תקנות השיפוט הצבאי (נשיאת עונש מאסר בעבודה צבאית)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות השיפוט הצבאי (נשיאת עונש מאסר בעבודה צבאית), התשמ״ח–1988}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ח, 435|תקנות השיפוט הצבאי (נשיאת עונש מאסר בעבודה צבאית)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5082.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 672|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5967.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 310|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6637.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 541|סעיפים 541}} {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 559|ו־559}} {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|לחוק השיפוט הצבאי, התשט״ו–1955}} (להלן – החוק), לאחר התייעצות עם שר המשפטים ושר העבודה והרווחה, ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, ולענין {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳ לתקנות}} – בהסכמת שר המשפטים, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: החלטה על נשיאת מאסר בעבודה צבאית}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: סדרי עבודה צבאית וזכויות וחובות אסיר בה}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: הפסקות בעבודה הצבאית}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: סדרי דין בערעור ובעתירה}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עבודה צבאית“ – עבודת שירות שהיא עבודה ציבורית במסגרת הצבא, כמפורט {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|בחוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אסיר בעבודה צבאית“ – אדם שבית דין צבאי קבע כי ישא עונש מאסר בעבודה צבאית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יחידה“ – היחידה בה הוטל על האסיר בעבודה הצבאית לשרת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הנשיא“ – נשיא בית הדין הצבאי במחוז השיפוט אליו משתייכת היחידה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רמ״ד שיקום“ – ראש מדור שיקום במפקדת קצין משטרה צבאית ראשי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ממצ״פ“ – מפקד משטרה צבאית פיקודית שבפקודו חונה היחידה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רע״ן כליאה“ – ראש ענף כליאה במפקדת קצין משטרה צבאית ראשי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רמ״ח פרט – אכ״א“ – ראש מחלקת פרט באגף כוח אדם.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: החלטה על נשיאת מאסר בעבודה צבאית}}

{{ח:סעיף|2|הכנת חוות דעת לבית הדין|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} ביקש בית הדין הצבאי חוות דעתו של רמ״ד שיקום מהי עבודת השירות שהנידון יכול לעבוד בה, רשאי רמ״ד שיקום לקבל כל מידע המצוי בידי רשויות הצבא אודות אותו נידון והנדרש לצורך הכנת חוות דעתו, וכן להורות לנידון להתייצב במקום ובמועד שיקבע רמ״ד שיקום לשם בדיקה רפואית ומבחני התאמה אחרים.

{{ח:סעיף|3|הודעה על עבודה צבאית|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} החליט בית דין צבאי כי נידון ישא עונשו בעבודה צבאית, יודיע קצין בית הדין על כך לרמ״ד שיקום ויעביר לו בהקדם האפשרי העתק ההחלטה.

{{ח:סעיף|4|הצבה וקליטה|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} החליט בית דין צבאי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בתקנה 3 לעיל}}, יתייצב הנידון במקום ובזמן שיורה לו רמ״ד שיקום ויפעל לפי הוראות רמ״ד שיקום לשם קליטתו ביחידה.

{{ח:סעיף|5|הודעות על כללי העבודה הצבאית|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} רמ״ד שיקום יודיע למפקד היחידה את מועדי תחילת העבודה וסיומה ואת התנאים לעבודה הצבאית שקבע בית הדין הצבאי ושנקבעו {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|בחוק}} ובתקנות אלה.
{{ח:תת|(ב)}} לאסיר בעבודה צבאית יוסברו מטעם הממצ״פ הכללים החלים על העבודה הצבאית, כמפורט בתקנת משנה (א).

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: סדרי עבודה צבאית וזכויות וחובות אסיר בה}}

{{ח:סעיף|6|חובות וזכויות אסיר בעבודה צבאית}}
{{ח:ת}} על אסיר בעבודה צבאית יחולו {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|החוק}} ופקודות הצבא החלים על כל חייל, בכפוף לאמור {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|בחוק}} ובתקנות אלה.

{{ח:סעיף|7|אי־תשלום שכר|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} אסיר בעבודה צבאית לא יהיה זכאי לקבל שכר בעד עבודתו.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א), יהיה רמ״ח פרט – אכ״א רשאי, מנימוקים מיוחדים, להורות על תשלום מענק חסד לאסיר בעבודה צבאית.

