תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים (יבוא והחזקה של כלבים מסוכנים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים (יבוא והחזקה של כלבים מסוכנים), התשס״ה–2004}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשס״ה, 111|תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים (יבוא והחזקה של כלבים מסוכנים)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6345.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 993|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6779.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 1362|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7031.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הפיקוח על כלבים#סעיף 11|סעיפים 11}}, {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הפיקוח על כלבים#סעיף 12|12}} {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הפיקוח על כלבים#סעיף 25|ו־25(א)}} {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הפיקוח על כלבים|לחוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס״ג–2002}} (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כלב מסוכן“ – כלב השייך לגזע מסוכן וכן כלב שהוא הכלאה של גזע מסוכן וקיים דמיון בין דפוסי התנהגותו ותכונותיו הפיסיות לאלו של כלב השייך לגזע מסוכן;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחזיק“ – מי שמחזיק כלב מסוכן לפי רשות הבעלים.

{{ח:סעיף|2|איסור יבוא}}
{{ח:ת}} לא ייבא אדם כלב מסוכן.

{{ח:סעיף|2א|איסור יבוא – הוראת שעה|תיקון: תשס״ו, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בתקנה 2}}, רשאי בעלו של כלב מסוכן לייבאו, אם התקיימו לגביו פסקאות (1) עד (3) בתקנת משנה (ב) ויש לו רישיון בכתב שנתן המנהל לפי תקנות אלה.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי לתת רישיון לייבואו של כלב מסוכן ורשאי הוא לסרב לתתו או להתנות בו תנאים, ואולם לא ייתן המנהל רישיון לייבואו של כלב מסוכן אלא אם כן הוכח, להנחת דעתו, כי התקיימו בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} גיל בעל הכלב עולה על 18 שנים;
{{ח:תתת|(2)}} הכלב עבר עיקור או סירוס ובעלו הציג אישור על כך, חתום ביד רופא וטרינר; בפסקה זו, ”רופא וטרינר“ – לרבות מי שהוסמך לווטרינריה בארץ המוצא או שהיה ניתן להתיר את החזקתו בלי שעוקר או סורס לפי {{ח:פנימי|סעיף 6א|תקנה 6א(ב)}} אילו היה בישראל;
{{ח:תתת|(3)}} הכלב הוחזק על ידי בעליו שמונה עשר חודשים לפחות קודם למועד ייבואו.
{{ח:תת|(ג)}} בקשה לרישיון לפי תקנות אלה תוגש למנהל יחד עם בקשה לרישיון יבוא לפי {{ח:חיצוני|תקנות מחלות בעלי חיים (יבוא בעלי חיים)|תקנות מחלות בעלי חיים (יבוא בעלי חיים), התשל״ד–1974}}, עשרה ימים לפחות לפני צאת הכלב המסוכן מארץ המוצא לישראל.
{{ח:תת|(ד)}} המייבא כלב מסוכן בלי שהתקיימו התנאים בתקנת משנה (ב)(1) עד (3), דינו – שישה חודשי מאסר.
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}
{{ח:תת|(ו)}} השר ימסור לוועדת הכלכלה של הכנסת, עד יום 15 בינואר של כל שנה, דוח לענין מספר הכלבים המסוכנים שניתן רישיון לייבואם בשנה שקדמה לה ואת מספר מקרי התקיפה שדווחו למרכז הרישום בשנה האמורה, בציון גזע הכלבים.

{{ח:סעיף|3|תנאי החזקה}}
{{ח:ת}} לא יחזיק אדם כלב מסוכן אלא אם כן הוא הבעלים או המחזיק של הכלב, גילו עולה על 18 שנים והכלב מוחזק ברישיון שניתן כדין ובהתאם לתקנות אלה.

{{ח:סעיף|4|כלב מסוכן בחצרים}}
{{ח:ת}} בעליו של כלב מסוכן או מחזיקו –
{{ח:תת|(1)}} יגדר וינעל את החצרים שבהם מוחזק הכלב באופן שימנע מהכלב אפשרות לצאת מהם;
{{ח:תת|(2)}} יציב בכל כניסה לחצרים כאמור שלט שבו כתוב ”זהירות כלב מסוכן“; גודל כל אות בשלט לא יפחת מ־5 x 5 סנטימטר;
{{ח:תת|(3)}} יחסום את פיו של הכלב בזמם בכל עת שיש בסביבתו של הכלב אדם נוסף זולתו, שגילו מתחת ל־16 שנים.

