חוק סדר הדין הפלילי

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ״ב–1982}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001122}} '''נוסח קודם:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ה, 161|חוק סדר הדין הפלילי|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_211740.pdf}}, {{ח:תיבה|352|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_ec_317754.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ו, 10|חוק ביטול התיישנות בפשעים נגד האנושות|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208305.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ט, 194|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209303.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ג, 224|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209302.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ד, 86|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209301.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ה, 6|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209300.pdf}}, {{ח:תיבה|76|תיקון מס׳ 2 לחוק הסעד (טיפול במפגרים)|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209019.pdf}}, {{ח:תיבה|130|תיקון לפקודת הידיעות הטלגרפיות לעתונות|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_208413.pdf}}, {{ח:תיבה|218|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209299.pdf}}, {{ח:תיבה|XVI|ת״ט}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 7|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_ec_317779.pdf}}, {{ח:תיבה|244|תיקון מס׳ 8|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209298.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ז, 313|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209296.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 162|תיקון מס׳ 11 לחוק השיפוט הצבאי|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209640.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 61|תיקון מס׳ 9 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209184.pdf}}, {{ח:תיבה|138|תיקון מס׳ 12|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209295.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 134|חוק הגנת הפרטיות|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208332.pdf}}, {{ח:תיבה|144|תיקון מס׳ 14|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209294.pdf}}, {{ח:תיבה|192|תיקון מס׳ 15|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209293.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 20|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_ec_317465.pdf}}, {{ח:תיבה|43|חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב]|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_311020.pdf}}, {{ח:תיבה|96|תיקון מס׳ 14 (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209292.pdf}}, {{ח:תיבה|172|תיקון מס׳ 14 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209180.pdf}}.

'''נוסח משולב:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשמ״ב, 48|חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב]|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_311020.pdf}}, {{ח:תיבה|96|חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס׳ 14) (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209292.pdf}}, {{ח:תיבה|170|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_ec_317817.pdf}}, {{ח:תיבה|176|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_ec_317466.pdf}}, {{ח:תיבה|195|תיקון מס׳ 15 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_208130.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ג, 130|תיקון מס׳ 18 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209749.pdf}}, {{ח:תיבה|145|תיקון לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209747.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 145|חוק שמירת הניקיון|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210225.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 14|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_ec_317467.pdf}}, {{ח:תיבה|140|תיקון לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210420.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 112|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210430.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 66|תיקון מס׳ 23 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210563.pdf}}, {{ח:תיבה|121|חוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210642.pdf}}, {{ח:תיבה|184|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210567.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 110|תיקון מס׳ 11|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210772.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״א, 140|חוק למניעת אלימות במשפחה|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211805.pdf}}, {{ח:תיבה|182|תיקון מס׳ 7 לחוק המים|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210868.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ב, 70|תיקון מס׳ 15 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211794.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ג, 118|חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210815.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 49|חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב)|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211692.pdf}}, {{ח:תיבה|59|חוק צער בעלי חיים|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210735.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 152|תיקון מס׳ 2 לחוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים)|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211148.pdf}}, {{ח:תיבה|164|תיקון מס׳ 19|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211601.pdf}}, {{ח:תיבה|198|תיקון מס׳ 36 לפקודת התעבורה|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211168.pdf}}, {{ח:תיבה|374|תיקון מס׳ 42 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211203.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 12|חוק הסניגוריה הציבורית|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211274.pdf}}, {{ח:תיבה|240|תיקון מס׳ 23|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211285.pdf}}, {{ח:תיבה|350|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211339.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ז, 125|תיקון לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211402.pdf}}, {{ח:תיבה|149|חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211405.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 213|תיקון מס׳ 26 והוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300224.pdf}}, {{ח:תיבה|220|תיקון מס׳ 23 לחוק הבזק|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300604.pdf}}, {{ח:תיבה|242|תיקון מס׳ 28|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300236.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 188|חוק זכויות נפגעי עבירה|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300412.pdf}}, {{ח:תיבה|222|תיקון מס׳ 2 לחוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300361.pdf}}, {{ח:תיבה|389|תיקון מס׳ 7 לחוק ההסגרה|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300371.pdf}}, {{ח:תיבה|448|תיקון מס׳ 32|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300393.pdf}}, {{ח:תיבה|452|תיקון מס׳ 28 (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300396.pdf}}, {{ח:תיבה|499|תיקון מס׳ 33 (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300403.pdf}}, {{ח:תיבה|561|תיקון מס׳ 25 לחוק הבזק|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300411.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 15|תיקון מס׳ 35 (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300425.pdf}}, {{ח:תיבה|173|חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300554.pdf}}, {{ח:תיבה|445|חוק תכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו־2003)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300504.pdf}}, {{ח:תיבה|448|תיקון מס׳ 36|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300506.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ג, 2|תיקון מס׳ 37|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300557.pdf}}, {{ח:תיבה|4|תיקון מס׳ 8 לפקודת זכות יוצרים|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300559.pdf}}, {{ח:תיבה|395|חוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003 ו־2004)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299931.pdf}}, {{ח:תיבה|534|תיקון מס׳ 26 והוראת שעה (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299794.pdf}}, {{ח:תיבה|536|חוק למניעת סחר בבני אדם (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299946.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ד, 328|חוק נושאי משרה שיפוטית (מניעה מלשבת בדין) (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299863.pdf}}, {{ח:תיבה|329|תיקון מס׳ 41|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299635.pdf}}, {{ח:תיבה|432|תיקון מס׳ 33 (הוראת שעה) (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299601.pdf}}, {{ח:תיבה|490|תיקון מס׳ 33 (הוראת שעה) (תיקון מס׳ 2)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299798.pdf}}, {{ח:תיבה|519|תיקון מס׳ 42|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299778.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 92|תיקון מס׳ 43|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299851.pdf}}, {{ח:תיבה|104|תיקון מס׳ 84 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299749.pdf}}, {{ח:תיבה|332|תיקון מס׳ 2 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299916.pdf}}, {{ח:תיבה|462|תיקון מס׳ 33 והוראת שעה (תיקון מס׳ 3)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299968.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 10|תיקון מס׳ 46|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299997.pdf}}, {{ח:תיבה|51|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299662.pdf}}, {{ח:תיבה|390|תיקון מס׳ 48|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299929.pdf}}, {{ח:תיבה|391|תיקון מס׳ 49|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299942.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 5|חוק איסור סחר בבני אדם (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300035.pdf}}, {{ח:תיבה|30|הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300669.pdf}}, {{ח:תיבה|308|תיקון מס׳ 51|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300083.pdf}}, {{ח:תיבה|456|תיקון מס׳ 52|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300041.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 34|תיקון מס׳ 53|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300154.pdf}}, {{ח:תיבה|48ג|חוק זכות יוצרים|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300007.pdf}}, {{ח:תיבה|82|ת״ט|https://olaw.org.il/laws/law-2122.pdf}}, {{ח:תיבה|415|תיקון מס׳ 55|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300682.pdf}}, {{ח:תיבה|662|תיקון מס׳ 99 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300911.pdf}}, {{ח:תיבה|665|תיקון מס׳ 51 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300110.pdf}}, {{ח:תיבה|784|חוק אוויר נקי|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299971.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 284|תיקון מס׳ 59|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300974.pdf}}, {{ח:תיבה|308|תיקון מס׳ 60|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301109.pdf}}, {{ח:תיבה|652|תיקון מס׳ 60 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300929.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 30|תיקון מס׳ 62 – הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301286.pdf}}, {{ח:תיבה|1169|תיקון מס׳ 3 לחוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301156.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ב, 3|תיקון מס׳ 101 לפקודת התעבורה|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301173.pdf}}, {{ח:תיבה|486|תיקון מס׳ 15 לחוק עובדים זרים|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301168.pdf}}, {{ח:תיבה|599|תיקון מס׳ 66|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300937.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 38|תיקון מס׳ 62 – הוראת שעה (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301608.pdf}}, {{ח:תיבה|60|תיקון מס׳ 6 לחוק גיל הנישואין|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301240.pdf}}, {{ח:תיבה|582|תיקון מס׳ 68|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_303811.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ה, 30|תיקון מס׳ 62 – הוראת שעה (תיקון מס׳ 2)|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_306580.pdf}}, {{ח:תיבה|114|תיקון מס׳ 69|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_306613.pdf}}, {{ח:תיבה|134|תיקון מס׳ 8 לחוק טיפול בחולי נפש|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_306617.pdf}}, {{ח:תיבה|240|תיקון מס׳ 113 לפקודת התעבורה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_313647.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 176|חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_316718.pdf}}, {{ח:תיבה|309|תיקון מס׳ 62 – הוראת שעה (תיקון מס׳ 3)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_318972.pdf}}, {{ח:תיבה|358|תיקון מס׳ 82 לחוק בתי המשפט|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_320777.pdf}}, {{ח:תיבה|635|תיקון מס׳ 26 לחוק הכניסה לישראל|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_323699.pdf}}, {{ח:תיבה|1141|תיקון מס׳ 75|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_348255.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 324|תיקון מס׳ 62 – הוראת שעה (תיקון מס׳ 4)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_366880.pdf}}, {{ח:תיבה|330|חוק להחלפת המונח מפגר (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_366910.pdf}}, {{ח:תיבה|338|תיקון מס׳ 77|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_367047.pdf}}, {{ח:תיבה|500|תיקון מס׳ 78|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382381.pdf}}, {{ח:תיבה|921|תיקון מס׳ 116 לחוק התכנון והבנייה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382860.pdf}}, {{ח:תיבה|1200|חוק העיצובים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_390481.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 92|תיקון מס׳ 81|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_457654.pdf}}, {{ח:תיבה|192|תיקון מס׳ 82|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491147.pdf}}, {{ח:תיבה|216|ת״ט|https://olaw.org.il/laws/law-2696.pdf}}, {{ח:תיבה|908|תיקון מס׳ 83|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504227.pdf}}, {{ח:תיבה|916|חוק הסמים המסוכנים (עבירת קנס מיוחדת – הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504270.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 223|חוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528386.pdf}}, {{ח:תיבה|233|תיקון מס׳ 137 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528388.pdf}}, {{ח:תיבה|238|תיקון מס׳ 87|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528391.pdf}}, {{ח:תיבה|250|תיקון מס׳ 21 לחוק ההגבלים העסקיים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528392.pdf}}, {{ח:תיבה|319|חוק המידע הפלילי ותקנת השבים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528760.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ף, 14|תיקון לחוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/22/law/22_lsr_567851.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״א, 296|תיקון לחוק המידע הפלילי ותקנת השבים|https://fs.knesset.gov.il/23/law/23_lsr_594613.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ב, 88|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו־2022)|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_611801.pdf}}, {{ח:תיבה|462|תיקון מס׳ 10 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_612736.pdf}}, {{ח:תיבה|721|תיקון מס׳ 11 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_618378.pdf}}, {{ח:תיבה|1016|תיקון מס׳ 92 – הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_646007.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ג, 32|תיקון מס׳ 19 והוראת שעה (תיקון) לחוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_1783709.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ד, 10|תיקון מס׳ 93 – הוראת שעה – חרבות ברזל (היוועדות חזותית)|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_3423410.pdf}}, {{ח:תיבה|297, 298|חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים (הוראת שעה – חרבות ברזל)|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_3757081.pdf}}, {{ח:תיבה|757|תיקון מס׳ 149 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4271926.pdf}}, {{ח:תיבה|796|תיקון מס׳ 38 לחוק הכניסה לישראל|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4303107.pdf}}, {{ח:תיבה|1036|תיקון מס׳ 8 והוראת שעה לחוק קידום התחרות בענף המזון|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4642909.pdf}}, {{ח:תיבה|1346|חוק הפרות תעבורה מינהליות|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4765655.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ה, 102|תיקון מס׳ 151 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_5223046.pdf}}, {{ח:תיבה|530|תיקון מס׳ 152 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_6235343.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ו, 16|תיקון מס׳ 101|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_9597290.pdf}}.