{{ח:סעיף|8|תנאי שירות|תיקון: תשנ״ט, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} תנאי שירותו, זכויותיו וחובותיו של אסיר בעבודה צבאית יהיו כשל חייל בשירות חובה בדרגת טוראי, בכפוף לאמור בתקנות אלה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א) –
{{ח:תתת|(1)}} אסיר בעבודה צבאית לא יהיה זכאי להטבות כספיות או להשתתפות בהוצאות, שזכאי להן חייל בשירות חובה בדרגת טוראי, אלא אם כן ראה רמ״ח פרט – אכ״א כי נתקיימו נסיבות מיוחדות, המצדיקות הענקת הטבות או השתתפות כאמור, או חלקן, לאסיר;
{{ח:תתת|(2)}} אסיר בעבודה צבאית לא יהיה זכאי לחופשות אלא לפי האמור {{ח:פנימי|סעיף 13|בתקנה 13 להלן}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} אסיר בעבודה צבאית שהוא חייל כאמור {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 1|בפסקה (1) להגדרה ”חייל“, בסעיף 1 לחוק}}, לא יהיה זכאי לקבל היתר לעבודה פרטית על פי פקודות הצבא;
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בתקנת משנה (א), על אסיר בעבודה צבאית שאינו חייל כאמור {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 1|בפסקה (1) להגדרה ”חייל“ בסעיף 1 לחוק}}, יחולו פקודות הצבא בדבר עבודה פרטית.

{{ח:סעיף|9|סימני דרגה ואותות}}
{{ח:ת}} אסיר בעבודה צבאית לא יענוד סימני דרגה, אותות וכל סימן או סמל צבאי אחר בשהותו ביחידה.

{{ח:סעיף|10|העברה ליחידה או לתפקיד אחרים|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} רמ״ד שיקום רשאי, מטעמים שבעבודה הצבאית, להעביר אסיר בעבודה צבאית מן היחידה ליחידה אחרת, או מן התפקיד שהוטל עליו לתפקיד אחר; על היחידה האחרת ועל התפקיד האחר יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|החוק}} ותקנות אלה וכן כל הוראה שהורה בית הדין הצבאי, כאילו הוטל על האסיר לשרת בהם מלכתחילה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יועבר אסיר בעבודה צבאית ליחידה אחרת או לתפקיד אחר אלא אם סוגם ותנאיהם דומים לאלה שביחידה או בתפקיד הקודם ומתקיימים בהם התנאים שקבע בית הדין לענין זה, אם קבע.
{{ח:תת|(ג)}} אסיר רשאי לערור על החלטת רמ״ד שיקום, לפי תקנת משנה (א), לפני רע״ן כליאה, תוך 3 ימים מיום שנמסרה לו ההחלטה; הערר יוגש בכתב והחלטת רע״ן כליאה תהא סופית.

{{ח:סעיף|11|פעולת מפקד היחידה|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} מפקד היחידה יפעל לפי הוראות רמ״ד שיקום והממצ״פ לענין העבודה הצבאית, ויעביר לממצ״פ או לרמ״ד שיקום, לפי דרישתם, כל מידע הנוגע לעבודה הצבאית או לאסיר בעבודה הצבאית.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: הפסקות בעבודה הצבאית}}

{{ח:סעיף|12|הודעה על הפסקה או העדרות מהעבודה|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} אסיר בעבודה צבאית יודיע לממצ״פ, ללא שיהוי, וככל האפשר מבעוד מועד, על כל הפסקה בעבודתו או העדרות ממנה, והממצ״פ יעביר ההודעה לרמ״ד שיקום.
{{ח:תת|(ב)}} מפקד היחידה יודיע לרמ״ד שיקום, ללא שיהוי, וככל האפשר מבעוד מועד, על כל הפסקה בעבודת האסיר בעבודה צבאית או על העדרותו ממנה; ההודעה תימסר במברק, וכן ייערך עליה דו״ח בכתב, הכל לפי הוראות שיתן רמ״ד שיקום.

{{ח:סעיף|13|אישור הפסקה או העדרות מהיחידה|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} לא יעדר אסיר בעבודה צבאית מעבודתו ולא יפסיקנה אלא באישור רמ״ד שיקום או הממצ״פ; רמ״ד שיקום יקבע את דרך האישור.
{{ח:תת|(ב)}} רמ״ד שיקום או הממצ״פ יאשרו הפסקת העבודה הצבאית או העדרות האסיר ממנה, רק אם נוכחו כי טעמים משפחתיים או טעמים אחרים שבעבודה הצבאית או בתנאי השירות מצדיקים זאת, ובלבד שההעדרות לפי תקנה זו לא תעלה על שבעה ימים רצופים.
{{ח:תת|(ג)}} רמ״ד שיקום או הממצ״פ יאשרו הפסקת העבודה הצבאית או העדרות האסיר ממנה אם קבע קצין רפואה, על פי פקודות הצבא, כי טעמים הנעוצים במצבו הרפואי של האסיר מצדיקים זאת, ובלבד שאישור ההעדרות יהיה לתקופה של שבעה ימים, לכל היותר, בכל פעם.

