תקנות המצאת מסמכים לפי אמנת האג 1965

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות המצאת מסמכים לפי אמנת האג 1965, תשל״ו–1975}}
{{ח:קטע3||תקנות לביצוע אמנת האג משנת 1965 בדבר המצאת מסמכים}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשל״ו, 428|תקנות המצאת מסמכים לפי אמנת האג 1965|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3430.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 1141|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4099.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ג, 81|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4414.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 720|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4576.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 238|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5070.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 1562|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5687.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק עזרה משפטית בין מדינות#סעיף 59|סעיף 12}} {{ח:חיצוני|חוק עזרה משפטית בין מדינות|לחוק העזרה המשפטית למדינות זרות, תשט״ז–1956}}, ולפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 108|סעיף 46}} {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט|לחוק בתי המשפט, תשי״ז–1957}}, ושאר הסמכויות הנתונות לי על פי כל דין, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: המצאת מסמכים בישראל}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: המצאת מסמכים בחוץ לארץ}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: סדרי דין להמצאת הזמנה בחוץ־לארץ}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת ראשונה: {{מוקטן|אמנה בדבר המצאתם, בחוץ לארץ, של כתבי בי דין וכתבים שלא מבי דין בענינים אזרחיים או מסחריים}}}}

{{ח:פנימי|תוספת 1 פרק 1|פרק 1 – כתבי בי דין}}

{{ח:פנימי|תוספת 1 פרק 2|פרק 2 – כתבים שלא מבי דין}}

{{ח:פנימי|תוספת 1 פרק 3|פרק 3 – הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|נספח לאמנה}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת שניה}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”האמנה“ – האמנה בדבר המצאתם, בחוץ לארץ, של כתבי בי־דין וכתבים שלא מבי־דין בענינים אזרחיים או מסחריים, על נספחיה, שנערכה בהאג ביום 15 בנובמבר 1965 לרבות הצהרת ישראל על פיה, ואשר נוסחה ניתן {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינת האמנה“ – אחת המדינות שהן צדדים {{ח:פנימי|תוספת 1|לאמנה}} ואשר שמותיהן מפורטים {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מנהל בתי המשפט“ – השופט ששר המשפטים מינהו על ביצועם של סדרי המינהל של בתי המשפט על פי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 82|סעיף 14 לחוק השופטים, תשי״ג–1953}}, לרבות כל מי שמנהל בתי המשפט מינהו לענין תקנות אלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מסמך“ – כתב בי־דין בענין אזרחי או מסחרי או מסמך משפטי חיצוני כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק עזרה משפטית בין מדינות|בחוק העזרה המשפטית למדינות זרות, תשט״ז–1956}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נמען“ – האדם שיש להמציא לו מסמך.

{{ח:סעיף|2|מטרה ופירוש}}
{{ח:ת}} תקנות אלה באות לביצוע {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} ויפורשו אתה כאחד.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: המצאת מסמכים בישראל}}

{{ח:סעיף|3|קביעת הרשות המרכזית}}
{{ח:ת}} הרשות המרכזית בישראל לצרכי {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} היא מנהל בתי המשפט.

{{ח:סעיף|4|טיפול בבקשות להמצאת מסמכים בישראל}}
{{ח:ת}} הוגשה למנהל בתי המשפט בקשה להמציא מסמך בישראל שיצאה מאחת ממדינות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} והבקשה הוגשה בהתאם לדרישות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, ינהג מנהל בתי המשפט לענין המצאת המסמך על־פי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} ובהתאם להוראות הדין החל בישראל על המצאת כתבי בי־דין בענינים אזרחיים, אלא אם נראה לו כי קיימת סיבה על פי {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} לסרב לבקשה.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: המצאת מסמכים בחוץ לארץ}}