''שינוי תארים:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ה, 142|הודעת פקידי הממשלה (שינוי תארים)}}. ''שינוי תוספות:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשס״ח, 254|שינוי התוספת השלישית לחוק|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6632.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 877|שינוי התוספת השלישית לחוק|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6870.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 484|שינוי התוספת השלישית לחוק|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6963.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 2262|העברת תיקים לטיפול התביעה המשטרתית|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8031.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 1350|תיקון התוספת השלישית והרביעית|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8110.pdf}}. ''עדכון קנסות:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ג, 1503|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 948|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}, {{ח:תיבה|2065|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות) (מס׳ 2)}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 999|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 299|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 358|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשמ״ט, 1234|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשנ״ג, 486|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 994|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; תשס״ב, 138, 668; {{ח:תיבה|תשס״ג, 123|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 948|צו העונשין (שינוי שיעורי קנסות)}}. ''הארכת הוראת שעה:'' {{ח:תיבה|י״פ תשס״ו, 492|הודעה על החלטת הכנסת להאריך את תקופת תוקפה של הוראת שעה}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 546|הודעה על החלטת הכנסת להאריך את תקופת תוקפה של הוראת שעה}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 3490|הודעה על החלטת הכנסת להאריך את תקופת תוקפה של הוראת שעה}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 4281|הודעה על החלטת הכנסת להאריך את תקופת תוקפה של הוראת שעה}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 1374|הודעה על החלטת הכנסת להאריך את תקופת תוקפה של הוראת שעה}}; {{ח:תיבה|ק״ת תשפ״ו, 496|צו סדר הדין הפלילי (הארכת תוקפו של סימן ב׳1 בפרק ה׳ לחוק)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-12153.pdf}}. ''דחיית תחילה:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשפ״ב, 1720|צו המידע הפלילי ותקנת השבים (דחיית יום התחילה)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9922.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
הנוסח המשולב בא במקום חוק סדר הדין הפלילי, התשכ״ה–1965 (להלן – החוק המוחלף) ובמקום חוק ביטול התיישנות בפשעים נגד האנושות, התשכ״ו–1966. המספרים המופיעים בסוגריים ליד כותרת השוליים של כל סעיף, מציינים את מספר הסעיף של החוק המוחלף.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: בעלי הדין וייצוגם}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: מעצר הנאשם ושחרורו}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן א|סימן א׳: מעצר}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: שחרור בערובה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: שחרור מלא}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: הליכים שלפני המשפט}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן א|סימן א׳: תלונה, חקירה והעמדה לדין}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|סימן א׳1: סגירת תיק בהסדר}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ב|סימן ב׳: קובלנה}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|סימן ג׳: עיון בראיות התביעה}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|סימן ד׳: עיון בעדויות מומחים של ההגנה}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ה|סימן ה׳: אישום}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ו|סימן ו׳: זימון למשפט}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ז|סימן ז׳: הזמנת עדים והמצאת מסמכים}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ח|סימן ח׳: שמירת ראיות}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ט|סימן ט׳: הודיה בכתב}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: הליכי המשפט}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן א|סימן א׳: מועד המשפט}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ב|סימן ב׳: נוכחות בעלי הדין}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן ב׳1: היוועדות חזותית – הוראת שעה}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ג|סימן ג׳: פרוטוקול ותרגום}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ד|סימן ד׳: פתיחת המשפט}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימן ה׳: בירור האשמה}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ו|סימן ו׳: סדר חקירת עדים}}

{{ח:פנימי|פרק ה סימן ז|סימן ז׳: פסק הדין}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: ערעור}}

{{ח:פנימי|פרק ו1|פרק ו׳1: בתי משפט קהילתיים – הוראת שעה}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן א|סימן א׳: מטרה והגדרות}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ב|סימן ב׳: העברה לדיון בבית משפט קהילתי}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ג|סימן ג׳: ההליך בבית משפט קהילתי}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ד|סימן ד׳: הסמכת בתי משפט קהילתיים ומינוי שופטים קהילתיים}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ה|סימן ה׳: ועדת ההיגוי ובעלי תפקידים בהליך הקהילתי}}

{{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ו|סימן ו׳: תוקף ומעקב אחר יישום הוראות}}

{{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳: סדרי דין מיוחדים בעבירות קנס}}

{{ח:פנימי|פרק ז1|פרק ז׳1: סדרי דין מיוחדים בעבירות קנס מיוחדות – הוראת שעה {{ח:הערה|(פקע)}}}}

{{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳: הוראות שונות}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת ראשונה}}

{{ח:פנימי|תוספת 1א|תוספת ראשונה א׳}}

{{ח:פנימי|תוספת 1ב|תוספת ראשונה ב׳}}

{{ח:פנימי|תוספת 1ג|תוספת ראשונה ג׳}}

{{ח:פנימי|תוספת 1ד|תוספת ראשונה ד׳}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת שניה}}

{{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת שלישית}}

{{ח:פנימי|תוספת 4|תוספת רביעית}}

{{ח:פנימי|תוספת 5|תוספת חמישית}}

{{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת שישית}}

{{ח:פנימי|תוספת 7|תוספת שביעית}}

{{ח:פנימי|תוספת 8|תוספת שמינית: {{מוקטן|עבירות שלא יידונו בבית משפט קהילתי}}}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשס״ו־2|אחר=[218]}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הליכי חקירה והעדה של אנשים עם מוגבלות“ – {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), התשס״ו–2005}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מעשה“ – לרבות נסיון ומחדל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אזהרה“ – אזהרה בדרך הקבועה {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 2|בסעיף 2 לחוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה), התש״ם–1980}}.

{{ח:סעיף|2|תחולה|אחר=[1]}}
{{ח:ת}} סדר הדין הפלילי יהיה לפי חוק זה, זולת אם נקבע בחוק אחר או על פיו סדר דין שונה לענין הנדון.

{{ח:סעיף|3|סדר דין באין הוראות|אחר=[210]}}
{{ח:ת}} בכל ענין של סדר הדין שאין עליו הוראה בחיקוק, ינהג בית המשפט בדרך הנראית לו טובה ביותר לעשיית צדק.

{{ח:סעיף|4|אי צירוף תביעה אזרחית|אחר=[208]}}
{{ח:ת}} אין מצרפים תביעה אזרחית למשפט פלילי.

{{ח:סעיף|5|אין דנים פעמיים בשל מעשה אחד|אחר=[2, 218]}}
{{ח:ת}} אין דנים אדם על מעשה שזוכה או הורשע קודם לכן בשל עבירה שבו; אולם אם גרם המעשה למותו של אדם, דנים אותו על כך אף אם הורשע קודם לכן בשל עבירה אחרת שבאותו מעשה; ”הרשעה“, לענין סעיף זה – לרבות העמדה למבחן ללא הרשעה תחילה.

{{ח:סעיף|6|סמכות מקומית|תיקון: [תשמ״א], תשנ״ד, תש״ע־2, תשע״ו־3, תשע״ט־4, תשפ״ד־6|אחר=[3, 4]}}
{{ח:תת|(א)}} דנים נאשם בבית המשפט אשר באזור שיפוטו נעברה העבירה, כולה או מקצתה, או נמצא מקום מגוריו של הנאשם.
{{ח:תת|(ב)}} בעבירות מן המנויות {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}} שנעברו במצרכי מזון ובעבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן|חוק הגנת הצרכן, התשמ״א–1981}}, גם בית המשפט אשר באזור שיפוטו שווק או נמכר המצרך מוסמך לדון את הנאשם, ואם הוא היצרן – גם בית המשפט אשר באזור שיפוטו מתגורר המתלונן.
{{ח:תת|(ב1)}} בעבירת חוץ כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 7|בסעיף 7 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (להלן – חוק העונשין), שחלים עליה דיני העונשין של ישראל לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 13|סעיפים 13}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 14|ו־14 לחוק האמור}}, אם מקום מגוריו של הנאשם אינו בישראל או אינו ידוע, יידון הנאשם בבית המשפט אשר באזור שיפוטו נמצאת היחידה הממונה על חקירת העבירה.
{{ח:תת|(ג)}} אם המקום בו נעברה העבירה ומקום מגוריו של הנאשם אינם ידועים, יידון הנאשם בבית המשפט אשר באזור שיפוטו נתפס.
{{ח:תת|(ג1)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), בעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התחרות הכלכלית|חוק התחרות הכלכלית, התשמ״ח–1988}} ובעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק קידום התחרות בענפי המזון והפארם#פרק ב|פרק ב׳}} או לפי {{ח:חיצוני|חוק קידום התחרות בענפי המזון והפארם#סעיף 55|סעיף 55 לחוק קידום התחרות בענפי המזון והפארם, התשע״ד–2014}}, יידון הנאשם בבית משפט מחוזי שקבע שר המשפטים בצו, ורשאי השר להסמיך בצו את מנהל בתי המשפט להורות שתיקים תלויים ועומדים בבית משפט ביום תחילתו של הצו, ולא החל הדיון בהם, יועברו לדיון בבית המשפט שנקבע בצו.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (קביעת בית משפט לעניין חוק התחרות הכלכלית)|צו סדר הדין הפלילי (קביעת בית משפט לעניין חוק התחרות הכלכלית), התשנ״ד–1994}}, לפיו בית המשפט יהיה בית המשפט המחוזי מרכז–לוד.}}
{{ח:תת|(ד)}} שר המשפטים רשאי בצו, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, להחליף את {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}} או להוסיף עליה או לגרוע ממנה.

{{ח:סעיף|7|סמכות בצירוף אישומים או נאשמים|תיקון: תשמ״ב־3|אחר=[5]}}
{{ח:ת}} צורפו אישומים בכמה עבירות או הואשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד, מוסמך לדון בענין כל בית משפט אשר לו השיפוט, לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6}}, באחת העבירות או על אחד הנאשמים.

{{ח:סעיף|8|סמכות באין אחיזה בשום מקום|תיקון: תשמ״ב־3, תשס״ח|אחר=[6]}}
{{ח:ת}} קבע היועץ המשפטי לממשלה במקרה פלוני כי לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיפים 6}} {{ח:פנימי|סעיף 7|ו־7}} אין בית משפט אשר לו סמכות מקומית, יידון הנאשם בבית משפט בירושלים.

