä sijaitsevia Fazerin lähileipomoita oli vuonna 2013 Suomessa 47. Leipomomyymälöitä on Ruotsissa 25 ja Suomessa neljä. Fazerin Lappeenrannan leipomossa valmistetaan karjalan­piirakoita. Fazerin karjalanpiirakat ovat Rukiinen piirakka, Rukiinen Imatran Riisipiirakka, Vuoksen piirakka, Rukiinen Perunapiirakka ja Rukiinen Porkkanapiirakka.
Leipomoista Hyvinkään ja Ulvilan tuotantolaitokset suljettiin syksyllä 2015.[4]
Fazerin uutisoitiin huhtikuussa 2016 ostaneen Domino, Jaffa ja Fanipala-tuotemerkit takaisin omistukseensa.[5]
Ruokapalvelu
Fazerin ruokapalvelut kattavat muun muassa yksityisen ja julkisen sektorin henkilöstöravintoloita, opiskelijaravintoloita, kongressi-, kokous- ja tilausravintoloita sekä koulujen ja julkisten laitosten ruokailupalveluja. Food Services -brändejä ovat Amica, Blue, Fazer ja wip, ja siihen kuuluu noin 1100 ravintolaa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa  ja Tanskassa. Ravintoloita käyttää päivittäin noin 400000 asiakasta.[2] Lisäksi Fazerilla oli vuonna 2013 Suomessa seitsemän ja Ruotsissa 15 kahvilaa.[3]
Makeiset
Makeisliiketoiminnassa Fazer on markkinajohtaja Suomessa 30–40 prosentin osuudellaan[6], ja sillä on toimintaa Itämeren alueella. Makeisia myydään yli 40 maahan. Fazerin kansainvälisiä makeistavaramerkkejä ovat Karl Fazer, Geisha, Dumle, Tutti Frutti, Xylimax, Marianne, Tyrkisk Peber, Pantteri ja Ässä. Fazerin makeistehtaat sijaitsevat Suomessa Karkkilassa (purukumit), Lappeenrannassa (sokerimakeiset) ja Vantaalla (suklaat).[2]
Fazer tuottaa vuodessa 25000 tonnia suklaata.[7] Se liittyi Maailman kaakaojärjestön jäseneksi vuonna 2005.[8]
Historia
Karl Fazerin aika, 1891–1932