{{ח:סעיף|5|כלב מסוכן ברשות הרבים}}
{{ח:ת}} בעליו של כלב מסוכן או מחזיקו לא יתיר את יציאתו של הכלב מחצרים או את הימצאותו של הכלב ברשות הרבים אלא אם כן התקיימו כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} הכלב מוחזק בידי אדם שגילו עולה על 18 שנים והוא מסוגל לשלוט בו בכל רגע ולמנוע מהכלב לפגוע באחרים;
{{ח:תת|(2)}} המחזיק כאמור בפסקה (1), מחזיק את הכלב ברצועה שהכלב לא יכול להשתחרר ממנה ואשר אורכה אינו עולה על 2 מטרים;
{{ח:תת|(3)}} פיו של הכלב חסום בזמם.

{{ח:סעיף|6|חובת עיקור או סירוס}}
{{ח:ת}} בעליו של כלב מסוכן –
{{ח:תת|(1)}} ידאג לביצוע ניתוח עיקור או סירוס של הכלב לא יאוחר מיום י״ט בטבת התשס״ה (31 בדצמבר 2004), ואולם אם היה הכלב בגיל פחות משישה חודשים במועד האמור, ניתן לדחות את ביצוע הניתוח עד הגיעו לגיל זה;
{{ח:תת|(2)}} יחזיק ברשותו את אישור הרופא הווטרינר שביצע את הניתוח.

{{ח:סעיף|6א|פטור מעיקור או סירוס|תיקון: תשס״ו}}
{{ח:תת|(א)}} לא יחזיק אדם כלב מסוכן שגילו עולה על שישה חודשים, אם לא עוקר או סורס זולת אם ניתן לו היתר בכתב לפי תקנת משנה (ב).
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי, מנימוקים שיירשמו, להתיר החזקתו של כלב מסוכן שלא עוקר או סורס, אם מצא שעקב מצבו הבריאותי סירוס הכלב או עיקורו יסכן בסבירות גבוהה את חייו.
{{ח:תת|(ג)}} מחזיק בכלב מסוכן שניתן לו היתר לפי תקנת משנה (ב) –
{{ח:תתת|(1)}} יחזיק ברשותו את ההיתר או יציגו למנהל, לרופא וטרינר עירוני או למפקח בתוך 24 שעות מעת שיידרש לכך;
{{ח:תתת|(2)}} ינקוט את כל האמצעים הנדרשים באופן סביר למניעת הזדווגותו של הכלב המסוכן.

{{ח:סעיף|7|מסירת כלב מסוכן|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} בעליו של כלב מסוכן לא ימכור ולא ימסור את הכלב לאחר; ואולם הוראות תקנה זו לא יחולו על מסירה –
{{ח:תת|(1)}} למערכת הביטחון;
{{ח:תת|(2)}} לרופא וטרינר עירוני;
{{ח:תת|(3)}} למכלאה שאישר הרופא הווטרינר העירוני;
{{ח:תת|(4)}} לאדם אחר שאישר הרופא הווטרינר העירוני ואולם לא ייתן רופא וטרינר עירוני אישור להעברת כלב מסוכן לאדם אחר אלא אם כן התקיימו בו הוראות החוק, ולאחר שהשתכנע שלא ניתן למסור את הכלב המסוכן למערכת הביטחון ואין בכך כדי לפגוע במטרות החוק.

{{ח:סעיף|7א|עונשין|תיקון: תשס״ו, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} המייבא כלב מסוכן בניגוד {{ח:פנימי|סעיף 2|לתקנה 2}} והמוכר או מוסר כלב מסוכן לאחר בניגוד {{ח:פנימי|סעיף 7|לתקנה 7}}, דינו – שישה חודשי מאסר.
{{ח:תת|(ב)}} המחזיק כלב מסוכן שלא הציג לגביו היתר כנדרש {{ח:פנימי|סעיף 6א|בתקנה 6א(ג)(1)}} או שלא מנע הזדווגותו של כלב מסוכן לפי {{ח:פנימי|סעיף 6א|תקנה 6א(ג)(2)}}, דינו – קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין}}.

{{ח:חתימות|כ״ו באלול התשס״ד (12 בספטמבר 2004)}}
* '''ישראל כ״ץ'''
שר החקלאות ופיתוח הכפר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]