Question: Missä Keijo Rosberg asui uransa ajan?

Keke Rosberg


Keijo Erik ”Keke” Rosberg (s. 6. joulukuuta 1948 Solna, Ruotsi) on suomalainen entinen autourheilija ja Formula 1:n ensimmäinen suomalainen maailmanmestari (1982). Keken poika Nico Rosberg on myös entinen Formula 1 -kuljettaja[1] ja kauden 2016 maailmanmestari.
Ura
Uran alku
pienoiskuva|Kartingista Keke siirtyi Formula Vee -luokkaan 1972. Rosberg maalautti Lincolnilta ostamansa Veemaxin siniseksi ja sai numerokseen 25.
Keijo Erik Rosberg syntyi kolmilapsisen perheensä vanhimmaksi lapseksi. Hänen isänsä oli eläinlääkäri Lars Erik Rosberg ja äitinsä Lea Aino Marjatta Rosberg o.s Lautala. Rosbergilla on myös kaksi nuorempaa siskoa, Seija Rosberg ja Jatta Rosberg, joista Jatta on naimisissa F1-manageri Didier Cotonin kanssa.[2]
Rosberg vietti osan lapsuuttaan Oulussa, jossa hän sai ensimmäisen kerran ajaa karting-auton tyylistä laitetta, jonka oululainen autokauppias Heikki Vuolevi ja Rosbergin isä Lars yhdessä rakensivat. Muutettuaan Iisalmeen hänen karting-harrastuksensa laajeni. Rosberg kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen lyseosta keväällä 1967. Hän halusi isona tulla hammaslääkäriksi, mutta ei tullut valituksi yliopistoon. Hän on kertonut myöhemmin, että kipinä autourheiluun on lähtöisin isältään Lars Rosbergilta.  
Rosberg voitti kartingissa useita Suomen-mestaruuksia ja Pohjoismaiden-mestaruuden. Sen jälkeen hän jatkoi FV1300- ja FV1600-luokista Formula 2:een ja muihin Formula-luokkiin vuonna 1976. Siirtyessään kilpailemaan ulkomaiden Formula-sarjoihin hän alkoi käyttää Keke-lempinimeä, koska arveli sen olevan helpommin ihmisten muistettavissa ja lausuttavissa muilla kielillä.[3]  Siirtyessään Fv-luokkaan kartingista, Rosberg osti Lars Lincolnilta, Kurt Lincolnin pojalta ensimmäisen, lohjalaisen mekaanikko Olavi Vuorisen rakentaman oranssikorisen Formulan. Formulaan tilattiin moottori Saksasta.
Formula 1
Kaudet 1978–1981

Vuonna 1978 Rosberg sai tilaisuuden kilpailla Formula 1 -sarjassa, kun Theodore-talli palkkasi hänet kuljettajakseen. Talli ei ollut sarjan parhaita, eikä taistellut voitoista. Rosberg selvisi ensimmäisessä kilpailussaan Etelä-Afrikassa karsinnoista ja lähti kilpailuun 24. lähtöruudusta, mutta joutui keskeyttämään polttoainevuotoon.[4] Kauden kuluessa hän kilpaili myös ATS-tallin autolla. Kuitenkin kauden merkittävin suoritus oli MM-sarjan ulkopuolisena kilpailuna ajetun BRDC International Trophyn voitto sateisella Silverstonen radalla. Vaikka kilpailu oli MM-sarjan ulkopuolinen, silti osallistujalistalla oli F1:n kuljettajien parhaimmistoa, mm. Niki Lauda, Mario Andretti ja James Hunt.
Kauden 1979 puolivälin tienoilla Rosberg liittyi Wolf-talliin entisen maailmanmestarin James Huntin tilalle. Vauhti oli ajoittain lupaavaa, ja Alankomaissa hän oli harjoitusten 8. Paras kilpailusijoitus oli Ranskassa ajettu yhdeksäs sija.