Fazer-konsernin isä, Karl Fazer perusti syksyllä 1891 konditorialiikkeensä Helsingissä, isänsä omistamassa kiinteistössä Kluuvikatu 3:ssa. Naapurirakennukseen hän avasi kahvilan ja yhdisti sitten huoneistot, konditoriatila erotettiin kahvilatilasta verholla. Fazerin kahvilasta muodostui erityisesti ylioppilaiden kokouspaikka, josta sai kahvin ja leivosten lisäksi myös portviiniä. Fazerin kahviloista ja konditorioista, joita oli kaupungin keskustan lisäksi muun muassa Töölössä, tuli osa helsinkiläistä kulttuurielämää.[9] Kluuvikadun konditoriassa alettiin vuonna 1895 valmistaa alkuperäisiä Pihlajanmarja-marmeladeja, jotka ovat vanhimipia edelleen myytäviä Fazer-tuotteita.[10]
Vuonna 1897 Fazer alkoi valmistaa makeisia tehdasmaisesti tullimuutosten jälkeen. Aiemmin se ei ollut ollut kannattavaa, sillä Venäjältä tuodut makeiset olivat hyvin edullisia niiden tullivapauden takia. Muutoksen jälkeen makeisten valmistus tuli kannattavaksi Suomessakin, mutta vain riittävän suurina määrinä. Siksi Karl Fazer perusti makeistehtaan Helsingin Puna­vuoreen, Tehtaan­kadun ja Pursimiehenkadun väliseen kortteliin. Tehdasrakennus sai nimen Mestaritalo. Samalla tontilla toimi hänen veljensä Max Fazerin tukkuliike. Veljet sopivat makeisten tukkujakelusta, ja Max tuki veljeään takaamalla hänen  pankkilainansa. Euroopan johtavissa konditorialiikkeissä makeisten valmistusta opiskellut Karl Fazer yhdisti parhaat puolet venäläisestä ja ranskalaisesta makeiskulttuurista. Makeiset olivat laadultaan ensiluokkaisia ja ulkonäöltään houkuttelevia, ja ne pakattiin upeasti. Karl Fazer osasi myydä tuotteitaan ja hallitsi markkinoinninkin, ja niinpä esimerkiksi Helsingin raitio­vaunuissa oli jo 1800-luvun lopulla Fazerin makeismainoksia. Hänen vaimonsa, Berta Fazer osallistui tiiviisti liiketoimintaan muun muassa hoitamalla kirjanpitoa, somistamalla näyte­ikkunoita ja tekemällä muita mainontaan liittyviä tehtäviä, esi­merkiksi keksimällä perheen kanssa nimiä uusille karamelleille. Uusien tuotenimien syntymistä juhlittiin aina joukolla.[9]
Fazerin tehtaan ensimmäisiä karamellilajeja olivat Keisarisekoitus, Iris- ja Kiss-Kiss-karamellit. Tehtaassa työskenteli noin parikymmentä henkilöä, joista suuri osa tuli Venäjältä. Makeisten vienti aloitettiin 1898, kun tuotteet olivat saaneet palkintoja kansainvälisissä näyttelyissä. Tuotteita myytiin useimmissa Euroopan maissa, mutta myös Marokossa, Levantissa, Ceylonissa ja Alankomaiden Intiassa.[9]
Fazerin tavaramerkki rekisteröitiin vuonna 1908, jolloin avattiin myös alkuperäisen Kluuvikadun rakennuksen tilalle rakennettu uusi talo. Vuonna 1918 Karl Fazer omisti Tehtaan­kadun länsi­päässä sijaitsevan korttelin jo kokonaisuudessaan, ja vuonna 1924 Helsingissä aloitettiin keksien teko. Hangosta ostettiin Suomalais-Englantilaisen Biscuit-tehtaan osakekanta vuonna 1928, mikä moninkertaisti keksien tuotannon [9]. Kluuvikadun kertaalleen uusittu rakennus purettiin 1928, ja vuonna 1930 avattiin uusi, Gösta Juslenin piirtämä funktionalistinen rakennus.
Karl Fazer kuoli 66-vuotiaana 9. lokakuuta 1932 saatuaan sydänkohtauksen. Hänen ainoa poikansa Sven Fazer oli noussut yhtiön johtoon jo ennen tätä, vaikka muodollisesti toimitusjohtajana toimi Carl Voss-Schrader vielä vuoteen 1939 asti. Sven Fazer oli työskennellyt jo vuodesta 1914 lähtien yhtiössä.[9][11]
Vuodet 1933–1999