{{ח:סעיף|14|הפסקה מינהלית של העבודה הצבאית|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} נתקיימה לכאורה עילה מן העילות להפסקה מנהלית של העבודה הצבאית, יביא מפקד היחידה את העובדות הצריכות לענין, בכתב, בפני הממצ״פ (להלן – הפניה).
{{ח:תת|(ב)}} לפני העברת הפניה לממצ״פ יימסר העתקה לאסיר בעבודה צבאית, ותגובתו הכתובה תצורף לפניה, אלא אם נעדר האסיר מן העבודה הצבאית ללא אישור או שסירב להגיב על הפניה.
{{ח:תת|(ג)}} סבר הממצ״פ כי הפניה מגלה לכאורה עילה מן העילות להפסקה מנהלית של העבודה הצבאית, יעביר את הפניה, בצירוף חוות דעתו לגבי נסיבות הענין, לרמ״ד שיקום.
{{ח:תת|(ד)}} רמ״ד שיקום רשאי להביא הפניה בפני רע״ן כליאה, בצירוף חוות דעתו לגבי נסיבות הענין.
{{ח:תת|(ה)}} הממצ״פ רשאי לפנות בכתב, לענין ההפסקה של העבודה הצבאית, אל רמ״ד שיקום אף בלא שהובאה בפניו פניה, ורשאי רמ״ד שיקום לפנות בכתב, בענין זה, אל רע״ן כליאה, אף בלא שהובאה בפניו פניה או פניית הממצ״פ; הוראות תקנת משנה (ב) יחולו, בשינויים המחוייבים, על הליכים לפי תקנת משנה זו.
{{ח:תת|(ו)}} החליט רע״ן כליאה על הפסקת העבודה הצבאית, יתן החלטתו בכתב ויפרט נימוקיו.
{{ח:תת|(ז)}} על החלטה כאמור בתקנת משנה (ו) יודיע רמ״ד שיקום, ללא שיהוי, לאסיר בעבודה צבאית ולמפקד היחידה, וימציא בהקדם האפשרי עותק ההחלטה לאותו אסיר ולתובע הצבאי של המחוז השיפוטי אליו משתייכת היחידה.
{{ח:תת|(ח)}} החליט רע״ן כליאה כאמור בתקנת משנה (ו), תופסק עבודתו של האסיר בעבודה צבאית למחרת היום שבו נמסרה לו ההודעה על ההחלטה, ואם היה האסיר חייל, כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|בחוק}}, יורה רמ״ד שיקום על הצבתו ביחידה מתאימה לתקופת ההפסקה.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: סדרי דין בערעור ובעתירה}}

{{ח:סעיף|15|עתירה לנשיא בית דין צבאי|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטת רע״ן כליאה להפסיק את העבודה הצבאית, רשאי אסיר בעבודה צבאית להגיש עתירה לנשיא.
{{ח:תת|(ב)}} העתירה תוגש תוך שבעה ימים מיום שנמסרה לאסיר בעבודה צבאית ההחלטה, והמשיב בעתירה יהיה התובע הצבאי של המחוז השיפוטי.
{{ח:תת|(ג)}} עתירה תוגש לנשיא בכתב, חתומה על ידי העותר, בשלושה עותקים, לפי טופס שייקבע בפקודות הצבא, ויפורטו בה מספר הזהות של העותר, מספרו האישי, היחידה בה הוא משרת בעבודה צבאית והנימוקים עליהם מתבססת העתירה.
{{ח:תת|(ד)}} בשולי העתירה יציין העותר כי כל שנמסר בה על ידו הוא אמת, וכי ידוע לו כי אם מסר דבר שקר יואשם בעבירה של מסירת ידיעה כוזבת במסמך הנוגע לצבא ויהיה צפוי לעונש.
{{ח:תת|(ה)}} תשובת המשיב תהיה בכתב ותוגש בשלושה עותקים, תוך שבעה ימים מיום שנמסר לו עותק העתירה שהוגשה.
{{ח:תת|(ו)}} העתירה תשמע במעמד העותר או בא כוחו והמשיב, במועד שיקבע הנשיא.
{{ח:תת|(ז)}} בכל ענין של סדרי דין וראיות שלא נקבע בתקנות אלו ידון הנשיא בדרך הנראית לו מועילה ביותר להכרעה צודקת ומהירה.

{{ח:סעיף|16|העברת הדיון בעתירה}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 305א|סעיף 305א לחוק}} יחולו, בשינויים המחוייבים, על עתירה שהגיש אסיר בעבודה צבאית, ובלבד שהחלטת נשיא בית הדין הצבאי לערעורים תינתן לפני שהחל הנשיא, שבפניו הוגשה העתירה, לדון בה.