Kaudeksi 1980 Rosberg sai paikan Fittipaldi-tallista, jonka ykköskuljettajana ajoi kaksinkertainen maailmanmestari Emerson Fittipaldi. Kausi alkoi Argentiinassa tammikuun puolivälissä. Rosberg oli harjoitusten 13. nopein, mikä enteili hyvää kisaa. Itse kilpailussa hän ohitti yksi toisensa jälkeen edellä olevia autoja nousten kolmanneksi, ja vaikka hänen täytyi käydä varikolla polttoainetta tankkauttamassa, piti hän silti paikkansa maaliin asti. Näin hänestä tuli ensimmäinen suomalainen Formula 1:n palkintokorokkeella. Rosberg ajoi hyvin myös jatkossa, ja oli selvästi tallikaveriaan Fittipaldia nopeampi, mutta tallin autojen suorituskyky oli hiipunut suhteessa kilpailijoihin, eikä Rosberg ajanut enää kuin kerran MM-pisteille kauden aikana. Hän oli silti MM-sarjan 10.
Rosbergin toinen kausi Fittipaldilla oli pettymys. Auto oli sarjan heikoimpia, ja usein Rosbergin osana oli karsiutuminen tai keskeytys mekaaniseen vikaan. Hän olisi halunnut siirtyä tallista muualle, mutta Fittipaldi ei suostunut purkamaan sopimusta. Hänellä oli sopimus tallin kanssa vuoden 1982 loppuun, mutta hänen onnistui irrottautua tallista kauden 1981 lopussa vedoten maksamattomiin palkkoihin.
Kausi 1982
Kaudeksi 1982 Rosberg pääsi Williamsille, jossa hänellä oli ensi kertaa urallaan mahdollisuus taistella maailmanmestaruudesta. Ensimmäisessä, Etelä-Afrikassa ajetussa kilpailussa hän oli viides, mutta seuraava kilpailu Brasiliassa päättyi toiseen sijaan. Rosberg ehdittiin kertaalleen hylätä sääntöjenvastaisen vesitankin vuoksi, mutta hylkäys kumottiin pian ja Rosberg sai pitää sijansa. Hän oli toinen myös Long Beachin kisassa ja siirtyi selvään MM-johtoon. Rosbergin suorituksia alettiin arvostaa myös Suomessa, jossa hän oli aikaisemmin saanut osakseen arvostelua.
Runsas viikko Long Beachin kilpailun jälkeen tuli tieto, että Brasilian kilpailun protestit oli käsitelty ja Rosberg sekä kisan voittanut Nelson Piquet oli hylätty. Muutamat tallit olivat tehneet protestin Piquetä ja Rosbergiä vastaan sääntöjenvastaisista vesitankeista. Rosberg menetti MM-johdon lisäksi Brasilian palkintorahat. Hylkäyksistä johtuen Williams ja useat muut tallit päättivät boikotoida seuraavaa, San Marinon osakilpailua. Kilpailun odotettiin menettävän MM-arvonsa, mutta niin ei käynyt. Kilpailuun osallistui 14 autoa, ja sen voitti Ferrarin Didier Pironi.
Seuraavassa kilpailussa Belgiassa kaikki olivat jälleen mukana. Kilpailu muistetaan lähinnä Ferrarin Gilles Villeneuven ja Marchin Jochen Massin aika-ajoissa sattuneesta onnettomuudesta, joka johti Villeneuven kuolemaan. Itse kilpailussa Rosbergista tuli ensimmäinen suomalainen, joka on johtanut Formula 1:n MM-osakilpailua. Maalissa Rosberg oli toinen tehtyään kierroksella ohituksen yhteydessä pienen virheen, jonka seurauksena John Watson pääsi hänen ohitseen voittoon. Monacossa Rosberg keskeytti omaan ajovirheeseen, Detroitissa hän oli neljäs ja Kanadassa auton vaihteisto hajosi noin 20 kierrosta ennen maalia. Alankomaiden kolmannella sijallaan hän nousi MM-pisteissä kolmanneksi.