{{ח:סעיף|9|התיישנות עבירות|תיקון: תשס״א־3, תשס״ח־4, תשע״ב־3, תשע״ט־3|אחר=[7]}}
{{ח:תת|(א)}} באין הוראה אחרת לענין זה בחוק, אין להעמיד אדם לדין בשל עבירה אם עברו מיום ביצועה –
{{ח:תתת|(1)}} בפשע שדינו מיתה או מאסר עולם – שלושים שנים;
{{ח:תתת|(1א)}} בפשע שדינו שבע שנות מאסר ומעלה, והוא עבירה המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1ב|בתוספת הראשונה ב׳}} – 15 שנים;
{{ח:תתת|(2)}} בפשע אחר – עשר שנים;
{{ח:תתת|(3)}} בעוון – חמש שנים;
{{ח:תתת|(4)}} בחטא – שנה אחת.
{{ח:תת|(א1)|(1)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), ניתן להעמיד אדם לדין בשל עבירה כאמור בפסקה (1א) של אותו סעיף קטן, אם בחלוף 15 שנים מיום ביצוע העבירה טרם אותר החשוד ובידי הרשות החוקרת יש ראיה המהווה אמצעי זיהוי ביומטרי המפורט {{ח:פנימי|תוספת 1ד|בתוספת הראשונה ד׳}}, שיש יסוד סביר להניח שיש בה כדי להוכיח את זהות החשוד או את הקשר בין החשוד לביצוע העבירה – ובלבד שלא עברו 23 שנים מיום ביצוע העבירה; בסעיף קטן זה, ”ביומטרי“ – מאפיין אנושי פיזיולוגי ייחודי, הניתן למדידה ממוחשבת.
{{ח:תתת|(2)}} הסמכות להאריך את תקופת ההתיישנות לפי הוראות סעיף קטן (ג)(2) עד (4) יחולו על התקופה האמורה בפסקה (1).
{{ח:תת|(ב)}} בעבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם|החוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, התש״י–1950}}, ולפי {{ח:חיצוני|חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם|החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, התש״י–1950}} – אין התיישנות.
{{ח:תת|(ב1)|(1)}} בעבירות רצח ורצח בנסיבות מחמירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 300|סעיפים 300}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301א|ו־301א לחוק העונשין}} – אין התיישנות.
{{ח:תתת|(2)}} בעבירת ניסיון לרצח לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 305|סעיף 305 לחוק העונשין}}, ובעבירה של קשר לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 499|סעיף 499 לחוק האמור}} לעבור עבירה כאמור או עבירות רצח ורצח בנסיבות מחמירות כאמור בפסקה (1), שבוצעו כלפי מי שכיהן כראש הממשלה בעת ביצוע העבירה – אין התיישנות.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} בעבירה מסוג פשע או עוון, אשר בתוך התקופות האמורות בסעיף קטן (א) נערכה לגביה חקירה על פי חיקוק, יתחיל מניין התקופות האמורות ביום ההליך האחרון בחקירה, ובלבד שלא תוארך בשל כך תקופת ההתיישנות מעבר לאמור בסעיף קטן (א) בתקופה העולה על המפורט להלן, לפי העניין (בסעיף זה – התקופה הנוספת):
{{ח:תתתת|(א)}} בעבירה מסוג פשע שדינו מיתה או מאסר עולם – חמש שנים;
{{ח:תתתת|(ב)}} בעבירה מסוג פשע, ובעבירה מסוג עוון המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} או {{ח:פנימי|תוספת 1ג|בתוספת הראשונה ג׳}} – שלוש שנים;
{{ח:תתתת|(ג)}} בעבירה מסוג עוון שאינה מנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} {{ח:פנימי|תוספת 1ג|ובתוספת הראשונה ג׳}} – שנתיים.
{{ח:תתת|(2)}} ראש אגף החקירות והמודיעין במשטרת ישראל (בסעיף זה – ראש אגף החקירות) או מי שממלא תפקיד דומה ברשות חוקרת אחרת רשאי להאריך את התקופה הנוספת בשישה חודשים אם סבר כי קיים אינטרס ציבורי להארכת תקופה זו.
{{ח:תתת|(3)}} פרקליט מחוז או מי שממלא תפקיד דומה ברשות תביעה אחרת, ראש ענף חקירות במחוז או מי שממלא תפקיד דומה ברשות חוקרת אחרת, לפי העניין, רשאי להאריך את התקופה הנוספת, לרבות לאחר הארכתה לפי פסקה (2), אם סבר כי קיים אינטרס ציבורי להאריך את התקופה בפרק זמן נוסף הנדרש לשם השלמת חקירה, הוצאת תעודת חיסיון, השלמת הליך שימוע, קבלת החלטה בעניין ערר שהוגש לפי {{ח:פנימי|סעיף 64|סעיף 64}} או לשם המתנה להחלטת המחלקה לחקירת שוטרים בעניין תלונה שהוגשה אליה על ביצוע עבירה הקשורה לאותה פרשה; תקופת ההארכה הנוספת לפי פסקה זו לא תעלה במצטבר על –
{{ח:תתתת|(א)}} בעבירה מסוג פשע, ובעבירה מסוג עוון המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} או {{ח:פנימי|תוספת 1ג|בתוספת הראשונה ג׳}} – שנתיים;
{{ח:תתתת|(ב)}} בעבירה מסוג עוון שאינה מנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} {{ח:פנימי|תוספת 1ג|ובתוספת הראשונה ג׳}} – שנה.
{{ח:תתת|(4)}} היועץ המשפטי לממשלה, לבקשת פרקליט מחוז, ראש רשות תביעה אחרת, ראש אגף חקירות או ראש רשות חוקרת אחרת, רשאי להאריך את התקופה הנוספת, לרבות לאחר הארכתה לפי פסקאות (2) ו־(3), אם סבר כי בשל קיומן של נסיבות מיוחדות שיירשמו קיים אינטרס ציבורי להאריך תקופה זו, ורשאי הוא לשוב ולהאריכה כאמור, מעת לעת, ובלבד שכל תקופת הארכה כאמור לא תעלה על המפורט להלן, לפי העניין, ותקופת ההארכה לא תעלה במצטבר על המפורט להלן, לפי העניין:
{{ח:תתתת|(א)}} בעבירה מסוג פשע, ובעבירה מסוג עוון המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} או {{ח:פנימי|תוספת 1ג|בתוספת הראשונה ג׳}} – כל תקופת הארכה לא תעלה על שנה, ותקופת ההארכה לא תעלה במצטבר על חמש שנים;
{{ח:תתתת|(ב)}} בעבירה מסוג עוון שאינה מנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}} {{ח:פנימי|תוספת 1ג|ובתוספת הראשונה ג׳}} – כל תקופת הארכה לא תעלה על שישה חודשים, ותקופת ההארכה לא תעלה במצטבר על שלוש שנים.
{{ח:תתת|(5)}} התנהלה חקירה נגד כמה חשודים באותו תיק חקירה, בעבירות שונות הקשורות לאותה פרשה, תימנה התקופה הנוספת לגבי עבירות אלה שהן מסוג פשע או עוון, לפי העבירה החמורה מהן.
{{ח:תת|(ג1)}} בעבירה מסוג פשע או עוון אשר בתוך התקופות האמורות בסעיפים קטנים (א) או (א1), לפי העניין, או בתוך התקופה הנוספת, הוגש לגביהן כתב אישום או התקיים הליך מטעם בית המשפט, יתחיל מניין התקופות האמורות בסעיף קטן (א) ביום הגשת כתב האישום או ביום ההליך האחרון מטעם בית המשפט, לפי המאוחר.
{{ח:תת|(ג2)}} במניין התקופות האמורות בסעיפים קטנים (א) או (א1), לפי העניין, והתקופה הנוספת, לא יובאו בחשבון פרקי הזמן המפורטים להלן:
{{ח:תתת|(1)}} פרק הזמן שבו נבצר ממשטרת ישראל או מרשות חוקרת אחרת או מרשויות התביעה, לפי העניין, להשלים את החקירה או לגבש החלטה בעניין העמדה לדין, בהתאמה, בשל אחד מאלה, ובלבד שהרשויות פעלו בשקידה סבירה להשלמת ההליכים בדרכים אחרות:
{{ח:תתתת|(א)}} החשוד נמצא מחוץ לישראל או שלא ניתן לאתרו אף לאחר שהרשויות פעלו בשקידה סבירה כדי לאתרו;
{{ח:תתתת|(ב)}} החשוד מתחמק מהליכי החקירה או ההעמדה לדין;
{{ח:תתתת|(ג)}} מצבו הרפואי או הנפשי של החשוד או של עד מרכזי אינו מאפשר לקיים הליכי חקירה או העמדה לדין;
{{ח:תתתת|(ד)}} עד מרכזי נמצא מחוץ לישראל או שלא ניתן לאתרו אף לאחר שהרשויות פעלו בשקידה סבירה כדי לאתרו, ומתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} יש יסוד להניח שהדבר נובע מפעולות שנקט החשוד או מי מטעמו;
{{ח:תתתתת|(2)}} הליכי החקירה או ההעמדה לדין הם בעבירה המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1ב פרט 2|בפרטים (2)}} {{ח:פנימי|תוספת 1ב פרט 3|או (3) בתוספת הראשונה ב׳}};
{{ח:תתתתת|(3)}} הליכי החקירה או ההעמדה לדין הם בפשע שדינו שבע שנות מאסר ומעלה, ובלבד שפרק הזמן שלא יובא בחשבון לפי פסקת משנה זו לא יעלה על שלוש שנים;
{{ח:תתת|(2)}} פרק הזמן שבו נבצר ממשטרת ישראל או מרשות חוקרת אחרת או מרשויות התביעה, לפי העניין, להשלים את החקירה או לגבש החלטה בעניין העמדה לדין, בשל הגשת בקשה לעזרה משפטית או לסיוע משפטי ממדינה אחרת לצורך הליכי החקירה או ההעמדה לדין, לפי {{ח:חיצוני|חוק עזרה משפטית בין מדינות|חוק עזרה משפטית בין מדינות, התשנ״ח–1998}}, או לפי דין אחר; פרק הזמן לפי פסקה זו לא יעלה על התקופה שממועד הגשת הבקשה ועד לביצועה או דחייתה בידי המדינה האחרת;
{{ח:תתת|(3)}} פרק הזמן שבו נבצר ממשטרת ישראל או מרשות חוקרת אחרת או מרשויות התביעה, לפי העניין, להשלים את החקירה או לגבש החלטה בעניין העמדה לדין, בשל הליכים משפטיים שנוקט החשוד;
{{ח:תתת|(4)}} פרק הזמן שבו לא ניתן לחקור חשוד או להגיש נגדו כתב אישום, בשל חסינות הנתונה לו לפי כל דין;
{{ח:תתת|(5)}} פרק הזמן שמיום חתימת הסדר לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|סימן א׳1 לפרק ד׳}} עד תום התקופה שנקבעה לקיום תנאי ההסדר כאמור {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|באותו סימן}} או עד לאי־קיום תנאי מתנאי ההסדר על ידי החשוד או עד שהתגלה כי ההסדר הושג במרמה, והכול בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 67ז|סעיף 67ז}}.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיפים קטנים (ג) עד (ג2) יחולו על עבירת הסגרה שבשלה הוגשה בקשת הסגרה למדינת ישראל וכל פעולה מהפעולות המפורטות באותם סעיפים קטנים, שנעשתה במדינה המבקשת, תאריך את מנין תקופת ההתיישנות לאותה עבירה לפי סעיף זה, כאילו נעשתה בישראל.
{{ח:תת|(ה)}} נחקר אדם בשל עבירות שונות המהוות פרשה אחת, יהיה יום ביצוע העבירה לעניין סעיף זה יום ביצוע העבירה החמורה מהן.
{{ח:תת|(ו)}} שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את {{ח:פנימי|תוספת 1ב|התוספת הראשונה ב׳}}, {{ח:פנימי|תוספת 1ג|התוספת הראשונה ג׳}} {{ח:פנימי|תוספת 1ד|והתוספת הראשונה ד׳}}.

