חוק הסדרת מקומות רחצה

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הסדרת מקומות רחצה, תשכ״ד–1964}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000455}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ד, 172|חוק הסדרת מקומות רחצה|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208308.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 206|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208309.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 174|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211309.pdf}}, {{ח:תיבה|385|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317349.pdf}}, {{ח:תיבה|387|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317848.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ד, 446|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299824.pdf}}, {{ח:תיבה|546|חוק שמירת הסביבה החופית|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_300986.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 568|תיקון מס׳ 5|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300777.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|איסור רחצה}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לאסור בצו את הרחצה בחלק של חוף ים, נהר או אגם, שגבולותיו מסויימים בצו, אם הרחצה באותו חלק עלולה, לדעתו, לסכן חייהם של בני אדם, וכן רשאי הוא לאסור, לאחר התייעצות עם שר הבריאות, רחצה כאמור אם היא עלולה לפגוע בבריאותם של בני אדם.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה אסורים ומוכרזים בים התיכון, בים כנרת, בנהר הירדן, בים המלח ובים סוף)|צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה אסורים ומוכרזים בים התיכון, בים כנרת, בנהר הירדן, בים המלח ובים סוף), התשס״ד–2004}}.}}

{{ח:סעיף|2|שלטים}}
{{ח:ת}} במקום שהרחצה נאסרה בו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}} תציב הרשות המקומית שבתחומה הוא נמצא שלטים לציון דבר האיסור, במספר, בצורה ובאופן שקבע שר הפנים בתקנות; במקום הנמצא מחוץ לתחומה של רשות מקומית, תציב המדינה שלטים כאמור.

{{ח:סעיף|3|מקום רחצה מוכרז}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לקבוע בצו שמקום פלוני, שגבולותיו מסויימים בצו, יהיה מקום רחצה מוכרז; היה המקום סמוך לנמל, יהיה צו כאמור טעון הסכמתו של שר התחבורה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה אסורים ומוכרזים בים התיכון, בים כנרת, בנהר הירדן, בים המלח ובים סוף)|צו הסדרת מקומות רחצה (מקומות רחצה אסורים ומוכרזים בים התיכון, בים כנרת, בנהר הירדן, בים המלח ובים סוף), התשס״ד–2004}}.}}

{{ח:סעיף|4|הוראות שר הפנים}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים יקבע בצו הוראות בדבר –
{{ח:תתת|(1)}} אמצעים לשמירת הבטיחות והתברואה במקום רחצה, לרבות מיתקנים ומבנים הדרושים בקשר לכך;
{{ח:תתת|(2)}} סדרים לשימוש במקום רחצה, לרבות איסור הרחצה בו בזמנים ובנסיבות שיש בהם משום סכנה לבטיחותם ולבריאותם של המתרחצים;
{{ח:תתת|(3)}} איסור או הגבלת פעולה שלדעתו עלולה להפריע לרחצה;
{{ח:תתת|(4)}} דרכי הפיקוח על סדרים ואיסורים כאמור;
{{ח:תתת|(5)}} כשירותם, סמכויותיהם וחובותיהם של סדרנים, פקחים, מצילים ומגישי עזרה ראשונה שיתמנו לענין ביצוע חוק זה וכל צו, חוק עזר או הוראה אחרת על פיו, וכן דרכי פעולתם;
{{ח:תתת|(6)}} תקנים של סדרנים, פקחים, מצילים ומגישי עזרה ראשונה שיוצבו במקום רחצה.
{{ח:תת|(ב)}} צו כאמור בסעיף קטן (א) יכול שיינתן דרך כלל או לרשות מקומית פלונית או למקום רחצה מוכרז פלוני או לסוגים של מקומות רחצה מוכרזים.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הסדרת מקומות רחצה (בטיחות בבריכות שחיה)|תקנות הסדרת מקומות רחצה (בטיחות בבריכות שחיה), התשס״ד–2004}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הסדרת מקומות רחצה (סדרים ואיסורים במקומות רחצה מוכרזים)|צו הסדרת מקומות רחצה (סדרים ואיסורים במקומות רחצה מוכרזים), התשע״ו–2016}}.}}

{{ח:סעיף|5|חובת רשות מקומית}}
{{ח:ת}} רשות מקומית שבתחומה נמצא מקום רחצה מוכרז חייבת לקיים בו את הוראות שר הפנים בצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}}.