Britanniassa Rosberg saalisti uransa ensimmäisen paalupaikan, mutta kisassa auto sammui lähtöruudukkoon ja Rosberg joutui starttaamaan joukon hänniltä. Lopulta kisa päättyi Rosbergilta keskeytykseen auton teknisten ongelmien vuoksi. Ranskassa Rosberg oli viides.
Maailmanmestaruus näytti karkaavan Pironille. Eroa ranskalaisen ja Rosbergin välillä oli 16 pistettä. Saksan sateisissa harjoituksissa maailmanmestaruustaisto sai käänteen, kun Pironi ajoi Alain Prostin auton perään ja oli vähällä menettää henkensä. Hän joutui sairaalaan pitkäksi aikaa, eikä enää koskaan palannut Formula 1 -radoille. Kilpailussa Rosberg sijoittui kolmanneksi ja oli pitkän tauon jälkeen palkintokorokkeella. Suorituksesta tekee poikkeuksellisen se, että Rosberg ajoi kisan vara-autolla. Kolmannen sijan pisteillä ja Pironin onnettomuuden seurauksena Rosberg nousi uudelleen mukaan maailmanmestaruustaisteluun.
Itävallassa Rosberg oli lähellä voittoa, mutta jäi toiseksi häviten viidellä sadasosasekunnilla Elio de Angelisille. Rosberg nousi maailmanmestaruuspisteissä toiseksi. Eroa kauden keskeyttäneeseen Pironiin oli kuusi pistettä. Seuraavana kisana oli Sveitsin GP, joka ajettiin kuitenkin Ranskan Dijonissa. Kisassa Rosberg ajoi ensimmäiseen voittoonsa[3] ja sai palkinnoksi lehmänkellon. Maailmanmestaruus olisi katkolla seuraavassa osakilpailussa.
Kauden toiseksi viimeiseen kilpailuun Italiassa Rosberg pääsi starttaamaan heti turbojen perään seitsemännestä ruudusta. Lähtö ei onnistunut parhaalla mahdollisella tavalla ja Rosberg menetti yhden sijan. Hieman ennen kisan puoltaväliä kierroksella 24 hän ohitti Bruno Giacomellin ja nousi seitsemänneksi. Rosbergin autosta kuitenkin irtosi takasiipi, minkä vuoksi hän joutui käymään varikolla. Varikkokäynti kesti yli kaksi minuuttia ja Rosberg oli lopulta kahdeksas jääden ilman MM-pisteitä.
Ennen viimeistä, Las Vegasissa ajettua kilpailua enää kahdella kuljettalla oli mahdollisuudet mestaruuteen. Watsonin tuli voittaa ja Rosbergin jäädä pisteittä, jotta Watsonista tulisi maailmanmestari. Aika-ajoissa Rosberg oli kuudes ja Watson yhdeksäs. Watson nousi heikon lähdön jälkeen vähitellen kohti kärkeä, ja noin 20 kierrosta ennen maalia hän oli toinen. Michele Alboreto ajoi kärjessä maaliin asti. Rosberg oli viides ja saavutti kaikkien aikojen ensimmäisenä pohjoismaalaisena kuljettajana Formula 1 -luokan maailmanmestaruuden. Hänet valittiin mestaruuden myötä Suomen vuoden urheilijaksi.[5]
Virallinen Suomi silloisen kulttuuriministerin Kalevi Kivistön johdolla ei huomioinut Rosbergin maailmanmestaruutta millään tavoin. Sen sijaan eduskunnan puhemies Johannes Virolainen, jonka mielestä Rosberg oli "ajanut Suomen maailmankartalle", tarjosi Rosbergille juhlakahvit eduskuntatalossa hänen käydessään kotimaassa.[6]
Kaudet 1983–1986

Rosbergin toinen kausi Williamsilla oli vaikea. Kauden kohokohta oli voitto Monacossa. Ennen lähtöä rata oli märkä, mutta kuivumassa. Kuljettajat valitsivat Rosbergia lukuun ottamatta sadekelin renkaat ja kisan alettua muiden oli käytävä varikolla vaihdattamassa kuivan kelin renkaat. Rosberg ajoi voittoon. Hän pääsi juhlimaan palkintokorokkeella myös Detroitissa sijoituttuaan toiseksi. Nämä olivat kuitenkin MM-kauden ainoat palkintosijoitukset ja Rosberg sijoittui mestaruustaulukossa viidennelle sijalle keräten yhteensä 27 pistettä. Vuonna 1983 järjestettiin kaikkien aikojen viimeistä kertaa MM-sarjan ulkopuolinen kilpailu: 1983 Race of Champions Brands Hatchissa, jonka Rosberg vei nimiinsä. 
