תקנות שירותי הדת היהודיים (חברות לעניני קבורה)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות שירותי הדת היהודיים (חברות לעניני קבורה), תשכ״ז–1966}}

{{ח:קטע3||תקנות בדבר חברות לעניני קבורה של יהודים}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשכ״ז, 136|תקנות חברות לעניני קבורה של יהודים|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1944.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ל, 1752|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2575.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ב, 50|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2752.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ג, 528|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7206.pdf}}, {{ח:תיבה|590|ת״ט|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7209.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק שירותי הדת היהודיים#סעיף 15|סעיף 8}} {{ח:חיצוני|חוק שירותי הדת היהודיים|לחוק תקציבי השירותים הדתיים היהודיים, תש״ט–1949}} (להלן – החוק), אני מתקין תקנות אלה:

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|חוק תקציבי השירותים הדתיים היהודיים, תש״ט–1949 הוחלף {{ח:חיצוני|חוק שירותי הדת היהודיים|בחוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], תשל״א–1971}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השר“ – שר הדתות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חברה לעניני קבורה“ – חברה קדישא או כל אדם העוסק בקבורת נפטרים יהודיים.

{{ח:סעיף|2|רשיון קבורה|תיקון: תש״ל}}
{{ח:תת|(א)}} חברה לעניני קבורה חייבת ברשיון מאת השר.
{{ח:תת|(ב)}} תוקף הרשיון הוא לשנתיים מיום נתינתו.
{{ח:תת|(ג)}} השר רשאי לסרב לתת רשיון וכן לבטל רשיון אם לדעתו יהיה זה לטובת הציבור לעשות כן.

{{ח:סעיף|3|בקשה לרשיון}}
{{ח:ת}} בקשה לרשיון תוגש לשר בכתב, והוא או בא־כוחו רשאי לדרוש שיומצאו לו כל מסמך או ידיעה הדרושה לו לענין זה.

{{ח:סעיף|4|תנאים למתן רישיון|תיקון: תשע״ג}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתן רישיון קבורה לחברה לענייני קבורה אלא בהתקיים כל התנאים האלה:
{{ח:תתת|(1)}} החברה הציגה הסכם חתום ותקף עם המוסד לביטוח לאומי לפי {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה)#סעיף 2|תקנה 2 לתקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה), התשל״ו–1976}} (להלן – תקנות דמי קבורה);
{{ח:תתת|(2)}} החברה לענייני קבורה הוכיחה להנחת דעתו של השר כי יש בידה זכות במקרקעין המיועדים על פי תכנית לקבורה לצורך ביצוע קבורה על פי הרישיון;
{{ח:תת}} לעניין זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”זכות במקרקעין“ – זכות בעלות או חכירה לדורות, לרבות זכות לקבלת זכות כאמור;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חברה לענייני קבורה“ – למעט רשות מקומית ומועצה דתית.
{{ח:תת|(ב)}} חברה לענייני קבורה שאין ביכולתה להוכיח את קיומו של התנאי האמור בתקנת משנה (א)(2), תגיש בקשה מנומקת באמצעות עורך דין המייצג את החברה, המגובה בתצהיר חתום בידי מורשי החתימה בחברה, בנוגע לסיבות המונעות את הוכחת התנאי כאמור; הבקשה תובא לדיון בוועדת חריגים במשרד לשירותי דת, שעמה נמנה היועץ המשפטי של המשרד לשירותי דת או נציגו; ועדת החריגים לא תמליץ על מתן רישיון אלא אם כן שוכנעה כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.

{{ח:סעיף|4א|תנאי הרישיון|תיקון: תשע״ג, תשע״ג־2}}
{{ח:תת|(א)}} רישיון חברה לענייני קבורה יינתן בתנאים שלהלן שיפורטו ברישיון:
{{ח:תתת|(1)}} החברה לא תדרוש ולא תגבה בנוגע לקבורה כל סכום אחר, למעט הסכומים שהותרו לפי {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה)#סעיף 3|תקנות 3}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה)#סעיף 4|ו־4 לתקנות דמי קבורה}}, וסכומים שהותרו על פי ההסכם שנחתם עם המוסד לביטוח לאומי, אם הותרו;
{{ח:תתת|(2)}} החברה תגיש לשר דוח כספי מבוקר לשנה החולפת עד היום השלושים ואחד בחודש מאי בשנת הכספים שלאחריה; השר רשאי להורות לחברה פלונית להגיש דוחות ואישורים נוספים; לעניין זה, ”דוח כספי מבוקר“ – דוח כספי כהגדרתו {{ח:חיצוני|תקנות ניירות ערך (דוחות כספיים שנתיים)|בתקנות ניירות ערך (דוחות כספיים שנתיים), התש״ע–2010}}, ובצירוף חוות דעת של רואה חשבון מבקר, כמשמעותו {{ח:חיצוני|תקנות ניירות ערך (דוחות כספיים שנתיים)|בתקנות האמורות}}.
{{ח:תת|(ב)}} השר רשאי להתנות ברישיון, נוסף על התנאים האמורים בתקנת משנה (א), שחברה לענייני קבורה תעשה סידורים כספיים או מינהליים הדרושים לדעת השר כדי שתוכל למלא את תפקידיה.

{{ח:סעיף|5|הפרת תנאי הרשיון}}
{{ח:ת}} הפרה חברה לעניני קבורה תנאי מתנאי הרשיון, רשאי השר לבטל את הרשיון או להתלותו לתקופה שיקבע.

{{ח:סעיף|6|הצגת הרשיון}}
{{ח:ת}} חברה לעניני קבורה חייבת להציג את הרשיון לפני השר או בא־כוחו בכל עת שתידרש לכך.

{{ח:סעיף|7|זכויות מחזיק ברשיון}}
{{ח:ת}} חברה לעניני קבורה שקיבלה רשיון כאמור רשאית לעשות כל פעולה סבירה הדרושה למען קבורת נפטר יהודי; ורשויות המדינה והרשויות המקומיות חייבות להושיט לה כל עזרה הדרושה לכך.

{{ח:סעיף|8|עונשין|תיקון: תשל״ב}}
{{ח:תת|(א)}} העוסק בקבורת נפטרים יהודיים ללא רשיון או המפריע בזדון לבעל רשיון במילוי תפקידו, דינו – מאסר שלושה חדשים.
{{ח:תת|(ב)}} חברה לעניני קבורה שלא הגישה לשר דינים וחשבונות, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בתקנה 4(א)(2)}}, או לא הציגה רשיונה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6|בתקנה 6}}, לאחר שקיבלה אזהרה בכתב חתומה בידי השר או בא־כוחו, דינה – קנס מאתיים וחמישים לירות.

{{ח:סעיף|9|הוראת מעבר}}
{{ח:ת}} חברה לעניני קבורה שקיבלה רשיון בהתאם לתקנות העדות הדתיות (ארגונן) (חברה – לעניני קבורה של יהודים), תשי״ח–1958, רואים אותה כאילו קיבלה רשיון בהתאם לתקנות אלה.

{{ח:סעיף|10|השם|תיקון: תשל״ב}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות שירותי הדת היהודיים (חברות לעניני קבורה), תשכ״ז–1966“.

{{ח:חתימות|י״ג בתשרי תשכ״ז (27 בספטמבר 1966)}}
* '''זרח ורהפטיג'''
שר הדתות
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]