{{ח:סעיף|17|רשות ערעור}}
{{ח:תת|(א)}} החלטת הנשיא בעתירה, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בתקנה 15 לעיל}}, תהיה נתונה לערעור לפני שופט משפטאי של בית הדין הצבאי לערעורים, אם נתקבלה רשות לכך מהנשיא או מאת שופט משפטאי של בית הדין הצבאי לערעורים.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת רשות לערער, כאמור בתקנת משנה (א), תוגש תוך שבעה ימים מיום ההחלטה אם ניתנה בפני העותר או בא כוחו, או מהיום שהומצאה לו ההחלטה אם ניתנה שלא בפניו ושלא בפני בא כוחו והמשיב בבקשה יהיה התובע הצבאי הראשי.
{{ח:תת|(ג)}} הבקשה תוגש בכתב, בשלושה עותקים, ויפורטו בה הנימוקים שעליהם היא מתבססת.
{{ח:תת|(ד)}} השופט שידון בבקשה רשאי להורות על טענות לפניו בעל פה, להחליט בבקשה על פי סיכומים בכתב, גם בלא טענות בעל פה, שניהם גם יחד, הכל כפי שיורה ובמועדים שיקבע.
{{ח:תת|(ה)}} הוגשה בקשת רשות ערעור, תהא החלטתו של השופט שדן בה סופית.
{{ח:תת|(ו)}} הוגשה הבקשה לשופט משפטאי של בית הדין הצבאי לערעורים, רשאי הוא לדון בה כאילו ניתנה הרשות והוגש ערעור על פי הרשות שניתנה, {{ח:פנימי|סעיף 18|ותקנה 18(א) ו־(ב)}} לא תחול על הדיון בערעור.

{{ח:סעיף|18|ערעור על החלטה בעתירה}}
{{ח:תת|(א)}} ניתנה רשות לערער יוגש כתב ערעור בפני שופט משפטאי של בית הדין הצבאי לערעורים, תוך שבעה ימים מיום ההחלטה, אם ניתנה בפני המבקש או בא כוחו, או מהיום שהומצאה לו ההחלטה אם ניתנה שלא בפניו ושלא בפני בא כוחו, והמשיב בערעור יהיה התובע הצבאי הראשי.
{{ח:תת|(ב)}} הערעור יוגש בכתב, בשלושה עותקים, ויפורטו בו הנימוקים שעליהם הוא מתבסס.
{{ח:תת|(ג)}} השופט שידון בערעור רשאי להורות על טענות לפניו בעל פה, או להחליט בבקשה על פי סכומים בכתב, גם בלא טענות בעל פה, או שניהם גם יחד, הכל כפי שיורה ובמועדים שיקבע.
{{ח:תת|(ד)}} בכל ענין של סדרי דין וראיות שלא נקבע בתקנות אלה ידון השופט בדרך הנראית לו מועילה ביותר להכרעה צודקת ומהירה.

{{ח:סעיף|19|ערעור על החלטת בית דין צבאי להפסיק עבודה צבאית}}
{{ח:תת|(א)}} גזר בית דין צבאי על אסיר בעבודה צבאית עונש, שאינו עונש מאסר, בשל עבירה אחרת, והחליט כי העבודה הצבאית תופסק וכי האסיר ישא את יתרת עונשו בבית סוהר (להלן – ההחלטה בדבר הפסקת העבודה), תהא ההחלטה בדבר הפסקת העבודה נתונה לערעור תוך שבעה ימים מיום ההחלטה, אם ניתנה בפני המבקש או בא כוחו, או מהיום שהומצאה למערער, אם ניתנה שלא בפניו ושלא בפני בא כוחו, לפני שופט משפטאי של בית הדין הצבאי לערעורים; המשיב בערעור יהיה התובע הצבאי הראשי.
{{ח:תת|(ב)}} על ערעור לפי תקנת משנה (א) תחול {{ח:פנימי|סעיף 18|תקנה 18(ב), (ג) ו־(ד)}}.
{{ח:תת|(ג)}} ביקש המערער לדחות את ביצוע ההחלטה בדבר הפסקת העבודה, יחול על הבקשה {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 489|סעיף 489 לחוק}}.
{{ח:תת|(ד)}} נדחה ביצוע ההחלטה בדבר הפסקת העבודה, תחול {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14(ח)}} בשינויים המחוייבים.

{{ח:חתימות|י״ג בכסלו התשמ״ח (4 בדצמבר 1987)}}
* '''יצחק רבין'''
שר הבטחון
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]