Kaudella 1984 auton epäluotettavuus kiusasi Rosbergia ja mies joutui keskeyttämään yhteensä kahdeksan kertaa. Viimeisestä seitsemästä kisasta hän pääsi maaliin vain yhdessä. Kauden kohokohtana voidaan pitää Dallasissa liukkaalla ja murenevalla katuradalla ajettua voittoa. Voitto oli ensimmäinen Hondan turbomoottorilla otettu ykköstila F1:ssä Loppupisteissä Rosberg sijoittui kahdeksanneksi 20,5 pisteellään.
Kaudella 1985 autossa oli edelleen suuria ongelmia luotettavuuden kanssa etenkin alkukaudesta, mutta voitto Detroitissa alkoi muuttamaan tilannetta. Rosberg kolmen palkintosijan putki ja kauden päätöskisan voitto Australiassa nostivat hänet MM-sarjan kolmannelle tilalle. Se oli hieno lopputulos Williamsille neljän vuoden yhteisen taipaleen päättyessä. Loppupisteissä Rosberg siis kolmas, 40 pistettä. Kaudesta muistetaan hyvin myös hänen huima kierros Silverstonen aika-ajoissa. Rosberg ajoi paalupaikalle, mittauttaen 258,9 km/h keskinopeuden. Se säilyi ennätyksenä aina 2000-luvulle asti.
Kaudella 1986 Rosberg ajoi McLarenilla, hallitsevan maailmanmestarin Alain Prostin tallikaverina.[3]  Uudet säännöt, joissa bensaa tuli säästää entistä enemmän, eivät sopineet Rosbergille. Hän halusi ajaa täysillä, eikä se enää ollut mahdollista. Hän päätti lopettaa yhdeksän kautta kestäneen Formula 1 -uransa kauden jälkeen, lopettamispäätöksestään hän ilmoitti Saksan GP:n harjoituksissa. Syyksi hän kertoi alustavan suunnitelmansa lopettaa vuoden 1986 jälkeen ja ikänsä. Rosberg osoitti kuitenkin olevansa vielä huippukuljettaja, joka nopeudessa pystyi haastamaan lähes kaikki sen ajan kärkikuljettajat. Sen osoitti hänen viimeinen kilpailunsa Australiassa, jossa hän keskeytti rengasrikkoon ylivoimaiselta kärkipaikalta. Loppupisteissä Keke oli kuudes, 22 pisteellään.
Urheilu- ja vakioautot
Rosberg osallistui Span 24 tunnin ajoon Ferrarilla vuonna 1989, mutta ei saanut sijoitusta. Vuosina 1990–1991 hän ajoi urheiluautojen MM-sarjaa Peugeot’lla.[3] Jälkimmäisellä kaudella hän saavutti Yannick Dalmas’n kanssa osakilpailuvoitot Magny Coursissa ja Méxicossa, ja oli sarjan loppupisteissä 13. Kaudeksi 1992 Rosberg siirtyi saksalaiseen DTM-vakioautosarjaan, jossa hän ajoi AMG Mercedes -autolla. Hän voitti yhden osakilpailun ja sijoittui sarjan viidenneksi. 