Sven Fazer toimi toimitusjohtajana 15 vuotta, vuoteen 1955 asti.[9] Hänen aikanaan emoyhtiö Oy Karl Fazer Ab oli Suomen suurin makeistehdas ja yhtiö kasvoi alallaan myös Pohjoismaiden suurimmaksi. Sven Fazerin johtajakaudelle ajoittuvat seuraavat tunnetut tuotemerkit:[11]
Fazerin Sininen -suklaa (1922),
Paavo Nurmen mukaan nimetyt Nurmi-pastillit (1926),
Muro-keksit (1927),
Vihreät kuulat ja Ranskan pastillit (1929),
Fazerin parhain (1935),
Euca-Menthol (1937),
Salmiakkipastilli (1938)
Pax-pastillit (1947) Pariisin rauhansopimuksen kunniaksi.
Domino-keksit ja Fazerina-suklaapatukat (1953).
Oululainen Oy ryhtyi vuonna 1955 valmistamaan hapankorppuja, ja 1960-luvulla alettiin valmistaa useita kymmeniä edelleen valmistuksessa olevaa makeis-, konditoria- ja leipätuottetta. Emoyhtiön lisäksi yhtymään kuuluivat sisar- ja tytäryrityksinä yhtiön vanhin osa Oy Karl Fazerin Konditoria, Hangon Keksi sekä Oululainen.[11]
Helsingin maalaiskunnan (vuodesta 1972 Vantaan) Vaaralaan alettiin vuonna 1955 rakentaa uutta tehdasta, ja paikan nimeksi annettiin Fazerila (osoite Fazerintiellä). Vuonna 1958 Fazer osti Lahdessa sijaitsevan Oululaisen Leipomon. Konsernilla oli 1960-luvun lopulla työntekijöitä noin 2000. Tehtaankadun tehdas siirtyi Fazerilaan vuonna 1963, konttori vuonna 1966. Svenin pojasta Peter Fazerista tuli vuonna 1965 yhtiön toimitusjohtaja, missä tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1987 asti.[11]
Vuonna 1967 Ruotsiin perustettiin tytäryhtiö, jossa pari vuotta myöhemmin alettiin valmistaa näkkileipää. Konsernin laajeneminen jatkui 1970-luvulla, jolloin ostettiin Colombia (1970) ja Hildénin konditoria ja kahvilatoiminta (1974). Vuonna 1976 syntyi Fazer Catering (myöh. Amica).
Lahteen avattiin vuonna 1971 Uusi Mylly ja Suurleipomo tehtiin Fazerilaan. Vuonna 1989 toiminnot yhtiöitettiin, jolloin muodostuivat muun muassa Fazer Makeiset, Fazer Leipomot ja Fazer Keksit. Fazer Makeisten ja ruotsalaisen Cloettan yhteistyö alkoi vuonna 1990.
Vuonna 1993 Chymos Oy:n makeistuotanto siirtyi Fazerin omistukseen.[12] Vuonna 2006 Chymos sulautettiin kokonaan Cloetta Fazer AB:n osaksi.[13]
Vuonna 1997 Fazer osti Ruotsissa vuonna 1984 perustetun Candyland-irtokarkkikonseptin ja nimesi sen uudestaan Candykingiksi.[14]
2000-luvulla