{{ח:סעיף|5א|הוראות לענין מקום מרפא מוכרז|תיקון: תשנ״ו, תשנ״ו־2, תשס״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”מקום מרפא“ – בריכות שחיה, מרחצאות או מעיינות מרפא הנתמכים בידי המדינה או רשות מקומית, במישרין או בעקיפין, ששר הפנים בהתייעצות עם שר התיירות ועם שר הבריאות, ולענין בריכות שחיה בבתי מלון, בהתייעצות עם שר הבריאות ובהסכמת שר התיירות, הכל לפי הענין, הכריז עליהם בהודעה ברשומות כי הם מקום מרפא; לענין זה, ”בית מלון“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק שירותי תיירות|בחוק שירותי תיירות, התשל״ו–1976}}.
{{ח:תת|(ב)}} מקום מרפא יקבע מועדים לרחצה נפרדת לגברים ולנשים; מועדים כאמור ייקבעו בשעות היום ולמשך זמן שלא יפחת מחמש שעות שבועיות לגברים וחמש שעות שבועיות לנשים.
{{ח:תת|(ג)}} במקום מרפא לפי סעיף זה, יסדירו הבעלים, המחזיק, או שניהם, את כל הנחוץ כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות גישה למקום המרפא ושימוש בו.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ה)}} שר הפנים יקבע הוראות לעריכת סידורי גישה לאנשים עם מוגבלות לפי סעיף זה, בהתייעצות עם נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ובשים לב, בין השאר, להוראות כל דין בדבר נגישות.

{{ח:סעיף|6|חוקי עזר|תיקון: תשל״ח}}
{{ח:תת|(א)}} רשות מקומית רשאית, באישור שר הפנים, לקבוע בחוק עזר הוראות להסדרת הרחצה בים, בנהר, באגם או בבריכת שחיה ובכללן הוראות בענינים הבאים, הכל במידה שלא נקבעו להם הוראות בחוק זה או בצו על פיו:
{{ח:תתת|(1)}} סדרי הבטיחות במקום הרחצה, לרבות הנסיבות בהן תהיה הרחצה בו אסורה או מוגבלת;
{{ח:תתת|(2)}} הבטחת הנקיון;
{{ח:תתת|(3)}} שמירת הסדר בין המתרחצים, הן במים והן מחוצה להם;
{{ח:תתת|(4)}} ייעוד מקומות או זמנים לרחצה בלעדית של גברים, נשים או טף;
{{ח:תתת|(5)}} הסדרת משחקי ספורט המים, התעמלות בקבוצות, משחקים קבוצתיים ומשחקים בכדור;
{{ח:תתת|(6)}} הסדרת השיט במקום הרחצה למניעת הפרעות לרחצה;
{{ח:תתת|(7)}} איסורה או הגבלתה של כניסת בעלי חיים למקום רחצה;
{{ח:תתת|(8)}} הסדרת השימוש במלתחות, מקלחות ובתי שימוש;
{{ח:תתת|(9)}} סדרי ההתפשטות וההתלבשות במקום רחצה;
{{ח:תתת|(10)}} קביעת דמי כניסה למקום רחצה שאיננו בריכת שחיה בעד השירותים הניתנים בו, אולם נוכחותו של מציל, נקיון, בתי שימוש והספקת מים לשתיה לא ייחשבו כשירותים לענין פסקה זו.
{{ח:תת|(ב)}} רשות מקומית שבתחומה מקום רחצה מוכרז בחוף הים, תהא חייבת לקבוע הוראות לענין האמור בסעיף קטן (א)(4) לגבי אותו מקום רחצה, ובלבד שבאה על כך בקשה –
{{ח:תתת|(1)}} ברשות מקומית שמספר חברי המועצה בה הוא פחות מ־17 – מטעם אחד מחברי המועצה;
{{ח:תתת|(2)}} ברשות מקומית שמספר חברי המועצה בה הוא 17 לפחות – מטעם שניים מחברי המועצה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|חוק עזר לאיגוד ערים כנרת (הסדרת הרחצה בכנרת)|חוק עזר לאיגוד ערים כנרת (הסדרת הרחצה בכנרת), התשע״ד–2014}}.}}

{{ח:סעיף|7|דין חוק עזר להסדרת שיט}}
{{ח:ת}} חוק עזר בענין הסדרת השיט במקום רחצה טעון הסכמתו של שר התחבורה, ומשהותקן לא יחולו בתחום תחולתו תקנות באותו ענין שהותקנו מכוח חיקוק אחר.

{{ח:סעיף|8|דמי כניסה|תיקון: תשס״ד־3, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה בים, בנהר או באגם אלא אם נקבע חלק סביר של אותו מקום, שהגישה אליו נוחה, לכניסה בלי תשלום ובכפוף לקבלת אישור שר הפנים, ובכל מקרה לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה כאמור –
{{ח:תתת|(1)}} בעד ילד שטרם מלאו לו 13 שנים;
{{ח:תתת|(2)}} בעד ילד שמלאו לו 13 שנים אך טרם מלאו לו 17 שנים, בסכום העולה על עשרה שקלים חדשים.
{{ח:תת|(ב)}} במקום רחצה כאמור בסעיף קטן (א), תוצג במקום בולט לעין בסמוך למקום שבו נגבים דמי הכניסה למקום הרחצה, ככל שגבייתם הותרה, הודעה המפרטת את ההגבלות לפי סעיף קטן (א) לעניין גביית דמי כניסה.