{{ח:סעיף|10|התיישנות ענשים|תיקון: תשע״ט־3|אחר=[8]}}
{{ח:תת|(א)}} עונש שהוטל לא יתחילו בביצועו, ואם נפסק ביצועו לא ימשיכו בו, אם מיום שפסק הדין נעשה לחלוט, או מיום ההפסקה, הכל לפי המאוחר יותר, עברו –
{{ח:תתת|(1)}} בפשע – עשרים שנים;
{{ח:תתת|(2)}} בעוון – עשר שנים;
{{ח:תתת|(3)}} בחטא – שלוש שנים.
{{ח:תת|(ב)}} אין התיישנות של העונש בעבירות שאין בהן התיישנות, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 9|בסעיף 9(ב) ו־(ב1)}}.
{{ח:תת|(ג)}} במניין התקופות האמורות בסעיף קטן (א)(1) ו־(2) לא יובאו בחשבון פרק הזמן שבו לא היה ניתן לאתר את מי שהוטל עליו העונש ופרק הזמן שבו שהה מי שהוטל עליו העונש מחוץ לישראל, בשל התחמקותו מריצוי עונשו.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: בעלי הדין וייצוגם}}

{{ח:סעיף|11|המאשים – המדינה|אחר=[9]}}
{{ח:ת}} המאשים במשפט פלילי הוא המדינה והיא תיוצג בידי תובע שינהל את התביעה.

{{ח:סעיף|12|התובעים|תיקון: ק״ת תשמ״ה, תשס״ד־2, תשע״א, תשע״ד, תשע״ה, תשע״ו־2, תשע״ז|אחר=[10]}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה התובעים:
{{ח:תתת|(1)}} היועץ המשפטי לממשלה ונציגיו, ואלה הם:
{{ח:תתתת|(א)}} פרקליט המדינה, משנהו, פרקליטי המחוז ופרקליטים אחרים מפרקליטות המדינה ששר המשפטים קבע את תאריהם בצו שפורסם ברשומות;
{{ח:תתתת|(ב)}} מי שהיועץ המשפטי לממשלה הסמיכו להיות תובע, דרך כלל, לסוג של משפטים, לבתי משפט מסויימים או למשפט מסויים;
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (קביעת תארים אחרים של פרקליטים מפרקליטות המדינה)|צו סדר הדין הפלילי (קביעת תארים אחרים של פרקליטים מפרקליטות המדינה), תשע״ז–2017}}.}}
{{ח:תתת|(2)}} שוטר שנתקיימו בו תנאי הכשירות שקבע שר המשפטים בהתייעצות עם שר המשטרה ונתמנה להיות תובע בידי המפקח הכללי של המשטרה.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (כשירות שוטר תובע וסמכויותיו)|תקנות סדר הדין הפלילי (כשירות שוטר תובע וסמכויותיו), התשכ״ו–1966}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} תובע כאמור בסעיף קטן (א)(2) מוסמך לשמש תובע בתיקים שבהם הועבר לו חומר החקירה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60}}; אולם רשאי היועץ המשפטי לממשלה להורות שסוג של משפטים, משפט פלוני או הליך פלוני ינוהלו בידי תובע אחר.
{{ח:תת|(ג)}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי לאצול לפרקליט המדינה, דרך כלל, לסוגי ענינים או לענין מסוים, את סמכותו להסמיך תובע כאמור בסעיף קטן (א)(1)(ב).
{{ח:תת|(ד)}} היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה, לפי העניין, ידווח בכתב, מדי שנה, לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת על הסמכת שוטרים לפי סעיף זה; בדיווח כאמור יפורטו מספר ההסמכות של שוטרים לפי סעיף קטן (א)(1)(ב) או סעיף קטן (ב) סיפה, היחידות שהוסמכו והסמכויות שניתנו להן.

{{ח:סעיף|13|העמדת סניגור|אחר=[11]}}
{{ח:ת}} לא ישמש סניגור אלא מי שמוסמך לכך כדין והנאשם הביע את רצונו בכתב שייצגנו או ייפה את כוחו לכך או שבית המשפט מינהו לכך לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}}.

{{ח:סעיף|14|סייג לבחירת סניגור|תיקון: [תשל״ח]|אחר=[12]}}
{{ח:ת}} אישר שר הבטחון בכתב כי בטחון המדינה מחייב סייג זה, לא יהיה חשוד או נאשם זכאי להיות מיוצג – אם בהליכי חקירה בעבירה ואם בהליכים לפני שופט או בית משפט – אלא בידי אדם שאושר באישור בלתי מסוייג לשמש סניגור לפי {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 318|סעיף 318 לחוק השיפוט הצבאי, התשט״ו–1955}}.

{{ח:סעיף|15|מינוי סניגור מטעם בית המשפט|תיקון: [תשל״ה], [תשמ״א], תשמ״ב־2, תשנ״ה־2, תשנ״ו, תשס״ו־4|אחר=[13]}}
{{ח:תת|(א)}} נאשם שאין לו סניגור, או חשוד בעבירה אשר לשם בירורה הוחלט לגבות עדות לאלתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 117|סעיף 117}} ואין לו סניגור, ימנה לו בית המשפט סניגור אם נתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא הואשם ברצח או בעבירה שדינה מיתה או מאסר עולם או שהואשם בבית משפט מחוזי בעבירה שדינה מאסר עשר שנים או יותר, או שהוא חשוד בביצוע עבירה כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} לא מלאו לו שש עשרה שנים והוא הובא לפני בית משפט שאינו בית משפט לנוער;
{{ח:תתת|(3)}} הוא אילם, עיוור או חרש או שיש חשש שהוא חולה נפש או לקוי בכשרו השכלי;
{{ח:תתת|(4)}} הוא הואשם בעבירה שנקבע לגביה כי בית משפט יטיל עונש מאסר בפועל, או כי יטיל עונש מאסר שלא יהיה, בהעדר טעמים מיוחדים, כולו על תנאי;
{{ח:תתת|(5)}} התובע מסר הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15א|בסעיף 15א(א) או (ב)}} לגבי הנאשם, בדבר האפשרות שהתובע יבקש מבית המשפט להטיל עליו עונש מאסר בפועל אם יורשע;
{{ח:תתת|(6)}} התובע לא מסר הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15א|בסעיף 15א(א) או (ב)}} לגבי הנאשם, ובית המשפט סבר, לאחר שהורשע, כי קיימת אפשרות שיוטל עליו עונש מאסר בפועל.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט שלערעור רשאי לא למנות סניגור אם הנאשם ביקש זאת ובית המשפט ראה שלא ייגרם לו אי צדק אם לא ייצגנו סניגור.
{{ח:תת|(ג)}} נאשם שהוא מחוסר אמצעים על פי אמות מידה שנקבעו לפי {{ח:חיצוני|חוק הסניגוריה הציבורית|חוק הסניגוריה הציבורית, התשנ״ו–1995}} ואין לו סניגור, רשאי בית המשפט – לבקשת בעל דין או מיוזמתו הוא – למנות לו סניגור.
{{ח:תת|(ד)}} חשוד או עצור שאין חובה למנות לו סניגור ונתקיימו בו התנאים האמורים בסעיפים קטנים (א)(1) עד (3) או (ג), רשאי בית המשפט – לבקשת אותו אדם, לבקשת תובע או מיוזמתו הוא – למנות לו סניגור.
{{ח:תת|(ה)}} בית המשפט רשאי למנות סניגור לצורך דיון בבית המשפט בבקשה לדיון נוסף או למשפט חוזר, וכן לצורך הדיון הנוסף או המשפט החוזר, אם ראה הצדקה לכך ונתקיימו במבקש התנאים האמורים בסעיף קטן (א)(1) עד (3), או (ג).
{{ח:תת|(ו)}} מינוי סניגור לפי סעיפים קטנים (א) ו־(ג), במחוז שהוקמה בו לשכת סניגוריה ציבורית, יהיה לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק הסניגוריה הציבורית|חוק הסניגוריה הציבורית, התשנ״ו–1995}}.
{{ח:תת|(ז)}} ראה בית המשפט במחוז שהוקמה בו לשכת סניגוריה ציבורית שיש למנות סניגור לפי סעיפים קטנים (ד) או (ה), יפנה את החשוד או העצור ללשכת הסניגוריה הציבורית שבאותו מחוז כדי שימונה לו סניגור; סבר בית המשפט שיש למנות סניגור משום שהחשוד או העצור מחוסר אמצעים, רשאי הוא להורות לסניגור הציבורי המחוזי לבדוק את זכאותו.

{{ח:סעיף|15א|הודעה בדבר נאשם הצפוי למאסר בפועל|תיקון: תשס״ו־4, תשס״ז־2}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} סבר תובע כי קיימת אפשרות שיבקש מבית המשפט להטיל על נאשם עונש מאסר בפועל אם יורשע, יודיע על כך התובע לבית המשפט במועד הגשת כתב האישום או במועד אחר לפני תחילת המשפט.
{{ח:תתת|(2)}} מסר התובע לבית משפט הודעה כאמור בפסקה (1), יודיע על כך בית המשפט לנאשם ולסניגוריה הציבורית.
{{ח:תת|(ב)}} על אף הוראות סעיף קטן (א)(1), לא מסר התובע הודעה כאמור באותו סעיף קטן לפני תחילת המשפט, וסבר התובע, לאחר תחילת המשפט, כי נתגלו נסיבות חדשות או נמצאו טעמים אחרים המצדיקים, לדעתו, לבקש מבית המשפט להטיל על נאשם עונש מאסר בפועל, יודיע על כך התובע לבית המשפט ולנאשם בהזדמנות הראשונה.
{{ח:תת|(ג)}} מסר התובע הודעה לפי הוראות סעיף זה, ימונה לנאשם שאינו מיוצג, סניגור.
{{ח:תת|(ד)}} לענין סעיף זה {{ח:פנימי|סעיף 15|וסעיפים 15(א)(4) עד (6)}} {{ח:פנימי|סעיף 15ב|ו־15ב}}, ”מאסר בפועל“ – למעט כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} מאסר שאת כולו נושא הנאשם בחופף לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 45|סעיף 45 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (בסעיף זה – חוק העונשין);
{{ח:תתת|(2)}} מאסר במקום קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 71|בסעיף 71 לחוק העונשין}};
{{ח:תתת|(3)}} מאסר על אי־מתן התחייבות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 74|סעיף 74 לחוק העונשין}}.

{{ח:סעיף|15ב|איסור הטלת עונש מאסר בפועל על נאשם שאינו מיוצג|תיקון: תשס״ו־4}}
{{ח:ת}} לא יטיל בית משפט עונש מאסר בפועל על נאשם שאינו מיוצג; הוראה זו לא תחול על נאשם שייצוגו הופסק ברשות בית המשפט לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}}.

{{ח:סעיף|16|תפקידי סניגור שמינהו בית המשפט|אחר=[14]}}
{{ח:ת}} סניגור שמינהו בית המשפט ייצג את הנאשם בכל הליך לפני שופט או בית משפט, לרבות בערעור, זולת אם הורה בית המשפט אחרת.

{{ח:סעיף|17|הפסקת ייצוג של סניגור|אחר=[15, 16]}}
{{ח:תת|(א)}} סניגור שהנאשם העמיד לעצמו לא יפסיק לייצגו כל עוד נמשך המשפט או הערעור שלשמם הועמד, אלא ברשות בית המשפט; סניגור שמינהו בית המשפט לא יפסיק לייצג את הנאשם אלא ברשות בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} הרשה בית המשפט לסניגור להפסיק לייצג את הנאשם מחמת שלא שיתף פעולה עם סניגורו, רשאי בית המשפט, על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}, לא למנות לנאשם סניגור אחר אם ראה שאין בכך להועיל.

{{ח:סעיף|18|חילוף סניגורים|אחר=[17]}}
{{ח:ת}} העמיד הנאשם סניגור במקום סניגורו שמינה לו בית המשפט, או שהחליף סניגור שהעמיד, לא יסרב בית המשפט ליתן רשות לסניגור הקודם להפסיק לייצג את הנאשם, אלא אם ראה שחילוף הסניגורים מצריך דחיה בלתי סבירה של המשפט.

{{ח:סעיף|19|הוצאות ההגנה|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[18]}}
{{ח:תת|(א)}} מינה בית המשפט סניגור, יחולו על המדינה הוצאות ההגנה לרבות הוצאותיהם ושכרם של הסניגור והעדים, כפי שייקבע בתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} שוכנע בית המשפט שהנאשם מחוסר אמצעים, רשאי הוא להורות שהוצאות ההגנה לרבות הוצאותיהם ושכרם של עדי הנאשם יחולו על המדינה, גם אם לא נתמנה לנאשם סניגור.

{{ח:סעיף|20|איסור קבלת שכר|אחר=[19]}}
{{ח:ת}} סניגור שמינהו בית המשפט לא יקבל מאת הנאשם או מאדם אחר כל שכר, פצוי, מתנה או טובת הנאה אחרת; העובר על הוראה זו, דינו – מאסר שלושה חדשים.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: מעצר הנאשם ושחרורו}}
{{ח:קטע3|פרק ג סימן א|סימן א׳: מעצר}}

{{ח:סעיף|21||תיקון: [תשל״ד], תשמ״ח־3, תשנ״ו־3|אחר=[20]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|21א||תיקון: תשמ״ח־3, תשנ״ה־2, תשנ״ו־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|21ב||תיקון: תשמ״ח־3, תשנ״ו־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|21ג||תיקון: תשמ״ח־3, תשנ״ו־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|22||תיקון: [תשל״ד], תשנ״ו־3|אחר=[21]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|23||תיקון: [תשל״ד], תשנ״ו־3|אחר=[22]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|24||תיקון: תשנ״ו־3|אחר=[23]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|25||תיקון: [תשל״ד], תשנ״ו־3|אחר=[24]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|26||תיקון: [תשל״ד]|אחר=[25]}}
{{ח:ת}} המבצע צו מעצר רשאי, כשהצו או האישור לפי {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)|סעיף 25}} בידו –
{{ח:תת|(1)}} להיכנס לכל מקום שיש לו יסוד סביר להניח שהעצור נמצא בו;
{{ח:תת|(2)}} להשתמש בכוח סביר נגד אדם או רכוש במידה הדרושה לביצוע הצו.

{{ח:סעיף|27||תיקון: [תשל״ד], תשמ״ח־3, תשנ״ו־3|אחר=[26]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|28||תיקון: [תשל״ה], [תשמ״א], תשנ״ו־3|אחר=[27]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|29||תיקון: [תשמ״א], תשנ״ו־3|אחר=[27א]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|30||תיקון: [תשמ״א], תשנ״ו־3|אחר=[28]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|31||תיקון: תשנ״ו־3|אחר=[29]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|32||תיקון: [תשמ״א], תשנ״ו־3|אחר=[29א]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: שחרור בערובה}}

{{ח:סעיף|33||תיקון: תשמ״ח־3, תשנ״ז|אחר=[30]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|34||תיקון: תשנ״ו־3|אחר=[31]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|35||תיקון: [תשל״ד], [תשל״ז], תשמ״ב־3, תשנ״ז|אחר=[31א]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|36||תיקון: [תשל״ו], תשמ״ח, תשנ״ז|אחר=[32]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|37||תיקון: [תשמ״א], תשנ״ז|אחר=[33]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|38||תיקון: [תשמ״א], תשמ״ח־3, תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[34]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|39||תיקון: תשנ״ז|אחר=[35]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|40||תיקון: [תשל״ד], [תש״ם], תשנ״ז|אחר=[35א]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|41||תיקון: תשנ״ז|אחר=[36]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|42||תיקון: תשנ״ז|אחר=[37]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|43||תיקון: תשנ״ז|אחר=[38]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|44||תיקון: תשנ״א, תשנ״ז|אחר=[39]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|44א||תיקון: תשנ״ה־4, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|45||תיקון: תשמ״ז, תשנ״ז|אחר=[40]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|46||תיקון: תשנ״ז|אחר=[41]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|47||תיקון: תשנ״ז|אחר=[42]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|48||תיקון: תשנ״ז|אחר=[43]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|49||תיקון: תשנ״ז|אחר=[44]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|50||תיקון: תשמ״ב־3, תשנ״ז|אחר=[45]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: שחרור מלא}}

