חוק למימון מבצע שלום הגליל

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק למימון מבצע שלום הגליל, התשמ״ב–1982}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000754}} {{ח:תיבה|ס״ח תשמ״ב, 180|חוק למימון מבצע שלום הגליל|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210189.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 76|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210658.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ט, 53|תיקון מס׳ 5 לחוק המילוות (הוראות שונות)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210732.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ג, 102|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210989.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: היטל על תמורה בעד מכירת ניירות ערך סחירים}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: מילווה למימון מבצע שלום הגליל}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: היטל על נסיעה לחוץ לארץ}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: היטל על תמורה בעד מכירת ניירות ערך סחירים}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק א|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפקודה“ – {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|פקודת מס הכנסה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יחידה“, ”תעודת השתתפות“ ו”קרן להשקעות בנאמנות“ – כמשמעותן {{ח:חיצוני|חוק השקעות משותפות בנאמנות|בחוק להשקעות משותפות בנאמנות, התשכ״א–1961}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך ישראלי“ –
{{ח:תתת|(1)}} נייר ערך הרשום למסחר בבורסה לניירות ערך בתל־אביב בע״מ (להלן – הבורסה הישראלית) או נסחר בה, ותעודה המקנה זכות לרכוש נייר ערך כאמור והרשומה או נסחרת בבורסה הישראלית;
{{ח:תתת|(2)}} תעודת השתתפות ותעודה המקנה זכות לרכוש יחידה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך חוץ“ – נייר ערך הרשום למסחר בבורסה בחוץ לארץ או נסחר בה וכן נייר ערך הנסחר מעל לדלפק בארצות הברית של אמריקה, ותעודה המקנה זכות לרכוש נייר ערך כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך“ – נייר ערך ישראלי ונייר ערך חוץ;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך בנקאי“ – נייר ערך שתאגיד בנקאי הנפיקו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכירה“ – לרבות חליפין ומתנה, ולגבי תעודת השתתפות – לרבות פדיונה בידי מנהל קרן להשקעות בנאמנות (להלן – מנהל הקרן), למעט –
{{ח:תתת|(1)}} הקצאת נייר ערך המונפק לראשונה, לרבות מכירת יחידה בידי מנהל קרן;
{{ח:תתת|(2)}} המרה של נייר ערך הניתן להמרה;
{{ח:תתת|(3)}} מימוש זכות לרכישת נייר ערך מהמנפיק;
{{ח:תתת|(4)}} פדיון יחידה כשהפודה הוא תאגיד בנקאי שקנה את היחידה על מנת לפדותה והוא פודה אותה מיד בסמוך לרכישתה ללא כל עסקה נוספת בה, לרבות מכירת יחידה בידי תאגיד בנקאי שרכש אותה מבעל יחידה המבקש לפדותה, לתאגיד אחר לשם פדיונה והתאגיד הרוכש אכן פדה אותה מיד בסמוך לרכישתה ללא כל עסקה נוספת בה;
{{ח:תתת|(5)}} מכירת יחידה בידי תאגיד בנקאי לרוכש היחידה כשהתאגיד קנה את היחידה ממנהל הקרן על פי הזמנתו של הרוכש, וכן מכירת יחידה בידי תאגיד בנקאי שקנה את היחידה ממנהל הקרן, לתאגיד בנקאי אחר לשם מכירתה לרוכש תעודה, על פי הזמנתו של הרוכש, כשהיחידה אכן נמכרה מיד לרוכש שהזמינה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תמורה“ –
{{ח:תתת|(1)}} בעסקאות שנקשרו בבורסה – התמורה שהוסכם עליה;
{{ח:תתת|(2)}} בעסקאות שנקשרו מחוץ לבורסה – התמורה שהוסכם עליה אך לא פחות מסכום השווה ל־90% ממחיר הבורסה;
{{ח:תתת|(3)}} בחליפין ובמתנה – מחיר הבורסה;
{{ח:תתת|(4)}} בפדיון יחידה – מחיר הפדיון;
{{ח:תת}} והכל לפני ניכוי עמלה, מס או כל סכום אחר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחיר הבורסה“ – המחיר שנקבע לנייר ערך בתום המסחר ביום המכירה, ואם לא בוצעו באותו יום עסקאות בבורסה באותו נייר ערך – המחיר שנקבע לו בתום המסחר ביום האחרון שבו בוצעו עסקאות לפני המועד האמור, והכל למעט מחיר שנקבע במסחר הרציף;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תאגיד בנקאי“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הבנקאות (רישוי)|בחוק הבנקאות (רישוי), התשמ״א–1981}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”סוחר בניירות ערך“ – תאגיד בנקאי וחבר הבורסה הישראלית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תושב חוץ“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} מי שאינו אזרח ישראלי ואינו נמצא בישראל;
{{ח:תתת|(2)}} מי שנמצא בישראל על פי אשרה ורשיון לישיבת מעבר או על פי אשרה ורשיון לישיבת ביקור;
{{ח:תתת|(3)}} תאגיד שמשרדו הרשום אינו בישראל ומקום עסקיו העיקרי אינו בישראל, והוא אינו רשום בישראל כחברה נכרית, ואינו נציגות, סניף או סוכנות בישראל של תאגיד כאמור;
{{ח:תתת|(4)}} איש סגל של נציגות מדינת חוץ הנושא דרכון דיפלומטי של מדינת חוץ ועובד ארגון האומות המאוחדות הנושא תעודת מסע של הארגון;
{{ח:תתת|(5)}} מי שמתקיימים בו התנאים שקבע שר האוצר בתקנות שלפיהן יש לראותו כתושב חוץ לענין חוק זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תושב ישראל“ – מי שאינו תושב חוץ, לרבות אזרח ישראל שהוא תושב אזור ותאגיד שהוא בשליטתו של אזרח ישראל ומשרדו הרשום הוא באזור; לענין זה, ”אזור“ – יהודה והשומרון וחבל עזה.

{{ח:סעיף|2|היטל על מכירת ניירות ערך נסחרים}}
{{ח:ת}} תושב ישראל המוכר נייר ערך ישראלי או נייר ערך חוץ וכן תושב חוץ המוכר נייר ערך ישראלי, חייב בהיטל בשיעור של 2% מהתמורה בעד המכירה; שולמה התמורה במטבע חוץ, היא תחושב לענין זה בשקלים לפי השער היציג שפרסם בנק ישראל ביום העברת התמורה למוכר, ואם לא פורסם שער יציג ביום האמור – לפי השער היציג שפורסם לאחרונה לפני העברת התמורה.

{{ח:סעיף|3|סמכות לפטור מהיטל מכירת נייר ערך בשיטת המסחר המבוקר}}
{{ח:ת}} שר האוצר רשאי בתקנות, באישור ועדת הכספים של הכנסת, לפטור מן ההיטל, כולו או חלקו, מכירת נייר ערך בעל רמת סחירות נמוכה במסגרת מסחר מבוקר בבורסה הישראלית, ולקבוע תנאים, סייגים והוראות נילוות לפטור כאמור.

{{ח:סעיף|4|סמכות לפטור}}
{{ח:ת}} שר האוצר רשאי לפטור מן ההיטל לפי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}}, כולו או חלקו –
{{ח:תת|(1)}} מכירה בידי קרן להשקעות בנאמנות;
{{ח:תת|(2)}} מכירה שהיא פדיון יחידה;
{{ח:תת|(3)}} מכירה של איגרת חוב שהנפיקה המדינה או שהנפיק אחר מטעמה, בידי קופת גמל כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל)#סעיף 1|בסעיף 47 לפקודה}};
{{ח:תת|(4)}} מכירה של נייר ערך בנקאי מסויים, בידי תאגיד פלוני לתאגיד פלוני אחר, למטרת ויסות, הכל כפי שקבע, לענין זה, הממונה על שוק ההון, ביטוח וחסכון במשרד האוצר;
{{ח:תת|(5)}} סוגים אחרים של מכירות – באישור ועדת הכספים של הכנסת.

{{ח:סעיף|5|תחילת צווים}}
{{ח:ת}} בצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}} ניתן לקבוע כי תחילתו מיום תחילתן של תקנות שעת חירום (היטל שלום הגליל), התשמ״ב–1982, ולענין זה יראו את ההיטל לפי התקנות האמורות כאילו הוטל לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|6|אי תחולת פטור מכוח דין אחר}}
{{ח:תת|(א)}} הוראת כל דין הפוטרת ממס, היטל או תשלום חובה אחר (להלן – מסים), לרבות הוראה הקובעת כי דינו של אדם, לענין מסים, כדין המדינה – לא תחול על ההיטל לפי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) לא תחול חובת תשלום ההיטל על בנק ישראל.

{{ח:סעיף|7|אי התרת ההיטל בניכוי}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור בכל דין לא יותר ההיטל על פי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}} בניכוי לענין חישוב ההכנסה החייבת במס הכנסה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) רשאי אדם שההכנסה ממכירת ניירות ערך היא בידיו הכנסה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|סעיף 2(1) לפקודה}} לנכות את ההיטל בשל המכירות האמורות.

{{ח:סעיף|8|ניכוי במקור ומועד תשלום במתנה ובחליפין}}
{{ח:תת|(א)}} סוחר בניירות ערך, לרבות בנק ישראל, קרן להשקעות משותפות וכל אדם אחר, המעבירים למוכר ניירות ערך שמכירתם חייבת בהיטל על פי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}}, את התמורה בעד מכירתם, בין במישרין ובין בעקיפין, וכן קונה המשלם את התמורה במישרין למוכר, ינכה את ההיטל מהתמורה כשהוא מעביר או משלם כאמור ויעבירו לפקיד השומה לא יאוחר מתום יום העסקים השלישי שלאחר היום שבו נעשה הניכוי כאמור, או במועד אחר שנקבע בתקנות; לענין זה, ”יום עסקים“ – יום שאינו יום מנוחה כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 18א|בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש״ח–1948}}, ואינו יום העצמאות.
{{ח:תת|(ב)}} החייב בהיטל בשל מכירה שהיא מתנה או חליפין, בין שהיא נעשית באמצעות סוחר מוסמך ובין שלא באמצעותו, וכן מי שחייב בהיטל בשל מכירה הנעשית דרך העברת ניירות הערך מחשבונו אצל סוחר בניירות ערך לחשבונו של אדם אחר אצל סוחר בניירות ערך, יעביר את ההיטל לסוחר בניירות ערך, על מנת שיעבירו לפקיד השומה, כך:
{{ח:תתת|(1)}} כשהמכירה היא לא באמצעות סוחר בניירות ערך – תוך שבעה ימים מיום המכירה או במועד אחר שיקבע שר האוצר;
{{ח:תתת|(2)}} כשהמכירה היא באמצעות סוחר בניירות ערך – עם מתן ההוראה לביצועה.
{{ח:תת|(ג)}} סוחר בניירות ערך לא יבצע מכירה שחל עליה סעיף קטן (ב)(2), אלא לאחר שקיבל את סכום ההיטל לשם תשלומו לפקיד השומה; בוצעה מכירה כאמור ללא גביית ההיטל כאמור, יהיה הסוחר בניירות ערך חייב בהיטל, ללא זכות לנכותו לענין קביעת הכנסתו החייבת במס הכנסה.
{{ח:תת|(ד)}} סוחר בניירות ערך יעביר לפקיד השומה את ההיטל שקיבל על פי סעיף קטן (ב) מהחייב בו, או את ההיטל שהוא חייב בו לפי סעיף קטן (ג), לא יאוחר מתום יום העסקים השלישי שלאחר היום שבו קיבלו או יום ביצוע המכירה, לפי הענין.

