חוק רישוי בעלי מלאכה

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק רישוי בעלי מלאכה, תשל״ז–1977}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001188}} {{ח:תיבה|ס״ח תשל״ז, 118|חוק רישוי בעלי מלאכה|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209510.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|מלאכות טעונות רישוי}}
{{ח:תת|(א)}} שר המסחר והתעשיה (להלן – השר), באישור ועדת העבודה של הכנסת, רשאי לקבוע בצווים מלאכות טעונות רישוי, כל אימת שלדעתו דרוש הדבר מטעמים של בריאות הציבור או בטיחות הציבור או הגנה על הצרכן.
{{ח:תת|(ב)}} בצו לפי סעיף קטן (א) (להלן – צו רישוי) –
{{ח:תתת|(1)}} יגדיר השר את מהותה והיקפה של המלאכה טעונת הרישוי;
{{ח:תתת|(2)}} יקבע השר את תקופת תקפו של רשיון לעסוק במלאכה טעונת הרישוי;
{{ח:תתת|(3)}} רשאי השר לקבוע תנאים שניתן להתנותם ברשיון לעיסוק במלאכה טעונת הרישוי וכן התנאים לחידוש הרשיון.
{{ח:תת|(ג)}} השר לא יתן צו רישוי לגבי מלאכה שהיא טעונה רישוי לפי חיקוק אחר, אלא אם הרישוי לפי אותו חיקוק לא בא לשם הטעם שלדעת השר מחייב רישוי לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ד)}} מתן צו רישוי טעון התייעצות עם אלה:
{{ח:תתת|(1)}} שר העבודה, ואם נעשה הרישוי מטעמים של בריאות הציבור – גם עם שר הבריאות;
{{ח:תתת|(2)}} הארגון הארצי של בעלי מלאכה שהוא לדעת השר הארגון היציג של רוב ארגוני בעלי המלאכה (להלן – הארגון היציג).
{{ח:תת|(ה)}} מתן צו רישוי לגבי מקצוע פארא רפואי ומקצוע עזר לרפואה ולסיעוד, טעון גם הסכמת שר הבריאות.

{{ח:סעיף|2|הגבלת העיסוק במלאכה טעונה רישוי}}
{{ח:ת}} לא יעסוק אדם במלאכה טעונה רישוי כבעל מלאכה עצמאי, אלא אם יש בידו רשיון בר תוקף שניתן לו לפי חוק זה מאת השר או מאת מי שהוא הסמיך לכך, ובהתאם לתנאי הרשיון.

{{ח:סעיף|3|תאגידים}}
{{ח:ת}} תאגיד יהא רשאי לעסוק במלאכה טעונה רישוי אם לפחות אחד המנהלים הפעילים או השותפים הפעילים או לעובד אחראי אחר יש רשיון בר תוקף לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|4|בן משפחה של בעל מלאכה}}
{{ח:ת}} בן זוגו או בנו של בעל מלאכה שהיה מורשה לעסוק במלאכה טעונה רישוי ונפטר, רשאי לעסוק באותה מלאכה אם לפחות לאחד העובדים האחראים שהוא מעסיק יש רשיון בר תוקף לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|5|זכאות לרשיון}}
{{ח:תת|(א)}} מי שנתקיים בו אחד מאלה זכאי, על פי בקשתו, לקבל רשיון לעסוק במלאכה טעונה רישוי:
{{ח:תתת|(1)}} הוא בעל תעודת מקצוע במלאכה שלגביה מבוקש הרשיון, לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות התעסוקה#פרק 3|הפרק השלישי לחוק שירות התעסוקה, תשי״ט–1959}}, ברמה מקצועית שקבע שר העבודה בתקנות, או שהוא בעל תעודה אחרת מטעם שר העבודה שניתנה לענין זה, המעידה על כשירותו המקצועית במלאכה כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} הוא בעל תעודת הסמכה כטכנאי או כהנדסאי מטעם רשות ההסמכה לטכנאים ולהנדסאים המשותפת למשרד העבודה ולמשרד החינוך והתרבות ותחום הכשרתו קשור למלאכה שלגביה מבוקש הרישוי;
{{ח:תתת|(3)}} הוא מהנדס הרשום בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים, תשי״ח–1958}}, או מודד בעל רשיון כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת המדידות|בפקודת המדידות}}, הכל אם תחום הכשרתו קשור למלאכה שלגביה מבוקש הרישוי.
{{ח:תת|(ב)}} בוטלו או הותלו תעודה או רישום מן המפורטים בסעיף קטן (א), בטל או מותלה, לפי הענין, אף רשיון שניתן על פי חוק זה.