Kaudet 1993–1994 hän kilpaili DTM:ssä Joestin Opelilla ja kaudella 1995 DTM:ssä ja ITC:ssä itse perustamansa Team Rosbergin Opelilla.[7] Rosberg päätti ajouransa kauteen 1995 ja keskittyi tallin johtamiseen. Toisinaan hän osallistui Tunturiralliin, mutta ajoi harrastemielellä. Viimeisen autokilpailunsa hän ajoi vuonna 2005.
Ajouransa jälkeen Rosberg on toiminut myös Mika Häkkisen, Jyrki Järvilehdon ja poikansa Nico Rosbergin managerina.[3]
Formula 1 -ennätykset
Ensimmäinen maaliin päässyt suomalainen
Ensimmäinen suomalainen MM-pisteillä
Ensimmäinen suomalainen palkintokorokkeella
Ensimmäinen suomalainen kilpailun kärjessä
Ensimmäinen suomalainen paalupaikalla
Ensimmäinen suomalainen osakilpailuvoittaja (Sveitsin Grand Prix 1982)
Ensimmäinen suomalainen maailmanmestari
Ensimmäinen pohjoismaalainen maailmanmestari
Nopein keskinopeus aika-ajokierroksella vuodesta 1985 (Silverstone 4,718km, 1.05,591, 258,95km/h) hallussa aina vuoteen 2001 asti.
Kausi kaudelta
[8]
Formula 1
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.

Muut sarjat

Siviilielämä ja populaarikulttuuri
Rosberg avioitui saksalaisen tulkin, Gesine (Sina) ent. Gleitsmann-Dengelin kanssa Mauritiuksella vuonna 1983. Heillä on poika; Nico Rosberg, joka on myös tunnettu F1-kuljettaja, ja voitti maailmanmestaruuden 2016. Nicolla on kaksoiskansalaisuus; Saksan ja Suomen. F1-sarjassa hän kuitenkin edustaa Saksaa.
Rosberg omistaa asuntoja mm. Monacossa, Espanjan Ibizalla, Itävallassa sekä Suomen Levillä.
Hän on toiminut kommentaattorina MTV3-kanavan F1-lähetyksissä. Hän on kommentoinut kilpailuja myös Saksan TV:lle.
Keke oli alun alkaen nimeltään Keijo, mutta muutti kutsumanimensä Kekeksi, sillä arvioi sen olevan helpommin muistettava ja lausuttava ulkomaalaisten korvaan. Samalla tavalla hän teki Jyrki Järvilehdon kanssa, kun manageroi häntä 1980-luvun lopussa. Nimeksi muutettiin JJ Lehto.
Rosbergin nimi mainittiin vuodetuissa luottamuksellisissa asiakirjoissa, ns. Panaman papereissa, jotka sisältävät tietoja offshore-yrityksestä niiden veroparatiiseihin sijoittamista varoista.[9]
Kekellä on ollut myös kaksi omaa nimikkoautomallia. Opel Calibraa sai nimellä Opel Calibra Keke Rosberg Edition.[10] Auto oli erittäin suosittu, Keke ajoi vastaavan mallisella autolla DTM-sarjaa. Vuonna 1991 Subaru Justy-mallia tehtiin 150kpl sarja "Keke Design Limited Edition".
Juice Leskinen on säveltänyt ja sanoittanut Rosbergista laulun ”Keke Rosberg formula rock”, jonka esitti Matti Pellonpää ystävineen.[10]
Galicialaisella Siniestro Total-yhtyeellä on kappale nimeltä Keke Rosberg.[10]
Joulukuussa 2017 Keke Rosberg nostettiin yhdessä muiden Formula 1:n maailmanmestareiden kanssa FIA:n uuteen Autourheilun kunniagalleriaan (Motorsport Hall of Fame)[11]
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Erola, Lasse| title = Keke Rosbergin elämä ja ajot| publisher = Ajatus Kirjat| year = 2009| id = ISBN 978-951-20-8014-4}}
Aiheesta muualla


Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)

Luokka:Suomalaiset Formula 1 -kuljettajat
Luokka:Formula 1 -maailmanmestarit
Luokka:DTM-kuljettajat
Luokka:Vuonna 1948 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit