פקודת גבול המכס

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת גבול המכס}}
{{ח:קטע3||פקודה המיפה את כוחו של שר האוצר להכריז על גבול מכס להבאת סחורות לארץ ולהוצאתן לחו״ל|תיקון: תש״ח}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2069920}} {{ח:תיבה|חא״י כרך א׳ פרק מ״ד, עמ׳ 572|פקודת גבול המכס|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563309.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, 22|הודעה בדבר סמכויות השרים}}; {{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ג, 1531|הודעת פקידי הממשלה (שינוי תארים)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4502.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיפים 14}} {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 15|ו־15 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה על פי החוק בידי הנציב העליון תהא נתונה לממשלה, וכל מקום בו נאמר בחוק ”פלשתינה (א״י)“ ייקרא מעתה ”ישראל“. סמכויות הנציב העליון הועברו לשר האוצר (ע״ר תש״ח, 22). לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. לפי הודעת פקידי הממשלה (שינוי תארים), התשמ״ג–1983 ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4502.pdf|ק״ת תשמ״ג, 1531}}), במקום ”מנהל המכס והבלו“ יבוא ”מנהל המכס ומע״מ“.}}

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|'''{{ח:חיצוני|פקודת המכס#סעיף 6|סעיף 6 לפקודת המכס [נוסח חדש]}} קובע כי הממשלה רשאית לקבוע נתיבים להובלה ביבשה ומקומות לבדיקת טובין. משכך לא נותר תוקף ממשי לפקודת גבול המכס.'''}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|השם הקצר}}
{{ח:ת}} פקודה זו תקרא {{ח:הערה|”}}פקודת גבול המכס{{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2|סמכותו של שר האוצר ליתן צו המשנה את הגבולות המדיניים של ישראל לצורך מסי מכס|תיקון: תש״ח, ק״ת תשמ״ג}}
{{ח:תת|(1)}} אם ימצא שר האוצר כי רצוי להכריז על קביעת גבול לצורך גבית מכס שיהא מצוי בתוך הגבולות המדיניים של ישראל, אלא שלא יהא ממש כאותם הגבולות, יכול הוא להכריז בצו שמשעה שעברו סחורות את הגבול שנקבע באותו צו יהא דינן, לצורך חובת תשלום מכס, כדין סחורות שהובאו לארץ או שהוצאו מתוכה:
{{ח:תת}} בתנאי שיכול מנהל המכס ומע״מ {{ח:הערה|[במקור: מנהל המכס, האקסייז והמסחר]}} להתקין תקנות באשורו של שר האוצר המתירות להביא לארץ בלא תשלום מכס כל מיני מוצרים הגדלים או מיוצרים באזור שבין הגבולות המדיניים של ישראל ובין גבול המכס שנקבע כאמור.
{{ח:תת|(2)}} יכול שר האוצר באותו צו או בצו שיתפרסם אחר כך לקבוע את המקומות שיהיו המקומות היחידים שדרכם תוכל כל סחורה החייבת במכס לעבור את הגבול האמור ואת הדרכים שבהם תעבור אותה סחורה בדרכה למקומות אלה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם צו גבול המכס (דרכים ומקומות כניסה קבועים), 1940 (ע״ר 1940, תוס׳ 2, 1420); הצו מתייחס למעברים היבשתיים שהיו קיימים בימי המנדט הבריטי ולא עודכן מאז.}}

{{ח:סעיף|3|תושבי האזור שמחוץ לגבול המכס חייבים במסירת הודעה על כמויות הטבק שברשותם|תיקון: תש״ח, ק״ת תשמ״ג}}
{{ח:ת}} כל הגר באזור שבין הגבולות המדיניים של ישראל ובין גבול המכס שנקבע {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2}}, והוא מגדל טבק, או שביום הינתן תוקף לצו שיוצא עפ״י {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}} ימצא ברשותו טבק מעובד או לא מעובד, חייב, בתוך חמשה עשר יום מיום הנתן תוקף לצו, להגיש הודעה למנהל המכס ומע״מ {{ח:הערה|[במקור: למנהל המכס, האקסייז והמסחר]}} ולציין בה את משקל הטבק שנמצא בידו באותו יום: אם אין האיש יודע קרוא וכתוב עליו למסור הודעה שתקויים ע״י עדים בפני פקיד ממשלתי.

{{ח:סעיף|4|עברות ועונשין|תיקון: תש״ח, תש״ח־2}}
{{ח:תת|(1)}} כל שאינו מוסר את ההודעה הנדרשת ע״י {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}} בתוך הזמן הקבוע או מוסר הודעה כוזבת, יאשם בעברה ויהא צפוי למאסר ששה חודשים או לקנס של מאה לירות או לשני העונשין כאחד, ונוסף על כך יוחרם כל טבק שנמסרה עליו ההודעה.
{{ח:תת|(2)}} כל סחורה שנמצאה בדרך לישראל או בדרך ממנה בנגוד לצו שניתן עפ״י {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}}, דינה כדין סחורה מוברחת בגדר {{ח:חיצוני|פקודת המכס|פקודת המכס}} ותהא צפויה להחרמה, וכל סחורה אחרת השייכת לאותם בעלים והיא חלק מאותו המשלוח ואמצעי ההובלה שמובילים בהם את כל המשלוח יהיו אף הם צפויים להחרמה.

{{ח:חתימות|23 באפריל, 1924.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]