חוק ועדות חקירה

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק ועדות חקירה, תשכ״ט–1968}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000630}} '''חוק קודם:''' {{ח:תיבה|חא״י כרך א׳ פרק כ״א, עמ׳ 152|פקודת ועדות חקירה|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563237.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר 1945, תוס׳ 1, 89|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_562151.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״א, 60|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_211814.pdf}}; {{ח:תיבה|תשט״ז, 13|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208333.pdf}}. '''חוק חדש:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ט, 28|חוק ועדות חקירה|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208334.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ב, 28|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_208335.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ט, 84|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208336.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 153|תיקון מס׳ 19 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210227.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 22|תיקון מס׳ 3 [צ״ל 4]|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210257.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 110|תיקון מס׳ 5|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299889.pdf}}, {{ח:תיבה|502|ת״ט|https://olaw.org.il/laws/law-2005.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 802|חוק להרחבת הייצוג ההולם לנשים (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301261.pdf}}.

''שינוי שיעורי קנסות'': {{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ד, 949|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4594.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|החלטה על הקמת ועדה}}
{{ח:ת}} ראתה הממשלה שקיים עניין שהוא בעל חשיבות ציבורית חיונית אותה שעה הטעון בירור, רשאית היא להחליט על הקמת ועדת חקירה שתחקור בענין ותמסור לה דין וחשבון.

{{ח:סעיף|2|הגדרת נושא החקירה|תיקון: תשל״ט}}
{{ח:תת|(א)}} בהחלטה על הקמת ועדת חקירה תגדיר הממשלה את הענין שיהיה נושא החקירה.
{{ח:תת|(ב)}} הממשלה רשאית, על פי פניית ועדת החקירה, להבהיר, להרחיב או לצמצם את נושא החקירה.

{{ח:סעיף|3|מספר חברי הועדה}}
{{ח:ת}} ועדת חקירה תהיה של שלושה חברים, זולת אם קבעה הממשלה, לאחר התייעצות עם נשיא בית המשפט העליון, שהועדה תהיה של מספר לא־זוגי גדול יותר.

{{ח:סעיף|4|מינוי יושב־ראש ועדה וחבריה|תיקון: תשל״ט, תשע״א}}
{{ח:תת|(א)}} החליטה הממשלה על הקמת ועדת חקירה, תודיע על כך לנשיא בית המשפט העליון, והוא ימנה את יושב־ראש הועדה ואת שאר חבריה; בהרכב הוועדה יינתן ביטוי הולם לייצוגם של בני שני המינים.
{{ח:תת|(ב)}} יושב־ראש ועדת חקירה יהיה שופט של בית המשפט העליון או שופט של בית משפט מחוזי או שופט כאמור שיצא לגמלאות או שפרש; היו בועדה יותר משופט אחד, יהיה יושב־ראש הועדה – השופט של בית המשפט מן הדרגה הגבוהה ביותר; ואם היו בה יותר משופט אחד של בית משפט מדרגה אחת – הותיק שבהם לכהונה באותו בית משפט.
{{ח:תת|(ג)}} מינוי של שופט לחבר ועדת חקירה אינו טעון הסכמתו של שר המשפטים לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט|סעיף 19 לחוק השופטים, תשי״ג–1953}}.
{{ח:תת|(ד)}} שופט שנתמנה ליושב ראש ועדת חקירה או לחבר בה ויצא לגמלאות או שפרש, יוסיף לכהן כיושב ראש או כחבר של אותה ועדת חקירה.

{{ח:סעיף|5|הודעה על הקמת ועדה}}
{{ח:ת}} הודעה על הקמת ועדת חקירה, על נושא החקירה כפי שהגדירה אותו הממשלה ועל שמות חברי הועדה תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|6|חילופי גברי}}
{{ח:תת|(א)}} נפטר חבר ועדת חקירה או נבצר ממנו דרך קבע למלא תפקידו, ימנה נשיא בית המשפט העליון אדם אחר להיות חבר הועדה במקומו.
{{ח:תת|(ב)}} השתנה הרכב ועדת חקירה, תמשיך הועדה בעבודתה מן השלב שאליו הגיעה לפני השינוי, זולת אם החליטה על דרך אחרת.

{{ח:סעיף|7|סדרי עבודה}}
{{ח:ת}} ועדת חקירה תקבע את סדרי עבודתה ודיוניה במידה שלא נקבעו בחוק זה או בתקנות לפיו.

{{ח:סעיף|8|אי־תלות בסדרי דין ובדיני ראיות}}
{{ח:תת|(א)}} ועדת חקירה אינה חייבת לנהוג לפי סדרי הדין של בית משפט, והיא רשאית לקבל כל ראיה שהיא בכל דרך הנראית לה מועילה ולקבוע סדרי חקירתם של עדים; והכל כשאין בחוק זה או בתקנות לפיו הוראה אחרת לענין זה.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת חקירה אינה כפופה לדיני הראיות כשאין בחוק זה הוראה אחרת לענין זה.

{{ח:סעיף|9|סמכויות יושב ראש}}
{{ח:תת|(א)}} יושב־ראש של ועדת חקירה רשאי, על דעת הועדה –
{{ח:תתת|(1)}} להזמין, ולחזור ולהזמין, אדם לבוא לפני הועדה ולהעיד או להציג מסמכים או מוצגים אחרים שברשותו;
{{ח:תתת|(2)}} לחייב עד להעיד בשבועה או בהן צדק בהתאם להוראות החיקוק החל בבית משפט אזרחי לענין זה;
{{ח:תתת|(3)}} לכפות התייצבותו של אדם שלא ציית להזמנה לפי פסקה (1) ולא הצטדק על כך בדרך המניחה את הדעת;
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות ועדות חקירה (התייצבות עדים לחקירה)|תקנות ועדות חקירה (התייצבות עדים לחקירה), תשכ״ד–1964}}.}}
{{ח:תתת|(4)}} לצוות על גביית עדות בחוץ לארץ.
{{ח:תת|(ב)}} סמכויותיו של יושב־ראש הועדה לענינים אלה יהיו כשל בית משפט בהליך אזרחי.

{{ח:סעיף|10|דינו של עד}}
{{ח:תת|(א)}} מי שהוזמן להעיד או להציג מסמך או מוצג אחר לפני ועדת חקירה, חובותיו יהיו כשל נחקר לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 2|סעיף 2 לפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)}}.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף קטן (א) אינו בא לגרוע {{ח:חיצוני|פקודת הראיות#פרק ג|מסעיפים 5א עד 5ו לפקודת העדות}}.

{{ח:סעיף|11|סירוב להעיד|תיקון: [ק״ת הודעות], תשמ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} מי שנתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוזמן לבוא לפני ועדת חקירה ולא בא, או בא ועזב ללא רשות את מקום דיוני הועדה בטרם מסר עדותו;
{{ח:תתת|(2)}} נדרש להמציא מסמך או מוצג אחר שברשותו ולא המציאו;
{{ח:תתת|(3)}} נדרש כדין להישבע או להצהיר בהן צדק ולא עשה זאת;
{{ח:תתת|(4)}} נדרש כדין להשיב על שאלה ולא השיב או השיב ביודעין תשובה מתחמקת,
{{ח:תת}} רשאי יושב־ראש הועדה, על דעת הועדה, להטיל עליו, אף שלא בפניו, קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 40|בסעיף 40(2) לחוק העונשין, תשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ב)}} מי שהוטל עליו קנס לפי סעיף קטן (א) שלא בפניו, רשאי יושב־ראש הועדה, לפי בקשתו ועל דעת הועדה, לעיין שנית בקנס שהוטל, להפחיתו או לבטלו, והוא יבטלו אם שוכנע שהמבקש נמנע מלעשות כנדרש מסיבות שלא היתה לו שליטה עליהן.
{{ח:תת|(ג)}} הטיל יושב־ראש ועדת החקירה קנס לפי סעיף קטן (א), יודיע על כך מיד בכתב לנשיא בית המשפט העליון, ורשאי הנשיא או שופט אחר של בית המשפט העליון, בין לפי בקשת מי שהוטל עליו הקנס ובין בלעדיה, לבטל את הקנס או להפחיתו.
{{ח:תת|(ד)}} קנס שהוטל לפי סעיף קטן (א) ייגבה כמו קנס שהטיל בית משפט בהליך פלילי.
{{ח:תת|(ה)}} מי שהוזמן או נדרש כאמור בסעיף קטן (א) ולא נענה והוזמן או נדרש שנית ושוב לא נענה, ללא הצדק סביר, דינו – מאסר שנתיים, ואין בהטלת קנס לפי סעיף קטן (א) כדי למנוע הגשת אישום לפי סעיף קטן זה.

{{ח:סעיף|12|צו חיפוש}}
{{ח:ת}} ראתה ועדת חקירה שיש לערוך חיפוש כדי להבטיח הצגתו של מסמך או מוצג אחר הדרוש לחקירה, רשאי יושב־ראש הועדה להוציא צו חיפוש; הצו יינתן ויבוצע כדרך צו חיפוש לפי {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)|פקודת הפרוצדורה הפלילית (מעצר וחיפושים)}}.

{{ח:סעיף|13|איסוף חומר}}
{{ח:תת|(א)}} ראתה ועדת חקירה שיש צורך באיסוף חומר הדרוש לחקירה, רשאי יושב־ראש הועדה להטיל תפקיד זה על אדם הכשיר לכך לדעת הועדה.
{{ח:תת|(ב)}} ראתה הועדה להטיל איסוף חומר על פרקליט מפרקליטות המדינה או על שוטר, יועמדו הללו לרשותה על ידי היועץ המשפטי לממשלה או המפקח הכללי למשטרת ישראל, לפי הענין.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיפים 9(א)(1)}} {{ח:פנימי|סעיף 10|ו־10}} יחולו על איסוף חומר לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|14|דינה של עדות}}
{{ח:ת}} עדות שנמסרה לפני ועדת חקירה או לפני מי שהוטל עליו לאסוף חומר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 13|בסעיף 13}}, לא תשמש ראיה בהליך משפטי, חוץ ממשפט פלילי בשל מסירת אותה עדות.

{{ח:סעיף|15|דין אדם העלול להיפגע|תיקון: תשל״ט}}
{{ח:תת|(א)}} ראתה ועדת חקירה שפלוני עלול להיפגע מן החקירה או מתוצאותיה, יודיע לו יושב־ראש הועדה במה הוא עלול להיפגע ויעמיד לרשותו, בדרך שימצא לנכון, את חומר הראיות הנוגע לאותה פגיעה והנמצא בידי הועדה או בידי מי שהוטל עליו לאסוף חומר לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|סעיף 13}}; נפטר אותו אדם או שמחמת סיבה אחרת לא ניתן למסור לו את ההודעה, רשאית ועדת החקירה, אם ראתה שהדבר דרוש לעשיית צדק, להחליט כי ההודעה תימסר לקרוב משפחתו כפי שתקבע הועדה, ויושב ראש הועדה יעמיד לרשותו את חומר הראיות כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} אדם שהודע לו כאמור בסעיף קטן (א) רשאי להתייצב לפני הועדה, אם בעצמו ואם על ידי עורך דין, להשמיע דברו ולחקור עדים, אף אם כבר העידו לפני הועדה, ורשאית הועדה להתיר לו להביא ראיות, והכל בענין הפגיעה כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} מי שהועמד לרשותו חומר ראיות כאמור בסעיף קטן (א) לא יפרסם דבר מתוך החומר, אלא באישור מוקדם מאת הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) רשאית ועדת חקירה שלא להודיע לפלוני כאמור שם, ובלבד ששוכנעה שאין במהלך החקירה כדי לפגוע בו ושבדין וחשבון שלה לא תקבע לגביו ממצאים או מסקנות ולא תמליץ לגביו המלצות.

{{ח:סעיף|16|היועץ המשפטי לממשלה}}
{{ח:ת}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי, בעצמו או על ידי נציגו, להתייצב לפני ועדת חקירה, במסגרת הסדרים שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיפים 7}} {{ח:פנימי|סעיף 8|ו־8}}, לקחת חלק בחקירת העדים ולהשמיע דברו, והוא יעשה כן לפי פניית הועדה.

{{ח:סעיף|17|מינוי עורך־דין}}
{{ח:ת}} ועדת חקירה רשאית להטיל על עורך דין שאינו בשירות המדינה לסייע לה בכל ענין שתמצא לנכון, ובכלל זה חקירת העדים המעידים בפני הועדה.

{{ח:סעיף|18|פומביות הדיון|תיקון: תשל״ט, תשמ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ועדת חקירה תדון בפומבי; ואולם רשאית היא לקיים דיון, כולו או מקצתו, בדלתיים סגורות אם שוכנעה שהדבר דרוש לשם שמירה על בטחון המדינה, על יחסי החוץ של המדינה, על ענין כלכלי חיוני של המדינה או על דרכי הפעולה החסויות של משטרת ישראל, או לשם הגנה על המוסר או על שלומו של אדם.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 68|סעיפים 38(ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 69|39}}, {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 70|40(ב), (ד) ו־(ה)}}, {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 71|41}}, {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 72|42}} {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 74|ו־43 לחוק בתי המשפט, תשי״ז–1957}}, יחולו, בשינויים המחוייבים, לגבי ועדת חקירה, והוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 128|סעיף 38 לחוק דיני העונשין (בטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), תשי״ז–1957}}, יחולו, בשינויים המחוייבים, לגבי אדם המתייצב לפני הועדה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}; הסמכויות הנתונות לפי ההוראות האמורות לבית המשפט יהיו נתונות ליושב־ראש הועדה.

{{ח:סעיף|19|דין וחשבון הועדה}}
{{ח:תת|(א)}} בגמר דיוניה תערוך ועדת חקירה דין וחשבון על תוצאות חקירתה ועל המלצותיה, אם תמצא לנכון להוסיף המלצות, ותגיש את הדין וחשבון לממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} חבר הועדה שחלק על דין וחשבון הועדה, תצורף דעתו החולקת לדין וחשבון.

{{ח:סעיף|19א|דו״ח חלקי ודו״ח ביניים|תיקון: תשל״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה רשאית לערוך דו״חות חלקיים.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה רשאית לערוך דו״חות ביניים שענינם המלצות לנקיטת צעדי ביניים.
{{ח:תת|(ג)}} דו״ח חלקי או דו״ח ביניים לא יוגש אלא על פי החלטת הועדה שנתקבלה פה אחד.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיפים 19 עד 22}} {{ח:פנימי|סעיף 26|ו־26}} יחולו בשינויים המחוייבים גם על דין וחשבון לפי סעיף זה; אולם רשאית הועדה שלא לפרסם דין וחשבון כזה, כולו או מקצתו, גם מן הטעם שראתה שפרסומו עלול להכביד על המשך החקירה.

{{ח:סעיף|20|פרסום|תיקון: תשל״ט, תשמ״ה, תשס״ה, תשס״ה־2}}
{{ח:תת|(א)}} ועדת חקירה תפרסם ברבים את הדין וחשבון שלה סמוך אחרי הגשתו לממשלה; ואולם רשאית היא שלא לפרסם את הדין וחשבון, כולו או מקצתו, אם שוכנעה שהדבר דרוש למניעת פגיעה של ממש בביטחון המדינה, ביחסי החוץ של המדינה, בענין כלכלי חיוני של המדינה בשלומו או בפרטיותו של אדם, או בדרכי הפעולה החסויות של רשות או גוף שיש להם סמכות חקירה על פי דין.
{{ח:תת|(ב)}} החליטה הועדה שלא לפרסם דבר מתוך הדין וחשבון, תודיע ברבים על הגשת הדין וחשבון לממשלה ועל החלטתה שלא לפרסמו.
{{ח:תת|(ג)}} הועדה רשאית, אם ראתה זאת לנכון, לפרסם את הפרוטוקול של דיוניה, או כל חומר אחר הקשור לעבודתה, כולו או מקצתו.
{{ח:תת|(ד)}} החליטה הועדה שלא לפרסם את הדין וחשבון שלה, כולו או מקצתו, כאמור בסעיף קטן (א), או לא החליטה לפרסם את הפרוטוקול של דיוניה, או כל חומר אחר הקשור לעבודתה כולו או מקצתו כאמור בסעיף קטן (ג), תיתן הועדה הוראות והגבלות לענין עיון הציבור בדין וחשבון של הועדה, בפרוטוקול של דיוניה או בכל חומר אחר הקשור לעבודתה, שיעמדו בתוקפן למשך תקופה כפי שתורה.
{{ח:תת|(ה)}} עם תום תקופת תוקפן של ההוראות וההגבלות שנתנה הועדה לפי סעיף קטן (ד), יועמדו הדין וחשבון של הועדה, הפרוטוקול של דיוניה וכל חומר אחר הקשור לעבודה לעיון הציבור.

{{ח:סעיף|21|זכותו של חשוד בעבירה}}
{{ח:ת}} העלה דין וחשבון של ועדת חקירה חשד שאדם פלוני עבר עבירה, והוחלט שלא להעמידו לדין בשל אותה עבירה, יודיע לו היועץ המשפטי לממשלה, לבקשתו, את נימוקי ההחלטה ויפרסם, לבקשתו, את הנימוקים ברבים.

{{ח:סעיף|22|הדין וחשבון אינו ראיה}}
{{ח:ת}} דין וחשבון של ועדת חקירה לא ישמש ראיה בכל הליך משפטי.

{{ח:סעיף|23|נושא המחייב סודיות|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:ת}} קבעה הממשלה, באישור ועדת החוץ והבטחון של הכנסת, שהענין נושא החקירה או דיוני הועדה מחייבים סודיות, יחולו ההוראות הבאות, זולת אם החליטה הממשלה, באישור כאמור, לסטות מהן, כולן או מקצתן:
{{ח:תת|(1)}} לא תפורסם הודעה על הקמת ועדת החקירה;
{{ח:תת|(2)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 128|סעיף 38 לחוק דיני העונשין (בטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), תשי״ז–1957}}, יחולו, בשינויים המחוייבים;
{{ח:תת|(3)}} מי שהתייצב לפני הועדה לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}} לא ייצגו אלא עורך דין שאושר לשמש סניגור לפי {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 318|סעיף 318 לחוק השיפוט הצבאי, תשט״ו–1955}};
{{ח:תת|(4)}} דיוני הועדה יתקיימו בדלתיים סגורות;
{{ח:תת|(5)}} הועדה תגיש את הדין וחשבון שלה גם לועדת החוץ והבטחון של הכנסת;
{{ח:תת|(6)}} הועדה לא תפרסם את הדין וחשבון שלה או את הפרוטוקול של דיוניה;
{{ח:תת|(7)}} הועדה תיתן הוראות והגבלות לענין עיון הציבור בדין וחשבון שלה, בפרוטוקול של דיוניה ובכל חומר אחר הקשור לעבודתה, שיעמדו בתוקפן למשך תקופה כפי שתורה, ויחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 24ב|סעיף 24ב}}, בשינויים המחויבים;
{{ח:תת|(8)}} עם תום תקופת תוקפן של ההוראות וההגבלות שנתנה הועדה לפי פסקה (7), יועמדו הדין וחשבון של הועדה, הפרוטוקול של דיוניה וכל חומר אחר הקשור לעבודתה לעיון הציבור.

{{ח:סעיף|24|חסינות של חבר ועדה}}
{{ח:ת}} מי שמכהן או כיהן כחבר של ועדת חקירה תהיה לו, בקשר לתפקידו כחבר הועדה, כל חסינות הנתונה על פי דין לשופט, ולענין {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 255|סעיף 131 לפקודת החוק הפלילי, 1936}}, יהיה גם הוא בכלל שופט.

{{ח:סעיף|24א|השפעה שלא כדין|תיקון: תשל״ב}}
{{ח:תת|(א)}} המשפיע או המנסה להשפיע שלא כדין על ועדת חקירה או על חבר מחבריה בכל הקשור לעבודת הועדה, דינו – מאסר שנה.
{{ח:תת|(ב)}} מסירת מידע לועדת חקירה או לחבר מחבריה או הפניית תשומת לבם לענין הקשור בעבודת הועדה אינה עבירה לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|24ב|הגבלות לענין עיון הציבור|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הממשלה רשאית להחליט כי קיים צורך לבחון מניעת העמדת דין וחשבון של ועדת חקירה, פרוטוקול של דיוניה או כל חומר אחר הקשור לעבודתה לעיון הציבור עם תום התקופה שנקבעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20(ד)}}, מחמת שממשיכה להתקיים עילה מהעילות המפורטות {{ח:פנימי|סעיף 20|בסעיף 20(א)}}; החליטה כאמור, ימנה ראש הממשלה ועדת שתפקידה יהיה להחליט האם יש להאריך את תקופת ההוראת וההגבלות שנתנה ועדת החקירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20(ד)}} או לשנות את ההוראות וההגבלות האמורות (בחוק זה – הועדה הציבורית).
{{ח:תת|(ב)}} ועדה ציבורית תהיה של שלושה והם:
{{ח:תתת|(1)}} שופט בדימוס של בית המשפט העליון או של בית המשפט המחוזי, לפי הצעת נשיא בית המשפט העליון, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} עובד הציבור או עובד הציבור שפרש לגמלאות, שקבע ראש הממשלה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג ציבור, לפי הצעת יושב ראש הכנסת, לאחר שהתייעץ עם לפחות שני עורכים ראשיים של כלי תקשורת גדולים.
{{ח:תת|(ג)}} מצאה הועדה הציבורית, לאחר ששמעה, בין השאר, את הגנז, את הצנזור הצבאי ואת מי שהממשלה ביקשה כי הועדה תשמע אותו, ולאחר ששקלה את הענין הציבורי שבהעמדת הדין וחשבון של ועדת החקירה, הפרוטוקול של דיוניה או כל חומר אחר הקשור לעבודתה לעיון הציבור, כי ממשיכה להתקיים עילה מהעילות המפורטות {{ח:פנימי|סעיף 20|בסעיף 20(א)}}, רשאית היא לקבוע, הוראות והגבלות לענין העיון בדין וחשבון של ועדת החקירה, בפרוטוקול של דיוניה או בכל חומר אחר הקשור לעבודתה, שיעמדו בתוקפן למשך תקופה כפי שתורה; החליטה כאמור, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20(ב)}}, בשינויים המחויבים; לענין זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הגנז“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הארכיונים|בחוק הארכיונים, התשט״ו–1955}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הצנזור הצבאי“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|תקנות ההגנה (שעת חירום)|בתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945}}.
{{ח:תת|(ד)}} עם תום תקופת תוקפן של ההוראות וההגבלות שנתנה הועדה הציבורית לפי סעיף קטן (ג), יועמדו הדין וחשבון של ועדת החקירה, הפרוטוקול של דיוניה וכל חומר אחר הקשור לעבודתה לעיון הציבור, ואולם רשאית הממשלה להחליט כאמור בסעיף קטן (א), ויחולו הוראות סעיף זה.
{{ח:תת|(ה)}} ועדה ציבורית תקבע את סדרי עבודתה ודיוניה, והיא רשאית לזמן אדם לבוא בפניה ככל שהדבר דרוש למילוי תפקידיה; ההוראות וההגבלות שקבעה ועדת החקירה יעמדו בתוקפן עד קבלת החלטה לפי סעיף קטן (ג), אלא אם כן קבעה הועדה הציבורית הוראות ביניים למשך תקופת עבודתה.
{{ח:תת|(ו)}} ראש הממשלה רשאי להורות על תשלום גמול לחברי הועדה הציבורית שאינם מקבלים שכר מאוצר המדינה.

{{ח:סעיף|25||תיקון: תשל״ב}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת החוק הפלילי|בפקודת החוק הפלילי, 1936}}.}}

{{ח:סעיף|26|איסור פירסום|תיקון: תשל״ט, תשס״ה}}
{{ח:תת|(א)}} המפרסם, ללא אישור, דבר מתוך חומר שהועמד לרשותו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}, או מפרסם דבר מתוך דיון של ועדת חקירה שהתקיים בדלתיים סגורות או מתוך דין וחשבון, פרוטוקול או כל חומר אחר הקשור לעבודתה של ועדת חקירה שלא פורסם או שלא הועמד לעיון הציבור, דינו – מאסר ששה חדשים.
{{ח:תת|(ב)}} הממשלה רשאית, בכל עת, בצו, באישור ועדה של הכנסת שהממשלה פנתה אליה, להתיר עיון בדין וחשבון של ועדת חקירה או בדבר אחר הנזכר בסעיף קטן (א), או בחלק מהם, אשר לא פורסמו או אשר לא הועמדו לעיון הציבור, בין אם ועדת החקירה או הועדה הציבורית, נתנה הוראות והגבלות לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיפים 20}}, {{ח:פנימי|סעיף 23|23}} {{ח:פנימי|סעיף 24ב|ו־24ב}}, ובין אם לאו, או את פרסומם.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם צו ועדות חקירה (היתר עיון בדין וחשבון של ועדת חקירה), התשנ״ד–1994 (ק״ת תשנ״ד, 1112), לפיו העיון בדין וחשבון של ועדת החקירה לענין מלחמת יום הכיפורים מותר, למעט בחלקים ממנו שענינם פורט בצו האמור.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם צו ועדות חקירה (היתר עיון בדין וחשבון של ועדת חקירה), התשנ״ח–1997 (ק״ת תשנ״ח, 82), לפיו העיון בנספח הסודי של הדין וחשבון של ועדת החקירה לענין רצח ראש הממשלה יצחק רבין ז״ל מותר, למעט בחלקים ממנו שפורטו בצו האמור.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם צו ועדות חקירה (היתר עיון בפרוטוקולים של דיוני ועדת חקירה), התשס״ג–2003 (ק״ת תשס״ג, 394), לפיו העיון בפרוטוקולים של הדיונים הפומביים של ועדת החקירה הממלכתית בענין פרשת היעלמותם של ילדים מבין עולי תימן בשנים 1948 עד 1954, שהתקיימו בדלתיים פתוחות, ופרסומם – מותרים.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם צו ועדות חקירה (היתר עיון בפרוטוקולים של דיוני ועדת חקירה), התשס״ט–2009 (ק״ת תשס״ט, 394), לפיו העיון בפרוטוקולים של הדיונים הפומביים של ועדת החקירה לעניין בטיחות מבנים ומקומות המשמשים ציבור, שהתקיימו בדלתיים פתוחות, ופרסומם – מותרים.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו ועדות חקירה (היתר עיון בחומרי ועדת חקירה)|צו ועדות חקירה (היתר עיון בחומרי ועדת חקירה), התשע״ז–2016}} (ק״ת תשע״ז, 342), לפיו העיון בחומרים של ועדת החקירה הממלכתית בעניין פרשת היעלמותם של ילדים מבין עולי תימן בשנים 1948 עד 1954 ופרסומם מותרים, בכפוף לכללים המפורטים {{ח:חיצוני|צו ועדות חקירה (היתר עיון בחומרי ועדת חקירה)|בצו האמור}}.}}

{{ח:סעיף|27|הוצאות ושכר}}
{{ח:תת|(א)}} חבר ועדת חקירה זכאי לקבל הוצאות בסכומים שיקבע מנהל בתי המשפט; מנהל בתי המשפט רשאי לפסוק לחבר ועדת חקירה שכר בסכום שיקבע אם ראה זאת מוצדק בנסיבות הענין.
{{ח:תת|(ב)}} עד שהוזמן להעיד או להציג מסמך או מוצג אחר לפני ועדת חקירה, רשאי יושב־ראש הועדה לפסוק לו דמי נסיעה ולינה ושכר בטלה כמו לעד שהוזמן להעיד לפני בית משפט.
{{ח:תת|(ג)}} אדם שהוטל עליו לאסוף חומר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 13|בסעיף 13}} והוא אינו בשירות המדינה, ועורך דין שהוטל עליו תפקיד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 17|בסעיף 17}}, זכאי לקבל, בנוסף על הוצאותיו הסבירות, שכר בסכום שתקבע הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} מי שהתייצב לפני ועדת חקירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}, רשאית הועדה לפסוק לו את הוצאותיו, כולל הוצאות הייצוג, בסכום שתקבע.
{{ח:תת|(ה)}} הסכומים האמורים בסעיף זה ישולמו מאוצר המדינה.

{{ח:סעיף|28|שמירת סמכויות ותיאום חיקוקים}}
{{ח:תת|(א)}} אין בחוק זה כדי לגרוע מסמכותו של שר למנות ועדת בירור לשם בדיקת ענין שבתחום תפקידיו, ובלבד שלא נתמנתה לגביו ועדת חקירה לפי חוק זה; נתמנתה ועדת חקירה בענין האמור, לא תמשיך ועדת הבירור בפעולתה.
{{ח:תת|(ב)}} מקום שעל פי חיקוק נתונות לאדם או לרשות, או שאפשר ליתן להם, סמכויות של ועדת חקירה לפי פקודת ועדות חקירה, ומקום שאדם או רשות הוסמכו בחיקוק לאסוף ראיות לשם הפעלת סמכותם על פי דין – יחולו עליהם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיפים 9 עד 11}} בשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|29|מניעת אצילה}}
{{ח:ת}} סמכויות הממשלה לפי חוק זה אינן ניתנות לאצילה.

{{ח:סעיף|30|ביטול}}
{{ח:ת}} פקודת ועדות חקירה – בטלה.

{{ח:סעיף|31|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל דבר הנוגע לביצועו, לרבות סדרי דין בועדות חקירה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות ועדות חקירה (סדרי דין)|תקנות ועדות חקירה (סדרי דין), תש״ל–1969}}.}}

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ט׳ בטבת תשכ״ט (30 בדצמבר 1968).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]