Question: Milloin Francis Coppolan syntyi?

Francis Ford Coppola



Francis Ford Coppola (s. 7. huhtikuuta 1939 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Coppola on arvostetuimpia ja kiistellyimpiä amerikkalaisia elokuvantekijöitä kautta historian. Coppola on viisinkertainen Oscar-voittaja ja Irving G. Thalbergin muistopalkinnolla palkittu elokuvantekijä.[1] Hänen tunnetuimmat ohjauksensa ovat rikoselokuvat Kummisetä (1972) ja Kummisetä II (1974) sekä Vietnamin sotaa kuvaava Ilmestyskirja. Nyt (1979).
Lapsuus ja nuoruus
Francis Coppola syntyi Detroitissa amerikanitalialaiseen taiteilijaperheeseen vuonna 1939. Hänen isänsä Carmine Coppola oli turhautunut säveltäjä, joka soitti huilua monissa orkestereissa ja äitinsä Italia Pennino näyttelijä. Coppola vietti suurimman osan nuoruudestaan New Yorkissa. Hän sai ensikosketuksensa elokuvaan ja tarinankerrontaan kymmenvuotiaana, kun hän joutui polion takia vuoteenomaksi lähes vuoden ajaksi: hän vietti sairausaikansa katsomalla televisiota, tekemällä nukketeatteria ja kuvaamalla isänsä 8-millisellä kameralla.[2]
Coppolan amerikanitalialainen perhe oli kiinnostunut kulttuurista ja tekniikasta. Hän kuuli jo kymmenvuotiaana jatkuvia keskusteluja eksistentiaalisesta kirjallisuudesta, Joycesta ja Malraux’sta, klassisesta musiikista, Wagnerista ja Händelistä. Perheeseen hankittiin televisio jo 1940-luvun lopulla. Coppola näki lapsena paljon elokuvia, mutta koki voimakkaampaa vetoa televisioon. Hän oli kouluvuosinaan yksinäinen, sillä isän työpaikkojen vaihtuessa perhe muutti jatkuvasti. Coppola kiinnostui tekniikasta ja college-vuosinaan hän alkoi rakentaa valaistuksia koulunäytelmiin. Teatteri tempaisi hänet mukaansa ja hän alkoi pian ohjata näytelmiä.[3]
Coppola opiskeli 18 kuukautta New York Military Academyssä, mihin hän oli päässyt tuuban soittajana. Hän jätti koulutuksen kesken, palasi high schooliin ja seurasi veljeään Hofstran yliopistoon. Hän suoritti siellä teatteritieteen kandidaatintutkinnon (BA) vuonna 1959. Hän on kertonut että nähtyään Sergei Eisensteinin elokuvan Lokakuu hän päätti yhtäkkiä ryhtyä elokuva-alalle.[4][5] Coppola pääsi UCLA:n elokuvakouluun vuonna 1960. UCLAssa hän tutustui tuottaja Roger Cormaniin ja pääsi tekemään elokuvia tämän kanssa. Coppola toimi Cormanin assistenttina, apulaisohjaajana, äänittäjäna ja käsikirjoituksen toimittajana.[4]
Ura elokuvaohjaajana
Coppola aloitti elokuvien ohjaamisen Roger Cormanin tallissa 1960-luvun alussa.[1] Nuoruudentyöt vakuuttivat Warner Brothersin rahoittamaan Coppolan ohjaamaa musikalifilmatisointia Finianin sateenkaari (1968). ja sitä seurannutta draamaelokuvaa Sadeihmisiä (1969).[2]
Vuonna 1969 Coppola perusti tuotantoyhtiö American Zoetropen San Franciscoon yhdessä George Lucasin kanssa. Coppola neuvotteli yhtiölle rahoitussopimuksen, jolla hän sai mahdollisuuden aloittaa usean nuoren ohjaajan uran, mutta ainoastaan Lucasin THX 1138 (1971) saatiin valmiiksi: elokuvan rahoittajat eivät pitäneen näkemästään, ja vetivät rahoituksen pois muilta Zoetropen elokuvilta, mukaan lukien Coppolan seuraavalta ohjaustyöltä. Coppola voitti kuitenkin samana vuonna Oscarin käsikirjoituksestaan elokuvaan Panssarikenraali Patton (1970).[2]
Coppola ohjasi elokuvan Kummisetä (1972), joka oli aikanaan jättimenestys ja nykyään yksi modernin elokuvan arvostetuimpia teoksia.[2] Elokuvaa tarjottiin myös italialaiselle Sergio Leonelle ennen Coppolaa. Kumpikaan ei ollut erityisen kiinnostunut ohjaamaan elokuvaa, mutta asiaa mietittyään Leone otti yhteyttä Paramount Picturesiin. Coppola oli kuitenkin palkattu jo hankkeen johtajaksi. Elokuva tehtiin noin kuuden miljoonan dollarin budjetilla ja se tuotti maailman laajuisesti 245 miljoonaa dollaria. Studio olisi halunnut kuvata elokuvan Los Angelesissa studiossa ja siirtää tarinan 1970-luvulle, mutta Coppola halusi elokuvasta mahdollisimman uskollisen Mario Puzon alkuperäisromaanille. Coppola joutui myös taistelemaan visioistaan ja näyttelijöistään. Studio ei halunnut Marlon Brandoa tai Al Pacinoa elokuvaan, mutta ohjaaja-käsikirjoittajan linja oli selkeä. Coppola voitti elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Oscarin ja oli ehdolla parhaan ohjauksen kategoriassa.
Kummisetää seurasi Coppolan tuottama, Lucasin ohjaama menestyselokuva Svengijengi ’62 (1973), käsikirjoitus elokuvaan Kultahattu (1974), ja Coppolan henkilökohtaisempi ohjaustyö Keskustelu (1974). Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta, ja se palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla kultaisella palmulla. Keskustelu tuotti maailmanlaajuisesti vain noin neljä miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Samana vuonna Coppola ohjasi jatko-osan Kummisedälle. Jatko-osa voitti kuusi Oscaria, joista Coppola itse kolme: paras elokuva (tuottajana), paras ohjaus ja paras käsikirjoitus. Coppola teki näin Oscar-historiaa, sillä hän on ainoa ohjaaja, jonka kaksi elokuvaa (Kummisetä II ja Keskustelu) ovat saaneet Oscar-ehdokkuuden parhaasta elokuvasta samana vuonna. Coppola ei olisi alun pitäen halunnut ohjata jatko-osaakaan, vaan oli kiinnostuneempi henkilökohtaisemmista elokuvista. Coppola ilmoitti asiasta studiolle ja suositteli ohjaajaksi Martin Scorsesea, joka oli juuri ohjannut Sudenpesän. Studio ei innostunut Coppolan aikeesta toimia vain tuottajana ja käsikirjoittajana. Coppola toteutti oman unelmansa rinnakkaisesta tarinankerronnasta, jossa seurataan vuorotellen Michael Corleonen elämää 1950-luvulla, vuorotellen takaumia hänen isänsä elämästä suunnilleen samassa elämänvaiheessa.[2] Kummisedän ensimmäinen jatko-osa kuvattiin kolmentoista miljoonan dollarin budjetilla ja se tuotti noin 193 miljoonaa maailmanlaajuisesti.
Kummisedän jatko-osan menestyksen siivittämänä Coppola lähti Filippiineille tekemään elokuvaa Ilmestyskirja. Nyt (1979). Monet tekijät vaikeuttivat kuitenkin jo ennestään massiivisen ja kunnianhimoisen elokuvan tekoa, minkä takia se vei paljon suunniteltua kauemmin (ja miljoonia Coppolan henkilökohtaisesta omaisuudesta) valmistuakseen.[2] Ilmestyskirja voitti kuitenkin kultaisen palmun Cannesissa, kaksi Oscaria kymmenestä ehdokkuudesta, ja nousi Coppolan arvostetuimpien elokuvien joukkoon. Coppola sai elokuvasta henkilökohtaisesti kolme Oscar-ehdokkuutta, mutta ei voittanut yhtään. Coppola tuotti tämän jälkeen monia elokuvia, mukaan lukien suuren idolinsa Akira Kurosawan Kagemushan (1980).
Ilmestyskirjan valtavan suosion siivittämänä Coppola lähti työstämään kokonaan American Zoetropen studiossa kuvattua draamaelokuvaa. Suoraan sydämestä (1982) osoittautui kuitenkin kaupalliseksi katastrofiksi ja velkaannutti Coppolan pahoin. Elokuvan tekoon käytettiin 27 miljoonaa dollaria ja tuotot jäivät vähäisiksi.[2] Suoraan sydämestä ei jäänyt ainoaksi taloudelliseksi pettymykseksi Coppolan uralla. Vuoden 1983 Taistelukala filmattiin kymmenen miljoonan dollarin budjetilla, mutta se tuotti vain alle kolmen miljoonan dollarin lipputulot. Cotton Club puolestaan maksoi 58 miljoonaa dollaria ja tuotti tekijöilleen vain noin 25 miljoonan dollarin tulot. Coppola joutui ohjaamaan useita ei-niin-mieluisia elokuvia 1980-luvulla maksaamseen velkansa pois. Toinen Coppolan S. E. Hinton -kirjasovitus Outsiders – kolmen jengi pääsi kuitenkin yli 15 miljoonaa dollaria voiton puolelle ja vuonna 1986 ilmestynyt Peggy Sue meni naimisiin tuotti jo pelkästään Yhdysvalloissa yli kaksinkertaisesti budjettiinsa nähden. Coppola ohjasi vuonna 1986 yhdessä George Lucasin ja Rusty Lemoranden kanssa käsikirjoittamansa lyhytelokuvan, jonka pääroolissa esiintyi Michael Jackson. Coppola ohjasi 1980-luvulla vielä kaksi kokopitkää elokuvaa, joista ensimmäinen, vuonna 1987 ensi-iltansa saanut sotadraama Kiviset puutarhat palautti Coppolan ja James Caanin jälleen yhteen. Elokuvan tuotto jäin alle kuuteen miljoonaan Yhdysvalloissa. Seuraava elokuva Tucker – mies ja unelma jäi lippuluukuilla tappiolle ja keräsi keskinkertaisia arvosteluita. Seuraavana vuorossa oli yhdessä Martin Scorsesen ja Woody Allenin kanssa ohjattu episodielokuva New York Stories, johon Coppola ohjasi yhdessä tyttärensä Sofian kanssa kirjoittaman jakson.
1990-luvun Coppola aloitti verraten vahvasti, sillä miehen kaksi ensimmäistä elokuvaa sillä vuosikymmenellä keräsivät reilusti kehuja ja suuret lipputulot. Coppola ohjasi Kummisetä-trilogian kolmannen osan vuonna 1990. Kummisetä osa III sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta ja se tahkosi maailmanlaajuisesti rahaa 136 miljoonan dollarin edestä. Elokuvan teko maksoi 55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaksi vuotta myöhemmin saapui ensi-iltaan Coppolan uusin ohjaustyö, joka oli elokuvasovitus Bram Stokerin klassikoksi muodostuneesta kauhuromaanista 1890-luvulta. Bram Stokerin Dracula sai kaksijakoisen vastaanoton ja sen yleisö ja kriitikot jakautuivat kahtia. Toinen puoli haukkui elokuvan maan rakoon ja toinen puoli taas kehui ja ylisti sitä. Suurella, 40 miljoonan dollarin budjetilla kuvattu elokuva tuotti Coppolalle uransa parhaat lipputulot sitten ensimmäisen Kummisedän, joka julkaistiin tasan 20 vuotta aikeisemmin. Dracula keräsi maailmanlaajuisesti teattereihin yleisöä 215 miljoonan dollarin edestä. Vuonna 1996 Bram Stokerin Draculan jälkeen Coppola ohjasi haukutun komedian, jonka pääosassa nähtiin Robin Williams. 45 miljoonan dollarin budjetilla filmattu komediaelokuva tuotti pelkästään Yhdysvalloissa noin 60 miljoonaa dollaria. Vuotta myöhemmin Coppola julkaisi Matt Damonin ja Danny DeViton tähdittämän oikeusdraaman nimeltä Sateentekijä.
