חוק מס הכנסה (ניכוי הפרשי הצמדה)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק מס הכנסה (ניכוי הפרשי הצמדה), תשכ״ד–1964}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001051}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ד, 82|חוק מס הכנסה (ניכוי הפרשי הצמדה)|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208753.pdf}}, {{ח:תיבה|171|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208754.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הלוואה“ – הלוואה שנתקיימו בה כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} נתקבלה ביום הקובע או לפניו ונפרעה, כולה או מקצתה, לאחר אותו יום;
{{ח:תתת|(2)}} משמשת למקבלה בהשגת הכנסה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|סעיף 2(1) לפקודת מס הכנסה}} (להלן – הפקודה) – בתעשיה, בתחבורה, בחקלאות ובכלל זה בתי אריזה של תוצרת חקלאית, בבניה או בבית מלון;
{{ח:תתת|(3)}} נותן ההלוואה אינו נמנה עם המפורטים {{ח:פנימי|תוספת|בתוספת}};
{{ח:תתת|(4)}} הוכח להנחת דעתו של פקיד השומה שניתנה בתום לב;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הלוואה צמודה למטבע־חוץ“ – הלוואה שבה הקרן צמודה לשער החליפין הרשמי, או שנתקבלה במטבע־חוץ באישור המפקח על מטבע־חוץ כמשמעותו {{ח:חיצוני|תקנות ההגנה (כספים)|בתקנות ההגנה (כספים), 1941}}, ושיש להחזירה במטבע־חוץ;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדד יוקר המחיה“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק מילווה בטחון|בחוק מילווה בטחון, תשי״ז–1956}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היום הקובע“ – יום ה׳ באדר א׳ תשכ״ב (9 בפברואר 1962);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפרשי הצמדה“ –
{{ח:תתת|(1)}} סכום שנוסף לקרן הלוואה צמודה למטבע־חוץ עקב שינוי שחל בשער החליפין של אותו מטבע ביום הקובע;
{{ח:תתת|(2)}} סכום שנוסף לקרן הלוואה צמודה למדד יוקר המחיה עקב עליית אותו מדד בתקופה שבין יום א׳ בשבט תשי״ט (1 בינואר 1959) ליום כ״ו בטבת תשכ״ה (31 בדצמבר 1964), ואותו סכום נפרע לאחר היום הקובע;
{{ח:תתת|(3)}} סכום שנוסף לקרן הלוואה צמודה למדד אחר עקב עליית אותו מדד בתקופה שבין יום א׳ בשבט תשי״ט (1 בינואר 1959) ליום כ״ו בטבת תשכ״ה (31 בדצמבר 1964), ואותו סכום נפרע לאחר היום הקובע, אך לא יותר מהסכום שהיה מתווסף כאמור אילו היתה הלוואה צמודה למדד יוקר המחיה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכס עסקי“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק מס הכנסה (תוספת פחת על נכסים עסקיים)|בחוק מס הכנסה (תוספת פחת על נכסים עסקיים), תשכ״ד–1964}};
{{ח:ת}} יתר המונחים כמשמעותם {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|בפקודה}}.

{{ח:סעיף|2|ניכוי הפרשי הצמדה}}
{{ח:תת|(א)}} סכום הפרשי הצמדה ששילם נישום בשנת מס 1962 או בכל שנת מס שלאחריה ינוכה מהכנסתו החייבת לאותה שנת מס שבה שילם ולשלוש שנות המס שלאחריה, לכל שנה 25% מאותו סכום, ולענין זה יראו הפרשי הצמדה ששולמו בתקופה שבין יום ה׳ באדר א׳ תשכ״ב (9 בפברואר 1962) לבין כ״ה באדר ב׳ תשכ״ב (31 במרס 1962) כאילו שולמו בשנת המס 1962.
{{ח:תת|(ב)}} אם בשנת מס פלונית אי אפשר היה לנכות את הפרשי ההצמדה שהותר לנכותם לפי סעיף קטן (א), יראו את הסכום שלא נוכה כהפסד לענין {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 28|סעיף 28 לפקודה}}.