{{ח:סעיף|9|תחולתו של חוק עזר}}
{{ח:ת}} חוק עזר לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6}} יחול גם בתחום המים של מקום הרחצה, כפי שייקבע בחוק העזר, אף אם אינו כלול בתחום הרשות המקומית, ובלבד שלא ירחק מקילומטר אחד מנקודת שפל המים שבחוף.

{{ח:סעיף|10|מקום שמחוץ לתחום רשות מקומית}}
{{ח:ת}} במקום הנמצא מחוץ לתחומה של רשות מקומית, יהא הממונה על המחוז רשאי להתקין, באישור שר הפנים, חוק עזר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6|בסעיף 6}}.

{{ח:סעיף|11|סמכות פקח או סדרן לדרוש זיהוי}}
{{ח:ת}} עבר אדם על חוק זה או על צו, חוק עזר או הוראה אחרת שניתנו לפיו, לעיני סדרן או פקח שנתמנו לענין חוק זה, וכן אם היה לסדרן או לפקח יסוד סביר להניח שהאדם עבר זה לא כבר עבירה כאמור, רשאי הוא לדרוש מאותו אדם לזהות עצמו להנחת דעתו, ואם סירב לעשות כן רשאי הוא לעצור אותו במקום הרחצה עד לבוא שוטר, אך לא יותר מאשר שלוש שעות.

{{ח:סעיף|12|עונשין|תיקון: תשנ״ו}}
{{ח:תת|(א)}} המתרחץ במקום שהרחצה בו אסורה, דינו – קנס 500 לירות.
{{ח:תת|(ב)}} המתיר לקטין שבחסותו או בפיקוחו ושטרם מלאו לו 15 שנה להתרחץ במקום שהרחצה בו אסורה או אינו מונע בעדו מלהתרחץ כאמור כאשר יש ביכולתו למנעו, דינו – קנס 500 לירות או מאסר חודש.
{{ח:תת|(ג)}} המפיר הוראות של מציל בענין מניעת סכנה לחיי המתרחצים דינו – קנס 500 לירות או מאסר חודש.
{{ח:תת|(ד)}} המשחית, מסיר, פוגם או מליט שלט או סימן אחר לאיסורה או הגבלתה של הרחצה, דינו – קנס 500 לירות.
{{ח:תת|(ה)}} בעל או מחזיק של מקום מרפא אשר הפר הוראות שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5א|סעיף 5א}} לענין ייעוד שעות רחצה נפרדות לגברים ולנשים, ולענין התקנת סידורים לנכים, דינו – הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.

{{ח:סעיף|13|עבירות קנס}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:חיצוני|פקודת העיריות#סעיף 264|סעיף 99א לפקודת העיריות, 1934}}, יחולו על עבירה לפי חוק זה, או לפי צו או חוק עזר על פיו, כאילו היתה עבירה על חוק עזר של עיריה, ובתחומה של מועצה מקומית יהיו לענין זה סמכויותיו של פקיד עיריה לפי {{ח:חיצוני|פקודת העיריות#סעיף 264|סעיף 99א האמור}} בידי עובד אותה המועצה המקומית שהורשה לענין {{ח:חיצוני|פקודת המועצות המקומיות#סעיף 26|סעיף 9(5) לפקודת המועצות המקומיות, 1941}}.

{{ח:סעיף|14|תשלום לקופת הרשות המקומית}}
{{ח:ת}} הקנסות שנגבו בשל עבירות לפי חוק זה או לפי צו או חוק עזר שניתנו על פיו, שבוצעו בתחומה של רשות מקומית או בתחום רחצה שחופו נמצא בתחומה של רשות מקומית, ישולמו לקופתה של אותה הרשות.

{{ח:סעיף|15|שמירת סמכויות וחיובים}}
{{ח:ת}} סמכויות לפי חוק זה אינן גורעות מסמכויות לפי חוק אחר וקיום חיובים לפי חוק זה אינו משחרר מקיום חיובים לפי חוק אחר.

{{ח:סעיף|16|ביטול}}
{{ח:ת}} בטלות –
{{ח:תת|(1)}} פקודת מקומות רחצה ציבוריים;
{{ח:תת|(2)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|בפקודת העיריות, 1934}}.}}

{{ח:סעיף|17|הוראות מעבר}}
{{ח:ת}} כל חוק עזר המסדיר את הרחצה ושהיה בתקפו ערב תחילתו של חוק זה מכוח {{ח:חיצוני|פקודת העיריות#סעיף 249|פסקה (2) לסעיף 98 לפקודת העיריות, 1934}}, או מכוח {{ח:חיצוני|פקודת המועצות המקומיות#פרק ב סימן ג|סעיף 9 לפקודת המועצות המקומיות, 1941}}, רואים אותו מיום תחילתו של חוק זה כאילו הותקן על פי חוק זה ביום תחילתו; אולם תקפו של חוק עזר כאמור יפקע כתום שנה אחת מיום תחילתו של חוק זה, אם לא נתבטל לפני אותו מועד על ידי חוק עזר לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|18|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר הפנים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ׳ באב תשכ״ד (29 ביולי 1964).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''חיים משה שפירא'''
שר הפנים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]