{{ח:סעיף|9|החלת הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|פקודת מס הכנסה}}}}
{{ח:תת|(א)}} לענין גביית ההיטל, לרבות חובת הניכוי במקור, יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}}, לרבות הוראות העונשין החלות על אי מילוי הוראותיה, כאילו היה ההיטל מס הכנסה.
{{ח:תת|(ב)}} החייב בתשלום היטל או בניכויו והעברתו לפקיד השומה, ולא עשה כן במועד הקבוע {{ח:פנימי|פרק א|בפרק זה}}, יהא חייב בקנס פיגורים לפי {{ח:חיצוני|חוק המסים (קנס פיגורים)|חוק המסים (קנס פיגורים), התשמ״א–1981}}, ובלבד שהקנס יחול החל מן היום שלמחרת המועד לתשלום ההיטל או להעברתו.

{{ח:סעיף|10|סמכות לשינוי שיעור ההיטל}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר רשאי בצו לשנות את שיעור ההיטל לפי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף)|חוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף), התש״ט–1949}}, יחולו על צווים לפי סעיף זה כאילו היו צווים לפי {{ח:חיצוני|חוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף)#סעיף 1|סעיף 1 לחוק האמור}}, בשינויים המחוייבים לפי הענין ובשינוי זה: במקום ”חדשיים“ קרי ”חודש“.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: מילווה למימון מבצע שלום הגליל}}

{{ח:סעיף|11|פרשנות והגדרות|תיקון: תשמ״ח}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ב|בפרק זה}} –
{{ח:תת|(1)}} תהא לכל מונח המשמעות שיש לו {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|בפקודה}} אם אין הוראה אחרת, ולענין זה, הכנסה חייבת בחבר־בני־אדם – כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 1|בסעיף 1 לפקודה}}, למעט דיבידנד ששולם בשנת המס המהווה בסיס למילווה;
{{ח:תת|(2)}} ”שכיר“ – יחיד שלפחות 75% מהכנסתו היא הכנסה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.2|סעיף 2(2) לפקודה}};
{{ח:תת|(3)}} ”סף המס“, לגבי מילווה בשל הכנסת עבודה – שווי נקודות הזיכוי שיחיד זכאי להן בחודש פלוני, כפול ארבע, ולגבי מילווה בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה –
{{ח:תתת|(א)}} לרווק או לנשוי שאשתו עובדת – 46,660 שקלים;
{{ח:תתת|(ב)}} לנשוי שאשתו אינה עובדת – 67,400 שקלים;
{{ח:תת|(4)}} ”מדד“ – מדד המחירים לצרכן שקבעה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אף אם נתפרסם בידי כל מוסד ממשלתי אחר, לרבות כל מדד רשמי אחר שיבוא במקומו, בין שהוא בנוי על אותם נתונים שעליהם בנוי המדד הקיים ובין אם לאו; אם יבוא מדד אחר במקום המדד הקיים, תקבע הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את היחס שבינו לבין המדד המוחלף;
{{ח:תת|(5)}} ”מדד ממוצע“, לגבי שנת מס – ממוצע המדדים שפורסמו לכל חדשי אותה שנה;
{{ח:תת|(6)}} ”מדד יסודי“, לגבי סכומי מילווה ששולמו במועדם –
{{ח:תתת|(א)}} לענין החישוב הראשון של ההצמדה –
{{ח:תתתת|(1)}} לגבי מילווה בשל הכנסת עבודה – המדד של חודש דצמבר 1982;
{{ח:תתתת|(2)}} לגבי מילווה בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה – כשבסיס המילווה הוא הכנסה בשנת המס 1981 או לפניה וכשבסיס המילווה הוא הכנסה שבשנת המס 1982 נקבעה לגביה לראשונה חובת תשלום מקדמות – המדד של חודש פברואר 1983;
{{ח:תתתת|(3)}} לגבי מילווה בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה – כשבסיס המילווה הוא הכנסה לפי דו״ח לשנת המס 1982 או לפי שומה לפי מיטב השפיטה לשנה האמורה – המדד של החודש האחרון של רבעון שנת המס שבו שולם המילווה;
{{ח:תתת|(ב)}} לענין כל חישוב הצמדה שלאחר החישוב הראשון – המדד החדש של חישוב ההצמדה הקודם;
{{ח:תת|(7)}} ”מדד חדש“, לגבי סכומי מילווה ששולמו במועדם – לענין החישוב הראשון של ההצמדה – המדד של חודש פברואר 1984; לענין חישוב ההצמדה לכל שנת מס החל משנת המס 1984 ועד שנת המס שלפני שנת המס שבה חל מועד פרעונו של חלק מן המילווה – המדד של חודש פברואר של כל שנת מס כאמור; ולענין שנת המס שבה חל מועד פרעונו של חלק מן המילווה – המדד שפורסם לאחרונה לפני מועד הפרעון;
{{ח:תת|(8)}} ”שיעור עליית המדד“ –
{{ח:תתת|(א)}} לגבי הכנסה חייבת בשנים שקדמו לשנת המס 1980 – ההפרש שבין המדד הממוצע לשנת המס שהכנסתה מהווה בסיס למילווה (להלן – המדד הבסיסי) לבין המדד הממוצע לשנת המס 1980, מחולק במדד הבסיסי;
{{ח:תתת|(ב)}} לגבי סכומי המילווה – ההפרש שבין המדד היסודי לבין המדד החדש, כשהוא מחולק במדד היסודי;
{{ח:תת|(9)}} ”שער יציג“ – השער היציג של הדולר של ארצות הברית של אמריקה, שפרסם בנק ישראל, ובלבד שבתקופה שבה אין בנק ישראל נוהג לפרסם שערים יציגים, יקבע נגיד בנק ישראל מהו השער היציג לענין חוק זה;
{{ח:תת|(10)}} ”שער יציג בסיסי“, לגבי סכומי מילווה ששולמו במועדם –
{{ח:תתת|(א)}} לגבי מילווה בשל הכנסת עבודה – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש דצמבר 1982;
{{ח:תתת|(ב)}} לגבי מילווה בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה – כשבסיס המילווה הוא הכנסה בשנת המס 1981 או לפניה וכשבסיס המילווה הוא הכנסה שבשנת המס 1982 נקבעה לגביה לראשונה חובת תשלום מקדמות – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש פברואר 1983;
{{ח:תתת|(ג)}} לגבי מילווה בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה – כשבסיס המילווה הוא הכנסה לפי דו״ח לשנת המס 1982 או לפי שומה לפי מיטב השפיטה לשנה האמורה – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש האחרון של רבעון שנת המס שבו שולם המילווה;
{{ח:תת|(11)}} ”שער יציג חדש“ – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש שקדם לחודש שבו חל מועד הפרעון של חלק מן המילווה;
{{ח:תת|(12)}} ”היום הקובע“ – כ״ה בטבת התשמ״ד (31 בדצמבר 1983);
{{ח:תת|(13)}} ”הכנסה חבת־מילווה“ – ההכנסה שאילולא {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}} היתה מהווה בסיס לתשלום דמי ביטוח לאומי לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 344|סעיפים 163}} {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 352|ו־170 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשכ״ח–1968}}, ללא הגבלת סכום;
{{ח:תת|(14)}} ”דו״ח“ – דו״ח על הכנסה על פי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 131|סעיף 131 לפקודה}};
{{ח:תת|(15)}} ”בסיס המילווה“ –
{{ח:תתת|(א)}} לגבי הכנסת עבודה – הכנסת עבודה שמקבל יחיד בעד עבודה בחדשים יולי 1982 עד אפריל 1983 וכן הכנסתו מעבודה בעד שעות נוספות או מהענקה בעד פריון עבודה ששולמה בתקופה האמורה ומענק שחל עליו {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 18|סעיף 18(ב) לפקודה}}, המשתלם לבעל שליטה בעד שנת המס 1982;
{{ח:תתת|(ב)}} לגבי הכנסה מכל מקור אחר, כשהיא בידי מי שיש לו הכנסה כאמור בשנת המס 1982 –
{{ח:תתתת|(1)}} הכנסתו החייבת בשנת המס 1980 בתיאומים אלה:
{{ח:תתתתת|(א)}} אם הוא חברה תעשייתית – הכנסתה החייבת לפני הניכוי שהיא זכאית לו על פי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_208723.pdf|חוק מס הכנסה (ניכויים מיוחדים בשל אינפלציה) (הוראת שעה ותיקוני חוק), התשמ״א–1981}} (להלן – ניכוי האינפלציה), או הניכוי בשל מלאי לפי {{ח:חיצוני|חוק עידוד התעשיה (מסים)#סעיף 5א|סעיף 5א לחוק עידוד התעשיה (מסים), התשכ״ט–1969}} – אם תבעה אותו;
{{ח:תתתתת|(ב)}} אם הוא איננו חברה תעשייתית ותבע את ניכוי האינפלציה – הכנסתו החייבת לפני ניכוי האינפלציה, ואם ויתר על ניכוי האינפלציה – הכנסתו החייבת בתוספת 15% ממנה;
{{ח:תתתתת|(ג)}} אם הוא חברת ביטוח – הכנסתה החייבת בתוספת 15% ממנה, והכל על פי הדו״ח שהגיש, ואם נקבעה לו שומה סופית – על פיה, וכפול ב־6.06;
{{ח:תתתת|(2)}} לא היתה לו הכנסה כאמור בפרט (1) שהוגש עליה דו״ח או נקבעה בשומה סופית – הכנסתו החייבת בשנת המס האחרונה שלגביה הוגש דו״ח או נקבעה שומה סופית, לפי ההכנסה הגבוהה שלפיהם, ובלבד שאיננה לפני שנת המס 1977, כשהיא מוכפלת בשיעור עליית המדד וב־6.06;
{{ח:תתתת|(3)}} מי שפרטים (1) ו־(2) אינם חלים עליו והיתה לו הכנסה בשנת המס 1981 – ההכנסה ששימשה בסיס לקביעת המקדמות שחוייב בתשלומן בשנת המס 1982, ואם הגיש דו״ח לשנת המס 1981 – על פי הדו״ח האמור, ואם לא חוייב בתשלום מקדמות ולא הגיש דו״ח כאמור – על פי שומה שנקבעה לו לפי מיטב השפיטה, כפול 2.9, והכל לפני ניכוי בשל אינפלציה;
{{ח:תתתת|(4)}} מי שפרטים (1) עד (3) אינם חלים עליו והיתה לו הכנסה בשנת המס 1982 שנקבעה לגביה לראשונה חובת תשלום מקדמות – ההכנסה ששימשה בסיס לקביעת המקדמות, ואם לא נקבעו לו מקדמות כאמור – על פי דו״ח שהגיש, ואם לא חוייב בתשלום מקדמות ולא הגיש דו״ח כאמור – על פי שומה שנקבעה לו לפי מיטב השפיטה;
{{ח:תת|(16)}} ”שנת מס“ – תקופה של שנים עשר חדשים שתחילתם ב־1 באפריל של כל שנה.

{{ח:סעיף|12|החיוב במילווה ושיעורו}}
{{ח:תת|(א)}} יחיד יהא חייב למדינה במילווה בשיעור מבסיס המילווה, כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} בשל הכנסת עבודה המשתלמת לו בעד עבודתו בחדשים יולי 1982 עד אפריל 1983 –
{{ח:תתתת|(א)}} אם בסיס המילווה אינו עולה על סף המס בחודש פלוני – יהיה פטור מהמילווה באותו חודש; לענין זה, מי שעובד רק במשרה חלקית יחושב לגביו בסיס המילווה על פי ההכנסה שהיתה משתלמת לו אילו עבד באותה עבודה במשרה מלאה;
{{ח:תתתת|(ב)}} אם סכום בסיס המילווה הוא עד 7,500 שקלים לחודש – 2% מההכנסה חבת־המילווה; לענין זה, מי שעובד רק במשרה חלקית יחושב שיעור המילווה שלו כאילו בסיס המילווה הוא על פי הכנסה שהיתה משתלמת לו אילו עבד באותה עבודה במשרה מלאה;
{{ח:תתתת|(ג)}} אם סכום בסיס המילווה עולה על האמור בפסקת משנה (ב) ואינו עולה על 30,000 שקלים לחודש – 4% מההכנסה חבת־המילווה;
{{ח:תתתת|(ד)}} אם סכום בסיס המילווה עולה על 30,000 שקלים לחודש – 5% מההכנסה חבת־המילווה;
{{ח:תתתת|(ה)}} סכומי בסיס המילווה שבפסקאות משנה (ב) עד (ד) יתואמו לעליית המדד על פי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 120ב|סעיף 120ב לפקודה}}, כאילו היו תקרות הכנסה;
{{ח:תתת|(2)}} בשל הכנסת עבודה כשבסיס המילווה הוא מענק שחל עליו {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 18|סעיף 18(ב) לפקודה}}, המשתלם לבעל שליטה בעד שנת המס 1982 לאחר חודש אפריל 1983 – 5% ממנו;
{{ח:תתת|(3)}} בשל הכנסה שאינה הכנסת עבודה –
{{ח:תתתת|(א)}} אם סכום בסיס המילווה אינו עולה על סף המס יהיה פטור מהמילווה;
{{ח:תתתת|(ב)}} אם סכום בסיס המילווה הוא עד 129,860 שקלים – 3% ממנו;
{{ח:תתתת|(ג)}} אם סכום בסיס המילווה עולה על האמור בפסקת משנה (ב) ואינו עולה על 519,400 שקלים – 4% ממנו;
{{ח:תתתת|(ד)}} אם סכום בסיס המילווה עולה על 519,400 שקלים – 5.5% ממנו;
{{ח:תתת|(4)}} לענין פסקה (3), דין קיבוץ כדין יחיד.
{{ח:תת|(ב)}} חבר־בני־אדם יהא חייב למדינה במילווה בשיעור של 10% מבסיס המילווה.

{{ח:סעיף|13|פטורים ממילווה}}
{{ח:תת|(א)}} אלה פטורים ממילווה:
{{ח:תתת|(1)}} עובד יומי כמשמעותו לענין {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}} – בשל השכר שהוא מקבל מעבודתו כעובד כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} מי שמקבל פנסיה או קיצבת זיקנה והוא גבר שלפני יום י׳ בתמוז התשמ״ב (1 ביולי 1982) מלאו לו 65 שנים, אשה שלפני היום האמור מלאו לה 60 שנים או פועל בנין המקבל קיצבה מקרן לביטוח פועלי בנין שלפני היום האמור מלאו לו 55 שנים – בשל הפנסיה או הקיצבה שהם מקבלים;
{{ח:תתת|(3)}} מי שמקבל סכומים הפטורים ממס לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 9.6|סעיף 9(6) עד (6ה) לפקודה}}, אשה המקבלת סכומים מהמוסד לביטוח לאומי על פי {{ח:חיצוני|חוק המזונות (הבטחת תשלום)|חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל״ב–1972}}, הפטורים ממס לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 9.22|סעיף 9(22) לפקודה}}, וכן מי שמקבל תקבולי ביטוח סוציאלי הפטורים ממס לפי {{ח:חיצוני|צו מס הכנסה (פטור ממס על תקבולי ביטוח סוציאלי מחוץ לישראל)|צו מס הכנסה (פטור ממס על תקבולי ביטוח סוציאלי מחוץ לישראל), התשל״ז–1976}} – בשל הסכומים האמורים.
{{ח:תת|(ב)}} שר האוצר רשאי, עד היום הקובע, לפטור מהמילווה, כולו או חלקו, עצמאי או חברה שפעילותם הכלכלית בשנת המס 1982 ירדה בשיעור ניכר בהשוואה לשנת בסיס המילווה.

{{ח:סעיף|14|פטור ממס}}
{{ח:ת}} הריבית והפרשי ההצמדה על המילווה פטורים ממס.

{{ח:סעיף|15|דין הכנסת עבודה ששולמה כמילווה}}
{{ח:ת}} החלק מהכנסת עבודה ששולם כמילווה יהיה פטור ממס בידי העובד ופטור ממס מעסיקים על פי {{ח:חיצוני|חוק מס מעסיקים|חוק מס מעסיקים, התשל״ה–1975}}, וממס שכר על פי {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף|חוק מס ערך מוסף, התשל״ו–1975}}, ולא ייחשב כהכנסת עבודה לענין הפרשות העובד והפרשות המעביד בשל עובדו לביטוח הלאומי ולענין הפרשות אחרות של העובד ושל המעביד בשל עובדו, למעט הפרשה לקופת גמל לקיצבה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל)#סעיף 1|בסעיף 47 לפקודה}}.

{{ח:סעיף|16|תשלום המילווה}}
{{ח:תת|(א)}} כל המשלם או האחראי לתשלום הכנסת עבודה ינכה ממנה בעת תשלומה את המילווה.
{{ח:תת|(ב)}} המילווה על הכנסה שאינה הכנסת עבודה ישולם כך:
{{ח:תתת|(1)}} אם חייבים בתשלום מקדמות בשלה – בעשרה תשלומים כשהתשלום הראשון הוא ביום 20 בספטמבר 1982 והתשלומים האחרים ב־10 לכל חודש שאחריו, כלהלן:
{{ח:תתת}}

החודש	האחוז מסכום המילווה

ספטמבר	7

אוקטובר	7

נובמבר	8.5

דצמבר	8.5

ינואר	10

פברואר	10

מרס	11.5

אפריל	11.5

מאי	13

יוני	13

{{ח:תת|(2)}} אם אין חייבים בתשלום מקדמות בשלה – בתשלום אחד במועד להגשת הדו״ח.

{{ח:סעיף|17|פרעון המילווה|תיקון: תשנ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} המילווה ייפרע לכל בעל מילווה בארבעה תשלומים שנתיים שווים החל משנת המס 1993; הפרעון ייעשה לכל בעל מילווה באחד מחדשי שנת הפרעון, ביום השמונה עשר של החודש, לפי שיטה שנקבעה בתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), בעל מילווה יהיה רשאי, החל במועד פדיון החלק הראשון של המילווה שלו, להודיע כי רצונו שהמילווה או יתרתו ייפרעו בתשלום אחד; הודיע כאמור – ייפרעו כל חלקי המילווה שטרם הגיע מועד פדיונם על פי הקבוע בתקנות, לפי ערך המילווה במועד הפדיון המוקדם כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 19א|בסעיף 19א(ג)}}.

{{ח:סעיף|18|הצמדה}}
{{ח:ת}} המילווה יהיה צמוד, לפי בחירתו של בעל המילווה, ל־80% משיעור עליית המדד, בתוספת ריבית שנתית צמודה של 1%, או לשיעור עליית השער היציג ללא ריבית, כמפורט להלן:
{{ח:תת|(1)}} כשההצמדה היא למדד – יוכפל מדי שנה סכום המילווה בתוספת הריבית השנתית של 1% ב־80% משיעור עליית המדד באותה שנה; הסכום המתקבל ייווסף לסכום המילווה ויהווה חלק ממנו הן לענין חישוב כאמור של הריבית וההצמדה בשנה שלאחריה, והן לענין פרעון המילווה;
{{ח:תת|(2)}} הריבית כאמור בפסקה (1) תחושב מהיום הראשון בחודש שבו פורסם המדד היסודי לענין החישוב הראשון של ההצמדה;
{{ח:תת|(3)}} כשההצמדה היא לשער היציג – יוגדל סכום המילווה בשיעור העליה של השער היציג החדש לעומת השער היציג הבסיסי.

{{ח:סעיף|19|פדיון מוקדם לקשישים}}
{{ח:ת}} שר האוצר יקבע בתקנות הוראות ותנאים בדבר פדיון מוקדם של המילווה, כולו או מקצתו, למי שמלאו לו 65 שנים; בתקנות כאמור ניתן לקבוע כי בעת הפרעון המוקדם ייהפך חלק מן המילווה למס.

{{ח:סעיף|19א|פדיון מוקדם ליורשים|תיקון: תשמ״ח, תשנ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} נפטר בעל מילווה, ייפרע המילווה בתשלום אחד לבן־זוגו, ואם לא השאיר בן זוג – ליורשיו האחרים, תוך שלושה חדשים מיום שבן הזוג או היורשים, לפי הענין, הגישו בקשה לכך.
{{ח:תת|(ב)}} פרעון מילווה לפי סעיף קטן (א) לבן זוג של בעל המילווה או ליורש אחר שמלאו לו 65 שנים ייעשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}, כאשר לענין חישוב הפרשי ההצמדה יחול האמור בפסקאות (3) ו־(4) לסעיף קטן (ג) להלן, ולענין חישוב הריבית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(2)}} ייעשה החישוב עד היום האחרון של החודש שקדם לחודש שבו פורסם המדד החדש.
{{ח:תת|(ג)}} פרעון מילווה לפי סעיף קטן (א) למי שאינו בן זוגו של בעל המילווה ואינו יורש אחר שמלאו לו 65 שנים ייעשה לפי ערך המילווה במועד הפדיון המוקדם; לענין זה, ”ערך המילווה במועד הפדיון המוקדם“ – המילווה בתוספת הריבית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(2)}} עד תום המועד האחיד של הפדיון בניכוי שיעור ריבית דריבית שתחושב על בסיס שנתי, שלדעת שר האוצר משקף את ההטבה הנובעת מהקדמת מועד הפדיון, מהמועד האחיד של הפדיון עד מועד הפדיון המוקדם, והכל בתוספת הפרשי הצמדה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}; לענין זה –
{{ח:תתת|(1)}} ”המועד האחיד של הפדיון“ – לגבי פדיון מוקדם שבוצע עד יום כ״ה בניסן התשנ״ג (16 באפריל 1993) – יום ל׳ בניסן התשנ״ה (30 באפריל 1995), ולגבי פדיון מוקדם שבוצע החל ביום כ״ז בניסן התשנ״ג (18 באפריל 1993) – מועדי הפדיון הסופיים של כל בעל מילווה, שטרם חלפו בעת הפדיון המוקדם;
{{ח:תתת|(2)}} ”ניכוי“ –
{{ח:תתתת|(א)}} היתה תקופת הניכוי או חלקה קטנה משנה, יחושב הניכוי לגביה לפי מספר החדשים הקלנדריים השלמים יחסית למספר החדשים בשנה;
{{ח:תתתת|(ב)}} בוצע הפדיון המוקדם באחד הימים שמיום 1 בחודש עד יום 17 בו, יחושב הניכוי עד סוף החודש שקדם לחודש שבו חל מועד הפדיון; נעשה הפדיון המוקדם באחד הימים האחרים בחודש, יחושב הניכוי עד סוף החודש שבו נעשה הפדיון;
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:פנימי|סעיף 11|הגדרת ”מדד חדש“ שבסעיף 11}} תיקרא כאילו –
{{ח:תתתת|"(א)}} לגבי פרעון שבוצע ביום 15, 16 או 17 בחודש, במקום הסיפה המתחילה במלים ”ולענין שנת המס“ נאמר ”ולענין שנת המס שבה חל מועד הפדיון המוקדם של המילווה – המדד שפורסם בחודש שקדם לחודש שבו חל מועד הפדיון המוקדם“;
{{ח:תתתת|(ב)}} לגבי פרעון שבוצע באחד הימים האחרים בחודש, במקום הסיפה האמורה נאמר ”ולענין שנת המס שבה חל מועד הפדיון המוקדם של המילווה – המדד שפורסם לאחרונה לפני מועד הפדיון המוקדם“;
{{ח:תתת|(4)}} {{ח:פנימי|סעיף 11|הגדרת ”שער יציג חדש“ שבסעיף 11}} תיקרא כך:
{{ח:תתתת|"(א)}} לגבי פרעון שבוצע באחד הימים שמיום 1 בחודש עד יום 17 בו – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש שקדם בחדשיים לחודש שבו חל מועד הפדיון המוקדם;
{{ח:תתתת|(ב)}} לגבי פרעון שבוצע באחד הימים האחרים בחודש – ממוצע השערים היציגים שפרסם בנק ישראל בחודש שקדם לחודש שבו חל מועד הפדיון המוקדם;".
{{ח:תת|(ד)}} שר האוצר יקבע בתקנות את שיעור ניכוי הריבית דריבית האמור בסעיף קטן (ג), ורשאי הוא לקבוע שיעורי ניכוי שונים לכל אחת משיטות ההצמדה האמורות {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18}}; קביעת שיעורי הניכוי לפרעון מוקדם לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}} תהיה באישור ועדת הכספים של הכנסת.
{{ח:תת|(ה)}} שר האוצר רשאי לקבוע בתקנות כי בעת הפרעון המוקדם ייהפך חלק מן המילווה למס ורשאי הוא לקבוע הוראות ותנאים נוספים לענין פדיון מוקדם לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|19ב|פדיון מוקדם לנכה|תיקון: תשמ״ח}}
{{ח:ת}} ראה שר האוצר או מי שהוא הסמיכו לכך כי אדם ששילם מילווה הוא נכה שדרגת נכותו נקבעה על פי דין ל־40% או יותר והוא נתון במצוקה כלכלית, או בן זוג או הורה של נכה כאמור, רשאי הוא להורות כי המילווה ייפרע לפני מועד הפרעון; בפדיון מוקדם לפי סעיף זה יחושבו הפרשי הצמדה וריבית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19א|סעיף 19א(ב)}}.

{{ח:סעיף|20|זכות לחברת חוץ להמיר המילווה במס}}
{{ח:ת}} חברה תושבת חוץ, זכאית, בהודעה שתיתן לפקיד השומה לא יאוחר מהמועד לתשלום המילווה, להמירו במס בסכום השווה ל־80% מהמילווה שהיא חייבת בו.

{{ח:סעיף|21|מועד שחל ביום מנוחה|תיקון: תשנ״ג}}
{{ח:ת}} חל מועד הנקוב בחוק זה לביצוע פדיון ביום שאינו יום עסקים בנקאי, יידחה המועד ליום העסקים הבנקאי הראשון שלאחריו; לענין זה, ”יום עסקים בנקאי“ – יום שבו פועלים רוב סניפי התאגידים הבנקאיים ואשר לגביו נוהגים התאגידים הבנקאיים לקיים סליקה של שיקים, חיובים אחרים וזיכויים.

{{ח:סעיף|22|קביעת מדדים ושער יציג בסיסי לסכומים ששולמו באיחור}}
{{ח:ת}} שר האוצר רשאי לקבוע, בצו, מדד יסודי, מדד חדש ושער יציג בסיסי לגבי סכומי מילווה שלא שולמו במועד אך שולמו לפני היום הקובע, ורשאי הוא לקבוע מדדים ושערים כאמור לפי המועדים שבהם שולמו הסכומים האמורים.

{{ח:סעיף|23|מילווה שלא שולם עד היום הקובע}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות מה יהא דינו של מילווה שלא שולם עד היום הקובע; בתקנות אלה ניתן גם לקבוע כי המילווה ייהפך למס או שלא ייגבה.
{{ח:תת|(ב)}} תקנות לפי סעיף קטן (א) יכול שיהיו כלליות או לסוגים של חייבים במילווה או לפי מבחנים אחרים שנקבעו.

{{ח:סעיף|24|קנס פיגורים והפרשי הצמדה}}
{{ח:ת}} סכומי מילווה שלא שולמו במועד יראו אותם כמס לענין {{ח:חיצוני|חוק המסים (קנס פיגורים)|חוק המסים (קנס פיגורים), התשמ״א–1981}}, וכן תחול לגביהם חובת תשלום הפרשי הצמדה כמשמעותם {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 159א|בסעיף 159א(א) לפקודה}} בעד התקופה המתחילה בתום שבועיים ממועד התשלום.

{{ח:סעיף|25|ייחוס סכומים ששולמו}}
{{ח:תת|(א)}} מעביד ששילם סכומים בשל ניכויי מס, בשל מילווה על פי חוק זה בשל עובדיו ובשל המילווה שהוא חייב בו, ייזקף התשלום תחילה על חשבון המילווה שעובדיו חייבים בו.
{{ח:תת|(ב)}} אדם ששילם לפקיד השומה סכומים על חשבון מס ומילווה, ייזקף התשלום תחילה על חשבון המילווה.

{{ח:סעיף|26|המילווה אינו ניתן להעברה}}
{{ח:תת|(א)}} המילווה לא יהיה סחיר ולא יהא ניתן לשעבוד או להעברה, פרט להעברות מכוח הדין.
{{ח:תת|(ב)}} המילווה ייפרע לבעל הרשום.