Fazerin makeisten valmistus yhdistettiin vuonna 2000 ruotsalaisen Cloettan kanssa uudeksi Cloetta Fazer AB -nimiseksi yritykseksi, josta tuli Fazerin tärkein osakkuusyhtiö. Helmikuussa 2005 Fazer teki julkisen ostotarjouksen Cloetta Fazer AB:n koko osakekannasta, mikä ei kuitenkaan johtanut Fazerin kannalta toivottuun tulokseen. Vuonna 2008 tultiin siihen tulokseen, että Cloetta Fazer AB- fuusioyhtiö jaetaan kahdeksi erilliseksi itsenäiseksi yhtiöksi, Cloetta AB:ksi ja Fazer Makeisiin. Fazerin sininen -suklaa ja muut Fazerin karamellit valmistetaan siis jälleen Suomessa, ja ne ovat täysin suomalaisia merkkejä. Fazer Makeiset on nykyään osa Oy Karl Fazer Ab -yhtiötä.
Helmikuussa 2002 Fazer Keksit Oy myytiin ranskalaiselle keksinvalmistajalle LU:lle, joka perusti suomalaisen tytäryhtiön LU Suomi Oy:n. Sen myötä muun muassa tavaramerkit Jyväshyvä, Domino, Fanipala (aik. Fasupala), Jaffa ja Carneval siirtyivät aluksi nimen LU Fazer ja sittemmin vain LU-nimen alle. Marraskuusta 2007 LU oli osa Kraftia, mutta vuoden 2012 lopulla yritys siirtyi takaisin Fazerin omistukseen.[15]
Vuonna 2006 Fazer osti venäläisen, Pietarissa toimineen, Abela Service CIS -ruokailupalveluyrityksen. Kaupan myötä Fazer Amica aloitti ruokailupalvelutoiminnan myös Venäjällä. Abela Service CIS on Fazer Amica Venäjän kokonaan omistama tytäryritys.
Vuonna 2007 Cloetta Fazer luopui jo 80 vuotta myynnissä olleen Laku-Pekka-lakritsipatukan kääreen lakupoikatunnuksesta. Musta lakupoikatunnus aiheutti laajaa keskustelua tunnuksen sopivuudesta monikulttuurisessa yhteiskunnassa.[16] Muun muassa brittiläinen europarlamentaarikko Claude Moraes katsoi mustakasvoisen hahmon loukkaavan tummaihoisia.[17]
Fazer myi vuoden 2007 lopussa Candykingin ruotsalaiselle Accent Equity Partnersille.[18] Edellisenä vuonna Candyking oli ollut Suomen johtava irtomakeistuottaja yli 65 prosentin markkinaosuudella.[14]
Vuonna 2009 Fazerin Sininen oli vuoden tauon jälkeen brändiykkönen Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen Brändien arvostus -tutkimuksessa.[19] Myös Fazer Group nousi listalla sijalle kolme.
Vuonna 2012 Fazer teki myyntiennätyksiä makeisissa ja laajensi tuotteiden ja palveluidensa valikoimaa. Marraskuussa 2012 Kraft Foodsilta ostettiin keksitehdas, joka vastaa suomalaisille tutuista keksibrändeistä Jyväshyvä, Hangon ja Carneval. Fazer rakensi uuden viljamyllyn Lahteen, jossa toimivat ruis-, vehnä- ja kauramyllyt. Kahvilainvestointeja tehtiin muun muassa ostamalla ruotsalainen Gateau-kahvilaketju. Makeisissa Fazer alkoi yhdistellä eri brändejä uusiin tuotteisiin, esimerkiksi Marianne, Geisha ja Fazerina ovat Nestlén jäätelöiden makuja ja Dumle-toffeekarkit on yhdistetty donitseihin. Uudesta myyntiennätyksestä vastasivat Fazerin Angry Birds -makeiset, joita myytiin viisi miljoonaa karamelli­pussia viidessä kuukaudessa. Angry Birds -karkkeja myytiin 15 maassa ja tuoteperheeseen kuului tikku­karamelleja, purukumia, yllätys­munia, kakkuja ja donitseja. Fazerin suunnitelmissa on koota makeisista kattava premium-tuoteportfolio, jota aletaan myydä kansainvälisten lentokenttien kautta. Sopimusruokailussa Fazer osti ruotsalaisen Scandinavian Facility Managementin vahvistamaan yhtiön asemaa julkisen sektorin ruokailupalveluissa.[20]
Vuonna 2013 Fazerin Sininen ja Fazer olivat viidennen kerran Suomen arvostetuimmat brändit.[21] Lokakuun 2013 alussa Fazer-konsernin toimitusjohtajana aloitti Christoph Vitzthum, kun tehtävässä vuodesta 2007 toiminut Karsten Slotte jäi eläkkeelle.[3]
Johto
[22]
Toimitusjohtajat

kauppaneuvos Karl Fazer, 1891–1919
eversti Carl Voss-Schrader, 1920-1938
vuorineuvos Sven Fazer, 1938-1955
Kai Kivijärvi, 1955-1965
Peter Fazer, 1965–1987
Stig-Jörgen Meincke, 1987–1990
Tom von Weymarn, 1990–1992
Felix Björklund, 1992–1998[23][24]

Hans Olof Danielsson, vt 1998-1999
Mats Jansson, 1999-2000
Hans Olof Danielsson, 2000-2002
Berndt Brunow, 2002-2007
Karsten Slotte, 2007-2013
Christoph Vitzthum, 2013-

Hallituksen puheenjohtajat
kauppaneuvos Karl Fazer, 1919–1932
vuorineuvos Sven Fazer, 1970-1978
Peter Fazer, 1987–1998
Anders Dreijer, vt. 1998–1999
Carl G. Björnberg, 1999–2009
Berndt Brunow, 2009-
Vastuullisuus
Suklaa