{{ח:סעיף|5|בקשה להמצאת מסמך בחוץ לארץ}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה להמציא מסמך לנמען שמענו באחת ממדינות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} (להלן – הבקשה) תהיה ערוכה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|הטופס הראשון שבנספח לאמנה}}.
{{ח:תת|(ב)}} הבקשה תיערך בשלושה עותקים כשהתורפים בטופס יהיו מודפסים במכונת כתיבה בשפה רשמית של המדינה המתבקשת, או באנגלית או בצרפתית, ואליה יצורפו שני עתקים מהמסמך שיש להמציאו.
{{ח:תת|(ג)}} הצד המעונין יגיש את הבקשה על נספחיה לבית המשפט או לרשם או לרשות האחרת שהיתה מוסמכת להמציא את המסמך, אילו מענו של הנמען היה בישראל.
{{ח:תת|(ד)}} עם הגשת הבקשה יפקיד הצד המעונין בקופת בית המשפט ערבון להבטחת הוצאות ההמצאה בסכום שקבע הרשם או המזכיר הראשי של בית המשפט או הפקיד האחראי של הרשות האחרת כאמור, אולם רשאי הרשם על פי בקשה בכתב להתיר שתינתן ערובה סבירה אחרת להנחת דעתו, במועד ובתנאים שיקבע, שתבוא במקום הערבון.
{{ח:תת|(ה)}} הרשות שאליה הוגשה הבקשה תעבירנה על נספחיה למנהל בתי המשפט.

{{ח:סעיף|6|המצאת המסמך}}
{{ח:ת}} מצא מנהל בתי המשפט כי הבקשה תואמת את הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} ותקנות אלה, יעבירנה לתעודתה על־פי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}; אחרת, יחזירנה למבקש באמצעות הרשות שהעבירה אותה אליו.

{{ח:סעיף|7|אישור המצאה}}
{{ח:ת}} מנהל בתי המשפט יעביר את האישור על המצאת המסמך שנתנה הרשות המרכזית של מדינת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} אל הרשות שהעבירה אליו את הבקשה.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: סדרי דין להמצאת הזמנה בחוץ־לארץ}}

{{ח:סעיף|8|תחולת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} בענין סדרי דין}}
{{ח:ת}} הוגשה בקשה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} להמציא לנתבע במדינת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} הזמנה לדין, יחולו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 15|סעיפים 15}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 16|ו־16 לאמנה}} וההצהרה (ג) שנעשתה בידי מדינת ישראל אגב אישרורה של {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|9|תחולת תקנות קודמות}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|תקנות עזרה משפטית בין מדינות#פרק ג סימן 1|הפרק השני לתקנות העזרה המשפטית למדינות זרות, תש״ך–1959}}, {{ח:חיצוני|תקנות לביצוע אמנת האג (הפרוצדורה האזרחית)#פרק 2|הפרק השני לתקנות לביצוע אמנת האג (הפרוצדורה האזרחית), תשי״ד–1954}}, {{ח:חיצוני|תקנות לביצוע אמנת האג 1954 (סדר הדין האזרחי)#פרק 2|והפרק השני לתקנות {{ח:הערה|ל}}ביצוע אמנת האג 1954 (סדר הדין האזרחי), תשכ״ט–1968}}, לא יחולו על המצאת מסמכים שתקנות אלה חלות עליה.

{{ח:סעיף|10|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתן של תקנות אלה היא ביום השלושים לאחר פרסומן.

{{ח:סעיף|11|השם}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות המצאת מסמכים לפי אמנת האג 1965, תשל״ו–1975“.

{{ח:קטע2|תוספת 1|תוספת ראשונה}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 1|תקנה 1}})}}}}
{{ח:קטע3||אמנה בדבר המצאתם, בחוץ לארץ, של כתבי בי דין וכתבים שלא מבי דין בענינים אזרחיים או מסחריים}}
{{ח:קטע3||(נערכה ביום 15 בנובמבר, 1965)}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{מוגדל|{{ממורכז|'''נעשתה בהאג, ביום 15 בנובמבר, 1965'''}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{מוגדל|{{ממורכז|'''ישראל הפקידה את כתב אישרורה ביום 14 באוגוסט, 1972'''}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{מוגדל|{{ממורכז|'''האמנה נכנסה לתוקפה לגבי ישראל ביום 13 באוקטובר, 1972'''}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} המדינות החתומות על {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}},
{{ח:ת}} ברצותן ליצור אמצעים מתאימים כדי להבטיח שכתבי בי דין וכתבים שלא מבי דין, שיש להמציאם בחוץ לארץ, יובאו לידיעתם של נמעניהם בזמן הנכון,
{{ח:ת}} ברצותן לשפר את ארגונה של העזרה המשפטית ההדדית למטרה זו, באמצעות פישוטם והחשתם של סדרי הדין,
{{ח:ת}} החליטו לכרות {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה}} בענין זה והסכימו על ההוראות שלקמן:

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 1|סעיף 1}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} תחול, בענינים אזרחיים או מסחריים, בכל המקרים שבהם יש להעביר כתב בי־דין או כתב שלא מבי־דין, לשם המצאתו בחוץ לארץ.
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} לא תחול מקום שמענו של האדם שיש להמציא לו את הכתב אינו ידוע.

