חוק הבוררות

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הבוררות, תשכ״ח–1968}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000186}} '''חוקים קודמים:''' ''פקודת הבוררות:'' {{ח:תיבה|חא״י כרך א׳, פרק ו׳, עמ׳ 35|פקודת הבוררות|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563193.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר 1937, תוס׳ 1, 5|פקודת ההוצאה המתוקנת של החוקים (תקונים)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561094.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ב, 242|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_207954.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ד, 216|תיקון מס׳ 2 לפקודת שיפוט בתי משפט השלום|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_203725.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 67|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_207953.pdf}}. ''פקודת הבוררות (פסקי בוררות של חו״ל), 1934:'' {{ח:תיבה|ע״ר 1934, תוס׳ 1, 163|פקודת הבוררות (פסקי בוררות של חו״ל)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_560853.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשל״ד, 93|תיקון לחוק הבוררות|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_207951.pdf}}.

'''חוק חדש:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ח, 184|חוק הבוררות|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_207952.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ד, 93|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_207951.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 22|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300663.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 294|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491926.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 68|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_525594.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: הסכם בוררות}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: מינוי בורר והעברת בורר מתפקידו}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: מהלך הבוררות}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: פסק הבוררות}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: חיובי הבורר ושכרו}}

{{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳: הוראות שונות}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת ראשונה}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת שניה}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשל״ד, תשע״ט}}
{{ח:ת}} לענין חוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הסכם בוררות“ – הסכם בכתב למסור לבוררות סכסוך שנתגלע בין צדדים להסכם או שעשוי להתגלע ביניהם בעתיד, בין שנקוב בהסכם שמו של בורר ובין אם לאו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בורר“ – בורר שנתמנה בהסכם בוררות או על פיו, לרבות בורר מכריע ובורר חליף;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פסק בוררות“ – פסק שניתן על ידי בורר, לרבות פסק ביניים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פסק בוררות־חוץ“ – פסק בוררות שניתן מחוץ לישראל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית המשפט“ – בית המשפט המוסמך לדון, לפי כל דין, בעניין שהוסכם למסרו לבוררות.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: הסכם בוררות}}

{{ח:סעיף|2|הוראות מכללא|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:ת}} רואים הסכם בוררות כמכיל את ההוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|שבתוספת הראשונה}} ככל שהן נוגעות לענין, והוא כשאין כוונה אחרת משתמעת מן ההסכם.

{{ח:סעיף|3|סייג להסכם}}
{{ח:ת}} אין תוקף להסכם בוררות בענין שאינו יכול לשמש נושא להסכם בין הצדדים.

{{ח:סעיף|4|חילופי צדדים ובוררים}}
{{ח:ת}} הסכם בוררות וסמכותו של בורר על פיו כוחם יפה גם לגבי חליפיהם של הצדדים להסכם, וסמכותו של בורר על פי הסכם בוררות מוקנית גם לבורר חליף, והכל כשאין כוונה אחרת משתמעת מן ההסכם.

{{ח:סעיף|5|עיכוב הליכים בבית המשפט}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה תובענה לבית משפט בסכסוך שהוסכם למסרו לבוררות וביקש בעל־דין שהוא צד להסכם הבוררות לעכב את ההליכים בתובענה, יעכב בית המשפט את ההליכים בין הצדדים להסכם, ובלבד שהמבקש היה מוכן לעשות כל הדרוש לקיום הבוררות ולהמשכה ועדיין הוא מוכן לכך.
{{ח:תת|(ב)}} בקשה לעיכוב הליכים יכול שתוגש בכתב ההגנה או בדרך אחרת, אך לא יאוחר מהיום שטען המבקש לראשונה לגופו של ענין התובענה.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט רשאי שלא לעכב את ההליכים אם ראה טעם מיוחד שהסכסוך לא יידון בבוררות.

{{ח:סעיף|6|עיכוב הליכים על פי אמנה בין־לאומית}}
{{ח:ת}} הוגשה תובענה לבית משפט בסכסוך שהוסכם למסרו לבוררות וחלה על הבוררות אמנה בין־לאומית שישראל צד לה והאמנה קובעת הוראות בענין עיכוב הליכים, ישתמש בית המשפט בסמכותו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} בהתאם לאותן הוראות ובכפוף להן.

{{ח:סעיף|7|סעד נגד הפקעת זכויות}}
{{ח:תת|(א)}} נקבע בהסכם בין הצדדים שהתחלת הליכי בוררות או סיומם תוך תקופה פלונית יהיו תנאי מוקדם למימושה של זכות שביניהם ונתגלע סכסוך בין הצדדים, רשאי בית המשפט, אם ראה שמן הצדק לעשות כן, להאריך את התקופה, אף אם עברה, בתנאים שימצא לנכון.
{{ח:תת|(ב)}} החליט בית המשפט שסכסוך לא יידון בבוררות, אם לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} {{ח:פנימי|סעיף 6|או 6}} ואם לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(ב)}}, בטלה כל תניה בהסכם בין הצדדים שעל פיה יהיו התחלת הליכי בוררות או סיומם תנאי מוקדם למימושה של זכות שביניהם.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: מינוי בורר והעברת בורר מתפקידו}}

