חוק החנינה

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק החנינה, תשכ״ז–1967}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000306}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ז, 82|חוק החנינה|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208407.pdf}}, {{ח:תיבה|95|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_ec_317325.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|שחרור ופטור מעונש מאסר|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} אדם שלפני כ״ו באייר תשכ״ז (5 ביוני 1967) עבר עבירה פלילית וביום תחילת חוק זה הוא נושא עונש מאסר שהוטל עליו בשל אותה עבירה, ישוחרר מבית־הסוהר, ואם הוטל עליו עונש מאסר כאמור וביום תחילת חוק זה טרם התחיל לשאתו – לא ישאהו.
{{ח:תת|(ב)}} לענין סעיף זה{{ח:הערה|,}} ”עונש מאסר“ – לרבות מאסר בשל אי־תשלום קנס ומאסר על־תנאי, בין שהופעלו ובין שטרם הופעלו.
{{ח:תת|(ג)}} חנינה לפי סעיף זה לא תחול על עונש מאסר שהוטל בשל אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} עבירה שענשה, ביום תחילת חוק זה, מאסר עולם או מאסר עשר שנים או יותר; לענין הוראה זו ענשם של נסיון וקשר לעבור עבירה הוא העונש הצפוי בשל הנסיון או הקשר;
{{ח:תתת|(2)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם|החוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, תש״י–1950}}, או לפי {{ח:חיצוני|חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם|החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, תש״י–1950}};
{{ח:תתת|(3)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ז|החוק לתיקון דיני העונשין (בטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), תשי״ז–1957}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ז סימן ה|הפרק החמישי שבו}}, לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ז סימן ה|פקודת הסודות הרשמיים}}, לפי {{ח:חיצוני|חוק מניעת הסתננות (עבירות ושיפוט)|חוק מניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), תשי״ד–1954}}, לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות בטחון#סעיף 46|סעיף 35(ב) לחוק שירות בטחון, תשי״ט–1959 [נוסח משולב]}}, לפי תקנה 80 לתקנות־שעת־חירום (חוקת השיפוט, תש״ח), תש״ח–1948 או לפי {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 94|סעיפים 94}} {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 102|או 102 רישה לחוק השיפוט הצבאי, תשט״ו–1955}};
{{ח:תתת|(4)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ד|פרק ל״ג לפקודת החוק הפלילי, 1936}}, שנעברה על ידי אדם שכבר הורשע בשל עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ד|אותו פרק}} או לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן א|פרקים כ״ט}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ג|או ל״ב באותה פקודה}};
{{ח:תתת|(5)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ו|החוק לתיקון דיני העונשין (עבירות מרמה, סחיטה ועושק), תשכ״ג–1963}}, לפי סעיפי {{ח:חיצוני|פקודת החוק הפלילי|פקודת החוק הפלילי, 1936}}, שאותו חוק ביטל, או לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 391|סעיפים 275}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 393|276}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 440|או 305 לפקודת החוק הפלילי, 1936}}, כשהעבירה או העבירות שצורפו בכתב אישום אחד נוגעות לנושא או לנושאים, ששוויים הכולל הוא 100,000 לירות או יותר;
{{ח:תתת|(6)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ח סימן י|החוק לתיקון דיני העונשין (עבירות זנות), תשכ״ב–1962}}.
{{ח:תת|(ד)}} עונש מאסר שהוטל בשל עבירה שענשה מאסר עשר שנים – זולת עבירה מן המנויות בסעיף קטן (ג)(2) עד (6) – רואים את תקופת המאסר, על אף האמור בסעיף קטן (ג)(1), כאילו היתה מלכתחילה פחותה ברבע.

{{ח:סעיף|2|פטור מקנס}}
{{ח:תת|(א)}} אדם שלפני כ״ו באייר תשכ״ז (5 ביוני 1967) עבר עבירה פלילית – זולת עבירה מן המנויות {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1(ג)}} – והוטל עליו בשל אותה עבירה עונש קנס שאינו עולה על 10,000 לירות וביום תחילת חוק זה טרם שילם את הקנס, כולו או מקצתו, פטור מלשלם מה שטרם שילם.
{{ח:תת|(ב)}} היה קנס שהוטל כאמור בסעיף קטן (א) עולה על 10,000 לירות, רואים את סכום הקנס, לענין סעיף זה, כאילו היה מלכתחילה פחות ב־10,000 לירות.