2000-luvulla Coppola on keskittynyt elokuvien tuottamiseen ja American Zoetropen johtamiseen Hän on myös julkaissut elokuva-alan lehteä. Coppolan 2000-luvun tuotanto ohjaajana koostuu ainoastaan kolmesta elokuvasta: Tim Rothin tähdittämästä Youth Without Yothista ja mustavalkoisesta Tetrosta sekä kauhutrilleristä Twixt. Vuonna 2011 ensi-iltaan saapuneen Coppolan ohjaaman, käsikirjoittaman ja tuottaman kauhutrillerin Twixt pääroolissa nähdään Val Kilmer. Se sai laimean vastaantoton. Muutkaan elokuvat eivät ole menestyneet kovin hyvin.[2]
Neljännen Kummisedän tulemisesta huhuttiin vuosia. Elokuvan oli tarkoitus kertoa Fredon, Michaelin ja Sonnyn nuoruudesta käyttäen samanlaisia takaumia kuin Kummisetä II:ssa, ja lehdistössä kerrottiin roolivalinnoista ja että Coppolan ja Puzon kanssa neuvoteltiin käsikirjoituksesta.[6] Puzon kuolema 1999 pysäytti hankkeen. Coppola päätti muistokirjoituksensa sanoihin ”PS: huhut nelososasta ovat täysin perättömiä”.[7]
Coppolan henkilökohtaiset suosikkielokuvat omasta filmografiastaan ovat Sadeihmisiä (1969), Keskustelu (1974), Ilmestyskirja. Nyt (1979), Taistelukala (1983) ja Youth Without Youth (2007).[8]
Perhe ja yksityiselämä
Coppola tapasi vaimonsa Eleanor Coppolan vuonna 1962 ohjatessaan ensimmäistä täyspitkää elokuvaansa Dementia 13 -elokuvaa. Nuori pari meni naimisiin ja sai piakkoin ensimmäisen lapsensa Gian-Carlo Coppola. Coppoloiden esikoinen kuoli alle kolmikymppisenä veneonnettumuudessa vuonna 1986, mutta Gian-Carlon vaimo synnytti edesmenneelle miehelleen tyttären vuonna 1987. Eleanorin ja Francisin toinen lapsi musiikkivideo- ja elokuvaohjaajana kunnostautunut Roman Coppola syntyi kaksi vuotta Gian-Carloa myöhemmin. Pariskunnan kuopus, aikuisena ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana arvostusta kerännyt Sofia Coppola syntyi vuonna 1971. Sofia esiintyi monissä isänsä elokuvissa, muun muassa viimeisessä Kummisedässä, josta hänet palkittiin kahdella Razzie-palkinnolla vuonna 1991.
Francis Ford Coppolan perheestä on sittemmin noussut useita Hollywoodin kirkkaita tähtiä. Coppolan tytär Sofia Coppola on näytellyt useissa isänsä elokuvissa ja ohjannut menestyselokuvat The Virgin Suicides (1999) ja Lost in Translation (2003). Francis Ford Coppolan veljenpoika Nicolas Cage (ristimänimeltään Nicolas Kim Coppola) taas on pyrkinyt menestymään ilman setänsä nimeä ja on sen takia vaihtanut sukunimensä, onnistuen urallaan varsin hyvin. Coppolan sisko Talia Shire on ollut kaksi kertaa Oscar-ehdokkaana. Francis Coppola on perheineen myös ostanut viinitilan suomalaiselta Gustave Niebaumilta (1975), joka nykyisin tunnetaan nimellä Rubicon Estate Winery (aiemmin Niebaum-Coppola Winery). Coppola perheineen omistaa myös useita hotelleja.
Coppolan ystäväpiiriin kuuluu lukuisia tunnettu Hollywood-elokuvaohjaajia, -tuottajia sekä -käsikirjoittajia kuten Martin Scorsese, George Lucas, Steven Spielberg ja Brian De Palma.