{{ח:סעיף|6|רשיון למי שעסק במלאכה}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5}}, זכאי לקבל רשיון, על פי בקשתו, גם –
{{ח:תתת|(1)}} מי שהציג אישור מטעם התאחדות בעלי מלאכה ותעשיה זעירה בישראל – המרכז הארצי, המעיד על היותו חבר באחד מסניפי ההתאחדות ועל התעסקותו כבעל מלאכה עצמאי במלאכה שניתן לגביה צו רישוי, לפחות שנתיים מתוך חמש השנים שקדמו לתחילתו של צו הרישוי;
{{ח:תתת|(2)}} מי שהוכיח להנחת דעתה של ועדה כאמור בסעיף קטן (ב) כי עסק כבעל מלאכה עצמאי במלאכה שניתן לגביה צו רישוי, בארץ או בחוץ לארץ, לפחות שנתיים מתוך חמש השנים שקדמו לתחילתו של צו הרישוי.
{{ח:תת|(ב)}} ועדה לענין סעיף קטן (א)(2) תהא של שלושה; חבר אחד שימנה השר, והוא יהיה יושב ראש הוועדה, חבר אחד שימנה שר העבודה, וחבר אחד שימנו השר ושר העבודה כאחד מתוך רשימת מועמדים בעלי רשיון לעיסוק במלאכה שניתן לגביה צו רישוי שהגיש להם הארגון היציג; לא הוגשה הרשימה תוך זמן סביר אחרי קבלת דרישה להגישה, רשאים השרים למנות את החבר לפי ראות עיניהם.
{{ח:תת|(ג)}} לגבי הזכאי לפי סעיף זה תהא תחילתו של צו רישוי כעבור שנתיים מיום פרסומו, ובלבד שהגיש בקשה לרשיון תוך ששה חדשים מיום פרסום הצו; בקשות לרשיון לגבי מי שסעיף קטן (א)(1) חל עליו, רשאית התאחדות בעלי מלאכה ותעשיה זעירה בישראל – המרכז הארצי, להגישן במרוכז לגבי חבריה.

{{ח:סעיף|7|אתיקה מקצועית}}
{{ח:תת|(א)}} השר רשאי, לאחר התייעצות עם המועצה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8}}, לקבוע כללים בדבר אתיקה מקצועית של בעלי מלאכה טעונה רישוי, דרך כלל או למלאכה פלונית, ובכלל זה הוראות בדבר הקמת ועדות משמעת, הרכבן, וסדרי עבודתן – דרך קבע או למקרה מסויים – שיחקרו בהתנהגות שאינה מתיישבת על כללי האתיקה ויוכלו להמליץ בפני השר על אמצעי המשמעת הבאים: התראה, נזיפה, התליית רשיון או ביטולו.
{{ח:תת|(ב)}} על החלטת השר להתלות רשיון או לבטלו ניתן לערער לפני בית המשפט המחוזי הדן בשופט אחד, והחלטת בית המשפט תהא סופית.
{{ח:תת|(ג)}} לענין סעיף קטן (א), אי מילוי תנאי ברשיון הקשור בהשתלמות או בהכשרה מקצועית ייראה כהפרת האתיקה המקצועית.

{{ח:סעיף|8|מועצת מלאכה}}
{{ח:תת|(א)}} הממשלה תמנה מועצת מלאכה ובה עשרים ואחד חברים (להלן – המועצה).
{{ח:תת|(ב)}} וזה הרכב המועצה:
{{ח:תתת|(1)}} השר או עובד המדינה שימנה לכך, והוא יהיה יושב ראש המועצה;
{{ח:תתת|(2)}} ששה עובדי מדינה;
{{ח:תתת|(3)}} שבעה אנשי ציבור שהשר המליץ עליהם לאחר התייעצות בארגונים ציבוריים שהם לדעתו נוגעים בדבר;
{{ח:תתת|(4)}} שבעה מבין רשימת מועמדים שהגיש הארגון היציג, ובלבד שהוגשה הרשימה תוך זמן סביר לאחר קבלת דרישה להגישה.

{{ח:סעיף|9|תפקיד המועצה}}
{{ח:ת}} המועצה תייעץ לשר כל הנוגע לביצוע חוק זה.

{{ח:סעיף|10|אגרות}}
{{ח:ת}} השר רשאי, בצו, לקבוע אגרה בעד מתן רשיון או חידושו.

{{ח:סעיף|11|עונשין}}
{{ח:ת}} המפר הוראות {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}}, דינו – מאסר שנה או קנס 50,000 לירות.

{{ח:סעיף|12|מניעת רישוי כפול}}
{{ח:ת}} מלאכה שניתן לגביה צו רישוי, לא יידרש רישוי לעיסוק בה על פי חוק אחר היה קיים ביום שניתן הצו או על פי תקנות או צו שעל פיו, לשם טעמים הזהים לטעמים שלשמם ניתן צו הרישוי.

{{ח:סעיף|13|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|בחוק רישוי עסקים, תשכ״ח–1968}}.}}

{{ח:סעיף|14|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} השר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, בהסכמת שר העבודה ובאישור ועדת העבודה של הכנסת, להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

{{ח:סעיף|15|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה היא כתום שנה מיום פרסומו ברשומות.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום י״ח באדר תשל״ז (8 במרס 1977).}}
* '''יצחק רבין'''
ראש הממשלה
* '''חיים בר־לב'''
שר המסחר והתעשייה
* '''אפרים קציר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]