{{ח:קטע3|תוספת 1 פרק 1|פרק 1 – כתבי בי דין}}
{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 2|סעיף 2}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תציין רשות מרכזית אשר תיטול עליה, בהתאם {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 3|לסעיפים 3 עד 6}}, את התפקיד לקבל בקשות להמצאה, שמקורן מדינה אחרת בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, ולמלא אחריהן.
{{ח:ת}} כל מדינה תארגן את הרשות המרכזית בהתאם לדיניה שלה.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 3|סעיף 3}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} הרשות או הפקיד המשפטי המוסמכים לפי דיני ארץ המוצא ישלחו אל הרשות המרכזית של המדינה המתבקשת בקשה התואמת את {{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|טופס הדגם המצורף לאמנה זו}}, בלא שיהא צורך בהכשר המסמכים או בכל פורמליות אחרת שוות ערך.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} לבקשה יצורף הכתב שיש להמציאו, או העתק הימנו. הבקשה והכתב, שניהם כאחד, יסופקו בשני עותקים.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 4|סעיף 4}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} סברה הרשות המרכזית כי אין הבקשה ממלאת אחר הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}}, היא תודיע מיד למבקש ותפרט את השגותיה לבקשה.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 5|סעיף 5}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} הרשות המרכזית של המדינה המתבקשת תמציא בעצמה את הכתב, או תעשה להמצאתו באמצעות גורם מתאים:
{{ח:תתת|א.}} אם בצורות הקבועות בתחיקתה של המדינה המתבקשת לשם המצאתם של כתבים שנערכו בארץ זו, והמיועדים לבני אדם הנמצאים בשטח ארצה,
{{ח:תתת|ב.}} ואם בצורה מיוחדת שנתבקשה על ידי המבקש, ובלבד שזו לא תהא בלתי מתישבת עם דינה של המדינה המתבקשת.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} חוץ מן המקרה הנזכר בפסקה הראשונה, (ב), אפשר תמיד למסור את הכתב לידי הנמען, אשר יקבלנו מרצונו הטוב.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} מקום שיש להמציא את הכתב לפי הפסקה הראשונה דלעיל, רשאית הרשות המרכזית לבקש כי הכתב ייכתב בשפה הרשמית, או באחת מן השפות הרשמיות, של המדינה המתבקשת, או כי יתורגם לשפה כאמור.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(4)}}}} אותו חלק מן הבקשה, {{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|בטופס המצורף לאמנה זאת}}, הכולל את תמצית הכתב שיש להמציאו, יומצא עם הכתב.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 6|סעיף 6}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הרשות המרכזית של המדינה המתבקשת, או כל רשות אחרת שתצויין למטרה זו, תערוך תעודת אישור התואמת את {{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|טופס הדגם המצורף לאמנה זאת}}.
{{ח:ת}} תעודת האישור תתאר את ביצוע הבקשה; היא תציין את צורתו, מקומו ותאריכו של הביצוע, וכן את האדם שלו נמסר הכתב. במקרה הצורך, היא תפרש את העובדה אשר מנעה את הביצוע.
{{ח:ת}} המבקש רשאי לבקש כי תעודת האישור שלא נערכה בידי הרשות המרכזית, או בידי רשות משפטית אחרת, תאושר בחתימה נוספת בידי אחת מן הרשויות הללו.
{{ח:ת}} תעודת האישור תישלח במישרין אל המבקש.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 7|סעיף 7}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הציונים המודפסים {{ח:פנימי|תוספת 1 נספח|בטופס הדגם המצורף לאמנה זאת}} חייבים להיערך אם בשפה הצרפתית ואם בשפה האנגלית. אפשר לערכם, בנוסף לכך, בשפתה הרשמית, או באחת משפותיה הרשמיות, של מדינת המוצא.
{{ח:ת}} התרפים המתאימים לציונים אלה ימולאו אם בשפת המדינה המתבקשת, אם בשפה הצרפתית ואם בשפה האנגלית.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 8|סעיף 8}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תהא בת חורין להביא לידי המצאתם של כתבי בי דין לבני אדם בחוץ לארץ, בלא כפיה, במישרין, באמצעות נציגיה הדיפלומטיים או הקונסולריים.
{{ח:ת}} כל מדינה רשאית להצהיר, כי היא מתנגדת להמצאה כאמור בשטח ארצה, אלא אם כן יש להמציא את הכתב לאזרחה של המדינה שבה מוצאם של הכתבים.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 9|סעיף 9}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 פרט 9}}
{{ח:ת}} נוסף לכך, כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תהא בת חורין להשתמש בצינורותיה הקונסולריים כדי לשלוח כתבים, לשם המצאתם, לאותן רשויות של מדינה אחרת בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} שצויינו על ידי האחרונה למטרה זו.
{{ח:ת}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} רשאית, אם נסיבות יוצאות מן הרגיל תובעות זאת, להשתמש בצינורות דיפלומטיים לשם מטרה זו.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 10|סעיף 10}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} למעט מקום שמדינת הייעוד מצהירה על התנגדותה לכך, לא תניח {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} מכשול:
{{ח:תת|א.}} לאפשרות לשלוח במישרין, באמצעות הדואר, כתבי בי דין לבני אדם הנמצאים בחוץ לארץ,
{{ח:תת|ב.}} לאפשרות, לגבי פקידים משפטיים, פקידים או בני אדם מוסמכים אחרים, להביא לידי המצאתם של כתבי בין דין במישרין, באמצעות פקידים משפטיים, פקידים או בני אדם מוסמכים אחרים של מדינת הייעוד,
{{ח:תת|ג.}} לאפשרות, לגבי כל אדם המעוניין בהליך משפטי, להביא לידי המצאתם של כתבי בי דין במישרין, באמצעות פקידים משפטיים, פקידים או בני אדם מוסמכים אחרים של מדינת הייעוד.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 11|סעיף 11}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} לא תמנע שתי מדינות בעלות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, או יותר משתים, מלבוא ביניהן לידי הסכם, כדי להרשות דרכי קשר שאינן אלה שנקבעו בסעיפים הקודמים, ובמיוחד קשר ישיר בין רשויותיהן, לשם המצאתם של כתבי בי דין.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} המצאתם של כתבי בין דין שמקורם מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} לא תוכל ליתן מקום לתשלום או להחזרה של אגרות או הוצאות בגין שירותיה של המדינה המתבקשת.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} המבקש חייב לשלם או להחזיר את ההוצאות שנגרמו עקב:
{{ח:תתת|א.}} הזדקקות לשירותו של פקיד משפטי או של בן אדם מוסמך לפי דיניה של מדינת הייעוד,
{{ח:תתת|ב.}} השימוש בצורה מיוחדת של המצאה.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 13|סעיף 13}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לא יסרבו לבצע בקשת המצאה התואמת את הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} אלא אם סבורה המדינה המתבקשת כי ביצוע זה עלול לפגוע בריבונותה או בבטחונה.
{{ח:ת}} לא יסרבו לבצע בשל הנימוק היחיד שחוק המדינה המתבקשת תובע סמכות שיפוטית ייחודית בנושא התובענה, או שאין הוא מתיר את התובענה שעליה מיוסדת הבקשה.
{{ח:ת}} הרשות המרכזית, במקרה של סירוב, תודיע על כך מיד למבקש, ותציין את הסיבות לסירוב.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 14|סעיף 14}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הקשיים העלולים להתעורר בקשר עם העברתם של כתבי בי דין, לשם המצאה, ייושבו דרך הצינורות הדיפלומטיים.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 15|סעיף 15}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} מקום שצריכים היו להעביר כתב־הזמנה, או כתב שווה ערך, לחוץ לארץ, לשם המצאה, לפי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}}, והנתבע לא התייצב, לא יינתן פסק הדין עד אשר ייקבע כי:
{{ח:תתת|א.}} הכתב הומצא בצורות הקבועות בתחיקתה של המדינה המתבקשת לשם המצאתם של כתבים שנערכו בארץ זו, והמיועדים לבני אדם הנמצאים בשטחה, או כי:
{{ח:תתת|ב.}} הכתב נמסר בפועל לידי הנתבע, או במעונו, לפי כל דרך אחרת שנקבעה {{ח:פנימי|תוספת 1|באמנה זו}}, וכי בכל אחד מן המקרים הללו, הוצאה ההמצאה או המסירה אל הפועל בזמן מספיק כדי לאפשר לנתבע להגן על עצמו.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תהא בת חורין להצהיר, כי שופטיה יהיו רשאים, למרות הוראות הפסקה הראשונה, לפסוק דין, גם אם לא נתקבלה תעודת אישור להמצאה או למסירה, מקום שנתמלאו התנאים דלקמן:
{{ח:תתת|א.}} הכתב הועבר לפי אחת מן הצורות שנקבעו באמנה זו,
{{ח:תתת|ב.}} פרק זמן של לא פחות מששה חודשים, שנראה כמתאים בעיני השופט במקרה המיוחד, אכן חלף מאז תאריך משלוח הכתב,
{{ח:תתת|ג.}} שום תעודת אישור מכל סוג שהוא לא נתקבלה, על אף שנעשה כל מאמץ סביר כדי להשיגה, באמצעות רשויותיה המוסמכות של המדינה המתבקשת.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} על אף הוראות הפסקאות דלעיל, רשאי השופט לצוות, במקרה של דחיפות, על כל אמצעים זמניים או אמצעי מנע.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 16|סעיף 16}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 פרט 16}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} מקום שצריכים היו להעביר כתב הזמנה, או כתב שווה ערך, לחוץ לארץ, לשם המצאה, לפי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זאת}}, ונפסק פסק דין נגד נתבע שלא התייצב, תהא לשופט הסמכות לבטל לגבי הנתבע את איבוד הזכות הנובע מפקיעת המועד לערעור, אם נתמלאו התנאים שלקמן:
{{ח:תתת|א.}} הנתבע, מבלי שהיה כל אשם מצדו, לא ידע את הכתב בזמן מספיק כדי להגן על עצמו, או לא ידע על פסק הדין בעוד מועד כדי לערער עליו,
{{ח:תתת|ב.}} והנתבע גילה טענת הגנה לכאורה כלפי גוף התובענה.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} הבקשה המכוונת לבטל את איבוד הזכות תהא בלתי מתקבלת אם לא נעשתה תוך פרק זמן סביר מן הרגע שבו ידע הנתבע את ההחלטה.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} רשאית להצהיר, כי בקשה זו תהא בלתי מתקבלת אם נעשתה לאחר פרק זמן שתפרש בהצהרתה, ובלבד שפרק זמן זה לא יפחת משנה אחת החל מהוצאת פסק הדין.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(4)}}}} סעיף זה לא יחול על פסקי דין הנוגעים למעמדם או לכושרם של בני אדם.