{{ח:סעיף|51||תיקון: תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[46]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|52||תיקון: [תשל״ו], תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[47]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|53||תיקון: [תשל״ו], תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[48]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|54||תיקון: תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[49]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|55||תיקון: [תשכ״ט], תשנ״ה־2, תשנ״ז|אחר=[49א]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|56||תיקון: תשנ״ז|אחר=[50]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|57||תיקון: תשנ״ז|אחר=[51]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: הליכים שלפני המשפט}}
{{ח:קטע3|פרק ד סימן א|סימן א׳: תלונה, חקירה והעמדה לדין}}

{{ח:סעיף|57א|משך הליכי חקירה והעמדה לדין|תיקון: תשע״ט־3}}
{{ח:תת|(א)}} משך הליכי חקירה והעמדה לדין יהיה בהתאם לתקופות שייקבעו בנוהלי רשויות החקירה באישור היועץ המשפטי לממשלה ובהנחיות היועץ המשפטי לממשלה, לפי העניין; לא יוגש כתב אישום אם חלפו התקופות הקבועות בנהלים ובהנחיות כאמור אלא בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים והשר לביטחון הפנים ידווחו לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת על שיעור המקרים שבהם משך הליכי החקירה וההעמדה לדין תואם את התקופות הקבועות בנהלים ובהנחיות כאמור בסעיף קטן (א) ועל מספר המקרים שבהם נדרשה הסכמת היועץ המשפטי לממשלה להגשת כתב אישום; הדיווח יימסר אחת לשנתיים לגבי השנתיים שקדמו למועד הדיווח.

{{ח:סעיף|58|תלונה|אחר=[52]}}
{{ח:ת}} כל אדם רשאי להגיש תלונה למשטרה על שבוצעה עבירה.

{{ח:סעיף|59|חקירת המשטרה|תיקון: תשע״ח־2|אחר=[53]}}
{{ח:ת}} נודע למשטרה על ביצוע עבירה, אם על פי תלונה ואם בכל דרך אחרת, תפתח בחקירה; אולם בעבירה שאינה פשע רשאי קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה להורות שלא לחקור אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או אם היתה רשות אחרת מוסמכת על פי דין לחקור בעבירה.

{{ח:סעיף|59א|החלטה שלא לחקור בעבירות מין או באלימות כלפי בן זוג|תיקון: תשס״ב־4, תשע״ח־2, תשפ״ה־2}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בן זוג“ – מי שמקיים או שקיים מערכת יחסים זוגית;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”המרכז“ – המרכז לטיפול ולמניעת אלימות במשפחה שברשות המקומית שבה הוגשה התלונה, ואם לא היה ברשות המקומית מרכז כאמור – המחלקה לשירותים חברתיים שברשות המקומית האמורה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”המתלונן“ – בן הזוג המתלונן;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מין או אלימות“ – עבירה מסוג עוון לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 192|סעיפים 192}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 334|334}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 336|336}} שלא בנסיבות מחמירות, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 337|337}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 346|346(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 348|348(ג) ו־(ה)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376|376}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377|377}} שלא בנסיבות מחמירות, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 379|379}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 380|380}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 381|ו־381(א) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת המתלונן שלא לחקור עבירת מין או אלימות שביצע כלפיו בן זוגו לא תהווה, כשלעצמה, סיבה יחידה להחלטה לפי {{ח:פנימי|סעיף 59|סעיף 59}} שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה.
{{ח:תת|(ג)}} ביקש המתלונן שלא לחקור עבירת מין או אלימות שביצע כלפיו בן זוגו, והבקשה מהווה סיבה מבין הסיבות להחלטה שלא לחקור, יחולו, על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 59|בסעיף 59}}, ההוראות האלה:
{{ח:תתת|(1)}} ההחלטה שלא לחקור תהיה באישור קצין משטרה המכהן כקצין אגף חקירות מרחבי (בסעיף זה – קצין אגף חקירות מרחבי);
{{ח:תתת|(2)}} בטרם יקבל קצין כאמור {{ח:פנימי|סעיף 59|בסעיף 59}} החלטה שלא לחקור או בטרם יאשר קצין אגף חקירות מרחבי את ההחלטה רשאי כל אחד מהם להפנות את המתלונן, בן זוגו או שניהם, בהסכמתו של כל אחד מהם, לפי הענין, למרכז;
{{ח:תתת|(3)}} פנה המתלונן או בן זוגו, או פנו שניהם למרכז, יעביר המרכז דיווח לקצין המשטרה שהפנה אותם למרכז; הדיווח יתייחס למסוכנות בן זוגו של המתלונן כלפי המתלונן, ויתבסס על המידע שבידי המרכז;
{{ח:תתת|(4)}} לא פנו הן המתלונן והן בן זוגו למרכז, יחליט קצין המשטרה כאמור בפסקה (2) בענין פתיחה בחקירה גם בלא דיווח כאמור בפסקה (3);
{{ח:תתת|(5)}} קצין המשטרה שהפנה מתלונן או בן זוגו או שניהם למרכז כאמור בפסקה (2), יודיע למרכז על ההפניה של כל אחד שהסכים שפרטיו האישיים יימסרו למרכז, לצורך מעקב אם פנה אחד מהם או פנו שניהם למרכז, ואם להמתין לדיווח כאמור בפסקה (3) לפני מתן ההחלטה;
{{ח:תתת|(6)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכויות קצין משטרה או קצין אגף חקירות מרחבי, להחליט לפי {{ח:פנימי|סעיף 59|סעיף 59}}.