Alkuvuodesta 2017 lähtien Fazer sanoo, että kaikki sen valmistama suklaa sisältää ainoastaan vastuullista kaakaota,[25] kuten se ilmoitti vuonna 2010.[7][26] Siirtymäaikaa on kritisoitu pitkäksi verrattuna muiden valmistajien muutaman vuoden siirtymäaikoihin.[27] Kaakaon hankintakriteerit aiotaan saattaa vastaamaan Maailman Kaakaosäätiön standardeja, minkä lisäksi Fazerin hankintakriteereihin lisätään myös jäljitettävyys.[8] Fazer aloitti samana vuonna UTZ-sertifioidun kaakaon ostot.[28] Vuonna 2015 puolet Fazerin kaakaosta oli yhtiön mukaan vastuullisesti tuotettua[8] eli UTZ- tai Rainforest Alliance -sertifioitua. Se ei kuitenkaan merkitse sertifikaatteja tuotteisiinsa vedoten siihen, ettei halua lukittautua yhteen sertifikaattiin.[6] Kaakaon alkuperästä oli jäljitettävissä eettisesti toimiville tiloille 30 % vuonna 2012.[29] Fazerin tuotevalikoimaan ei kuulu Reilun kaupan suklaata. Reilu kauppa on ainoa järjestelmä, joka takaa tuottajalle takuuhinnan.[30] Fazer perustelee järjestelmän ulkopuolelle jättäytymistään sillä, että reilun kaupan kaakaonkaan alkuperä ei ole täysin jäljitettävissä.[31]
Fazer Makeisten toimitusjohtaja Tom Lindblad linjasi, että kestävä kehitys ja sosiaalinen vastuu ovat osa yhtiön filosofiaa.[7] Vuonna 2014 Maailman kaakaojärjestö palkitsi Fazerin työstä vastuullisen kaakaon parissa.[32]
Lapsityövoiman käyttö
Fazer, kuten muutkin suomalaiset suklaanvalmistajat, on myöntänyt, että Suomessa valmistettavan ja myytävän suklaan alkutuotannossa saatetaan käyttää lapsityövoimaa. Fazerin ostamasta kaakaosta 75 % on peräisin Länsi-Afrikasta. Siellä viljellään 70 % maailman kaakaosta, on kansainvälisen työjärjestö ILO:n mukaan miljoona lapsityöntekijää, joista Norsunluurannikolla työskentelee 250000 lasta. Länsiafrikkalaiset lapsityöntekijät saattavat joutua myös ihmiskaupan uhreiksi. Toinen ongelma on tilallisille maksettavat liian pienet korvaukset.[29] Fazer sanoo, että se ei hyväksy lapsityövoiman käyttöä.[33]
Finnwatch-järjestö kuitenkin kritisoi yhtiöitä vuonna 2011 siitä, että suklaateollisuuden toimet lapsityövoiman käytön valvomiseksi ovat olleet vähäisiä ja suorastaan riittämättömiä. Järjestö kehottaa suklaantuottajia käyttämään kolmannen osapuolen tekemää sertifiointia, sillä sen mukaan esimerkiksi työntekijöiden riittävän toimeentulon takaava palkka vähentää köyhyyttä ja siten houkutusta käyttää lapsityövoimaa. Fazerin toimitusjohtaja Tom Lindblad kommentoi, että ei pidä palkkausta lapsityön vähentämisen kannalta olennaisena.[33]
Mainoskampanjan kritisointi
Vuonna 2012 syntyi kohu Fazerin mainoskampanjasta, jossa se lupasi rakentaa kyläprojektiinsa liittyen[8] Norsunluurannikon lapsille koulun varoilla, jotka kerättäisiin ostetuista Fazerin Sininen -suklaista.[34] Fazer sai kampanjasta runsaasti kielteistä palautetta kriittisten sanomalehtikolumnien jälkeen.[26] Esimerkiksi kirjailija Elina Hirvonen nosti syyskuussa 2012 kolumnissaan esiin sen ristiriidan, että suklaateollisuus kerää Norsunluurannikon lapsityövoiman ansiosta suuria rahallisia voittoja, ja että koulu Afrikkaan maksaa vain vähän enemmän kuin sanomalehtimainos.[35] Yhtiötä kritisoitiin tekopyhyydestä, sillä se kampanjoi lasten koulutuksen puolesta lapsityövoimalla hankittujen tulojen avulla.[27] Suklaateollisuuden lapsityövoimaongelma koskee pahiten juuri Ghanaa ja Norsunluurannikkoa.[33] Kohun seurauksena Fazer julkaisi samana päivänä tiedotteen, jossa se lupasi parantaa kaakaon hankintaketjun vastuullisuutta.[34] Unicefin yritysyhteistyön johtaja Tom Selänniemi kommentoi, että Fazerin olisi ensimmäiseksi kannattanut käydä läpi oma tuotantoketjunsa, tuoda ongelmat julkisuuteen ja lisätä kampanja osaksi tavoitetta parantaa tilannetta.[36]
Vuonna 2013 tanskalaisdokumentti Paha suklaabisnes paljasti, että Fazerinkin käyttämän UTZ-sertifiointijärjestelmän valvonta vuotaa pahasti. UTZ-sertifioiduilta tiloilta Norsunluurannikolta löytyi ulkomaalaistaustaisia lapsityöläisiä, jotka olivat mahdollisesti ihmiskaupan uhreja. Fazer ilmoitti käyvänsä tarkastamassa kaakaontoimittajiensa viljelmiä Norsunluurannikolla, mutta ei vaihtanut sertifiointia.[28]
Palmuöljy
Fazer käyttää RSPO-sertifioitua palmuöljyä. Sertifikaattia saa neljässä eri hintaluokassa. Halvimmillaan sen voi saada ostamatta samalla vastuullista palmuöljyä, jolloin yritys maksaa sertifikaatista nettihuutokaupassa, jonka tuotot menevät vastuullisen palmuöljyn tuottajalle. Fazer ei ole merkinnyt sertifikaattia ruokapakkauksiin.[37]
Fazer julkaisi vuonna 2014 vastuullisen palmuöljyn sitoumuksen, jonka tavoitteena on parantaa käytetyn palmuöljyn jäljitettävyyttä ja hankintaketjun läpinäkyvyyttä.[32]
Fazerin tuotteita
Edelleen myynnissä olevia Fazerin makeisia

