תקנות הסדרי משפט ומינהל (רציפות הליכים אזרחיים, אכיפת פסקים והכרה במסמכים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות הסדרי משפט ומינהל (רציפות הליכים אזרחיים, אכיפת פסקים והכרה במסמכים), תשכ״ט–1968}}
{{ח:קטע3||תקנות בדבר רציפותם של הליכים אזרחיים, אכיפת פסקים והכרה במסמכים}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשכ״ט, 356|תקנות הסדרי משפט ומינהל (רציפות הליכים אזרחיים, אכיפת פסקים והכרה במסמכים)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2314.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכויותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הסדרי משפט ומינהל#סעיף 25|סעיפים 20}} {{ח:חיצוני|חוק הסדרי משפט ומינהל#סעיף 29|ו־22}} {{ח:חיצוני|חוק הסדרי משפט ומינהל|לחוק הסדרי משפט ומינהל, תשכ״ח–1968}} ושאר סמכויותי הנתונות לי על־פי כל דין, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳ – פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳ – רציפותם של הליכים אזרחיים}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳ – אכיפת פסקים}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳ – הכרה במסמכים}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳ – הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳ – פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל דין“ – לרבות חליף שבית־המשפט נתן לגביו הוראה לפי {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין האזרחי הישנות#סעיף 38|תקנה 38 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשכ״ג–1963}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הדין הקודם“ – הדין שהיה מוטל על שטח התחולה ערב היום הקובע;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היום הקובע“ – כ״ח באייר תשכ״ז (7 ביוני 1967);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הליך אזרחי“ – תובענה אזרחית או ערעור אזרחי, לרבות הליך־ביניים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הצו“ – {{ח:חיצוני|צו סדרי השלטון והמשפט (מס' 1)|צו סדרי השלטון והמשפט (מס׳ 1), תשכ״ז–1967}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ערכאה ראשונה“ ו”ערכאת ערעור“, ”בית המשפט של ערכאה ראשונה“ ו”בית המשפט לערעורים“ – כמשמעותם בדין הקודם, שערב היום הקובע היה מקום מושבם בשטח התחולה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ערעור אזרחי“ – ערעור, לרבות בקשה למתן רשות לערער, שנתקיימו בהם אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הערעור היה על פסק־דין, צו או החלטה אחרת בענין אזרחי;
{{ח:תתת|(2)}} הערעור היה תלוי ועומד, ערב היום הקובע, בערכאה ראשונה או בערכאת ערעור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שטח התחולה“ – השטח שעליו חל {{ח:חיצוני|צו סדרי השלטון והמשפט (מס' 1)|הצו}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תובענה אזרחית“ – תובענה בענין אזרחי שנתקיימו בה שתי אלה:
{{ח:תתת|(1)}} היתה תלויה ועומדת, ערב היום הקובע, בבית משפט שמקום מושבו היה בשטח התחולה;
{{ח:תתת|(2)}} הוגשה בשל מעשה, מחדל או אירוע, שאילו אירעו אחרי יום תחילת {{ח:חיצוני|צו סדרי השלטון והמשפט (מס' 1)|הצו}} היתה הסמכות לדון בהם לבית משפט השלום או לבית המשפט המחוזי.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳ – רציפותם של הליכים אזרחיים}}

{{ח:סעיף|2|סמכות לדון בתובענה אזרחית}}
{{ח:תת|(א)}} בית משפט השלום בירושלים ובית המשפט המחוזי בירושלים מוסמכים לדון בתובענה אזרחית, כל אחד לפי סמכותו הענינית ובכפוף לאמור בתקנת־משנה (ב).
{{ח:תת|(ב)}} לענין תביעות אשר בהן נקבעת סמכותו הענינית של בית המשפט על פי סכום התביעה או שווי הנושא –
{{ח:תתת|(1)}} היה סכום התביעה או שוויו של נושא התובענה עד שלוש מאות דינרים ירדניים, תהיה התובענה בסמכותו של בית משפט השלום;
{{ח:תתת|(2)}} היה הסכום או השווי יותר משלוש מאות דינרים, תהיה התובענה בסמכותו של בית המשפט המחוזי.

{{ח:סעיף|3|סמכות לדון בערעור אזרחי}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט המחוזי בירושלים מוסמך לדון בערעור אזרחי שהוגש לערכאה ראשונה, ובית המשפט העליון מוסמך לדון בערעור אזרחי שהוגש לערכאת ערעור.
{{ח:תת|(ב)}} על ערעור כאמור לא תחול הוראה של כל חיקוק, המתנה את הערעור בקבלת רשות לכך.

{{ח:סעיף|4|שמירת תוקף של החלטות ביניים}}
{{ח:ת}} החלטת ביניים בהליך אזרחי שניתנה לפני היום הקובע, תעמוד בתקפה, זולת אם החליט בית המשפט להתלותה, לשנותה או לבטלה.

{{ח:סעיף|5|החזקת תיקים}}
{{ח:תת|(א)}} תיקי ההליכים האזרחיים יוחזקו בבית משפט השלום בירושלים, בבית המשפט המחוזי בירושלים, או בבית המשפט העליון, לפי סמכויותיהם כאמור {{ח:פנימי|פרק ב|בפרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} תיקים של בתי־המשפט שערב היום הקובע היה מקום מושבם בשטח התחולה, ואשר תקנת־משנה (א) אינה חלה עליהם, יוחזקו כדרך שמוחזקים תיקים בבתי־המשפט האמורים בתקנת־משנה (א).

{{ח:סעיף|6|בקשת בעל־דין להמשיך בהליך אזרחי}}
{{ח:ת}} בית המשפט ידון בהליך אזרחי על פי בקשת אחד מבעלי הדין, אם הוגשה לא יאוחר משנה אחת מיום תחילתן של תקנות אלה.

{{ח:סעיף|7|שימוש בחומר ראיות}}
{{ח:ת}} בית משפט הדן בהליך אזרחי רשאי, לאחר שנתן הזדמנות לבעלי הדין להשמיע טענותיהם, לנהוג בראיות שנגבו ונרשמו לפני היום הקובע, כאילו גבה ורשם אותן בעצמו, או לחזור ולגבותן, כולן או מקצתן.

{{ח:סעיף|8|ערעורים אזרחיים שטרם הוגשו}}
{{ח:תת|(א)}} ניתנו פסק־דין, צו או החלטה אחרת בענין אזרחי, מאת בית־משפט שלום שערב היום הקובע היה מקום מושבו בשטח התחולה או מאת ערכאה ראשונה, וערב היום הקובע עדיין לא תם המועד להגשת ערעור לפי הדין הקודם והוא לא הוגש, רשאי בעל־דין להגיש את הערעור תוך ארבעה חדשים מיום תחילתן של תקנות אלה.
{{ח:תת|(ב)}} היו פסק־הדין, הצו או ההחלטה נתונים לערעור אל ערכאה ראשונה, יוגש הערעור לבית המשפט המחוזי בירושלים; היו נתונים לערעור אל ערכאת ערעור, יוגש הערעור לבית המשפט העליון.

{{ח:סעיף|9|בקשה להארכת מועד}}
{{ח:תת|(א)}} ביקש בעל דין להאריך מועד לענין {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנות 6}} {{ח:פנימי|סעיף 8|ו־8}}, בין לפני שתם המועד ובין לאחר שתם, יגיש את בקשתו לבית המשפט העליון, וידון בה נשיא בית המשפט העליון או שופט אחר של בית המשפט העליון שיקבענו לכך.
{{ח:תת|(ב)}} רשאי הנשיא או השופט להאריך את המועד האמור, אם ראה לעשות כך למען הצדק.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳ – אכיפת פסקים}}

{{ח:סעיף|10|הגדרה}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ג|בפרק זה}}, ”פסק“ – פסק־דין או החלטה סופית אחרת שניתנו בענין אזרחי לפני היום הקובע מאת אחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} בית משפט שלום שערב היום הקובע היה מקום מושבו בשטח התחולה;
{{ח:תת|(2)}} ערכאה ראשונה;
{{ח:תת|(3)}} ערכאת ערעור;
{{ח:תת|(4)}} ערכאה גבוהה מערכאת הערעור, ובלבד שהדיון לפניה היה על פסק־דין או החלטה סופית אחרת של ערכאת ערעור בערעור על פסק־דין או החלטה סופית אחרת של ערכאה ראשונה.

{{ח:סעיף|11|אכיפת פסק}}
{{ח:ת}} בית המשפט המחוזי בירושלים רשאי, לבקשת בעל דין, לעשות פסק לפסק אכיף אם מצא שנתקיימו בו כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} בית המשפט שנתן את הפסק היה מוסמך לתתו לפי הדין הקודם;
{{ח:תת|(2)}} הפסק היה בר־ביצוע לפי הדין הקודם;
{{ח:תת|(3)}} הפסק אינו ניתן עוד לערעור לפי תקנות אלה;
{{ח:תת|(4)}} תכנו של הפסק אינו סותר את דיני מדינת ישראל או את תקנת הציבור בישראל;
{{ח:תת|(5)}} האכיפה אינה עלולה לפגוע בריבונות של ישראל או בבטחונה.

{{ח:סעיף|12|הגנה בפני אכיפה}}
{{ח:ת}} הפסק לא ייעשה אכיף אם הוכח לבית המשפט אחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} הפסק הושג במרמה;
{{ח:תת|(2)}} האפשרות שניתנה לנתבע לטעון טענותיו ולהביא ראיותיו לפני מתן הפסק לא היתה סבירה;
{{ח:תת|(3)}} הפסק נוגד פסק־דין אחר שניתן באותו ענין בין אותם בעלי דין ושעודנו בר־תוקף;
{{ח:תת|(4)}} בקשת האכיפה הוגשה לבית המשפט כעבור שבע שנים מיום מתן הפסק.

{{ח:סעיף|13|הוצאה לפועל}}
{{ח:ת}} פסק שנעשה אכיף, דינו לענין הוצאה לפועל כדין פסק־דין שניתן בישראל.

{{ח:סעיף|14|בקשת אכיפה}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה לעשות פסק לפסק אכיף תוגש בדרך המרצה, ויפורטו בה –
{{ח:תתת|(1)}} שם בית המשפט שלפניו מוגשת הבקשה;
{{ח:תתת|(2)}} שם הבקשה;
{{ח:תתת|(3)}} שמו, תיאורו ומקום מגוריו של המבקש ומען למסירת כתבי בי־דין;
{{ח:תתת|(4)}} שמו, תיאורו ומקום מגוריו של המשיב, במידה שניתן לבררם;
{{ח:תתת|(5)}} העובדה שהמבקש או המשיב הוא פסול־דין, אם הדבר כך;
{{ח:תתת|(6)}} ציון בית המשפט שנתן את הפסק;
{{ח:תתת|(7)}} התאריך שבו ניתן הפסק;
{{ח:תתת|(8)}} הסעד המבוקש;
{{ח:תתת|(9)}} שוויו של נושא הבקשה, ככל האפשר לפי הענין.
{{ח:תת|(ב)}} המען למסירת כתבי בי־דין האמור בתקנת משנה (א)(3) יהיה כאמור לגבי תובע {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין האזרחי הישנות#סעיף 10|בתקנה 8 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשכ״ג–1963}}.

{{ח:סעיף|15|צירוף עותק הפסק ותצהיר}}
{{ח:ת}} לבקשה יצורפו –
{{ח:תת|(1)}} עותק של הפסק כשהוא מאושר לפי הדין הקודם;
{{ח:תת|(2)}} תצהיר לאישור העובדות להוכחת קיומו של כל אחד מהתנאים הנקובים {{ח:פנימי|סעיף 11|בתקנה 11}}.

{{ח:סעיף|16|התנגדות המשיב}}
{{ח:תת|(א)}} רצה המשיב להתנגד לבקשה, יגיש לבית־המשפט תשובה לבקשה תוך שלושים יום מהיום שבו נמסר לו העתק הבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} כופר המשיב בקיומו של תנאי מהתנאים הנקובים {{ח:פנימי|סעיף 11|בתקנה 11}}, או טוען המשיב כי עומדת לו אחת מן ההגנות הנקובות {{ח:פנימי|סעיף 12|בתקנה 12}}, יצרף לתשובתו תצהיר על כך.
{{ח:תת|(ג)}} נוסף להעתקי התשובה והתצהיר בשביל בית המשפט, יוגשו לבית המשפט העתקים כמספר המבקשים.
{{ח:תת|(ד)}} בתשובה יצויין מען למסירת כתבי בי־דין, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 14|תקנה 14(ב)}} יחולו בשינויים המחוייבים.
{{ח:תת|(ה)}} לא הגיש המשיב תשובה כאמור, לא יורשה להתנגד לבקשה.

{{ח:סעיף|17|הגבלת הדיון לנימוקים שנטענו}}
{{ח:ת}} בדונו בבקשה לא ייזקק בית המשפט לנימוק שלא הוזכר בבקשה או בתשובה, זולת אם ראה לעשות כן למען הצדק.

{{ח:סעיף|18|חזרה מבקשת אכיפה}}
{{ח:תת|(א)}} כל עוד לא נעשה הפסק לפסק אכיף, רשאי המבקש לחזור בו מבקשת האכיפה בהגשת הודעה על כך בכתב לבית המשפט ובמסירת העתק ממנה למשיב, ומשעשה כן בטלה הבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט או הרשם רשאים, לפי בקשת המשיב, לחייב את החוזר בו מבקשת אכיפה לשלם הוצאותיו ויציאותיו של המשיב כפי שיקבעו.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳ – הכרה במסמכים}}

{{ח:סעיף|19|מסמך שהוצא או אושר על ידי עובד ציבורי או משרד ציבורי}}
{{ח:ת}} מסמך שניתן או אושר, בכל עת שלפני היום הקובע, על־ידי עובד ציבורי או משרד ציבורי, והיה בר־תוקף בשטח התחולה, דינו כמסמך שניתן או אושר, לאותו ענין ובאותו תוקף, על ידי עובד ציבורי או משרד ציבורי בישראל.

{{ח:סעיף|20|הגנה בפני מסמך}}
{{ח:תת|(א)}} מסמך כאמור לא יוכר ולא יאושר, אם הטוען נגד תקפו הוכיח בבית המשפט המחוזי בירושלים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} תכנו של המסמך סותר את דיני מדינת ישראל או את תקנת הציבור בישראל;
{{ח:תתת|(2)}} תכנו של המסמך נוגד פסק שנעשה אכיף, או פסק־דין של בית משפט בישראל.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף־קטן (א) אינו בא לגרוע מכל טענה שאפשר לטעון נגד המסמך, אילו היה מסמך שהוצא או אושר על־ידי עובד ציבורי או משרד ציבורי בישראל.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳ – הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|21|פטור מאגרות}}
{{ח:תת|(א)}} בעל דין ששילם בעד הליך אזרחי אגרת בית משפט לפי הדין הקודם, פטור מתשלום אגרת בית משפט בעד אותו הליך.
{{ח:תת|(ב)}} בעלי־הדין בבקשה להארכת המועד לפי {{ח:פנימי|סעיף 9|תקנה 9}} או בבקשה לאכיפת פסק לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}, פטורים מתשלום אגרת בית־משפט בעד אותן בקשות.

{{ח:סעיף|22|תחולת חיקוקים}}
{{ח:ת}} כל חיקוק הקובע הוראות שבסדר הדין האזרחי ושבענין אגרת בית משפט, יחול על ענין הנדון לפי תקנות אלה, בכפוף לאמור בהן ובשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|23|השם}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות הסדרי משפט ומינהל (רציפות הליכים אזרחיים, אכיפת פסקים והכרה במסמכים), תשכ״ט–1968“.

{{ח:חתימות|ח׳ בחשון תשכ״ט (30 באוקטובר 1968)}}
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]