{{ח:סעיף|27|הנהלת המילווה}}
{{ח:ת}} הנהלת המילווה תהיה בידי בנק ישראל (להלן – המינהלה).

{{ח:סעיף|28|פנקס בעלים רשומים}}
{{ח:תת|(א)}} המינהלה תנהל פנקס ובו יירשמו שמותיהם, מעניהם ומספרי הזהוי של בעלי המילווה ושוויו הנקוב של המילווה.
{{ח:תת|(ב)}} הפנקס ישמש ראיה לכאורה לכל ענין הרשום בו כדין.

{{ח:סעיף|29|קביעת תנאים בתקנות}}
{{ח:ת}} שר האוצר יקבע בתקנות הוראות ותנאים שיחולו על ניהול המילווה בידי המינהלה ופדיונו, לרבות בדבר דרכי הפדיון והפרטים שימסור בעל המילווה לצורך ביצוע הפדיון.

{{ח:סעיף|30|תעודות מילווה}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר רשאי לקבוע בתקנות, כי על סכומי המילווה ששילם אדם יינתנו לו תעודות רשומות על שמו; תעודות המילווה לא יהיו סחירות ולא יהיו ניתנות לשעבוד או להעברה, פרט להעברות מכוח הדין.
{{ח:תת|(ב)}} בתקנות כאמור בסעיף קטן (א) ייקבעו ענינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} ההוראות והתנאים שיחולו על תעודות המילווה לרבות בדבר הוצאתן ופדיונן ובדבר היתרות שסכומן קטן מהערך הנקוב הנמוך ביותר של תעודות המילווה;
{{ח:תתת|(2)}} שתעודות המילווה יהיו על סכום המתחלק ל־10 ללא יתרה;
{{ח:תתת|(3)}} דרכי מסירת תעודות המילווה לבעליהן.

{{ח:סעיף|31|הוראת מעבר לענין ניכוי במקור}}
{{ח:ת}} מעביד ששילם הכנסת עבודה בעד עבודה בחודש יולי 1982 לפני תחילתו של חוק זה ינכה את המילווה המגיע מעובדו בעד החודש האמור יחד עם המילווה שעליו לנכות בעת תשלום הכנסת העבודה בעד עבודה בחודש אוגוסט 1982.

{{ח:סעיף|32|תחולת הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}}}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|הפקודה}} יחולו על המילווה כאילו היה חלק מהמס, והוא במידה שאין בחוק זה הוראה אחרת לאותו ענין, ובלבד שלענין הדו״ח שמעביד חייב להגישו לפקיד השומה בקשר לסכומי המילווה שניכה מעובדיו, יהיה מועד הגשתו לגבי ניכויי סכום המילווה כולו, תשעים ימים לאחר החודש האחרון שבו עליו לנכות את המילווה מעובדו.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: היטל על נסיעה לחוץ לארץ}}

{{ח:סעיף|33|היטל נסיעה לחו״ל}}
{{ח:ת}} מי שנוסע לחוץ לארץ וחייב באגרת נוסע על פי {{ח:חיצוני|תקנות רשות שדות התעופה (אגרות)|תקנות רשות שדות התעופה (אגרות), התשמ״א–1981}}, או על פי {{ח:חיצוני|תקנות הנמלים|תקנות הנמלים, התשל״א–1971}}, ישלם בעת יציאתו מהארץ היטל בשיעור של 600 שקלים; ההיטל ישולם לאוצר המדינה באמצעות הרשות המוסמכת לגבות את אגרת הנוסע, או באמצעות תאגיד בנקאי.

{{ח:סעיף|34|העברת ההיטל לאוצר}}
{{ח:ת}} מי שגבה את ההיטל לפי {{ח:פנימי|סעיף 33|סעיף 33}} יעבירו לחשב הכללי במשרד האוצר, תוך שבעה ימים מיום גבייתו או במועד אחר שהורה לו שר האוצר.

{{ח:סעיף|35|פטור}}
{{ח:ת}} ההיטל לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} לא יחול על –
{{ח:תת|(1)}} מי שנמצא בישראל על פי אשרה ורשיון לישיבת מעבר או על פי אשרה ורשיון לישיבת ביקור;
{{ח:תת|(2)}} דיפלומט של מדינת חוץ, עובד ארגון האומות המאוחדות או סוכנויותיו המיוחדות, ארגון הצלב האדום ואנשי הכוח הרב לאומי כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק חסינויות וזכויות (הכוח הרב לאומי)|בחוק חסינויות וזכויות (הכוח הרב לאומי), התשמ״ב–1982}}.

{{ח:סעיף|36|תחולה}}
{{ח:ת}} תחולתו של {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} עד יום י״ג בתשרי התשמ״ג (30 בספטמבר 1982).

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|37|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר האוצר ממונה על ביצוע חוק זה ורשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

{{ח:סעיף|38|מס מעסיקים – הבטחת תוקף}}
{{ח:ת}} כדי למנוע ספק נאמר בזה כי קביעת מס מעסיקים (שיעור מס מעסיקים לשנת המס 1982), התשמ״ב–1982, נקבעה לפני תחילת שנת המס 1982.

{{ח:סעיף|39|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק לעידוד השקעות הון|בחוק לעידוד השקעות הון, התשי״ט–1959}}.}}

{{ח:סעיף|40|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה ביום י״ב באב התשמ״ב (1 באוגוסט 1982).

{{ח:סעיף|41|סייג|תיקון: תשמ״ט}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה כפופות להוראות {{ח:חיצוני|חוק המילוות (הוראות שונות)|חוק המילוות (הוראות שונות), תשל״ח–1977}}.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ח׳ באב התשמ״ב (28 ביולי 1982).}}
* '''יצחק נבון'''
נשיא המדינה
* '''מנחם בגין'''
ראש הממשלה
* '''יורם ארידור'''
שר האוצר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]