{{ח:קטע3|תוספת 1 פרק 2|פרק 2 – כתבים שלא מבי דין}}
{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 17|סעיף 17}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כתבים שלא מבי דין, הנובעים מרשויות או מפקידים משפטיים של מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, אפשר להעבירם, לשם המצאה במדינה אחרת בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, לפי הדרכים והתנאים שנקבעו {{ח:פנימי|תוספת 1|באמנה זו}}.

{{ח:קטע3|תוספת 1 פרק 3|פרק 3 – הוראות כלליות}}
{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 18|סעיף 18}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} רשאית לציין, נוסף לרשות המרכזית, רשויות אחרות, אשר היא תקבע את סמכותן.
{{ח:ת}} אף על פי כן, הזכות בידי המבקש, תמיד, לפנות במישרין אל הרשות המרכזית.
{{ח:ת}} בידי המדינות הפדרליות נתונה האפשרות לציין רשויות מרכזיות אחדות.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 19|סעיף 19}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} לא תמנע כי החוק הפנימי של מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} יתיר צורות העברה אחרות שלא נקבעו בסעיפים הקודמים, לשם המצאתם, בשטח ארצה, של כתבים הבאים מחוץ לארץ.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 20|סעיף 20}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} לא תמנע כי מדינות בעלות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} יבואו לכלל הסכם ביניהן לשם ויתור על:
{{ח:תת|א.}} הצורך בעותקים כפולים של המסמכים המועברים, כנדרש {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 3|בפסקה השניה לסעיף 3}},
{{ח:תת|ב.}} הדרישות לעניין השימוש בשפה, של {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 5|הפסקה השלישית לסעיף 5}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 7|וסעיף 7}},
{{ח:תת|ג.}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 5|הפסקה הרביעית לסעיף 5}},
{{ח:תת|ד.}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|הפסקה השניה לסעיף 12}}.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 21|סעיף 21}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} כל מדינה בעלת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תודיע למיניסטריון לעניני חוץ של הולנד, אם בשעת הפקדתו של כתב אישרורה או הצטרפותה ואם לאחר מכן, על:
{{ח:תתת|א.}} ציונן של הרשויות שנקבעו {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 2|בסעיפים 2}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 18|ו־18}},
{{ח:תתת|ב.}} ציונה של הרשות המוסמכת לשם עריכת תעודת האישור שנקבעה {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|בסעיף 6}},
{{ח:תתת|ג.}} ציונה של הרשות המוסמכת לשם קבלתם של הכתבים שהועברו בצינורות הקונסולריים לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 9|סעיף 9}}.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} היא תודיע, בשעת הצורך, באותם התנאים:
{{ח:תתת|א.}} על התנגדותה לשימוש בדרכי ההעברה שנקבעו {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 8|בסעיפים 8}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 10|ו־10}},
{{ח:תתת|ב.}} על ההצהרות האמורות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 15|בסעיפים 15, פסקה 2}}, {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 16|ו־16, פסקה 3}},
{{ח:תתת|ג.}} על כל שינוי של הציונים, ההתנגדות וההצהרות שצויינו לעיל.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 22|סעיף 22}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} תבוא במקומם של סעיפים 1 עד 7 של האמנות בדבר סדרי הדין האזרחי, שנחתמו בהאג ביום 17 ביולי, 1905, וביום 1 במארס, 1954, לגבי היחסים בין המדינות אשר יאשררוה, ככל שהמדינות האמורות הן צדדים לאחת או לאחרת מבין האמנות הללו.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 23|סעיף 23}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} לא תפגע בהחלתו של סעיף 23 לאמנה בדבר סדרי הדין האזרחי, שנחתמה בהאג ביום 17 ביולי 1905, או בסעיף 24 לאמנה בדבר סדרי הדין האזרחי, שנחתמה בהאג ביום 1 במארס 1954.