{{ח:סעיף|3|הלוואה צמודה לרכישת נכס עסקי}}
{{ח:תת|(א)}} נישום שקיבל הלוואה לרכישת נכס עסקי ובשל אותה הלוואה הוא עשוי להתחייב בתשלום הפרשי הצמדה, יהיה זכאי, לפי בחירתו, לניכוי לפי חוק זה בשל ההלוואה האמורה, או לניכוי נוסף לפי {{ח:חיצוני|חוק מס הכנסה (תוספת פחת על נכסים עסקיים)|חוק מס הכנסה (תוספת פחת על נכסים עסקיים), תשכ״ד–1964}}, בשל אותו נכס.
{{ח:תת|(ב)}} רואים נישום כאילו קיבל הלוואה לשם רכישת נכס עסקי, הכל כאמור בסעיף קטן (א), אם ביום הקובע היה לו נכס עסקי שעליו היה זכאי אותה שעה לניכוי פחת וההלוואה נתקבלה תוך שנה לפני רכישתו או תוך שנה לאחר רכישתו של אותו נכס; הוא הדין אף אם נתקבלה הלוואה כאמור במועד אחר, זולת אם הנישום הוכיח שהשתמש בהלוואה למטרה שאיננה רכישת נכס עסקי.

{{ח:סעיף|4|רווחי הצמדה}}
{{ח:ת}} סכום הניכוי שנישום זכאי לו לפי חוק זה בשל הפרשי הצמדה ששילם בשנת מס פלונית יופחת בסכומים ששולמו לו באותה שנת מס כתוספת לחוב שחבו לו עקב שינוי בשער החליפין של המטבע, במדד יוקר המחיה או במדד האחר.

{{ח:סעיף|5|ניהול חשבונות}}
{{ח:ת}} הניכוי לפי חוק זה לא יוּתר אלא אם ניהל הנישום ספרי חשבון נאותים.

{{ח:סעיף|6|תחולת הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|פקודת מס הכנסה}}}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}} יחולו על חוק זה כאילו היה חלק ממנה.

{{ח:סעיף|7|אי־תחולה}}
{{ח:ת}} האמור בחוק זה לא יחול על הפרשי הצמדה שהם הוצאה או הכנסה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}}.

{{ח:סעיף|8|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר האוצר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל ענין הנוגע לביצועו ובכלל זה תקנות בדבר ראיות שעל הנישום להגיש לשם ביסוס תביעתו לניכוי הפרשי הצמדה לפי חוק זה.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת פרט 1}}
{{ח:ת}} חבר־בני־אדם –
{{ח:תת|(א)}} שהוא חברת מעטים כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 76|בסעיף 76 לפקודה}};
{{ח:תת|(ב)}} שמקבל ההלוואה הוא, במישרין או בעקיפין, אחד מבעלי השליטה בו כאמור {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 76|בסעיף 76 לפקודה}};
{{ח:תת|(ג)}} שיש לו, במישרין או בעקיפין, שליטה במקבל ההלוואה;
{{ח:תת|(ד)}} שהוא שותף למקבל ההלוואה.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תשכ״ד|עוגן=תוספת פרט 2}}
{{ח:ת}} יחיד שהוא קרובו של מקבל ההלוואה או שותפו; ואם מקבל ההלוואה הוא חבר־בני־אדם – יחיד שהוא אחד מבעלי השליטה בו כאמור {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 76|בסעיף 76 לפקודה}}, או קרוב שלו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קרוב“{{ח:הערה|,}} לענין זה – בן זוג לרבות אחיו וצאצאיו, וכן צאצא, הורה, הורה של הורה, לרבות בני זוגם, אחיהם וצאצאיהם.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום י׳ בניסן תשכ״ד (23 במרס 1964).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''פנחס ספיר'''
שר האוצר
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]