תקנות המזונות (הבטחת תשלום)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות המזונות (הבטחת תשלום), תשל״ג–1972}}
{{ח:קטע3||תקנות לביצוע {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|החוק}}}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשל״ג, 82|תקנות המזונות (הבטחת תשלום)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2915.pdf}}, {{ח:תיבה|1734|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3043.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ד, 1020|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3163.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ה, 1394|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3323.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ז, 1466|תיקון מס׳ 2 [צ״ל: תיקון]|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3700.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 614|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4319.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 458|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6461.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)#סעיף 20|סעיף 20}} {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|לחוק המזונות (הבטחת תשלום), תשל״ב–1972}}, ושאר הסמכויות הנתונות לי על פי דין, לאחר התייעצות בשר האוצר ובאישור ועדת העבודה של הכנסת לענין {{ח:פנימי|סעיף 1|תקנות 1 עד 7}}, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשל״ג, תשל״ה, תשל״ז}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ילד“ – ”ילד קטין“ כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|בחוק}}, למעט ילד שגם אביו וגם אמו אינם חייבים לגביו והנמצא בהחזקת אביו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השכר הממוצע“, לשנת כספית פלונית – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת}} שאר המונחים משמעותם כמשמעות הנודעת להם {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|בחוק}}, אם אין כוונה אחרת משתמעת.

{{ח:סעיף|2|תחולת {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|החוק}}}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|החוק}} יחול על סוגי הזוכים הזכאים לתשלום לפי תקנות אלה.

{{ח:סעיף|3|הזכאים לתשלום|תיקון: תשל״ז}}
{{ח:ת}} סוגי הזוכים הזכאים לבקש תשלום מאת המוסד הם –
{{ח:תת|(1)}} אשה שמלאו לה 60 שנה וכן אשה שבהחזקתה לפחות ילד אחד, בין אם פסק הדין למזונות ניתן לזכותה, בין אם ניתן לזכות הילד בלבד ובין אם ניתן לזכות שניהם;
{{ח:תת|(2)}} אשה שפסק דין למזונות ניתן לזכותה ואינה מסוגלת לכלכל את עצמה, אף שאין בהחזקתה ילד;
{{ח:תת|(3)}} ילד שפסק דין למזונות ניתן לזכותו ואינו בהחזקתה של אמו ואף אינו עמה, למעט ילד שעיקר פרנסתו על חשבון אוצר המדינה או רשות מקומית.

{{ח:סעיף|4|שיעורי התשלום|תיקון: תשל״ה, תשל״ז, תשמ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} בכפוף {{ח:פנימי|סעיף 6|לתקנה 6}}, שיעורי התשלום הם כשיעור הסכומים המחושבים לפי השיעור המוגדל {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#תוספת 2|שבתוספת לחוק הבטחת הכנסה, התשמ״א–1980}} (להלן – התוספת), כדלקמן:
{{ח:תתת|(1)}} לאשה שאין בהחזקתה ילד – לפי {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#תוספת 2|פרט 1 לתוספת}};
{{ח:תתת|(2)}} לאשה שבהחזקתה ילד אחד – לפי {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#תוספת 2|פרט 7 לתוספת}};
{{ח:תתת|(3)}} לאשה שבהחזקתה שני ילדים לפחות – לפי {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#תוספת 2|פרט 8 לתוספת}};
{{ח:תתת|(4)}} לאשה הנשואה למי שאינו החייב ושבהחזקתה ילד אחד – לפי {{ח:חיצוני|תקנות הבטחת הכנסה#סעיף 8|תקנה 8(ב)(1) לתקנות הבטחת הכנסה, התשמ״ב–1982}} (להלן – תקנות הבטחת הכנסה);
{{ח:תתת|(5)}} לאשה הנשואה למי שאינו החייב ושבהחזקתה שני ילדים לפחות – לפי {{ח:חיצוני|תקנות הבטחת הכנסה#סעיף 8|תקנה 8(ב)(2) לתקנות הבטחת הכנסה}};
{{ח:תתת|(6)}} לילד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בתקנה 3(3)}} – לפי {{ח:חיצוני|תקנות הבטחת הכנסה#סעיף 8|תקנה 8(ב) לתקנות הבטחת הכנסה}}.
{{ח:תת|(ב)}} אשה כאמור בתקנה משנה (א)(4) או (5), שבן זוגה חוייב בפסק דין למזונות, יהיו שיעורי התשלום לגביה כשיעור המשתלם לאשה כאמור בפסקאות (2) או (3) לתקנת המשנה האמורה, לפי הענין.

{{ח:סעיף|5|מניעת תשלומי כפל|תיקון: תשל״ד, תשל״ה, תשל״ז, תשמ״ב}}
{{ח:ת}} שולמה לזוכה גימלה להבטחת הכנסה לפי {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה|חוק הבטחת הכנסה, התשמ״א–1980}}, בעד תקופה שבעדה הוא זכאי לתשלום לפי {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל״ב–1972}}, רשאי המוסד לנכות מהתשלום את סכום הגימלה, כולו או מקצתו, ובלבד שלא ינוכה יותר מסכום התשלום המגיע בעד אותה תקופה.

{{ח:סעיף|6|התשלום לזוכה שיש לו הכנסה|תיקון: תשל״ה, תשל״ז, תשמ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} בתקנה זו, ”הכנסה“ – הכנסה המחושבת לפי {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#סעיף 9|סעיפים 9}}, {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#סעיף 10|10}} {{ח:חיצוני|חוק הבטחת הכנסה#סעיף 12|ו־12 לחוק הבטחת הכנסה, התשמ״א–1980}}.
{{ח:תת|(ב)}} התשלום לזוכה שיש לו הכנסה יהיה בסכום השווה להפרש שבין שיעור התשלום החל לגביו לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|תקנה 4}} לולא ההכנסה, לבין ההכנסה.
{{ח:תת|(ג)}} היה סכום התשלום המגיע לזוכה לפי תקנת משנה (ב) פחות מעשרה שקלים, לא ישולם לו כל תשלום לפי תקנות אלה.

{{ח:סעיף|7|עיגול סכומים|תיקון: תשל״ז, תשמ״ב}}
{{ח:ת}} סכום התשלום המגיע לזוכה יעוגל כדי השקל הקרוב.

{{ח:סעיף|8|תובענה נגד המוסד}}
{{ח:תת|(א)}} תובענה לפי {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)#סעיף 13|סעיפים 13}} {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)#סעיף 14|ו־14(ג) לחוק}} תוגש לבית דין אזורי לעבודה לכל המוקדם בתום שלושים יום מהיום שהוגשה למוסד בקשה שהיא נושא התובענה, זולת אם הזוכה קיבל לפני כן את החלטת המוסד לענין הבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} החליט המוסד בבקשה ונמסרה למבקש הודעה על כך, תוגש התובענה תוך ששה חדשים מיום מסירת ההודעה למבקש.

{{ח:סעיף|9|זכות הזוכה|תיקון: תשס״ו}}
{{ח:ת}} זוכה שהגיש בקשה לתשלום לפי {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)#סעיף 4|סעיף 4 לחוק}}, רשאי להודיע למוסד, בכתב, על כוונתו לנקוט הליכי ביצוע בשל ההפרש שבין שיעורי התשלום כפי שנקבע בפסק הדין למזונות לבין הסכום המשתלם מאת המוסד, וכעבור שלושים יום מיום מסירת ההודעה למוסד רשאי הזוכה לנקוט הליכי ביצוע כאמור; נקט הזוכה בהליכי ביצוע, יפסיק המוסד את הליכי הביצוע שנקט בהם בשל אותו הפרש, ויודיע על כך ללשכת ההוצאה לפועל.

{{ח:סעיף|10|תחילה|תיקון: תשל״ג}}
{{ח:ת}} תחילתן של תקנות אלה ביום כ״ג בתשרי תשל״ג (1 באוקטובר 1972), למעט {{ח:פנימי|סעיף 5|תקנה 5}} שתחילתה ביום ט׳ בניסן תשל״ד (1 באפריל 1974).

{{ח:סעיף|11|השם}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות המזונות (הבטחת תשלום), תשל״ג–1972“.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת {{ח:הערה|(בוטלה)}}|תיקון: תשל״ג, תשל״ה}}

{{ח:חתימות|י״א בתשרי תשל״ג (19 בספטמבר 1972)}}
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]