Pihlaja (1895, vuoteen 1982 asti nimellä Pihlajanmarja)
Mignon (1896)
Kiss-Kiss (1897)
Fazer Liqueur Fills (1900)
Finlandia (alkujaan ilman sokerikuorrutusta tuotenimellä Kruunajaismarmeladi 1902)
Wienernougat (1904)
Geisha (1908) (Fazerin Parhaat -sekoituksessa nimellä Tokyo vuodesta 1981, suklaalevynä vuodesta 1962)
Orange (tuotenimellä Appelsiini 1910)
Islanti (1910)
Da Capo (1916)
Taloussuklaa (1917)
Eucalyptus (1919)
Fazerin Sininen (1922)
Lakta (1926)
Laku-Pekka (1927)
Avec (alkujaan tuotenimellä Ranskalaiset pastillit 1929)
Vihreät kuulat (1929, aiemmin nimellä Päärynäkuulat 1908)

Fazerin Parhain -makeissekoitus (1935)
Tosca (1936)
Dumle (tikkukaramellina Ruotsiin 1945, Suomeen 1985 tuotenimellä Tikkis; Suomeen toffeekaramellina 1988)
Pax (1947–1991, uudelleen tuotantoon vuonna 2007)
Marianne (Chymoksen tuote, 1949)
Rex (1950)
Fazerina (1953)
Amerikan pastillit (1953)
Jim (1958)
Fami (1960–1986, uudelleen tuotantoon vuonna 2007)
Pantteri (Chymoksen tuote, 1961)
Suffeli (1966)
Omar (Chymoksen tuote, 1966)
Fazermint (1969)
Merkkari (1973)[38]
Kismet (1974)
Tyrkisk Peber (1977)

Muita tunnettuja Fazerin brändejä
Amica-lounasravintolat
Oululainen-leipä
Puikula-leipä
Real-leipä
Tunnustukset
Fazer valittiin Suomen kolmanneksi maineikkaimmaksi yritykseksi tutkimusyhtiö T-Media Oy:n Luottamus&Maine-tutkimuksessa vuonna 2016.[39]
Lähteet

Aiheesta muualla







Jörn Donner: Fazer 100. Otava 1991. ISBN 9529029624

Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
*