חוק בתי דין דתיים (כפיית ציות ודרכי דיון)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק בתי דין דתיים (כפיית ציות ודרכי דיון), תשט״ז–1956}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000130}} {{ח:תיבה|ס״ח תשט״ז, 40|חוק בתי דין דתיים (הזמנה לבית הדין)|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208098.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 284|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208111.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ב, 138|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210896.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 154|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300336.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 665|תיקון מס׳ 51 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300110.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 891|תיקון מס׳ 83 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_343173.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 220|חוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528386.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ף, 14|תיקון לחוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/22/law/22_lsr_567851.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית דין“ –
{{ח:תתת|(1)}} בית דין רבני כמשמעותו {{ח:חיצוני|דברי המלך במועצה על ארץ-ישראל|בדבר־המלך־במועצתו, 1922–1947}}, {{ח:חיצוני|חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין)|ובחוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין), תשי״ג–1953}};
{{ח:תתת|(2)}} בית דין דתי כמשמעותו {{ח:חיצוני|דברי המלך במועצה על ארץ-ישראל|בדבר־המלך־במועצתו, 1922–1947}}.

{{ח:סעיף|1א|דרכי דיון|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, למעט בעניני ירושה, ידון בדלתיים סגורות, זולת אם ראה בית הדין לקיים את הדיון בפומבי, ואולם רשאי בית הדין להרשות לאדם או לסוגי בני אדם להיות נוכחים בשעת הדיון, כולו או מקצתו.
{{ח:תת|(ב)}} על דיון בפומבי ועל דיון בדלתיים סגורות כאמור בסעיף קטן (א), יחולו ההוראות בדבר איסור פרסום המפורטות {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 70|בסעיף 70 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}}, לפי הענין ובשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|1ב|ניהול פרוטוקול|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בדיון בבית דין ינוהל פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בדיון והנוגע למשפט, לרבות שאלות והערות בית הדין, ואולם בישיבה מקדמית רשאי בית הדין, בהסכמת בעלי הדין, לכלול בפרוטוקול את עיקרי הדברים שבדיון; בית הדין יקבע את דרך רישום הפרוטוקול; בסעיף זה, ”ישיבה מקדמית“ – לרבות דיון שאין בו שמיעת ראיות בעל פה או שמיעת טענות בעלי הדין ושנועד לבחון את האפשרות לסיים את ההליך בהסדר מוסכם בין בעלי הדין.
{{ח:תת|(ב)}} בית הדין רשאי להורות שלא יירשמו בפרוטוקול דברי גידוף, נאצה, השמצה או ביזוי, ובלבד ששוכנע כי אין טעם המצדיק את רישומם בפרוטוקול.
{{ח:תת|(ג)}} בעל דין זכאי לקבל, בתום הדיון או בסמוך לאחר מכן, עותק של הפרוטוקול.
{{ח:תת|(ד)}} בית דין רשאי, לפי בקשת בעל דין ולאחר שנתן לשאר בעלי הדין הזדמנות לטעון את טענותיהם, לתקן רישום בפרוטוקול כדי להעמידו על דיוקו; בעל דין רשאי להגיש בקשה לתקן רישום בפרוטוקול בתוך עשרה ימים מיום שהומצא לו הפרוטוקול.
{{ח:תת|(ה)}} כתבי טענות וכל תעודה או מסמך שהוגשו בדיון ושבית הדין קיבל אותם, יצורפו לפרוטוקול ויהיו חלק ממנו, למעט לעניין סעיפים קטנים (ב) עד (ד).

{{ח:סעיף|2|הזמנת בעלי דין}}
{{ח:ת}} בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, רשאי להזמין כל אדם לבוא לפניו כדי להשיב על התביעה שהוגשה נגדו או לטעון לתביעה שהגיש.

{{ח:סעיף|3|הזמנת עדים}}
{{ח:ת}} בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, רשאי להזמין כל אדם לבוא לפניו כדי להעיד או להגיש מסמך שברשותו, והכל במידה הדרושה לבירור הענין.