{{ח:ת}} אף על פי כן, לא יהיו סעיפים אלה בני החלה אלא מקום שמשתמשים בדרכי קשר זהות לאלה שנקבעו באמנות האמורות.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 24|סעיף 24}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הסכמים משלימים בין צדדים לאמנות מ־1905 ו־1954, יהיו רואים אותם כחלים באותה מידה לגבי {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}}, אלא אם כן הסכימו הצדדים אחרת.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 25|סעיף 25}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} בלא לפגוע בהוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 22|סעיפים 22}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 24|ו־24}}, לא תגרע {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} מן האמנות שלהן צדדים המדינות בעלות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}, או יהיו צדדים כאמור, והכוללות הוראות בענינים המוסדרים {{ח:פנימי|תוספת 1|באמנה זו}}.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 26|סעיף 26}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה}} זאת פתוחה לחתימתן של המדינות שיוצגו במושב העשירי של ועידת האג למשפט בין לאומי פרטי.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|היא}} טעונה אישרור, וכתבי האישרור יופקדו אצל המיניסטריון לעניני חוץ של הולנד.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 27|סעיף 27}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זאת}} תיכנס לתוקפה ביום הששים לאחר הפקדתו של כתב האישרור השלישי האמור {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 26|בסעיף 26, פסקה 2}}.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תיכנס לתוקפה לגבי כל מדינה חתומה המאשררת את {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} לאחר מכן ביום הששים לאחר הפקדת כתב אישרורה.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 28|סעיף 28}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} כל מדינה שלא יוצגה במושב העשירי של ועידת האג למשפט בין־לאומי פרטי תוכל להצטרף {{ח:פנימי|תוספת 1|לאמנה זו}} לאחר כניסתה לתוקף, בהתאם {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 27|לסעיף 27, פסקה ראשונה}}. כתב ההצטרפות יופקד אצל המיניסטריון לעניני חוץ של הולנד.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תיכנס לתוקפה לגבי מדינה כאמור בהעדר כל התנגדות מצדה של מדינה, אשר אישררה את האמנה לפני הפקדה זו, שנמסרה הודעה עליה למיניסטריון לעניני חוץ של הולנד תוך פרק זמן של ששה חודשים לאחר התאריך שבו הודיע לה מיניסטריון זה על הצטרפות זו.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} בהעדר התנגדות תיכנס {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} לתוקפה לגבי המדינה המצטרפת ביום הראשון לחודש שלאחר תום האחרון בפרקי הזמן שצויינו בפסקה הקודמת.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 29|סעיף 29}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} כל מדינה רשאית להצהיר, בעת החתימה, האישרור או ההצטרפות, כי {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} תחול על כל שטחי הארץ שהיא אחראית ליחסיהם הבין־לאומיים, או על אחד או אחדים מהם. הצהרה זו תהא בת פועל בתאריך כניסת {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} לתוקפה לגבי המדינה הנוגעת בדבר. בכל זמן לאחר מכן, יודיעו על כל החלה מסוג זה למיניסטריון לעניני חוץ של הולנד.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תיכנס לתוקפה לגבי שטחי הארץ שצויינו בהחלה כאמור ביום הששים לאחר ההודעה הנזכרה בפסקה הקודמת.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 30|סעיף 30}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|אמנה זו}} תעמוד בתוקפה למשך חמש שנים מתאריך כניסתה לתוקף בהתאם {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 27|לפסקה הראשונה לסעיף 27}}, אפילו לגבי המדינות אשר יאשררוה, או יצטרפו {{ח:פנימי|תוספת 1|אליה}}, לאחר מכן.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תתחדש מאליה בכל חמש שנים, פרט למקרה של הסתלקות ממנה.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} ההודעה על הסתלקות תינתן, לפחות ששה חודשים לפני תום התקופה של חמש שנים, למיניסטריון לעניני חוץ של הולנד.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(4)}}}} ההסתלקות יכול שתהא מוגבלת לגבי אחדים משטחי הארץ שעליהם חלה {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(5)}}}} ההסתלקות לא יהא כוחה יפה אלא לגבי המדינה שמסרה הודעה על כך. {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}} תוסיף לעמוד בתוקפה לגבי שאר המדינות בעלות {{ח:פנימי|תוספת 1|האמנה}}.

