תקנות הנכים (טיפול רפואי)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות הנכים (טיפול רפואי), תשי״ד–1954}}
{{ח:קטע3||תקנות בדבר טיפול בנכים}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשי״ד, 500|תקנות הנכים (טיפול רפואי)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0430.pdf}}; {{ח:תיבה|תשט״ו, 1268|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0537.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ך, 358|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0937.pdf}}, {{ח:תיבה|1266|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1019.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ב, 1320|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2042.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ג, 1596|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1456.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 30|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1495.pdf}}, {{ח:תיבה|1634|תקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון תקנות)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1609.pdf}}, {{ח:תיבה|1668|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1612.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ט, 992|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2356.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ל, 412|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2477.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ב, 102|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2757.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ד, 645|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3128.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ה, 753|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3286.pdf}}, {{ח:תיבה|2082|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3361.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 228|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3412.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 456|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3796.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ט, 164|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3911.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 1368|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4293.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 1572|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4398.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 1586|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4636.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 602|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4910.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 329|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4998.pdf}}, {{ח:תיבה|1071|תיקון מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5040.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 206|תיקון מס׳ 4|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5067.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ט, 1242|תיקון מס׳ 5|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5409.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״א, 745|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5342.pdf}}, {{ח:תיבה|928|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5362.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ב, 688|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5416.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 1228|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5616.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 20|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5625.pdf}}, {{ח:תיבה|354|תיקון (תיקון)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5640.pdf}}, {{ח:תיבה|404|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5644.pdf}}, {{ח:תיבה|1565|תיקון מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5687.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ז, 472|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5817.pdf}}, {{ח:תיבה|599|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5826.pdf}}, {{ח:תיבה|1097|תיקון מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5848.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ח, 605|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5890.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 489|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5959.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 866|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6053.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 788|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6104.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ג, 104|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6204.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 565|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6651.pdf}}, {{ח:תיבה|1007|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6681.pdf}}, {{ח:תיבה|1007|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6681.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 47|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6719.pdf}}, {{ח:תיבה|48|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6719.pdf}}, {{ח:תיבה|1024|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6786.pdf}}, {{ח:תיבה|1228|תיקון מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6804.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 1565|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6923.pdf}}, {{ח:תיבה|1566|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6923.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ב, 781|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7091.pdf}}, {{ח:תיבה|782|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7091.pdf}}, {{ח:תיבה|1536|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7148.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ג, 1607|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7282.pdf}}, {{ח:תיבה|1608|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7202.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 1660|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7411.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ה, 820|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7487.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 109|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7566.pdf}}, {{ח:תיבה|110|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7566.pdf}}, {{ח:תיבה|1834|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7704.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 769|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7784.pdf}}, {{ח:תיבה|770|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7784.pdf}}, {{ח:תיבה|1082|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7815.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 2961|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8184.pdf}}, {{ח:תיבה|2962|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8184.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״א, 605|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|605|הוראת שעה מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|606|הוראת שעה מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|606|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ב, 28|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9619.pdf}}, {{ח:תיבה|94|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9639.pdf}}, {{ח:תיבה|94|הוראת שעה מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9639.pdf}}, {{ח:תיבה|4061|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10331.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ג, 1026|הוראת שעה [תשפ״ב] (תיקון)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10555.pdf}}, {{ח:תיבה|2370|הוראת שעה [תשפ״ב] (תיקון [צ״ל: מס׳ 2])|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10746.pdf}}, {{ח:תיבה|2472|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10770.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43|הסעיפים 27}} {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 48|ו־29}} {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|לחוק הנכים (תגמולים ושיקום), תש״ט–1949}}, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק 1|פרק ראשון: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק 2|פרק שני: רופאים מוסמכים לטיפול בנכים}}

{{ח:פנימי|פרק 3|פרק שלישי: תעודת נכה}}

{{ח:פנימי|פרק 4|פרק רביעי: טיפול רפואי ללא אישור}}

{{ח:פנימי|פרק 5|פרק חמישי: ביטול בעבודה ושהייה במוסד}}

{{ח:פנימי|פרק 5 סימן א|סימן א׳: תגמולים עבור טיפול רפואי או מצב רפואי לנכה מובטל}}

{{ח:פנימי|פרק 5 סימן ב|סימן ב׳: טיפול במוסד}}

{{ח:פנימי|פרק 6|פרק ששי: תותבות, מכשירי עזר רפואיים ומכשירי תנועה}}

{{ח:פנימי|פרק 7|פרק שביעי: נסיעה, כלכלה ולינה}}

{{ח:פנימי|פרק 8|פרק שמיני: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק 1|פרק ראשון: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשט״ו, תש״ך, תשכ״ג, תשכ״ד, תשכ״ד־2, תשכ״ד־3, תשכ״ט, תשל״ה־2, תשל״ו, תשס״ח, תשע״ז־3, תשפ״ב, תשפ״ג}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קצין תגמולים“ – לרבות כל פקיד שנתמנה על ידי קצין תגמולים כפקיד רישום ראשי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוסד“ – בית חולים, בית הבראה, מרפאה, בית מרקחת, מעבדה או שירות למתן עזרה רפואית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוסד מוסמך“ – מוסד או רופא שהרופא המוסמך הראשי קבעם כמוסד מוסמך לענין תקנות אלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תותבת“ – כל אבר מלאכותי של גוף אנוש וכל חלק מאבר כזה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכשיר עזר רפואי“ – נעליים אורתופדיות, קביים, מקלות, רצועות, גרביים או חגורות אלסטיות, חגורות שבר, משקפיים, מכשירים להגברת השמיעה, לרבות הסוללות המפעילות אותם, גרביים לגדמים, ולרבות כל מלבוש מיוחד הדרוש עקב השימוש באחד המכשירים האלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכשיר תנועה“ – כסא על גלגלים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכה המקבל גימלה“ – נכה המקבל תמורה כספית לתקופה מסויימת לפי אחד או יותר מן החוקים הבאים (להלן – חוקי הגימלאות):
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי|חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ״ה–1995}};
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק נכי המלחמה בנאצים|חוק נכי המלחמה בנאצים, תשי״ד–1954}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גימלאות)|חוק שירות הקבע בצבא־הגנה לישראל (גימלאות), תשי״ד–1954}};
{{ח:תתת|(4)}} {{ח:חיצוני|חוק שירות המדינה (גימלאות)|חוק שירות המדינה (גימלאות), תשט״ו–1955}};
{{ח:תתת|(5)}} {{ח:חיצוני|חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה|חוק הגימלאות לנפגעי ספר, תשי״ז–1956}};
{{ח:תתת|(6)}} {{ח:חיצוני|חוק נכי רדיפות הנאצים|חוק נכי רדיפות הנאצים, תשי״ז–1957}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גימלה יומית“ – סכום התמיכה הכספית שנכה המקבל גימלה מקבל לפי חוקי הגימלאות כאשר סכום זה מחולק במספר ימי התקופה שבעדה ניתנת התמיכה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תגמול יומי של נכה“ –
{{ח:תתת|(1)}} לגבי נכה המקבל גימלה – סכום המצטרף מהגימלה היומית והחלק השלושים מהתגמול החדשי המגיע לנכה האמור לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}};
{{ח:תתת|(2)}} לגבי נכה אחר – החלק השלושים של התגמול החדשי המגיע לו לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תגמול יומי בעד טיפול רפואי“ –
{{ח:תתת|(1)}} אם הנכה אינו מקבל תגמול חדשי על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}} – סכום השווה לתגמולו היומי המלא של טיפול רפואי;
{{ח:תתת|(2)}} אם הנכה מקבל תגמול חדשי על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}} או אם הוא מקבל גימלה – סכום השווה להפרש בין תגמולו היומי המלא בעד טיפול רפואי לבין תגמולו היומי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תגמול חדשי בעד טיפול רפואי“ – כפי שנקבע לגבי הנכה {{ח:פנימי|פרק 5 סימן א|בפרק החמישי, סימן א׳}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תגמול יומי מלא בעד טיפול רפואי“ – החלק השלושים של התגמול החדשי בעד טיפול רפואי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עובד חדשי“ – נכה שעבודתו הרגילה היא עבודה בשכר חדשי או התעסקות עצמאית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עובד יומי“ – נכה שעבודתו הרגילה היא עבודה בשכר יומי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עבודה רגילה של נכה“ – עבודה או התעסקות עצמאית של נכה המשמשת לו כרגיל מקור להפקת הכנסה עיקרית למחייתו ולמחיית בני משפחתו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ביטול מעבודה של נכה עקב טיפול רפואי“ – ביטול מעבודה רגילה של נכה, בין אם ביטול מלא ובין אם ביטול חלקי, בגלל הצורך בטיפול רפואי בנכותו, שאישר לנכה רופא מוסמך ראשי או רופא מוסמך מרחבי או רופא מוסמך מחוזי, ו”נכה מובטל“ או ”הבטלת נכה“ יתפרשו לפי זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ביטול מעבודה של נכה עקב מצב רפואי“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יום ביטול מלא“ – יום שבו הובטל נכה מעבודתו הרגילה מעל לחמש שעות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יום ביטול חלקי מורחב“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יום ביטול חלקי מצומצם“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכה במוסד“ – נכה השוהה לרגל טיפולו הרפואי במוסד המספק לו כלכלה על חשבון המדינה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכה משוקם“ – נכה שהיה בטיפול רפואי ובתוך הטיפול הרפואי סודר או הסתדר בכוחות עצמו בעבודה רגילה ועסק בה במשך שלושה חדשים לפחות לפני הזדקקותו לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}}.

{{ח:קטע2|פרק 2|פרק שני: רופאים מוסמכים לטיפול בנכים}}

{{ח:סעיף|2|מינוי רופאים מוסמכים|תיקון: תשנ״ז, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לשם טיפול בנכים ימנה שר הבטחון –
{{ח:תתת|(1)}} רופא מוסמך ראשי וסגן רופא מוסמך ראשי שתחום פעולתם הוא כל שטח המדינה; בהעדר הרופא המוסמך הראשי יהיו נתונות לסגן הרופא המוסמך הראשי סמכויות הרופא המוסמך הראשי;
{{ח:תתת|(2)}} רופאים מוסמכים מרחביים;
{{ח:תתת|(3)}} רופאים מוסמכים מחוזיים.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על כל מינוי לפי תקנה זו ותחומי הפעולה שיוחדו למתמנה תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|3|סמכות רופא מוסמך מקומי {{ח:הערה|[צ״ל: מחוזי]}}|תיקון: תש״ך, תשכ״ד־2, תשכ״ד־3, תשנ״ח, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} כל נכה הטוען שהוא זקוק לטיפול וזכאי לקבלו לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43|סעיף 43 לחוק}}, רשאי לפנות לרופא מוסמך מחוזי שיחליט אם הנכה זקוק לטיפול ומה הטיפול; טיפול רפואי לנכה בחוץ־לארץ לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43|הסעיף האמור}}, לא ייקבע על־ידי רופא מוסמך מחוזי או הרופא המוסמך הראשי אלא באישורו המוקדם של ראש אגף שיקום נכים במשרד הביטחון.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א), על נכה שדרגת נכותו פחותה מ־10% וכן על נכה שזכאי למענק לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}}, יחול {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי|חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}}, והטיפול הרפואי יינתן לו באמצעות קופות החולים.

{{ח:סעיף|4|ערר|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נכה החולק על החלטתו של רופא מוסמך מחוזי רשאי לערור עליה לפני הרופא המוסמך המרחבי.
{{ח:תת|(ב)}} נכה החולק על החלטת רופא מוסמך מרחבי רשאי לערור עליה לפני הרופא המוסמך הראשי.

{{ח:סעיף|5|קבלת טיפול במוסד מוסמך|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} נכה שנקבע לו טיפול על ידי רופא מוסמך מחוזי או על ידי רופא מוסמך מרחבי, או על ידי רופא מוסמך ראשי, יפנה למוסד המוסמך שקבע הרופא למתן הטיפול ויקבל את הטיפול שנקבע.

{{ח:סעיף|6|קבלת טיפול במוסד שאינו מוסמך|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} באין מוסד מוסמך שיכול ליתן לנכה טיפול שנקבע לו כאמור, רשאי הרופא המוסמך המחוזי לאשר לנכה, על חשבון המדינה, טיפול רפואי במוסד או אצל רופא שאינם מוסד מוסמך.

{{ח:קטע2|פרק 3|פרק שלישי: תעודת נכה|תיקון: תשע״ה}}

{{ח:סעיף|7|מתן תעודת נכה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} נכה שדרגת נכותו אינה פחותה מ־10%, יקבל תעודת נכה.

{{ח:סעיף|8|פרטי הרישום בתעודת הנכה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} בתעודת הנכה יירשמו פרטים אלה:
{{ח:תת|(1)}} שם משפחה ושם פרטי של הנכה;
{{ח:תת|(2)}} מספר הזהות של הנכה;
{{ח:תת|(3)}} מספרה הסידורי של התביעה שהגיש הנכה להכרה לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}};
{{ח:תת|(4)}} תאריך תוקף התעודה;
{{ח:תת|(5)}} תמונת הנכה;
{{ח:תת|(6)}} סמל מדינת ישראל;
{{ח:תת|(7)}} סמל הנכים כמתואר {{ח:חיצוני|תקנות הנכים (סמל הנכים)#תוספת|בתוספת לתקנות הנכים (סמל הנכים), התשי״ג–1953}}.

{{ח:סעיף|9|תוקף תעודת הנכה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} נקבעה לנכה הזכאי לתעודת נכה לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|תקנה 7}} דרגת נכות זמנית, יהיה תוקף תעודת הנכה לפי תוקף דרגת הנכות הזמנית שנקבעה.

{{ח:סעיף|10|החזרת תעודת נכה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} תעודת נכה היא רכוש המדינה ועל הנכה להחזירה לידי קצין תגמולים אם בוטלה הכרתו לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}} או אם נקבעה לו דרגת נכות הפחותה מ־10%.

{{ח:סעיף|11|הנפקת תעודה חדשה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} קצין תגמולים רשאי להנפיק לנכה תעודת נכה חדשה בהתקיים אחד מהתנאים אלה:
{{ח:תת|(1)}} אבדן או גניבה של התעודה, ובלבד שהנכה המציא לקצין תגמולים אישור של משטרת ישראל המעיד על הגשת תלונה בעקבות אבדן התעודה או גניבתה;
{{ח:תת|(2)}} בלאי או השחתה של התעודה, ובלבד שהנכה יחזיר לקצין תגמולים את תעודה הנכה הקודמת;
{{ח:תת|(3)}} שינוי בפרטיו האישיים של הנכה, ובלבד שהנכה המציא לקצין תגמולים צילום תעודת זהות עדכנית המעיד על השינוי, והחזיר את תעודת הנכה הקודמת.

{{ח:קטע2|פרק 4|פרק רביעי: טיפול רפואי ללא אישור}}

{{ח:סעיף|12|תשלום הוצאות הטיפול הרפואי|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} קיבל נכה טיפול שהוא זכאי לו לפי תקנות אלה, ולא קיבל על כך תחילה אישורו של רופא מוסמך מחוזי, רשאי הרופא לאשר לו את ההוצאות שהוציא בעד אותו טיפול, אם נתמלאו כל התנאים האלה:
{{ח:תתת|(1)}} הנכה לא קיבל אישור מוקדם כאמור מסיבה שיש בה צידוק;
{{ח:תתת|(2)}} השהיית הטיפול היתה עלולה לסכן את חייו של הנכה, להגדיל את נכותו או לסבך את ריפויו;
{{ח:תתת|(3)}} הנכה קיבל את הטיפול באישור רופא מוסמך מחוזי במוסד מוסמך שהיה סמוך למקום הימצאו, או שקיבל את הטיפול באישור הרופא המוסמך המרחבי במוסד או אצל רופא מתאימים שאינם מוסד מוסמך והם הסמוכים ביותר למקום הימצאו, משום שלא היתה לו אפשרות לפנות למוסד מוסמך;
{{ח:תתת|(4)}} הנכה בא במגע עם הרופא המוסמך המחוזי מיד לאחר שניתנה לו אפשרות לכך ומילא אחר הוראת אותו רופא בקשר לטיפול;
{{ח:תתת|(5)}} הנכה הגיש לרופא המוסמך המחוזי תוך שבועיים מגמר הטיפול, ואם נמנע ממנו, בגלל סיבה שיש בה צידוק, מלמלא אחר הוראה זו במועד האמור – תוך שבועיים מיום שחלפה המניעה חשבון וקבלות על ההוצאות שהוציא.
{{ח:תת|(ב)}} הוצאות הטיפול הרפואי ישולמו בתנאים ולפי תעריפים המקובלים במוסדות מוסמכים ולא יותר מן ההוצאה בפועל.

{{ח:סעיף|13|תשלום הוצאות אחרות|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} הוציא נכה הוצאות נסיעה, כלכלה או לינה לצורך עצמו או לצורך מלוויו בקשר לטיפול שהוצאותיו שולמו לו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בתקנה 12}}, רשאי רופא מוסמך מחוזי לאשר תשלום ההוצאות, כולן או מקצתן.

{{ח:קטע2|פרק 5|פרק חמישי: ביטול בעבודה ושהייה במוסד}}
{{ח:קטע3|פרק 5 סימן א|סימן א׳: תגמולים עבור טיפול רפואי או מצב רפואי לנכה מובטל|תיקון: תשכ״ג, תשע״ז־3}}

{{ח:סעיף|14|תנאים לתגמול עבור טיפול רפואי|תיקון: תש״ך, תשכ״ג, תשל״ב, תשע״ז־3}}
{{ח:ת}} נכה שנתמלאו בו התנאים שלהלן יהיה זכאי לכל יום של ביטול לתגמול יומי עבור טיפול רפואי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 14א|בתקנה 14א}}:
{{ח:תת|(1)}} הוא מובטל יום ביטול אחד, מלא או חלקי;
{{ח:תת|(2)}} הוכיח, להנחת דעתו של קצין התגמולים, כי בעד אותו יום הביטול לא קיבל שכר או פיצוי עבור אבטלה ממקום עבודתו או ממקור אחר;
{{ח:תת|(3)}} אם הוא נכה שעבודתו הרגילה היא בתעסוקה עצמית, הוכיח, להנחת דעתו של קצין התגמולים, כי ביום הביטול לא הפיק מעסקו העצמאי הכנסה העולה כדי החלק השלושים של הכנסתו הרגילה.

{{ח:סעיף|14א|שיעור התגמול לנכה המובטל מעבודה עקב טיפול רפואי|תיקון: תשכ״ג, תשכ״ט, תש״ל, תשל״ב, תשל״ד, תשל״ח, תשל״ט, תשמ״א, תשמ״ד, תשמ״ו, תשמ״ז, תשמ״ז־2, תשמ״ח, תשמ״ט, תשנ״א, תשנ״א־2, תשנ״ב, תשנ״ד, תשנ״ה, תשנ״ה־2, תשנ״ה־3, תשנ״ה־4, תשנ״ז־2, תשנ״ז־3, תשנ״ט, תש״ס, תשס״א, תשס״ג, תשס״ח, תשס״ח־2, תשס״ח־3, תשס״ט, תשס״ט־2, תשס״ט־3, תשס״ט־4, תש״ע, תש״ע־2, תשע״ב, תשע״ב־2, תשע״ב־3, תשע״ג, תשע״ג־2, תשע״ד, תשע״ו, תשע״ו־2, תשע״ז, תשע״ז־2, תשע״ז־3, תשע״ט, תשע״ט־2, תשפ״א, תשפ״א־2, תשפ״א־3, תשפ״א־4, תשפ״ב־2, תשפ״ב־3, תשפ״ב־4, תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} התגמול החדשי בעד טיפול רפואי של נכה שהוראות {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}} חלות לגביו יהיה שווה –
{{ח:תתת|(1)}} לגבי נכה שבתכוף לפני הזדקקותו לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}} לא עבד עבודה רגילה, ל־6,919.57 שקלים חדשים ואם הנכה הוא אב לילד – ל־8,973.03 שקלים חדשים; לנכה הזכאי לתגמול לפי פסקה זו לא השתלם {{ח:הערה|[צ״ל: ישתלם]}} התגמול החודשי המגיע לו על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}};
{{ח:תתת|(2)}} לגבי נכה שבתכוף לפני הזדקקותו לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}} עבד עבודה רגילה – לסכום הכנסתו הרגילה, אולם לא יפחת מהסכום שנקבע בפסקה (1), ולא יעלה על סכום השווה למכסימום התגמול הקבוע {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יב|בפרק ו׳4 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], תשכ״ח–1968}}; לנכה הזכאי לתגמול לפי פסקה זו לא ישתלם התגמול החדשי המגיע לו על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}};
{{ח:תתת|(3)}} לגבי נכה שבתכוף לפני הזדקקותו לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}} היה נכה משוקם – לסכום המצטרף מהכנסתו הרגילה ומתגמולו החודשי המגיע לו לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}}; אולם, לא יפחת מהסכום שנקבע בפסקה (1), ולא יעלה על סכום השווה למכסימום התגמול הקבוע {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יב|בפרק ו׳4 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], תשכ״ח–1968}};
{{ח:תתת|(4)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(5)}} לגבי נכה שבתכוף לפני הזדקקותו לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}} היה נכה שעבודתו הרגילה היא בתעסוקה עצמית – לשיעור התגמול האמור בפסקה (1); אולם, אם עקב הטיפול הרפואי פחתה הכנסתו הרגילה – לסכום שהוא ההפרש בין הכנסתו החיובית לבין הכנסתו הרגילה; לענין תקנה זו לא יובא בחישוב ההכנסה הרגילה, סכום העולה על הסכום השווה למכסימום התגמול הקבוע {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יב|בפרק ו׳4 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], תשכ״ח–1968}}.
{{ח:תת|(ב)}} בתקנה זו, ”הכנסה רגילה“ – לגבי נכה שעבודתו הרגילה היא בתעסוקה עצמית, החלק השנים־עשר מהכנסתו החיובית בשנה האחרונה, כפי שקבע פקיד שומה, בניכוי סכום המס לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|פקודת מס הכנסה}}, ובניכוי דמי ביטוח לאומי לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי|חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ״ה–1995}}, ודמי ביטוח בריאות ממלכתי לפי {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי|חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}}; ולגבי נכה אחר, סכום ההכנסה החודשית בשלושת החודשים שקדמו ליום היות הנכה זכאי לתגמולים לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14}}, בניכוי מס הכנסה, דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות ממלכתי כאמור.
{{ח:תת|(ב1)}} לעניין תקנה זו, נכה שנעדר מעבודתו או מעיסוקו העצמאי חלק מחודש או חלק מיום, יקבל את החלק היחסי של התגמול החודשי בעד טיפול רפואי בהתאם למספר ימי ההיעדרות או מספר שעות ההיעדרות, לפי העניין.
{{ח:תת|(ג)}} בתקנה זו,
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הדרגה הקובעת“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”השנה האחרונה“ – השנה שקדמה לשנה שבה החל הטיפול הרפואי שבשלו אושר התגמול; ואולם אם אין מדובר בטיפול רפואי רצוף והנכה חזר לעבודה לאחר קבלת טיפול רפואי ונזקק לטיפול רפואי נוסף, וחלפו למעלה משנים עשר חודשים מהמועד שבו חזר לראשונה לעבודה, תהיה ”השנה האחרונה“ השנה שקדמה לשנה שלגביה אושר התגמול.

{{ח:סעיף|14ב|תשלום התגמול למעביד|תיקון: תשכ״ג, תשכ״ט, תשל״ה, תשמ״ב, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} אם הוכח שמעביד ממשיך לשלם שכר עבודה לנכה מובטל הזכאי לתגמולים בעד טיפול רפואי לפי {{ח:פנימי|סעיף 14א|תקנה 14א}}, יהיה קצין התגמולים רשאי להורות על החזרה למעביד של השכר ששולם לנכה עד לגובה סכום התגמולים המגיעים לנכה בעד טיפול רפואי, ללא ניכוי התשלומים שהמעביד חייב להמשיך לשלם בעד הנכה מכוח חוק או הסכם.
{{ח:תת|(ב)}} קצין התגמולים יהיה רשאי להורות על החזרת השכר למעביד בעד פרק זמן רצוף שהוא עד שנים עשר חדשים.

{{ח:סעיף|14ב1|תנאים לתגמול עקב מצב רפואי|תיקון: תשע״ז־3, תשפ״ב, תשפ״ג, תשפ״ג־2}}
{{ח:ת}} נכה שרופא מוסמך מחוזי, רופא מוסמך מרחבי או רופא מוסמך ראשי קבע לגביו, טרם הגיעו לגיל פרישה, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק גיל פרישה|בחוק גיל פרישה, התשס״ד–2004}} (בתקנות אלה – גיל פרישה), כי בשל מצבו הרפואי עקב נכותו הוא יכול לעבוד בהיקף משרה חלקי, בין שהוא עובד בפועל בהיקף משרה חלקי ובין שלאו, בין שהוא עובד כשכיר ובין שבתעסוקה עצמית, יהיה זכאי לתגמול עקב מצב רפואי לפי {{ח:פנימי|סעיף 14ג|תקנה 14ג}}; לעניין תקנה זו {{ח:פנימי|סעיף 14ג|ותקנה 14ג}}, ”היקף משרה חלקי“ – היקף של 50% משרה או היקף של 75% משרה.

{{ח:סעיף|14ג|שיעור התגמול לנכה המובטל מעבודה באופן חלקי עקב מצב רפואי|תיקון: תשכ״ג, תשכ״ט, תשס״ח, תשע״ז־3, תשפ״ב, תשפ״ג, תשפ״ג־2}}
{{ח:תת|(א)}} נכה שנקבע לגביו כי הוא יכול לעבוד בהיקף של 50% משרה, זכאי למחצית הסכום הקבוע {{ח:פנימי|סעיף 14א|בתקנה 14א(א)(1)}}, נוסף על התגמול החודשי שהוא זכאי לו על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}}, ואולם הוא לא יהיה זכאי לקבל במקביל גם תגמול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 6|סעיף 6 לחוק}}.
{{ח:תת|(ב)}} נכה שנקבע לגביו כי הוא יכול לעבוד בהיקף של 75% משרה זכאי למחצית הסכום הקבוע בתקנת משנה (א), נוסף על התגמול החודשי שהוא זכאי לו על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}}, ואולם הוא לא יהיה זכאי לקבל במקביל גם תגמול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 6|סעיף 6 לחוק}}.
{{ח:תת|(ג)}} התגמול לפי תקנה זו כולל את כל התשלומים החלים על מעביד או על עובד מכוח כל דין או הסכם, לרבות תנאים סוציאליים.
{{ח:תת|(ד)}} קצין התגמולים רשאי להורות על תשלום התגמול לפי תקנה זו במישרין למעביד של הנכה, אם הנכה ביקש זאת.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} קיבל נכה תגמולים לפי תקנה זו במשך חמש שנים לפחות טרם הגיעו לגיל פרישה, ישולמו לו לאחר הגיעו לגיל פרישה תגמולים בשיעור ששולם לו טרם המועד האמור.
{{ח:תתת|(2)}} קיבל נכה תגמולים לפי תקנה זו במשך חמש שנים לפחות טרם פרישתו בפועל לגמלאות והנכה פרש בפועל לגמלאות לאחר שהגיע לגיל פרישה, ישולמו לו לאחר פרישתו בפועל לגמלאות תגמולים בשיעור ששולם לו טרם המועד האמור.

{{ח:סעיף|14ד|מנין השעות|תיקון: תשכ״ג}}
{{ח:ת}} לענין {{ח:פנימי|פרק 5 סימן א|סימן זה}} – חלק משעה שהוא פחות מ־30 רגעים לא יובא במנין; חלק משעה שהוא 30 רגעים או יותר ייחשב כשעה שלמה.

{{ח:קטע3|פרק 5 סימן ב|סימן ב׳: טיפול במוסד|תיקון: תשכ״ג}}

{{ח:סעיף|15|התגמול לנכה במוסד|תיקון: תש״ך, תש״ך־2, תשכ״ג, תשכ״ד, תשכ״ט, תש״ל}}
{{ח:תת|(א)}} נכה במוסד שהוא רווק, יופחת סך תגמוליו לכל יום של שהותו במוסד ויועמד על 75% מהתגמול היומי בעד טיפול רפואי.
{{ח:תת|(ב)}} הוראת תקנת משנה (א) לא תחול על נכה שתקופת שהותו במוסד אינה עולה על 14 ימים רצופים.

{{ח:סעיף|16|הפסקת טיפול והוצאה ממוסד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} לא קיים נכה הוראותיהם של הרופא המוסמך הראשי או של הרופא המוסמך המרחבי או של הרופא המוסמך המחוזי או של מנהל המוסד שאליו הופנה הנכה לשם קבלת טיפול, ולא הוכיח כל סיבה מספקת לאי קיום הוראות אלה, יהא הרופא המוסמך הראשי רשאי, לאחר התיעצות עם קצין התגמולים להורות על הוצאתו של הנכה מהמוסד שבו הוא נמצא, או להפסיק את הטיפול בנכה, כולו או מקצתו, לחלוטין או לתקופה מסויימת.

{{ח:קטע2|פרק 6|פרק ששי: תותבות, מכשירי עזר רפואיים ומכשירי תנועה}}

{{ח:סעיף|17|מתן תותבות, מכשירי עזר רפואיים ומכשירי תנועה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} תותבות, מכשירי עזר רפואיים ומכשירי תנועה (להלן – מכשירים) יינתנו לנכה אך ורק אם הוא זכאי להם כחלק מהטיפול המגיע לו על פי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|החוק}}.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מוסמך מחוזי יקבע מי הוא הנכה הזכאי לקבל מכשירים ואיזה מהם לפי רשימת מכשירים שיקבע הרופא המוסמך הראשי או מי שהוא הסמיכו לכך.
{{ח:תת|(ב1)}} מכשירים שאינם כלולים ברשימה האמורה בתקנת משנה (ב), יינתנו לפי המלצת הרופא המוסמך המרחבי, באישור הרופא המוסמך הראשי.
{{ח:תת|(ג)}} מכשיר שנכה קיבל מהמדינה הוא רכוש המדינה, ואסור לנכה להעבירו לאחר בכל דרך שהיא או להשתמש בו שלא למטרה אשר לה ניתן המכשיר.

{{ח:סעיף|18|התאמה ואימון|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נכה הזכאי למכשיר לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|תקנה 17}}, זכאי גם שהמכשיר יותאם לגופו ושיינתן לו האימון הדרוש לשימוש במכשיר.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מוסמך מחוזי יקבע את הצורך בהתאמה ובאימון כאמור ואת האופן, הזמן והמקום בשטח המדינה שבהם יבוצעו.

{{ח:סעיף|19|תיקון והחלפה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נכה שקיבל מכשיר זכאי גם שהמכשיר יתוקן או יוחלף, במידה שהדבר נדרש מחמת בלאי או קלקול שלא נגרמו על ידי הנכה בצדיה או ברשלנות.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מוסמך מחוזי יקבע אם קיימים התנאים לזכות האמורה ואת האופן, הזמן והמקום שבהם יבוצעו.
{{ח:תת|(ג)}} הוחלף מכשיר, יחזירו הנכה מיד לרופא המוסמך המחוזי או למי שהרופא המוסמך הראשי הסמיכו לעניין זה.

{{ח:סעיף|20|הוצאות תיקון|תיקון: תשכ״ב, תשס״ח}}
{{ח:ת}} רופא מוסמך מחוזי רשאי לאשר תשלום לנכה של הוצאות שהוציא לתיקון מכשיר, אם ראה שבלי אותו תיקון לא היה הנכה יכול להשתמש במכשיר, ובלבד שהנכה הגיש לרופא המוסמך המחוזי חשבון וקבלות על אותה הוצאה בתוך חודש מיום התיקון, ואם נמנע מסיבה מוצדקת להגיש במועד האמור – בתוך חודש מיום שחלפה הסיבה המונעת.

{{ח:קטע2|פרק 7|פרק שביעי: נסיעה, כלכלה ולינה}}

{{ח:סעיף|21|אמצעי תחבורה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נכה שאושר לו טיפול בו, או תיקון מכשיר שניתן לו או התאמתו או האימון בו (לכל אחד מאלה ייקרא להלן – טיפול), זכאי להיות מוסע ממקום הימצאו למקום שנקבע לו לקבלת הטיפול וחזרה משם, ובלבד שהמרחק בין מקום הימצאו של אותו נכה ובין המקום האמור הוא 5 ק״מ לפחות.
{{ח:תת|(ב)}} נכה שרופא מוסמך מרחבי אישר כי מחמת מצב בריאותו או נכותו אין הוא מסוגל להגיע ממקום הימצאו למקום שנקבע לו לקבלת טיפול, זכאי להיות מוסע ממקום הימצאו למקום האמור וחזרה משם, גם אם המרחק הוא פחות מ־5 ק״מ.

{{ח:סעיף|22|כלכלה ולינה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} נכה זכאי לקבל כלכלה ולינה כל זמן אותם נסיעה וטיפול, במידה שאין הוא מקבל אותם מהמוסד המטפל בו, על פי המקובל לגבי עובדי המדינה.

{{ח:סעיף|23|הוצאות נסיעה, כלכלה ולינה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} רשאי רופא מוסמך מחוזי להתיר בכתב לנכה להוציא הוצאות לצורך הנסיעה, הכלכלה והלינה האמורים {{ח:פנימי|סעיף 21|בתקנות 21}} {{ח:פנימי|סעיף 22|ו־22}} לפי התנאים שייקבעו בהיתר.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מוסמך מחוזי לא יאשר לנכה הוצאות לפי תקנה זו, אלא אם המציא הנכה חשבון וקבלות תוך שבועיים מזמן ההוצאה ואם נמנע בגלל סיבה שיש בה צידוק להמציא במועד האמור, תוך שבועיים מיום שחלפה המניעה.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}

{{ח:קטע2|פרק 8|פרק שמיני: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|24|מלווים לנכים|תיקון: תש״ך, תשס״ח, תשע״ו־3}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מוסמך מחוזי רשאי לקבוע כי נכה זקוק עקב נכותו למלווה או למלווים וכן לקבוע את היקף הליווי הנדרש, ובלבד שתקופת הליווי לא תעלה על שלושה חודשים.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מוסמך מרחבי רשאי להאריך את תקופת הליווי לפי תקנת משנה (א) לתקופה שלא תעלה על חודשיים נוספים.
{{ח:תת|(ג)}} הרופא המוסמך הראשי או סגן הרופא המוסמך הראשי רשאים לאשר ליווי לתקופה העולה על חמישה חודשים.
{{ח:תת|(ד)}} נקבע הצורך במלווה או במלווים כאמור בתקנת משנה (א) עד (ג), זכאי הנכה, לפי בחירתו, לסיוע במימון ההוצאות להעסקת המלווה ובלבד שלא יעלה על התעריפים שיקבע משרד הביטחון, או להסתייע בליווי לפי ההסדרים שייקבעו בידי משרד הביטחון.

{{ח:סעיף|25|עונשין}}
{{ח:ת}} העובר על הוראת {{ח:פנימי|סעיף 11|תקנה 11}}, דינו – מאסר ששה חדשים, או קנס חמישים ל״י או שני הענשים כאחד.

{{ח:סעיף|26|סודיות}}
{{ח:ת}} כל המסמכים והידיעות הקשורים בטיפול בנכים הם סודיים ואין לגלותם אלא במידה שהדבר דרוש לקיום הוראה מהוראות תקנות אלה.

{{ח:סעיף|27|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות הנכים (טיפול רפואי), תשי״א–1951 – בטלות.

{{ח:סעיף|28|השם}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות הנכים (טיפול רפואי), תשי״ד–1954“.

{{ח:חתימות|י״ב באדר א׳ תשי״ד (15 בפברואר 1954)}}
* '''פנחס לבון'''
שר הבטחון
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]