{{ח:סעיף|3|דינו של עונש כולל}}
{{ח:ת}} עונש של מאסר או של קנס שהוטל בשל עבירה מן המנויות {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1(ג)}} ובשל עבירה אחרת כאחד, דינו לענין חוק זה כדין עונש שהוטל רק בשל עבירה מן המנויות כאמור.

{{ח:סעיף|4|דינו של קנס שלא נמחל}}
{{ח:תת|(א)}} קנס {{ח:פנימי|סעיף 2|שסעיף 2}} אינו חל עליו והאדם שעליו הוטל הקנס זוכה מכוח {{ח:פנימי|סעיף 1|סעיף 1}} בשחרור או בפטור ממאסר בשל אי־תשלומו, יהא נתון לגביה.
{{ח:תת|(ב)}} קנס {{ח:פנימי|סעיף 2|שסעיף 2}} אינו חל עליו והאדם שעליו הוטל הקנס זוכה מכוח {{ח:פנימי|סעיף 1|סעיף 1}} בשחרור ממאסר בשל אי־תשלומו, יוקטן לפי היחס שבין תקופת המאסר שנשא לבין תקופת המאסר כולה.

{{ח:סעיף|5|הפסקת הליכים}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינקט הליך פלילי בבית משפט בשל עבירה שנעברה לפני כ״ו באייר תשכ״ז (5 ביוני 1967) זולת עבירה מן המנויות {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1(ג)}}, ואם ננקט הליך כזה – יופסק.
{{ח:תת|(ב)}} אדם שביום תחילת חוק זה תלוי ועומד נגדו בבית משפט אישום בשל עבירה כאמור בסעיף קטן (א) או שהורשע בשל עבירה כזאת וביום תחילת חוק זה היה רשאי לערער או להגיש בקשה לערער על פסק הדין, או שהיה תלוי ועומד אותו יום ערעור או בקשה לערער שהגיש על פסק־הדין, רשאי לוותר על חנינה לפי חוק זה על־ידי הודעה בכתב שיגיש לבית המשפט תוך שלושים יום מיום תחילת חוק זה.

{{ח:סעיף|6|עבירות מס הכנסה}}
{{ח:תת|(א)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#חלק יא|חלק י״א לפקודת מס הכנסה}}, שהוא מעשה או מחדל הניתנים לתיקון בידי האדם שעבר את העבירה, לא יחולו עליה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} אלא אם עשה אותו אדם, תוך שלושה חדשים מתחילת חוק זה, את המעשה אשר אי־עשייתו מהווה את העבירה, או תיקן את המעשה אשר עשייתו שלא כדין מהווה את העבירה.
{{ח:תת|(ב)}} היתה העבירה בכך, שאדם לא הצהיר על הכנסתו או שהצהרתו לא היתה מלאה, נכונה ומדוייקת, רואים את האדם כמי שקיים, לגבי אותה עבירה, את התנאי האמור בסעיף קטן (א) גם אם מסר לפקיד השומה הצהרות נכונות על ההכנסה, על ההון ועל הנכסים שלו, של אשתו ושל ילדיו שכלכלתם עליו, ועל פרטים אחרים – הכל לפי הטופס שקבע לכך שר האוצר בצו – תוך שלושה חדשים מתחילת אותו צו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|ראו {{ח:חיצוני|חוק מס הכנסה (הצהרות מתקנות)|חוק מס הכנסה (הצהרות מתקנות), תשכ״ז–1967}}.}}

{{ח:סעיף|7|שמירת דינים}}
{{ח:ת}} אין בחוק זה כדי לגרוע מכל תוצאה של עבירה, הרשעה או גזר דין, זולת אם נאמר הדבר במפורש בחוק זה, ואין בו כדי לגרוע מכל אחריות משמעתית או אזרחית; אולם פסול מלהחזיק או מלהשיג רשיון נהיגה הנובע מהרשעה לפי {{ח:חיצוני|פקודת ביטוח רכב מנועי#סעיף 2|סעיף 4(2) לפקודת ביטוח כלי רכב של מנוע (סיכוני צד שלישי), 1947}}, והעומד בתקפו ערב תחילת חוק זה, ייפסק ביום תחילת חוק זה.

{{ח:סעיף|8|ביצוע}}
{{ח:ת}} שר המשפטים, שר המשטרה ושר הבטחון ממונים, כל אחד בתחום סמכותו, על ביצוע חוק זה.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ד׳ בתמוז תשכ״ז (12 ביולי 1967).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
* '''אליהו ששון'''
שר המשטרה
* '''משה דיין'''
שר הבטחון
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]