{{ח:קטע4|תוספת 1 פרט 31|סעיף 31}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} המיניסטריון לעניני חוץ של הולנד יודיע למדינות האמורות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 26|בסעיף 26}}, וכן למדינות אשר הצטרפו בהתאם להוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 28|סעיף 28}} על:
{{ח:תת|א.}} החתימות והאישרורים הנידונים {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 26|בסעיף 26}};
{{ח:תת|ב.}} התאריך שבו נכנסה אמנה זו לתוקפה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 27|סעיף 27, פסקה ראשונה}};
{{ח:תת|ג.}} ההצטרפויות הנידונות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 28|בסעיף 28}}, והתאריך שבו נעשו בנות פועל;
{{ח:תת|ד.}} הרחבות התחולה הנידונות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 29|בסעיף 29}}, והתאריך שבו נעשו בנות פועל;
{{ח:תת|ה.}} הציונים, ההתנגדות וההצהרות הנזכרים {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 21|בסעיף 21}};
{{ח:תת|ו.}} ההסתלקויות הנידונות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 30|בסעיף 30, פסקה 3}}.
{{ח:ת}} ולראיה חתמו החתומים מטה, שהורשו לכך כדין, על אמנה זו.
{{ח:ת}} נעשה בהאג, ביום 15 בנובמבר 1965, בצרפתית ובאנגלית, ולשני הנוסחים דין מקור במידה שווה, בעותק יחיד אשר יופקד בארכיונה של ממשלת הולנד, ואשר העתק הימנו, שיאושר כנכון, יימסר, דרך הצינורות הדיפלומטיים, לכל אחת מן המדינות שיוצגו במושב העשירי של ועידת האג למשפט בין לאומי פרטי.

{{ח:קטע3|תוספת 1 נספח|נספח לאמנה}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} תעודת אישור
{{ח:תת}} {{ח:הערה|(הושמט).}}
{{ח:ת}} תמצית הכתב שיש להמציאו
{{ח:תת}} {{ח:הערה|(הושמט).}}

{{ח:קטע2|תוספת 2|תוספת שניה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 1|תקנה 1}})}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} איטליה, אירלנד, אנטיגואה וברבודה, ארצות הברית של אמריקה, בוטסואנה, בלגיה, ברבדוס, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד, גרמניה, דנמרק, הולנד, ונצואלה, יוון, יפן, לוכסמבורג, מלאווי, מצרים, נורבגיה, סין, סיישל, סלובקיה, ספרד, פורטוגל, פינלנד, פקיסטן, צ׳כיה, צרפת, קנדה, קפריסין, שבדיה, שווייץ, תורכיה.

{{ח:חתימות|א׳ באב תשל״ה (9 ביולי 1975)}}
* '''חיים י׳ צדוק'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]