{{ח:סעיף|8|מינוי בורר על ידי בית המשפט}}
{{ח:תת|(א)}} נתגלע סכסוך בענין שהוסכם למסרו לבוררות ולא נתמנה בורר לפי ההסכם, רשאי בית המשפט, על פי בקשת בעל־דין, למנות את הבורר; בית המשפט רשאי לעשות כן בין שהבורר צריך היה להתמנות על ידי בעלי־הדין או אחד מהם, ובין שצריך היה להתמנות על ידי הבוררים שנתמנו או על ידי צד שלישי.
{{ח:תת|(ב)}} לא ימנה בית המשפט בורר כאמור בסעיף קטן (א), אלא לאחר שהמבקש נתן לבעל־דינו הודעה בכתב כאמור להלן ולא נענה תוך שבעה ימים מהיום שנמסרה ההודעה:
{{ח:תתת|(1)}} נקבע בהסכם הבוררות שכל צד ימנה בורר, ינקוב המבקש בהודעה את שם הבורר שמינה וידרוש מבעל־הדין למנות בורר מצידו;
{{ח:תתת|(2)}} בכל מקרה אחר יציע המבקש בהודעה בורר וידרוש מבעל־הדין להסכים למינויו.
{{ח:תת|(ג)}} נקבע בהסכם הבוררות שכל צד ימנה בורר, רשאי בית המשפט, על פי בקשת הצד שמינה בורר, למנות אותו בורר, או אדם אחר, כבורר יחיד.

{{ח:סעיף|9|מינוי בורר יחיד על ידי בית המשפט}}
{{ח:ת}} נתמנה בורר נוסף או בורר מכריע, בין על פי הסכם הבוררות ובין על ידי בית המשפט, רשאי בית המשפט, על פי בקשת בעל־דין ועל אף האמור בהסכם הבוררות, למנות אותו בורר כבורר יחיד, אם ראה טעם מיוחד לכך למען קיום הבוררות או סיומה.

{{ח:סעיף|10|מעמד בורר שנתמנה על ידי בית המשפט}}
{{ח:ת}} בורר או בורר יחיד שנתמנה על ידי בית המשפט, דינו כדין בורר שנתמנה על ידי צדדים להסכם בוררות.

{{ח:סעיף|11|העברת בורר מתפקידו}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להעביר בורר מתפקידו באחד המקרים האלה:
{{ח:תת|(1)}} נתגלה שהבורר אינו ראוי לאמון הצדדים;
{{ח:תת|(2)}} התנהגותו של הבורר במהלך הבוררות גורמת לעינוי דין;
{{ח:תת|(3)}} נבצר מהבורר למלא את תפקידו.

{{ח:סעיף|12|מינוי בורר חליף}}
{{ח:תת|(א)}} נתפנתה כהונתו של בורר, אם עקב התפטרותו או פטירתו ואם עקב העברתו מתפקידו, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 8|הסעיפים 8 עד 10}} על מינויו של בורר חליף, והוא כשאין כוונה אחרת משתמעת מהסכם הבוררות.
{{ח:תת|(ב)}} הועבר בורר מתפקידו, רשאי בית המשפט, במקום למנות בורר חליף, להחליט שהסכסוך שהוא נושא הבוררות לא יידון בבוררות, אם ראה טעם מיוחד לכך.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: מהלך הבוררות}}

{{ח:סעיף|13|הזמנת עדים}}
{{ח:תת|(א)}} לבורר נתונה בבוררות אותה סמכות להזמין עדים למתן עדות או להמצאת מסמכים כפי שהיא נתונה לבית המשפט בתובענה שהוגשה לפניו, והוא רשאי לפסוק להם שכר והוצאות.
{{ח:תת|(ב)}} עד המעיד בבוררות, חובותיו וחסיונותיו יהיו כשל עד המעיד בבית המשפט.
{{ח:תת|(ג)}} עד שהוזמן על ידי בורר, רשאי בית המשפט, על פי בקשת העד, לבטל את ההזמנה, אם ראה שהיא באה תוך שימוש לרעה בהליכי הבוררות.

{{ח:סעיף|14|דרכי גביית עדות}}
{{ח:ת}} עדותו של עד, לרבות עדותו של בעל־דין, תיגבה בשבועה או בהן צדק, אם לא הסכימו הבורר ובעלי־הדין לגבות את העדות בלי שבועה ובלי הן צדק, ובלבד שלא יחוייב עד להעיד בשבועה מקום שבית המשפט לא היה מחייבו לעשות כן.

{{ח:סעיף|15|דיון בהעדר בעל־דין}}
{{ח:תת|(א)}} בעל דין שהוזמן כדין לישיבה פלונית ולא התייצב, רשאי הבורר באותה ישיבה לדון בסכסוך העדרו; בעל־דין שנדרש לטעון טענותיו במועד שנקבע לכך ולא עשה כן, רשאי הבורר לפסוק בסכסוך בהעדרו.
{{ח:תת|(ב)}} פסק בוררות שניתן אחרי דיון שהתנהל בהעדר בעל־דין או בהעדר טענותיו, רשאי הבורר, על פי פניית בעל־דין שהובאה לפניו תוך שלושים יום מהיום שנמסר לו העתק הפסק, לבטלו ולחדש את הדיון, אם שוכנע שבעל־הדין נעדר או לא טען טענותיו מסיבה מוצדקת.

{{ח:סעיף|16|סמכויות־עזר של בית המשפט}}
{{ח:תת|(א)}} בענינים הבאים נתונות לבית המשפט לגבי בוררות הסמכויות למתן סעד הנתונות לו לגבי תובענה שהוגשה לפניו:
{{ח:תתת|(1)}} הזמנת עדים, פסיקת שכרם והוצאותיהם;
{{ח:תתת|(2)}} נקיטת אמצעי כפיה וענישה כלפי עד שלא נענה להזמנה של הבורר או של בית המשפט, או שסירב להעיד;
{{ח:תתת|(3)}} גביית עדות מיד או מחוץ לתחום השיפוט;
{{ח:תתת|(4)}} תחליף המצאה של הודעות או מסמכים לבעלי־הדין;
{{ח:תתת|(5)}} עיקול נכסים, עיכוב יציאה מן הארץ, ערובה להמצאת נכסים, מינוי כונס נכסים, צו עשה וצו לא תעשה.
{{ח:תת|(ב)}} בקשה למתן סעד לפי סעיף זה יכול שתוגש על ידי בעל־דין או על ידי הבורר; לא נתמנה עדיין בורר, רשאי בעל־דין להגיש את הבקשה לאחר שנתן לבעל־הדין האחר הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8(ב)}}.
{{ח:תת|(ג)}} לענין סעיף קטן (א) דין מינוי בורר או מתן הודעה כאמור כדין הגשת תובענה לבית המשפט.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיף זה אין בהן כדי לגרוע מסמכויות הבורר לפי הסכם הבוררות או לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|17|הארכה של סעד זמני}}
{{ח:תת|(א)}} סעד שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיף 16(א)(5)}} יעמוד בתקפו, אם לא בוטל על־ידי בית המשפט, עד למתן פסק הבוררות, ורשאי הבורר בפסק הבוררות לעשותו, כולו או מקצתו, לסעד סופי.
{{ח:תת|(ב)}} החלטת הבורר לפי סעיף קטן (א) דינה, פרט לערעור, כדין החלטת בית המשפט.

{{ח:סעיף|18|פניה לבית המשפט אינה מעכבת הדיון}}
{{ח:ת}} הגשת בקשה לבית המשפט בקשר לבוררות, אם על ידי בעל־דין ואם על ידי הבורר, אין בה כדי לעכב את מהלך הבוררות, אלא אם הורה על כך בית המשפט או הבורר.

{{ח:סעיף|19|הארכת תקופות לפעולות הבורר}}
{{ח:תת|(א)}} נקבעה בהסכם הבוררות או בחוק זה תקופה למתן פסק הבוררות או לפעולה אחרת של הבורר, רשאי בית המשפט, על פי בקשה של בעל־דין או של הבורר, להאריך את התקופה מדי פעם לתקופה שיקבע, אף אם עברה התקופה הקודמת.
{{ח:תת|(ב)}} בחישוב תקופה כאמור בסעיף קטן (א) לא יבוא במניין הזמן שבו עוכב מהלך הבוררות לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} או לפי {{ח:פנימי|סעיף 33|סעיף 33}}.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: פסק הבוררות}}

{{ח:סעיף|20|צורת פסק בוררות}}
{{ח:ת}} פסק הבוררות יהיה בכתב וייחתם על ידי הבורר בציון תאריך החתימה; בבוררות לפני בוררים אחדים, די בחתימת רובם אם צויין בפסק ששאר הבוררים אינם יכולים או אינם רוצים לחתום עליו.

{{ח:סעיף|21|דין פסק בוררות}}
{{ח:ת}} בכפוף {{ח:פנימי|סעיף 24|לסעיפים 24 עד 28}} ובאין כוונה אחרת משתמעת מהסכם הבוררות, מחייב פסק בוררות את בעלי־הדין וחליפיהם כמעשה בית־דין.

{{ח:סעיף|21א|ערעור לפני בורר|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} קבעו צדדים להסכם בוררות כי פסק הבוררות ניתן לערעור לפני בורר –
{{ח:תתת|(1)}} ינמק הבורר את פסק הבוררות הניתן לערעור;
{{ח:תתת|(2)}} יחולו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 2|התוספת השניה}} נוסף על הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}} ככל שאינן סותרות את הוראות {{ח:פנימי|תוספת 2|התוספת השניה}}, והכל אלא אם כן קבעו הצדדים אחרת.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות חוק זה החלות על בורר, על הליך בפני בורר ועל פסק בוררות, יחולו בשינויים המחויבים על בורר בערעור, על הליך הערעור לפני בורר ועל פסק הבוררות בערעור, ובלבד שפסק הבוררות לעניין ההגדרה ”פסק בוררות“ יהיה פסק הבוררות בערעור או פסק הבוררות של הבורר הראשון, אם לא הוגש ערעור או בחלוף המועד להגשתו.
{{ח:תת|(ג)}} קבעו צדדים כאמור בסעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} ניתן להגיש בקשה לביטול פסק הבוררות על פי העילות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 24|בסעיף 24(9) ו־(10)}} בלבד;
{{ח:תתת|(2)}} לא ניתן להגיש בקשת רשות ערעור לבית המשפט על פסק הבוררות.

{{ח:סעיף|22|תיקון פסק בוררות}}
{{ח:תת|(א)}} הבורר רשאי, על פי פניית בעל־דין ולאחר שניתנה לבעלי־הדין האחרים הזדמנות נאותה לטעון טענותיהם, לתקן או להשלים את פסק הבוררות, אם היה לקוי באחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} נפלה בפסק טעות סופר, פליטת קולמוס, השמטה, טעות בתיאור אדם או נכס, בתאריך, במספר, בחישוב וכיוצא באלה;
{{ח:תתת|(2)}} הפסק לקוי בענין שאינו נוגע לגוף הסכסוך;
{{ח:תתת|(3)}} אין בפסק הוראה בדבר תשלום ריבית;
{{ח:תתת|(4)}} אין בפסק הוראה בדבר הוצאות הצדדים, לרבות שכר טרחת עורך־דין.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייזקק הבורר לפניה לפי סעיף קטן (א)(3) או (4) שהובאה לפניו כעבור שלושים יום מיום מתן פסק הבוררות, אם ניתן בפני הפונה, או מהיום שנמסר לפונה העתק הפסק, אם ניתן שלא בפניו.
{{ח:תת|(ג)}} הבורר יחליט בפניה לפי סעיף זה תוך שלושים יום מהיום שנמסרה לבעלי־הדין האחרים הודעה עליה.
{{ח:תת|(ד)}} ליקויים כאמור בסעיף קטן (א)(1) או (2) רשאי בית המשפט לתקנם תוך כדי דיון בבקשה לאישור הפסק או לביטולו, אף אם לא היתה פניה לבורר או שהיתה פניה והבורר לא החליט בה.

{{ח:סעיף|23|אישור פסק בוררות|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, על פי בקשת בעל־דין, לאשר פסק בוררות; אושר הפסק – דינו לכל דבר, פרט לערעור, כדין פסק־דין של בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייזקק בית המשפט להתנגדות לאישור פסק בוררות אלא בדרך בקשה לביטולו או במסגרת ערעור על פסק הבוררות לפי {{ח:פנימי|סעיף 29ב|סעיף 29ב}}.

{{ח:סעיף|24|ביטול פסק בוררות}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, על פי בקשת בעל־דין (בחוק זה – בקשת ביטול), לבטל פסק בוררות, כולו או חלקו, להשלימו, לתקנו או להחזירו לבורר, מאחת העילות האלה:
{{ח:תת|(1)}} לא היה הסכם בוררות בר־תוקף;
{{ח:תת|(2)}} הפסק ניתן על ידי בורר שלא נתמנה כדין;
{{ח:תת|(3)}} הבורר פעל ללא סמכות או שחרג מהסמכויות הנתונות לו לפי הסכם הבוררות;
{{ח:תת|(4)}} לא ניתנה לבעל־דין הזדמנות נאותה לטעון טענותיו או להביא ראיותיו;
{{ח:תת|(5)}} הבורר לא הכריע באחד הענינים שנמסרו להכרעתו;
{{ח:תת|(6)}} הותנה בהסכם הבוררות שעל הבורר לתת נימוקים לפסק והבורר לא עשה כן;
{{ח:תת|(7)}} הותנה בהסכם הבוררות שעל הבורר לפסוק בהתאם לדין והבורר לא עשה כן;
{{ח:תת|(8)}} הפסק ניתן לאחר שעברה התקופה לנתינתו;
{{ח:תת|(9)}} תכנו של הפסק מנוגד לתקנת הציבור;
{{ח:תת|(10)}} קיימת עילה שעל פיה היה בית משפט מבטל פסק דין סופי שאין עליו ערעור עוד.

{{ח:סעיף|25|החזרת הפסק לבורר}}
{{ח:ת}} החליט בית המשפט להחזיר לבורר פסק בוררות, יפסוק הבורר תוך תקופה של שלושה חדשים מיום ההחלטה, זולת אם הורה בית המשפט הוראה אחרת.

{{ח:סעיף|26|סייגים לביטול הפסק}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי לדחות בקשת ביטול על אף קיומה של אחת העילות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 24|בסעיף 24}}, אם היה סבור שלא נגרם עיוות דין.
{{ח:תת|(ב)}} לא יבטל בית המשפט את פסק הבוררות כולו, אם ניתן לבטלו בחלקו, להשלימו, לתקנו או להחזירו לבורר.
{{ח:תת|(ג)}} לא תישמע טענה של בעל־דין שפסק הבוררות ניתן שלא במועדו, אלא אם שמר לעצמו, בהודעה בכתב לבורר לפני מתן הפסק, את הזכות לטעון טענה זו.

{{ח:סעיף|27|המועד לבקשת ביטול|תיקון: תשל״ד}}
{{ח:תת|(א)}} לא ייזקק בית המשפט לבקשת ביטול שהוגשה כעבור ארבעים וחמישה יום מיום מתן הפסק, אם ניתן בפני המבקש, או מהיום שנמסר למבקש, על ידי הבורר או על ידי בעל־דין, העתק הפסק, אם ניתן שלא בפניו; בית המשפט רשאי להאריך את התקופה האמורה, אף אם כבר עברה, מטעמים מיוחדים שיירשמו, ובכל מקרה שהוגשה בקשה לאישור של פסק בוררות־חוץ.
{{ח:תת|(ב)}} היתה פניה לבורר לפי {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיף 22}}, תתחיל התקופה של ארבעים וחמישה יום מהיום שהבורר החליט או צריך היה להחליט בפניה; ובבקשת ביטול על פי העילה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 24|בסעיף 24(10)}} – מהיום שנתגלו העובדות המשמשות יסוד לבקשה.
{{ח:תת|(ג)}} לא ייזקק בית המשפט לבקשת ביטול שהוגשה אחרי שפסק הבוררות אושר.
{{ח:תת|(ד)}} המועדים האמורים בסעיף קטן (א) לא יחולו על בקשת ביטול על פי העילה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 24|בסעיף 24(1)}} והוראות סעיף קטן (ג) לא יחולו על בקשת ביטול על פי העילה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 24|בסעיף 24(10)}}.

{{ח:סעיף|28|בקשת ביטול ואישור הפסק|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:ת}} הוגשה בקשת ביטול והיא נדחתה, או נדחה ערעור שהוגש לפי {{ח:פנימי|סעיף 29ב|סעיף 29ב}}, יאשר בית המשפט את פסק הבוררות, אף אם לא הוגשה בקשה לאישורו; דחה בית המשפט את בקשת הביטול או את הערעור בחלקם או שהשלים או תיקן את פסק הבוררות עקב הדיון, יאשר את הפסק במידה שלא בוטל או כפי שהושלם או תוקן.

{{ח:סעיף|29|צו עיקול וכו׳}}
{{ח:תת|(א)}} משהוגשה בקשה לאישור פסק בוררות או לביטולו, רשאי בית המשפט להורות על עיקול נכסי בעל הדין שנגדו ניתן הפסק, עיכוב יציאתו מן הארץ או מתן ערובה למילוי פסק הבוררות; הבקשה יכול שתהיה בעל־פה, ורשאי בית המשפט לפטור את המבקש ממתן ערובה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות כל חיקוק בדבר עיקול זמני, עיכוב יציאה מן הארץ ומתן ערובה יחולו על סעד לפי סעיף זה בשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|29א|פסק בוררות חוץ|תיקון: תשל״ד}}
{{ח:ת}} בקשה לאישור או לביטול של פסק בוררות־חוץ שחלה עליו אמנה בינלאומית שישראל צד לה והאמנה קובעת הוראות בענין הנדון, תוגש ותידון בהתאם לאותן הוראות ובכפוף להן.

{{ח:סעיף|29ב|ערעור ברשות לבית המשפט על פסק בוררות|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} צדדים להסכם בוררות אשר התנו שעל הבורר לפסוק בהתאם לדין, רשאים להסכים כי ניתן לערער על פסק הבוררות, ברשות בית המשפט, אם נפלה בו טעות יסודית ביישום הדין אשר יש בה כדי לגרום לעיוות דין; ערעור כאמור יידון בשופט אחד, ויחולו עליו ההוראות החלות על ערעור בפני בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} הסכימו צדדים להסכם בוררות כי פסק הבוררות ניתן לערעור בפני בית משפט כאמור בסעיף קטן (א), יתועדו ישיבות הבוררות בפרוטוקול והבורר ינמק את פסק הבוררות.
{{ח:תת|(ג)}} הוגש ערעור לבית המשפט על פסק הבוררות, לא ייזקק בית המשפט לבקשה לביטול פסק הבוררות, והצדדים יהיו רשאים להעלות בערעור טענות בענין ביטול פסק הבוררות על פי אחת העילות {{ח:פנימי|סעיף 24|שבסעיף 24 לחוק}}.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: חיובי הבורר ושכרו}}

{{ח:סעיף|30|אחריות הבורר}}
{{ח:ת}} בורר שהסכים למינויו חייב לנהוג כלפי בעלי־הדין בנאמנות; מעל הבורר באמון שניתן בו, זכאי הנפגע, נוסף על כל תרופה לפי חוק זה, לפיצויים הניתנים בשל הפרת חוזה.

{{ח:סעיף|31|שכר הבורר}}
{{ח:תת|(א)}} בעלי־הדין חייבים לשלם לבורר את שכרו והוצאותיו (להלן ביחד – השכר), בסכומים, בחלקים ובמועדים שקבע הבורר, והוא כשאין כוונה אחרת משתמעת מהסכם הבוררות.
{{ח:תת|(ב)}} בעל־דין רשאי לשלם לבורר לחשבון שכרו כל סכום שבעל־דין אחר מפגר בתשלומו, ומשעשה כן זכאי הוא בכל עת לחזור על בעל־הדין האחר ולהיפרע ממנו מה ששילם.

{{ח:סעיף|32|הפחתת שכר הבורר}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, על פי בקשת בעל־דין, להפחית שכר שקבע הבורר שלא על דעת בעלי־הדין, אם ראה שהשכר מוגזם, ורשאי הוא לפי זה לצוות על החזרת סכומים ששולמו לבורר לחשבון השכר, והכל כשאין כוונה אחרת משתמעת מהסכם הבוררות.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייזקק בית המשפט לבקשה להפחית שכר שהוגשה לפני מתן פסק הבוררות או אחרי עבור התקופה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 27|בסעיף 27(א)}}.

{{ח:סעיף|33|זכות עיכוב}}
{{ח:תת|(א)}} לא שולם לבורר שכרו, כולו או מקצתו, במועדו, רשאי הוא לעכב את המשך הדיון ואת מתן פסק הבוררות או מסירתו עד שישולם הסכום שבפיגור.
{{ח:תת|(ב)}} עשה הבורר כאמור בסעיף קטן (א) לגבי שכר שבעל־דין טוען שהוא מוגזם, רשאי בית המשפט, על פי בקשת בעל־דין, להורות לבורר להמשיך בדיון או לתת את פסק הבוררות או למסרו, הכל לפי הענין, בתנאי שהשכר, כולו או מקצתו, יופקד בבית המשפט או שהמבקש יתן ערובה לתשלומו.

{{ח:סעיף|34|שכרו של בורר שהועבר מתפקידו}}
{{ח:ת}} בורר שהועבר מתפקידו, רשאי בית המשפט, על פי בקשת בעל־דין, לקבוע אם הוא זכאי לשכרו, כולו או מקצתו, אם לאו, ורשאי בית המשפט לפי זה לצוות על החזרת סכומים ששולמו לבורר לחשבון שכרו.

{{ח:קטע2|פרק ז|פרק ז׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|35|מעמד הבורר ובעלי־הדין}}
{{ח:ת}} בבקשה שהגיש אחד מבעלי־הדין לפי {{ח:פנימי|סעיף 32|סעיפים 32}}, {{ח:פנימי|סעיף 33|33(ב)}} {{ח:פנימי|סעיף 34|או 34}} יהיה הבורר משיב ותינתן לבעלי־הדין האחרים הזדמנות נאותה לטעון טענותיהם.

{{ח:סעיף|36|דין המדינה}}
{{ח:ת}} דין המדינה לענין חוק זה כדין כל אדם, אולם הוראות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל-דין)|החוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל־דין), תשי״ח–1958}}, יחולו על בוררות שהמדינה צד לה.

{{ח:סעיף|37|סמכויות הרשם}}
{{ח:ת}} הסמכויות הנתונות לבית המשפט לפי חוק זה נתונות גם לרשם בית המשפט בענינים אלה:
{{ח:תת|(1)}} סמכויות שרשם היה מוסמך להשתמש בהן אילו התביעה שבבוררות היתה תובענה שהוגשה לבית המשפט;
{{ח:תת|(2)}} מינוי בורר;
{{ח:תת|(3)}} הארכת מועדים לפי חוק זה;
{{ח:תת|(4)}} אישור פסק בוררות ומתן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 29|סעיף 29}}, כשאין בקשה לביטול הפסק.

{{ח:סעיף|38|ערעור}}
{{ח:ת}} החלטה של בית המשפט לפי חוק זה ניתנת לערעור ברשות לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 41|סעיף 19(ב) לחוק בתי המשפט, תשי״ז–1957}}; החלטה של רשם לפי חוק זה ניתנת לערעור לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 96|סעיף 8(ב) ו־(ד) לפקודת הרשמים, 1936}}.

{{ח:סעיף|39|שמירת זכויות וחיובים}}
{{ח:ת}} אין בהוראות חוק זה כדי למנוע הגשת תובענה לבית המשפט על פי הזכויות והחיובים שנקבעו בפסק בוררות לפי חוק זה או בהכרעה שניתנה על יסוד הסכם בעל־פה.

{{ח:סעיף|39א|שמירת דינים|תיקון: תשל״ד}}
{{ח:ת}} אין בהוראות חוק זה כדי למנוע עיכוב ההליכים בבית המשפט, אישור או ביטול של פסק בוררות או הליך אחר על פי חוק זה, אף אם חל על הבוררות דין חוץ, או שפסק הבוררות הוא פסק בוררות־חוץ, שלא חלה עליהם אמנה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6|בסעיפים 6}} {{ח:פנימי|סעיף 29א|או 29א}} או שאין באמנה הוראות בענין הנדון.

{{ח:סעיף|40|ביטול}}
{{ח:ת}} פקודת הבוררות – בטלה.

{{ח:סעיף|41|תחילה והוראת מעבר}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה ביום י״א בטבת תשכ״ט (1 בינואר 1969); אולם בוררות שהתחילה לפני תחילת חוק זה, אם על ידי מתן הודעה מבעל־דין למשנהו הדורשת ממנו למנות בורר או להסכים למינויו ואם על ידי הודעה לבורר הדורשת ממנו להתחיל לדון בסכסוך – יוסיף לחול עליה הדין הקודם.

{{ח:סעיף|42|ביצוע ותקנות|תיקון: תשל״ד}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות סדרי דין במידה שהדבר דרוש לקיום אמנה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6|בסעיפים 6}} {{ח:פנימי|סעיף 29א|או 29א}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדרי הדין בעניני בוררות|תקנות סדרי הדין בעניני בוררות, תשכ״ט–1968}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות לביצוע אמנת ניו-יורק (בוררות חוץ)|תקנות לביצוע אמנת ניו־יורק (בוררות חוץ), תשל״ח–1978}}.}}

{{ח:קטע2|תוספת 1|תוספת ראשונה|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}})}}}}

{{ח:סעיף*|א||עוגן=תוספת 1 פרט א}}
{{ח:ת}} הבוררות תהיה לפני בורר יחיד, אם לא נקבע מספר בוררים גדול יותר.

{{ח:סעיף*|ב||עוגן=תוספת 1 פרט ב}}
{{ח:ת}} בבוררות לפני מספר זוגי של בוררים ימנו הבוררים, על פי דרישת אחד מהם, בורר נוסף; נתמנה בורר נוסף יהיה הוא יושב־ראש הבוררות.

{{ח:סעיף*|ג||עוגן=תוספת 1 פרט ג}}
{{ח:ת}} בבוררות לפני מספר בלתי־זוגי של בוררים יבחרו הבוררים מתוכם יושב־ראש.

{{ח:סעיף*|ד||עוגן=תוספת 1 פרט ד}}
{{ח:ת}} יושב־ראש הבוררות רשאי לקבוע את מקום ישיבות הבוררות ומועדיהן ולהחליט בכל דבר הכרוך בסדרי ישיבות הבוררות.

{{ח:סעיף*|ה||עוגן=תוספת 1 פרט ה}}
{{ח:ת}} החלטות הבוררים ופסק הבוררות יתקבלו ברוב דעות; באין רוב לפסק הבוררות הסופי, תכריע דעתו של היושב־ראש; בורר שנשאר במיעוט רשאי להביע דעתו החולקת בפסק הבוררות.

{{ח:סעיף*|ו||עוגן=תוספת 1 פרט ו}}
{{ח:ת}} בבוררות שבה נתמנה בורר מכריע ייכנס אותו בורר לתפקידו לאחר שהבוררים האחרים, או אחד מהם, נתנו לו ולבעלי־הדין הודעה בכתב שאין רוב לפסק הבוררות הסופי, ומשנכנס לתפקידו, יבוא הוא במקום הבוררים האחרים.

{{ח:סעיף*|ז||עוגן=תוספת 1 פרט ז}}
{{ח:ת}} נכנס בורר לתפקידו כבורר נוסף, בורר מכריע או בורר חליף, תימשך הבוררות מהשלב שאליו הגיעה לפני כן, אם לא דרש הבורר לנהוג בדרך אחרת.

{{ח:סעיף*|ח||עוגן=תוספת 1 פרט ח}}
{{ח:ת}} הבורר רשאי להורות לבעלי־הדין להשיב לשאלונים, לגלות ולהמציא מסמכים ולעשות כל דבר אחר הכרוך בניהול הבוררות, כפי שרשאי היה לעשות בית המשפט בתובענה שהוגשה לפניו.

{{ח:סעיף*|ט||עוגן=תוספת 1 פרט ט}}
{{ח:ת}} ציווה הבורר על בעל־דין דבר הכרוך בניהול הבוררות, וללא סיבה מוצדקת לא מילא בעל־הדין אחרי הצו, רשאי הבורר, לאחר שהתרה בבעל־הדין, לדחות את התביעה, אם ניתן הצו נגד תובע, או למחוק את ההגנה ולפסוק בסכסוך כאילו לא התגונן הנתבע, אם ניתן הצו נגד נתבע.

{{ח:סעיף*|י||עוגן=תוספת 1 פרט י}}
{{ח:ת}} הבורר לא יקיים ישיבה בהעדר בעל־דין אלא אם הזהיר אותו, בכתב או בעל־פה, שידון באותה ישיבה בהעדרו אם לא יתייצב.

{{ח:סעיף*|יא||עוגן=תוספת 1 פרט יא}}
{{ח:ת}} לפני שיגבה עדות, יזהיר הבורר את העד כי עליו להעיד אמת, שאם לא כן יהא צפוי לעונש הקבוע בחוק.

{{ח:סעיף*|יב||עוגן=תוספת 1 פרט יב}}
{{ח:ת}} היתה הכרעת הסכסוך כרוכה בענין הטעון מומחיות, רשאי הבורר, בכל שלב משלבי הדיון ולאחר שנתן לבעלי־הדין הזדמנות נאותה לטעון טענותיהם, להורות על מסירת הענין לחוות־דעתו של מומחה שימנה; עותק מחוות־הדעת של המומחה יימסר לבעלי־הדין והם רשאים להתנגד לה ולדרוש את חקירת המומחה כאילו היה עד מטעם הבורר; הבורר רשאי שלא לשמוע עדויות של מומחים אחרים לענין שהוא מסר למומחה, אם הודיע על כך מראש לבעלי־הדין ולא התנגדו.

{{ח:סעיף*|יג||עוגן=תוספת 1 פרט יג}}
{{ח:ת}} הבורר יעמיד את תיק הבוררות לרשות בעלי־הדין, בכל עת סבירה, לעיון ולהעתקה.

{{ח:סעיף*|יד||עוגן=תוספת 1 פרט יד}}
{{ח:ת}} הבורר יפעל בדרך הנראית לו מועילה ביותר להכרעה צודקת ומהירה של הסכסוך ויפסוק לפי מיטב שפיטתו על פי החומר שבפניו; הבורר לא יהיה קשור בדין המהותי, בדיני הראיות או בסדרי הדין הנוהגים בבתי המשפט.

{{ח:סעיף*|טו||עוגן=תוספת 1 פרט טו}}
{{ח:ת}} על הבורר לתת את פסק הבוררות תוך שלושה חדשים מהיום שהתחיל לדון בסכסוך, או שנדרש להתחיל לדון בו על ידי הודעה בכתב של בעל־דין, הכל לפי המוקדם יותר, אולם רשאי הבורר להאריך את התקופה עד לשלושה חדשים נוספים.

{{ח:סעיף*|טו1||תיקון: תשס״ט|עוגן=תוספת 1 פרט טו1}}
{{ח:ת}} הבורר ינמק את פסק הבוררות.

{{ח:סעיף*|טז||עוגן=תוספת 1 פרט טז}}
{{ח:ת}} הבורר רשאי להביא שאלה משפטית המתעוררת במהלך הבוררות או את פסק הבוררות, כולו או מקצתו, לפני בית המשפט בדרך אבעיה לשם מתן חוות־דעת.

{{ח:סעיף*|יז||עוגן=תוספת 1 פרט יז}}
{{ח:ת}} הבורר רשאי לתת פסק הצהרתי, צו עשה או לא תעשה, צו ביצוע בעין וכל סעד אחר שבית המשפט מוסמך לתתו, וכן רשאי הוא לתת פסק ביניים המכריע בנושא הבוררות חלקים חלקים.

{{ח:סעיף*|יח||עוגן=תוספת 1 פרט יח}}
{{ח:ת}} הבורר רשאי להורות בדבר הוצאות הצדדים, לרבות שכר טרחת עורך־דין, ובדבר שכר הבורר והוצאותיו, כולם או מקצתם, והוא רשאי להורות על הפקדת סכומים אלה או על מתן ערובה לתשלומם; לא הורה הבורר הוראה אחרת, חייבים בעלי־הדין לשלם לו את שכרו והוצאותיו חלק כחלק.

{{ח:סעיף*|יט||עוגן=תוספת 1 פרט יט}}
{{ח:ת}} על הבורר לשמור על תיק הבוררות שבע שנים לאחר גמר הבוררות.

{{ח:סעיף*|כ||עוגן=תוספת 1 פרט כ}}
{{ח:ת}} מסמך בענין הבוררות שנשלח לבורר או לבעל־דין בדואר רשום עם אישור מסירה, יראוהו כנמסר לנמען בתאריך הרשום באישור המסירה או באישור הסירוב לקבל את המסמך.

{{ח:קטע2|תוספת 2|תוספת שניה|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 21א|סעיף 21א}})}}}}

{{ח:סעיף*|א||עוגן=תוספת 2 פרט א}}
{{ח:ת}} ישיבות הבוררות יתועדו בפרוטוקול או בדרך אחרת שקבעו הצדדים בהסכם הבוררות; הפרוטוקול ישקף את מהלך הדיון ואת דברי בעלי הדין.

{{ח:סעיף*|ב||תיקון: תשע״ח|עוגן=תוספת 2 פרט ב}}
{{ח:תת|(1)}} הערעור יוגש בתוך שלושים ימים מיום שפסק הבוררות הומצא לבעלי הדין ויהיה מנומק; לא הגיעו הצדדים להסכמה על זהות הבורר בערעור או שמי שהצדדים הסכימו למנותו כבורר לא נתן את הסכמתו לכך, רשאי כל אחד מהם להגיש לבית המשפט, בתוך התקופה האמורה, בקשה למינוי בורר לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}}, והערעור יוגש בתוך 15 ימים מיום מינוי הבורר;
{{ח:תת|(2)}} בעלי הדין האחרים רשאים להגיש תגובה מנומקת לערעור בתוך 45 ימים מיום שהומצא להם הערעור; המערער רשאי להגיש תגובה לתשובה בתוך 15 ימים מיום המצאתה.

{{ח:סעיף*|ג||עוגן=תוספת 2 פרט ג}}
{{ח:ת}} הוגש ערעור, רשאים בעלי הדין האחרים להגיש ערעור שכנגד בתוך שלושים ימים מיום שהומצא להם הערעור; בעלי הדין האחרים רשאים להגיש תגובה מנומקת לערעור שכנגד בתוך 15 ימים מיום שהומצא להם הערעור שכנגד.

{{ח:סעיף*|ד||עוגן=תוספת 2 פרט ד}}
{{ח:ת}} הבורר בערעור רשאי לקיים ישיבות בנוכחות הצדדים, לשמוע טיעונים ולבקש סיכומים בכתב, אך אינו רשאי לשמוע עדים; ההכרעה בערעור תהיה על סמך החומר שהיה בפני הבורר הראשון, ועל סמך כתבי הטענות והסיכומים בכתב שהוגשו בערעור.

{{ח:סעיף*|ה||תיקון: תשע״ח|עוגן=תוספת 2 פרט ה}}
{{ח:ת}} על הבורר בערעור לתת את פסק הבוררות בתוך שלושה חודשים מהמועד האחרון להגשת תגובה לתשובה לפי {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט ב|פרט ב(2)}}.

{{ח:סעיף*|ו||עוגן=תוספת 2 פרט ו}}
{{ח:ת}} הבורר בערעור ינמק את פסק הבוררות.

{{ח:סעיף*|ז||תיקון: תשע״ח|עוגן=תוספת 2 פרט ז}}
{{ח:ת}} הוראות שנקבעו בהסכם הבוררות, ובכלל זה הוראות בדבר הגבלת סמכות הבורר להאריך מועדים, יחולו גם על הערעור לפני בורר, אלא אם כן הסכימו בעלי הדין אחרת.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ה׳ באב תשכ״ח (30 ביולי 1968).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]