{{ח:סעיף|4|כפיית התייצבות|תיקון: תשמ״א, תשס״א}}
{{ח:ת}} אדם שהוזמן כאמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2}}, והענין שבקשר אליו הוזמן הוא בשיפוטו הייחודי של בית הדין, וכן אדם שהוזמן כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3}}, ולא התייצבו במועד ובמקום שנקבעו בהזמנה ולא נתנו נימוק לכך להנחת דעתו של בית הדין, רשאי בית הדין ליתן צו מעצר לשם כפיית התייצבותו של המוזמן; ורשאי הוא, אם ניתן צו כאמור ואם לאו, לחייבו בתשלום ההוצאות, כולן או מקצתן, שנגרמו מחמת אי־התייצבותו ולקנסו בסכום שלא יעלה על מחצית הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 40|בסעיף 40(2) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (בחוק זה – חוק העונשין).

{{ח:סעיף|4א|ירידה לנכסים ולזכויות|תיקון: תשנ״ב, תשע״ט, תש״ף}}
{{ח:תת|(א)}} הגיש אדם לבית דין תביעת גירושין שבשיפוטו הייחודי, והנתבע נמלט מהארץ או מסתתר ואין אפשרות למצאו, רשאי בית הדין, לבקשת התובע, ואם הוא סבור שהדבר עשוי להביא להתייצבותו של הנתבע, לצוות על –
{{ח:תתת|(1)}} תפיסת כל נכס מנכסיו של הנתבע, מיטלטלין או מקרקעין, לרבות חשבון תשלום והזכות להשתמש באמצעי תשלום, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק שירותי תשלום|בחוק שירותי תשלום, התשע״ט–2019}}, רישום עיקול עליהם או מינוי כונס נכסים עליהם, ולהורות לכונס הנכסים מה ייעשה בנכס ובפירותיו כל עוד הצו בתקפו; צו לפי פסקה זו לא יפגע בזכותו של נושה, לרבות כל מי שתלוי בנתבע, לרדת לאותם נכסים;
{{ח:תתת|(2)}} אי מתן דרכון ישראלי שניתן לפי {{ח:חיצוני|חוק הדרכונים|חוק הדרכונים, התשי״ב–1952}}, אי־הארכת תקפו או קיצור תקופת תקפו, או קביעה שהוא יהיה תקף לשיבה לישראל בלבד, ועל החזרתו למשרד הפנים; לא יינתן צו לפי פסקה זו אם בזמן הגשת התביעה היה הנתבע בחוץ לארץ, אלא לאחר שבית הדין שוכנע כי נעשו מאמצים סבירים למצוא את הנתבע ולהביא לידיעתו את דבר הגשת התביעה ואת זימונו להתייצב בפני בית הדין.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן צו לפי סעיף זה, רשאי בית הדין, לפי בקשת הנתבע או כל מי שעלול להיפגע מהצו, לבטל את הצו או לשנותו.

{{ח:סעיף|5|חובה להיענות|תיקון: תשמ״א, תשס״א}}
{{ח:ת}} אדם שהתייצב או הובא לפני בית דין כאמור, וסירב למסור עדות, או להגיש מסמך שברשותו, או להשיב על השאלה שהוצגה לו, ולא נתן לסירובו נימוק להנחת דעתו של בית הדין, רשאי בית הדין לקנסו בסכום שלא יעלה על מחצית הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 40|בסעיף 40(2) לחוק העונשין}}, ולחייבו בתשלום ההוצאות, כולן או מקצתן, שנגרמו מחמת סירובו; אך בית הדין לא יהיה מוסמך לקנוס או לחייב אדם על שלא השיב על שאלה או שלא הגיש מסמך שלדעת בית הדין לא היה חייב להשיב או להגיש על פי הדין המחייב בבית המשפט.

{{ח:סעיף|6|תשלומי דמי בטלה}}
{{ח:ת}} בית דין רשאי לצוות, שבעל דין ישלם לאדם שהוזמן והתייצב לפניו דמי בטלה בשיעור שייקבע בתקנות.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות בתי דין דתיים (דמי בטלה)|תקנות בתי דין דתיים (דמי בטלה), תשי״ז–1957}}.}}

{{ח:סעיף|7|הזמנת אדם כלוא בבית־סוהר}}
{{ח:תת|(א)}} בית דין המזמין אדם לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}} כשהענין הוא בשיפוטו הייחודי, או המזמין אדם לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}}, והאדם כאמור כלוא בבית סוהר או נתון במעצר, רשאי להורות בצו ערוך אל הממונה על בית הסוהר או על מקום המעצר, להביאו לפני בית הדין; צו שניתן לפי סעיף זה כוחו יפה לישיבה אחת בלבד של בית הדין.
{{ח:תת|(ב)}} ההוראות {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר#סעיף 23|שבסעיף 95(2)}}, {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר#סעיף 24|(3)}} {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר#סעיף 21|ו־(4) שבפקודת בתי הסוהר, 1946}}, יחולו בשינויים המחוייבים לפי הענין, על הבאתו של אדם כאמור, על שמירתו ועל הפקדת ההוצאות הכרוכות בהבאתו.

{{ח:סעיף|7א|בזיון בית הדין|תיקון: תשמ״א}}
{{ח:תת|(א)}} לבית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, יהיו כל הסמכויות על פי {{ח:חיצוני|פקודת בזיון בית המשפט#סעיף 6|סעיפים 6}} {{ח:חיצוני|פקודת בזיון בית המשפט#סעיף 7|ו־7 לפקודת בזיון בית המשפט}}, בשינויים המחוייבים.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה בכתב על קנס או מאסר שהוטלו מכוח סעיף קטן (א) תינתן מיד לנשיא בית המשפט העליון; הנשיא, או שופט אחר של בית המשפט העליון שהנשיא קבע לכך, רשאי, לאחר שזימן את הנידון אם ביקש זאת, לבטל את הקנס או המאסר או לשנותם לקולה.

{{ח:סעיף|7ב|עיכוב יציאה מן הארץ|תיקון: תשס״א}}
{{ח:ת}} הוכח להנחת דעתו של בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, כי קיימות ראיות מהימנות לכאורה התומכות בעילת התובענה, וכן אחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} הנתבע עומד לצאת את הארץ לצמיתות או לתקופה ממושכת, והעדרו מן הארץ עלול להכביד באופן ממשי על בירור המשפט או על ביצוע פסק הדין;
{{ח:תת|(2)}} אם הנתבע, בתביעה לגירושין או לשלום בית, יצא מן הארץ – יש חשש ממשי כי הדבר יביא לעיגון;
{{ח:ת}} רשאי הוא לתת צו האוסר על הנתבע לצאת מן הארץ, וכן להורות על הפקדת דרכונו או תעודת המעבר שלו או להתנות תנאים ליציאתו, והכל אם לא ניתן להבטיח את בירור המשפט או את ביצוע פסק הדין בדרך של מתן ערובה מתאימה או בדרך אחרת, לרבות בדרך של השלשת גט.

{{ח:סעיף|7ג|עיקול זמני|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, רשאי לתת צו עיקול זמני על נכסי נתבע שבידי הנתבע או שבידי התובע, וכן על נכסי הנתבע שבידי אדם אחר (בסעיף זה – המחזיק), לרבות כל חוב וזכות, בין שהגיע זמן פירעונם ובין אם לאו, אם הוכח להנחת דעתו כי קיימות ראיות מהימנות לכאורה התומכות בעילת התובענה וכי אי מתן הצו עלול להכביד על ביצוע פסק הדין.
{{ח:תת|(ב)}} אין לעקל נכס הפטור מעיקול על פי דין.
{{ח:תת|(ג)}} המחזיק רשאי להגיש לבית הדין התנגדות לעיקול; התנגד המחזיק לעיקול, רשאי מבקש העיקול להגיש לבית המשפט לעניני משפחה, שבתחום שיפוטו נמצא בית הדין מטיל העיקול, בקשה לאישור העיקול.
{{ח:תת|(ד)}} הגיש מבקש העיקול בקשה לאישור העיקול, יעמוד העיקול בתוקפו עד להחלטה בבקשה או עד לדחיית תביעת התובע או ביטולה, לפי המוקדם; לא הגיש מבקש העיקול בקשה כאמור – יפקע העיקול.
{{ח:תת|(ה)}} זכה התובע בתביעתו, ימשיך העיקול לעמוד בתוקפו עד שפסק הדין יבוצע.
{{ח:תת|(ו)}} בסעיף זה, ”בקשה לאישור העיקול“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין האזרחי|בתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ״ד–1984}} (בחוק זה – תקנות סדר הדין האזרחי).

{{ח:סעיף|7ד|כינוס נכסים|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} בית דין, כשהוא דן בענין שבשיפוטו, רשאי למנות כונס נכסים (בסעיף זה – הכונס) על נכס מסוים של נתבע, אם הוכח להנחת דעתו, כי קיימות ראיות מהימנות לכאורה התומכות בעילת התובענה וכי קיים צורך מיוחד במינוי הכונס לשם ביצוע פסק הדין, ולענין זה יחולו, בכפוף להוראות סעיף זה, הוראות {{ח:חיצוני|חוק ההוצאה לפועל#סעיף 53|סעיפים 53 עד 57}} {{ח:חיצוני|חוק ההוצאה לפועל#סעיף 60|ו־60 לחוק ההוצאה לפועל, התשכ״ז–1967}}, וכפי שיתוקן מעת לעת, בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בכל מקום בסעיפים האמורים, במקום ”ראש ההוצאה לפועל“ יבוא ”בית הדין“;
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק ההוצאה לפועל#סעיף 57|בסעיף 57}}, במקום ”בית המשפט“ יבוא ”בית המשפט לעניני משפחה שבתחום שיפוטו נמצא בית הדין“.
{{ח:תת|(ב)}} בית הדין יקבע את שכרו של הכונס, בהתאם {{ח:חיצוני|תקנות בית משפט לענייני משפחה (סדרי דין)|לתקנות סדר הדין האזרחי}} החלות בתובענות בעניני משפחה.

{{ח:סעיף|7ד1|משמר בתי הדין|תיקון: תשע״ו}}
{{ח:ת}} בבתי הדין הרבניים והשרעיים, יפעל משמר שיחולו עליו הוראות {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#פרק ג1|פרק ג׳1 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}}, בשינויים המחויבים; ואולם שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר והשר לביטחון הפנים ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, ולעניין בתי הדין הרבניים – גם בהסכמת השר לשירותי דת, יקבע בתקנות את מבנה הארגון של המשמר ומועד התחילה של הפעלתו; בסעיף זה, ”בית דין שרעי“ – בית דין מוסלמי דתי כמשמעותו {{ח:חיצוני|דבר המלך במועצה על ארץ ישראל#סעיף 52|בסעיף 52 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל, 1922 עד 1947}}.

{{ח:סעיף|7ה|התקנת תקנות|תיקון: תשס״א}}
{{ח:ת}} השר לעניני דתות יתקין, בהסכמת שר המשפטים, תקנות לענין {{ח:פנימי|סעיף 7ב|סעיפים 7ב עד 7ד}}, לרבות תקנות בדבר סדרי הדין בהליכים לפי {{ח:פנימי|סעיף 7ב|הסעיפים האמורים}}.

{{ח:סעיף|7ו|שמירת דינים|תיקון: תשס״א}}
{{ח:ת}} אין בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 7ב|סעיפים 7ב עד 7ד}} כדי לגרוע מסמכות אחרת הנתונה לבית דין לפי דין.

{{ח:סעיף|8|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר הדתות ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ב׳ בניסן תשט״ו (14 במרס 1956)}}
* '''דוד בן־גוריון'''
ראש הממשלה
* '''משה שפירא'''
שר הדתות
* '''יצחק בן־צבי'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]