Palkinnot
Oscar-palkinto 1971 Paras alkuperäinen käsikirjoitus (yhdessä Edmund Northin kanssa) – Panssarikenraali Patton
Oscar-palkinto 1973 Paras sovitettu käsikirjoitus (yhdessä Mario Puzon kanssa) – Kummisetä
Oscar-palkinto 1975 Paras elokuva (tuottajana) – Kummisetä II
Oscar-palkinto 1975 Paras ohjaus – Kummisetä II
Oscar-palkinto 1975 Paras sovitettu käsikirjoitus (yhdessä Mario Puzon kanssa) – Kummisetä II
Golden Globe 1973, Paras draamaelokuva – Kummisetä
Golden Globe 1973, Paras käsikirjoitus – Kummisetä
Golden Globe 1980, Paras ohjaus – Ilmestyskirja. Nyt
Golden Globe 1980, Paras musiikki – Ilmestyskirja. Nyt
BAFTA Film Award 1980, Paras ohjaus – Ilmestyskirja. Nyt
Kultainen palmu 1974 – Keskustelu
Kultainen palmu 1979 – Ilmestyskirja. Nyt
Irving G. Thalbergin muistopalkinto 2010
Ohjaajien killan palkinto 1973 – Kummisetä
Ohjaajien killan palkinto 1975 – Kummisetä II
Ohjaajien killan kunniapalkinto 1998
Ehdokkuudet
Oscar-palkinto 1973, Paras ohjaus Kummisetä
Oscar-palkinto 1974, Paras elokuva (tuottajana) Svengijengi 62
Oscar-palkinto 1975, Paras elokuva (tuottajana) Keskustelu
Oscar-palkinto 1975, Paras alkuperäinen käsikirjoitus Keskustelu
Oscar-palkinto 1980, Paras elokuva (tuottajana) Ilmestyskirja. Nyt
Oscar-palkinto 1980, Paras ohjaus Ilmestyskirja. Nyt
Oscar-palkinto 1980, Paras sovitettu käsikirjoitus (yhdessä John Miliuksen kanssa) Ilmestyskirja. Nyt
Oscar-palkinto 1991, Paras elokuva (tuottajana) Kummisetä III
Oscar-palkinto 1991, Paras ohjaus Kummisetä III
Golden Globe 1975, Paras ohjaus Kummisetä II
Golden Globe 1975, Paras ohjaus Keskustelu
Golden Globe 1975, Paras käsikirjoitus Keskustelu
Golden Globe 1975, Paras käsikirjoitus Kummisetä II
Golden Globe 1985, Paras ohjaus Cotton Club
Golden Globe 1991, Paras ohjaus Kummisetä III
Golden Globe 1991, Paras käsikirjoitus Kummisetä III
BAFTA Film Award 1975 Paras ohjaus Keskustelu
BAFTA Film Award 1975 Paras käsikirjoitus Keskustelu
Kultainen palmu 1966 Olet jo iso poika
Ohjaajien killan palkinto 1975 – Keskustelu
Ohjaajien killan palkinto 1980 – Ilmestyskirja. Nyt
Ohjaajien killan palkinto 1991 – Kummisetä III
Filmografia (ohjaajana)
Pahin kaikista (The Terror, 1963) ohjattu Roger Cormanin, Monte Hellmanin, Jack Nicholsonin ja Jack Hillin kanssa
Dementia 13 (1963)
Olet jo iso poika (You’re a Big Boy Now, 1966)
Finianin sateenkaari (Finian’s Rainbow, 1968)
Sadeihmisiä (The Rain People, 1969)
Panssarikenraali Patton (Patton, 1970)
Kummisetä (The Godfather, 1972)
Keskustelu (The Conversation, 1974)
Kummisetä osa II (The Godfather: Part II, 1974)
Ilmestyskirja. Nyt (Apocalypse Now, 1979, pidempi Redux-versio 2001)
Suoraan sydämestä (One from the Heart, 1982)
Taistelukala (Rumble Fish, 1983)
Outsiders – kolmen jengi (The Outsiders, 1983)
The Cotton Club (1984)
Peggy Sue meni naimisiin (Peggy Sue Got Married, 1986)
Captain EO (1986)
Kiviset puutarhat (Gardens of Stone, 1987)
Tucker – mies ja unelma (Tucker: The Man and His Dream, 1988)
New York Stories (osio ”Life without Zoe”, 1989)
Kummisetä osa III (The Godfather: Part III, 1990)
Bram Stokerin Dracula (Bram Stoker’s Dracula, 1992)
Jack (1996)
Sateentekijä (The Rainmaker, 1997)
Youth Without Youth (2007)
Tetro (2009)
Twixt (2011)
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajat
Luokka:Oscar-palkinnon saajat
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:Amerikanitalialaiset
Luokka:Vuonna 1939 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit