חוק השפוט בארצות נכר

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק השפוט בארצות נכר{{ח:הערה|,}} 1890}}
{{ח:קטע4||(השנה הנ״ג והנ״ד למלכות ויקטוריה, פרק 37).}}
{{ח:קטע2||חק הממזג ומאחד את חוקי השפוט בארצות נכר}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} [4 באוגוסט, 1890]

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2072058}} {{ח:תיבה|חא״י כרך ג׳, עמ׳ 2683|חוק השפוט בארצות נכר, 1890|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563737.pdf}}, {{ח:תיבה|2738|דבר המלך במועצה על פלשתינה (א״י), 1922|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563767.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
הואיל ועפ״י אמנה, כיבוש, מתנה, מנהג, חסד ושאר אמצעים חוקיים יש להוד מלכותה שפוט בארצות נכר שונות, ויש צורך לאחד את החוקים בענין השמוש בשפוטה של הוד מלכותה מחוץ למושבותיה:

לפיכך מחוקקת בזה הוד מלכותה בעצתם ובהסכמתם ובהרשאתם של הלורדים הדתיים והחילוניים ושל נבחרי העם שנתכנסו בפרלמנט הזה, לאמור:
{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|חוק השפוט בארצות נכר, 1890 הוא חוק בריטי אשר חדל להיות לו תוקף בישראל מיום הקמת המדינה.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|השמוש בשפוט בארץ נכריה}}
{{ח:ת}} מותר לה להוד מלכותה המלכה להשתמש בכל שפוט שיש לה עתה או שיהא לה בעתיד בארץ נכריה, וליהנות ממנו בצורה מלאה ושלמה כאילו רכשה הוד מלכותה אותו שפוט מכוח ויתור על הארץ ההיא או מכוח כיבושה של אותה ארץ.

{{ח:סעיף|2|השמוש בשפוט על נתינים בריטיים בארצות שאין בהן ממשלות מסודרות}}
{{ח:ת}} ארץ נכריה שאינה כפופה לממשלה שהוד מלכותה המלכה יכולה לקבל מידה שפוט בצורה האמורה בחוק זה הרי בתוקף חוק זה יהא להוד מלכותה שפוט על נתיני הוד מלכותה המתגוררים באותה שעה באותה ארץ או השייכים לה, ואותו שפוט יהא שפוט של הוד מלכותה בארץ נכריה בגדר שאר הוראות שבחוק זה.

{{ח:סעיף|3|תקפן של פעולות שנעשו עפ״י השפוט}}
{{ח:ת}} כל פעולה או דבר שנעשו לפי כל שפוט שיש להוד מלכותה בארץ נכריה, כוחם יפה כאילו נעשו לפי החוק המקומי שהיה נוהג באותה שעה באותה ארץ.

{{ח:סעיף|4|עדות בענין קיומו או היקפו של השפוט בארץ נכריה}}
{{ח:תת|(1)}} משפט, בין פלילי ובין אזרחי, העומד לבירור בפני בית משפט באחת מושבות הוד מלכותה, או המתכנס בהורמנא של הוד מלכותה, שנתעוררה בו שאלה בענין קיומו או היקפו של כל שפוט של הוד מלכותה בארץ נכריה, הרי לפי בקשת בית המשפט ישלח מזכיר ממלכה לבית המשפט תוך עת מתאמת את החלטתו בשאלה ולכל צרכי המשפט תהא החלטתו סופית.
{{ח:תת|(2)}} בית המשפט ישלח למזכיר הממלכה במסמך שישא את חותמת בית המשפט או שיהא חתום ע״י שופט של בית המשפט שאלות שנוסחו בצורה שיש בה כדי לעורר את השאלה כתקונה, ומזכיר הממלכה ישיב תשובות מספיקות על שאלות אלה לבית המשפט, ועם הראיתן של תשובות אלה תשמשנה התשובות הוכחה מכרעת על הדברים האמורים בהן.

{{ח:סעיף|5|סמכות להטיל חוקים {{ח:פנימי|תוספת 1|שבתוספת הראשונה}}}}
{{ח:תת|(1)}} מותר לה להוד מלכותה במועצה, אפ יישר בעיניה, להורות בדבר מלך כי החוקים המתוארים {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה לחוק הזה}}, אף כל חוק שיהא נוהג באותה שעה ואשר יבוא לתקן אותו חוק או אשר יבוא במקומו יחולו על כל ארץ נכריה שיש להוד מלכותה שפוט באותה שעה עליה, בין באותם יוצאים מן הכלל, התאמות או שנויים שיהיו נזכרים בצו, ובין בלעדיהם.
{{ח:תת|(2)}} מאז ואילך יחולו אותם חוקים, עד לשעור אותו שפוט, כאילו היתה אותה ארץ מושבה בריטית וכאילו היתה הוד מלכותה במועצה הסמכות המחוקקת של אותה מושבה.

{{ח:סעיף|6|סמכות לשלוח אנשים שנאשמו בעברות למושבה בריטית למשפט.}}
{{ח:תת|(1)}} מי שנאשם בעברה הנידונה בפני שופט בריטי בארץ נכריה, הרי כל אדם שיש לו סמכות לכך שנתקבלה מהוד מלכותה, רשאי לצוות בצו שהנאשם יישלח למשפט לכל מושבה בריטית שנקבעה באותה שעה לכך בדבר מלך במועצה, ומשהגיע הנאשם למושבה הבריטית רשאי בית המשפט לפשעים שבאותה מושבה שהורשה לכך בדבר מלד במועצה, ואם אין בית משפט שהורשה לכך, רשאי בית המשפט העליון שבאותה מושבה, לצוות להחזיקו במשמר בטוח ועם האפשרות הראשונה רשאי הוא לחקור בעברה, לדון בה, וליתן פסק על העברה ובצאת העברין חייב בדינו, רשאי אותו בית משפט לענוש אותו לפי החוקים הנוהגים באותה שעה באותה מושבה ממש כאילו נעשתה העברה בתוך תחומי השפוט של אותו בית משפט לפשעים.
{{ח:תת}} בתנאי –
{{ח:תתת|(א)}} שמי שנאשם כך רשאי, בטרם יישלח למשפט, להביא לחקירה לבית משפט בריטי בארץ הנכריה שבה נעשתה העברה, כל עד מוסמך שהוא מוצא את עדותו חשובה להגנתו ואשר, כפי שהוא טוען, אין ביכולתו להביאו למשפט במושבה הבריטית:
{{ח:תתת|(ב)}} במקרה זה ינהג בית המשפט הבריטי בארץ הנכריה, לגבי החקירה והחקירה שכנגד של העד, כאילו הובא העד למשפט בפני אותו בית המשפט ויצוה שהעדות שנגבתה כד תהא ערוכה בכתב, וישלח לבית המשפט הפלילי של המושבה הבריטית שידון באיש שנאשם, העתקה מן העדות שתאושר כהעתקה נכונה בחותמת בית המשפט שבפניו נגבתה העדות, או בחתימת שופט של אותו בית משפט:
{{ח:תתת|(ג)}} מאז ואילך, יתיר בית המשפט של המושבה הבריטית שבפניו ייערך המשפט לקרוא ולקבל כעדות חוקית במשפט אותו חלק מן העדות שנגבתה כך שהיה מותר לקבלו לפי החוק והמנהג של אותו בית משפט:
{{ח:תתת|(ד)}} בית המשפט של המושבה הבריטית יקבל ויתן תוקף לחוק שהעברין היה נידון על פיו ע״י בית המשפט הבריטי בארץ הנכריה שבה עבר את העברה, במדה שאותו חוק נוגע לפליליותה של הפעולה שעשה או למהותה או לדרגתה של העברה או לעונש החל עליה, אם בבחינות אלה שונה החוק מן החוק הנוהג באותה מושבה בריטית.
{{ח:תת|(2)}} שום דבר האמור בסעיף זה לא ישנה ולא יבטל כל חוק או מנהג שמכוחם מותר לחקור בכל עברה שנעשתה מחוץ למושבות הוד מלכותה, לקבוע, ולהטיל עונש עליה בתוך מושבות הוד מלכותה, או חלק מהן, מבלי קשר עם החוק הזה.

{{ח:סעיף|7|הוראה בענין מקום העונש של אנשים שנתחייבו}}
{{ח:ת}} עברין שנתחייב בפני בית משפט בריטי בארץ נכריה ואותו בית משפט חרץ עליו משפט מות, עבודת פרך, עונש מאסר או כל עונש אחר, מוציאין את הפסק לפועל באותו מקום שדבר מלך במועצה יקבענו ולפי הוראות שתנתנה בדבר מלך במועצה והחיוב והפסק יהא להם אותו תוקף במקום שבו יוצא הפסק לפועל כאילו ניתנו הפסק המחייב והפסק דין ע״י בית משפט מוסמך באותו המקום.

{{ח:סעיף|8|תקפם של חוקים שהוחקו עפ״י דברי מלך במועצה}}
{{ח:ת}} כשדבר מלך במועצה שניתן עפ״י חוק זה מתיר לכל בית משפט בריטי בארץ נכריה לצוות להעתיק או לגרש כל אדם מאותה ארץ, הרי אותה העתקה או אותו גירוש וכל מעצר לצורך זה, לפי הוראות דבר המלך במועצה, יהיו חוקיים ממש כאילו היה צו בית המשפט עומד להיות מוצא לפועל כולו באותה ארץ.

{{ח:סעיף|9|הסמכות להעביר שפוט לבתי משפט בריטיים במשפטים המצויים בהיקף חוק השפוט בארצות נכר}}
{{ח:ת}} מותר להוד מלכותה במועצה להעביר ולהקנות, עפ״י דבר מלך, לכל בית משפט שבמושבה בריטית או המתכנס בהורמנא של הוד מלכותה, כל שפוט, אחד פלילי ואחד אזרחי, בין כבית משפט מקורי ובין כבית משפט לערעורים, אשר מותר להעבירו או להקנותו עפ״י כל דבר מלך לכל בית משפט בריטי בארץ נכריה, ולהתקין אותן הוראות ותקנות שיישרו בעיני הוד מלכותה במועצתה, בענין איכופם וביצועם של פסקי דין וצוויים ופקודות של כל בית משפט ובענין ערעורים עליהם.

{{ח:סעיף|10|הסמכות לתקן דברי מלך במועצה}}
{{ח:ת}} מותר להוד מלכותה במועצה לתקן או לשנות כל דבר מלך במועצה שניתן עפ״י חוק זה.

{{ח:סעיף|11|הנחה בפני הפרלמנט וכוחם של דברי מלך במועצה}}
{{ח:ת}} כל דבר מלך שניתן עפ״י חוק זה יושם בפני שני בתי הפרלמנט מיד לאחר הנתנו אם היה הפרלמנט מכונס אז לישיבה, ואם לאו – מיד לאחר תחילתו של המושב הבא של הפרלמנט ויהא לו תוקף כאילו הוחק בחוק זה.

{{ח:סעיף|12|אימתי נחשבים דברי מלך בטלים ומבוטלים מחמת שהם עומדים בסתירה}}
{{ח:תת|(1)}} דבר מלך במועצה שניתן עפ״י חוק זה בנוגע לארץ נכריה הסותר בבחינה מן הבחינות כל הוראה של חוק פרלמנט החל על נתיני הוד מלכותה באותה ארץ, או הסותר כל צו או תקנה שניתנו מכוחו של חוק כזה או שיש לו אותו תוקף ואותו כוח של חוק כזה באותה ארץ, קוראין אותו מתוך התחשבות באותו חוק, צו או תקנה, ודבר המלך יהא בטל במדה שהוא סותר אותו חוק, אותו צו או אותה תקנה, אך לא יותר מזה.
{{ח:תת|(2)}} דבר מלך במועצה שניתן לפי חוק זה לא יהא ולא יחשב בטל מפאת היותו עומד בסתירה עם חוק אנגליה אלא אם כן היה סותר את הוראותיו של חוק פרלמנט, צו או תקנה כאמור.

{{ח:סעיף|13|הוראות להגנת בני אדם הפועלים עפ״י חוקי השפוט בארצות נכר}}
{{ח:תת|(1)}} אין להגיש משפט או מו״מ משפטי נגד אדם על כל פעולה שעשה בהתאם לחוק זה או כדי להוציא לפועל חוק זה או כל חוק שבוטל ע״י חוק זה או כל דבר מלך שניתן עפ״י חוק זה או של כל שפוט של הוד מלכותה המוזכר בחוק זה או מחמת כל רשלנות בהוצאה לפועל של חוק זה או של דבר מלך או שפוט כאמור לעיל –
{{ח:תתת|(א)}} בכל בית משפט במושבות הוד מלכותה, אלא אם כן הוחלו תוך ששה חדשים לאחר המעשה או אי־המעשה או הרשלנות שקובלים עליהם או, כשההיזק או החבלה נמשכים, במשך ששה חדשים למיום הפסקתם של ההיזק או החבלה, או כשגרם התביעה נתעורר מחוץ למושבות הוד מלכותה, תוך ששה חדשים מן היום שבו היו בעלי הדין בתוך תחומי השפוט של בית המשפט שהמשפט או התביעה הוגשו בפניו;
{{ח:תתת|(ב)}} בפני כל בית משפט של הוד מחוץ למושבות הוד מלכותה, אלא אם כן נתעורר גרם המשפט בתוך תחומי השפוט של אותו בית המשפט והוחל המשפט תוך ששה חדשים לאחר הפעולה, הרשלנות או אי הפעולה שקובלים עליהן ואילו כשההיזק או החבלה נמשכים, תוך ששה חדשים לאחר הפסקתם.
{{ח:תת|(2)}} בכל משפט או תביעה ממין זה, מותר לטעון לפני התחלתם, כי מציעים הצעה לסיפוק התביעה בין במקום טענה אחרת ובין נוסף לכל טענה אחרת. אם הוחלו המשפט או התביעה לאחר שניתנה ההצעה, או אם המשיכו בהם לאחר ששולם לבית המשפט כל סכום לסילוק תביעתו של התובע, ואם אין התובע גובה יותר מן הסכום שהוצע או ששולם, הרי לא יגבה כל הוצאות שהוצאו לאחר ההצעה או התשלום, והנתבע יהא זכאי לקבל את ההוצאות שתוטלנה על העורך דין ושולחו, למיום ההצעה או התשלום. ואולם הוראה זו לא תפגע בהוצאות המשפט שהוצאו על צו לא תעשה במשפט או בתביעה.

{{ח:סעיף|14|השפוט על אניות בימים ידועים במזרח}}
{{ח:ת}} מותר לה להוד מלכותה במועצתה לחוק כל חוק שיישר בעיניה בענין נתיני הוד מלכותה המצויים בכל ספינה במרחק של לא יותר ממאה מילים מחוף סין או יפן, ולחוק זה יהא אותו תוקף שהיה לכל חוק שהוד מלכותה במועצתה יכלה לחוק בענין נתיני הוד מלכותה שבסין או ביפן.

{{ח:סעיף|15|הוראה בענין נתיניהם של נסיכים הודים}}
{{ח:ת}} אם דבר מלד במועצה שניתן עפ״י חוק זה חל על אנשים הנהנין מחסותה של הוד מלכותה, הרי יכלול בטוי זה את כל הנתינים של הנסיכים השונים והמדינות השונות שבהודו.

{{ח:סעיף|16|הגדרות}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} המונח ”מדינה נכרית“ פירושו כל ארץ או מקום שמחוץ למושבות הוד מלכותה:
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} המונח ”בית משפט בארץ נכריה“ פירושו כל בית משפט בריטי שיש לו שפוט מחוץ למושבות הוד מלכותה בתוקף דבר מלד במועצה, בין שניתן לפי כל חוק ובין שניתן בצורה אחרת:
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שפוט“ כולל סמכות.

{{ח:סעיף|17|הסמכות לבטל או לשנות חוקים {{ח:פנימי|תוספת 2|שבתוספת השניה}}}}
{{ח:ת}} מותר להוד מלכותה לשנות או לבטל בדבר מלך במועצה את החוקים הנזכרים {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}}.

{{ח:סעיף|18|ביטול}}
{{ח:ת}} בזה מבוטלים החוקים הנזכרים {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}} עד למדת הביטול הנזכרת {{ח:פנימי|תוספת 3|בטור השלישי שבאותה תוספת}}:
{{ח:ת}} בתנאי –
{{ח:תת|(1)}} שכל דבר מלך במועצה, ייפוי כוח, או הודאות שהוצאו לפי חוק שבוטל ע״י חוק זה, אם יש להם תוקף בשעת חקיקת חוק זה, יוסיף להיות להם תוקף עד שישונו או יבוטלו ע״י הוד מלכותה, כאילו הוחקו עפ״י חוק זה; ולצורך חוק זה דינם כאילו הוצאו או ניתנו עפ״י חוק זה ובהתאם לו;
{{ח:תת|(2)}} שכל חוק, דבר מלך או מסמך המזכיר כל חוק שבוטל עפ״י חוק זה יפורש כאילו הוא מזכיר את החוק המקביל לחוק זה.

{{ח:סעיף|19|השם הקצר}}
{{ח:תת|(1)}} חוק זה ייקרא {{ח:הערה|”}}חוק השפוט בארצות נכר{{ח:הערה|,}} 1890{{ח:הערה|“}}.
{{ח:תת|(2)}} החוקים ששמותיהם הקצרים מובאים {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה לחוק זה}}, ייקראו כל חוק לפי השם המובא {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת}}.

{{ח:קטע2||תוספות}}
{{ח:קטע2|תוספת 1|תוספת ראשונה}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: 1922}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|החוקים דלקמן יחולו על פלשתינה (א״י), אלא יתחשבו עם הוראות {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563767.pdf|דבר המלך במועצה על פלשתינה (א״י), 1922}} ועם היוצאים מן הכלל, ההתאמות והשנויים המפורטים {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563767.pdf|בסעיף 35 לדבר המלך האמור}}.}}
{{ח:ת}}

המושב והפרק{{ח:הערה|.}}	השם.	חוקים שאפשר להטילם לפי דבר מלך במועצה.	השם הקצר.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/12-13/96|השנה הי״ב וי״ג למלכות ויקטוריה, פרק 96}}.	חוק הקובע הוראות בענין שפיטתן של עברות שנעשו בתחומי השפוט של האדמידליות במושבות הוד מלכותה.	כל החוק כולו.	חוק עברות ימיות (במושבות){{ח:הערה|,}} 1849.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/14-15/99|השנה הי״ד וט״ו למלכות ויקטוריה, פרק 99}}.	חוק הבא לתקן את חוק העדות	סעיפים שבעה ואחד עשר.	חוק העדות, 1851.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/57-58/60|השנה הי״ז וי״ח למלכות ויקטוריה, פרק 104}}.	חלק י״ג של חוק אניות סוחר, 1894.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/19-20/113/pdfs/ukpga_18560113_en.pdf|השנה הי״ט והכ׳ למלכות ויקטוריה, פרק 113}}.	חוק הקובע הוראות בענין גבית עדות במושבות הוד מלכותה בנוגע לתביעות אזרחיות ומסחריות העומדות לבירור בפני בתי משפט נכריים.	כל החוק כולו.	חוק העדות בבתי משפט נכריים{{ח:הערה|,}} 1856.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/22/20/pdfs/ukpga_18590020_en.pdf|השנה הכ״ב למלכות ויקטוריה, פרק 20}}.	חוק הקובע הוראות לגבית עדות בתביעות ובמשפטים העומדים לבירור בפני בתי המשפט שבמושבותן הוד מלכותה במקומות שמחוץ לשפוט של אותם בתי משפט.	כל החוק כולו.	חוק גביית עדות מחוץ לבית המשפט, 1859.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/22-23/33/pdfs/ukpga_18590033_en.pdf|השנה הכ״ב וכ״ג למלכות ויקטוריה, פרק 33}}.	חוק הקובע הקלות לבירור יותר ודאי של החוק הנוהג בחלק אחד של מושבות הוד מלכותה, כשטוענים מכוחו בבתי המשפט שבחלק אחר מן המושבות.	כל החוק כולו.	החוק בענין בירור מהותו של החוק הבריטי, 1859.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/23-24/122|השנה הכ״ג והכ״ד למלכות ויקטוריה, פרק 122}}.	חוק המאפשר לרשויות המחוקקות של מושבות הוד מלכותה בחו״ל לחוק חוקים דומים לחוק מן השנה התשיעית למלכות גאורג הרביעי, פרק 31, סעיף שמונה.	כל החוק כולו.	חוק עברות ימיות (במושבות), 1860.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/24-25/11/pdfs/ukpga_18610011_en.pdf|השנה הכ״ד והכ״ה למלכות ויקטוריה, פרק 11}}.	חוק הקובע הקלות לבירור ודאי יותר של החוק שבארצות נכר כשטוענים מכוחו בבתי המשפט שבמושבות הוד מלכותה.	כל החוק כולו.	חוק בענין בירור מהותו של החוק שבארצות נכר.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/57-58/60|השנה הל׳ ול״א למלכות ויקטוריה, פרק 124}}.	חלק י״ג של חוק אניות סוחר, 1894.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/37-38/94|השנה הל״ז והל״ח למלכות ויקטוריה, פרק 94}}.	חוק המתווכים בהעברת רכוש (סקוטלנד), 1874.	סעיף חמשים ואחת.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/44-45/69/pdfs/ukpga_18810069_en.pdf|השנה המ״ד והמ״ה למלכות ויקטוריה, פרק 69}}.	חוק העבריינים הפליטים, 1881.	כל החוק כולו.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/48-49/74/pdfs/ukpga_18850074_en.pdf|השנה המ״ח והמ״ט למלכות ויקטוריה, פרק 74}}.	חוק גביית עדות מחוץ לבית המשפט, 1885.	כל החוק כולו.

{{ח:קטע2|תוספת 2|תוספת שניה}}
{{ח:קטע3||חוקים שאפשר לשנותם או לבטלם עפ״י דבר מלך במועצה.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}}

המושב והפרק.	השם.	שעור הביטול.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/24-25/31/pdfs/ukpga_18610031_en.pdf|השנה הכ״ד והכ״ה למלכות ויקטוריה, פרק 31}}.	חוק הבא למנוע ולענוש עברות שנעשו ע״י נתיני הוד מלכותה בארצות ידועות הסמוכות למושבה סיירה ליאונה.	כל החוק כולו.

{{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/26-27/35/pdfs/ukpga_18630035_en.pdf|השנה הכ״ו וכ״ז, למלכות ויקטוריה, פרק 35}}.	חוק הבא למנוע ולענוש עברות שנעשו ע״י נתיני הוד מלכותה בדרום אפריקה.	כל החוק כולו.

{{ח:קטע2|תוספת 3|תוספת שלישית}}
{{ח:קטע3||חוקים שנתבטלו.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}}

המושב והפרק.	השם, או השם הקצר.	שיעור הביטול.

שנה ו׳ וז׳ למלכות ויקטוריה, פרק 94.	חוק השפוט בארצות נכר, 1848.	כל החוק כולו.

השנה הכ׳ והכ״א למלכות ויקטוריה, פרק 73.	חוק המקיים דבר מלך במועצה בענין השמוש בשפוט בענינים המתעוררים בממלכת סיאם.	כל החוק כולו.

השנה הכ״ח והכ״ט למלכות ויקטוריה, פרק 116.	חוק הבא לתקן את חוק השפוט בארצות נכר, 1865{{ח:הערה|.}}	כל החוק כולו.

השנה הכ״ט והל׳ למלכות ויקטוריה, פרק 87.	חוק הבא לתקן את חוק השפוט בארצות נכר, 1866.	כל החוק כולו.

השנה הל״ג והל״ד למלכות ויקטוריה, פרק 55.	חוק השפוט לסיאם ולמושבות המיצרים, 1870.	כל החוק כולו.

השנה הל״ח והל״ט למלכות ויקטוריה, פרק 85.	חוק השפוט בארצות נכר, 1875.	כל החוק כולו.

השנה הל״ט והמ׳ למלכות ויקטוריה, פרק 46.	חוק העונש ביתר חומרא על עברות נגד החוקים בענין סחר העבדים.	סעיפים ארבעה וששה.

השנה המ״א והמ״ב למלכות ויקטוריה, פרק 67.	חוק השפוט בארצות נכר{{ח:הערה|,}} 1878.	כל החוק כולו.

{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]