{{ח:סעיף|60|העברת חומר חקירה לפרקליט או לתובע משטרתי|תיקון: תשס״א־6, תשס״ד־3, תשס״ד־4, תשע״א, תשע״ד, תשע״ה, תשע״ו־2, תשע״ז, תשע״ח|אחר=[54]}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”פרקליט“ – פרקליט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(1)(א)}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ראש יחידת תביעות“ – קצין משטרה שהוסמך לתובע משטרתי ומונה לראש יחידת תביעות במשטרה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תובע משטרתי“ – שוטר שהתמנה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(2)}}.
{{ח:תת|(ב)}} חומר שהושג בחקירה בעבירת פשע למעט עבירות כאמור בסעיפים קטנים (ג) ו־(ד), או בעבירת עוון המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק א|בחלק א׳ לתוספת הראשונה א׳}}, תעבירו המשטרה לפרקליט מחוז, לטיפולו של פרקליט.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} חומר שהושג בחקירה בעבירה שאינה פשע ואינה עבירה המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק א|בחלק א׳ לתוספת ראשונה א׳}}, תעבירו המשטרה לטיפולו של תובע משטרתי;
{{ח:תתת|(2)}} חומר שהושג בחקירה בעבירת פשע המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק ב|בחלק ב׳ לתוספת ראשונה א׳}}, תעבירו המשטרה לראש יחידת תביעות לטיפולו של תובע משטרתי שהוא עורך דין המשרת ביחידת התביעות.
{{ח:תת|(ד)}} חומר שהושג בחקירה בעבירה המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק ג|בחלק ג׳ לתוספת ראשונה א׳}}, תעבירו המשטרה לפרקליט מחוז, לטיפולו של פרקליט, אלא אם כן החליט פרקליט המחוז, בתיק מסוים, כי בשל העדר חומרה יתרה בנסיבות ביצוע העבירה ואי־מורכבות הראיות, מוצדק להעביר את התיק לטיפולו של תובע משטרתי שהוא עורך דין המשרת ביחידת התביעות.
{{ח:תת|(ה)}} על אף הוראות סעיפים קטנים (ב) ו־(ג) –
{{ח:תתת|(1)}} פרקליט מחוז רשאי להחליט כי חומר חקירה מסוים שהושג בעבירת פשע או עוון, שהיא בתחום טיפולו של תובע משטרתי או בסוג מסוים של תיקים או עניינים כאמור – יועבר לטיפולו של פרקליט;
{{ח:תתת|(2)}} פרקליט מחוז רשאי להחליט, לאחר שבחן את חומר החקירה שהועבר אליו, כי חומר חקירה בתיק מסוים שהועבר לטיפולו של פרקליט לפי סעיף קטן (ב), יועבר לטיפולו של תובע משטרתי, אם מצא כי חומר החקירה אינו מגלה עבירה מסוג העבירות שבתחום טיפולו של פרקליט לפי סעיף זה, אלא בתחום טיפולו של תובע משטרתי.
{{ח:תת|(ו)}} טיפול בחומר חקירה בידי פרקליט או בידי תובע משטרתי שלא על פי חלוקת הטיפול הקבועה בסעיף זה, אין בו כשלעצמו כדי לפסול הליך פלילי, ובלבד שלא נגרם לנאשם אי־צדק.
{{ח:תת|(ז)}} תובע משטרתי, או שוטר שהסמיך היועץ המשפטי לממשלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב)}}, לא ייצג את המדינה בהליך בבית המשפט המחוזי בתיק שחומר החקירה בו הועבר אליו לפי סעיף זה, אלא בעניין המנוי ברשימת העניינים {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק ד|שבחלק ד׳ לתוספת ראשונה א׳}}; תובע משטרתי או שוטר כאמור לא ייצג את המדינה בהליך בבית המשפט העליון.
{{ח:תת|(ח)}} שר המשפטים, בהסכמת השר לביטחון הפנים ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את {{ח:פנימי|תוספת 1א|התוספת הראשונה א׳}}, ובלבד שלא יקבע {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק ב|בחלק ב׳ שבה}} עבירות שהן בסמכותו הייחודית של בית משפט מחוזי.
{{ח:תת|(ט)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על תובע שהסמיך היועץ המשפטי לממשלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב)}}.
{{ח:תת|(י)}} היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה, לפי העניין, ידווח בכתב, מדי שנה, לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת על כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} מספר התיקים שבהם החליט פרקליט מחוז להעביר את התיק לטיפולו של תובע משטרתי לפי הוראות סעיף קטן (ד), בחלוקה לפי הפרטים {{ח:פנימי|תוספת 1א חלק ג|בחלק ג׳ לתוספת ראשונה א׳}} ולפי מחוזות;
{{ח:תתת|(2)}} מספר התיקים בטיפול הפרקליטות ובהם נכללה עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 273|סעיף 273}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 274|או 274 לחוק העונשין}}, בפירוט לפי מספר תיקי החקירות, מספר כתבי האישום שהוגשו, ומספר פסקי הדין שניתנו ותוצאותיהם;
{{ח:תתת|(3)}} מספר התיקים שהועברו לטיפול תובע משטרתי לפי סעיף קטן (ד), ובהם נכללה עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 273|סעיף 273}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 274|או 274 לחוק העונשין}}, בפירוט לפי מספר תיקי החקירות, מספר כתבי האישום שהוגשו, ומספר פסקי הדין שניתנו ותוצאותיהם.
{{ח:תת|(יא)|(1)}} העבירה המשטרה חומר שהושג בחקירה לפרקליט מחוז, לטיפולו של פרקליט, תעבירו בלא עמדתה לעניין הגשת כתב אישום.
{{ח:תתת|(2)}} המשטרה תצרף לחומר שהעבירה כאמור בפסקה (1) את עמדתה בכתב לעניין מכלול התשתית הראייתית לביסוס האשמה נגד החשודים בחקירה, אלא אם כן נימקה בכתב מדוע אין באפשרותה לעשות כן.
{{ח:תתת|(3)}} על אף האמור בפסקה (2), ניהלה המשטרה חקירה בליווי פרקליט מלווה והעבירה את החומר שהושג בחקירה לפרקליט מחוז, לטיפולו של פרקליט, תעבירו בלא עמדתה בכתב לעניין מכלול התשתית הראייתית לביסוס האשמה נגד החשודים בחקירה; ואולם היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה רשאי לבקש כי המשטרה תעביר את עמדתה כאמור אם ראה כי הדבר דרוש לשם קבלת החלטה בתיק; בסעיף זה, ”פרקליט מלווה“ – פרקליט שהיועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה, משנה לפרקליט המדינה, פרקליט מחוז או מנהל מחלקה בפרקליטות המדינה קבע כי ילווה את החקירה.
{{ח:תתת|(4)}} על אף האמור בפסקה (1), ניהלה המשטרה חקירה בלא פרקליט מלווה וסברה כי יש לסגור את תיק החקירה, רשאית היא להעביר לפרקליט מחוז את עמדתה בכתב בדבר סגירת התיק.
{{ח:תתת|(5)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 117|סעיף 117 לחוק העונשין}} יחולו על עובד הציבור שמסר, בלא סמכות כדין, עמדה בכתב לעניין הגשת כתב אישום או לעניין מכלול התשתית הראייתית לביסוס האשמה נגד חשודים בחקירה, כאמור בסעיף קטן זה, שהגיעה אליו בתוקף תפקידו, לאדם שלא היה מוסמך לקבלה.

{{ח:סעיף|60א|יידוע על העברת חומר חקירה לתובע בעבירת פשע|תיקון: תש״ס־3, תשס״א־5, תשס״ב־2, תשס״ב־3, תשס״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} רשות התביעה שאליה הועבר חומר חקירה הנוגע לעבירת פשע תשלח לחשוד הודעה על כך לפי הכתובת הידועה לה, אלא אם כן החליט פרקליט מחוז או ראש יחידת התביעות, לפי הענין, כי קיימת מניעה לכך.
{{ח:תת|(ב)}} בהודעה תצוין כתובתה של רשות התביעה שאליה ניתן לפנות בכתב לבירורים ולהצגת טיעונים.
{{ח:תת|(ג)}} נשלחה הודעה לפי סעיף זה בדואר רשום, רואים אותה כאילו הומצאה כדין גם בלא חתימה על אישור מסירה.
{{ח:תת|(ד)}} חשוד רשאי, בתוך 30 ימים מיום קבלת ההודעה, לפנות בכתב לרשות התביעה כאמור בסעיף קטן (ב), בבקשה מנומקת, להימנע מהגשת כתב אישום, או מהגשת כתב אישום בעבירה פלונית; פרקליט המדינה, פרקליט המחוז, ראש יחידת התביעות או מי שהם הסמיכו לכך, לפי הענין, רשאים להאריך את המועד האמור.
{{ח:תת|(ה)}} החליט פרקליט מחוז או ראש יחידת התביעות, לפי הענין, מטעמים שיירשמו, כי הנסיבות מצדיקות זאת, רשאי הוא להגיש כתב אישום, בטרם חלפו 30 הימים ואף בטרם פנה החשוד כאמור בסעיף קטן (ד).
{{ח:תת|(ו)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לשנות מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 74|סעיף 74}}.
{{ח:תת|(ז)}} הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על מי שבעת העברת חומר החקירה היה נתון במעצר, והוגש נגדו כתב אישום בתקופת מעצרו.
{{ח:תת|(ח)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון סדרי המנהל (החלטות והנמקות)|החוק לתיקון סדרי המנהל (החלטות והנמקות), התשי״ט–1958}}, לא יחולו לענין סעיף זה, ואולם תינתן לחשוד הודעה בכתב על החלטת רשות התביעה בהקדם האפשרי ורשאית רשות התביעה להזמין את החשוד להציג בפניה את טיעוניו בעל פה.
{{ח:תת|(ט)}} שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי לקבוע סוגי פשעים שלגביהם לא יחולו הוראות סעיף קטן (א).
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (קביעת סוגי פשעים שלגביהם לא תחול חובת היידוע לפי סעיף 60א(א) לחוק)|תקנות סדר הדין הפלילי (קביעת סוגי פשעים שלגביהם לא תחול חובת היידוע לפי סעיף 60א(א) לחוק), התשס״ה–2005}}, לפיהן הוראות {{ח:פנימי|סעיף 60א|סעיף 60א(א)}} לא יחולו על תקיפה כלפי בן משפחה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|סעיף 382(ב) לחוק העונשין}} וגרימת חבלה של ממש כלפי בן זוגו לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|סעיף 382(ג) לחוק העונשין}}, ועל כל עבירת פשע שנעברה במהלך ביצוע עבירה מהעבירות הללו.}}

{{ח:סעיף|61|המשך החקירה|תיקון: תשס״א־6|אחר=[55]}}
{{ח:ת}} הועבר חומר החקירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 60|בסעיף 60}}, רשאי היועץ המשפטי לממשלה או תובע להורות למשטרה להוסיף לחקור, אם מצא שיש צורך בכך לשם החלטה בדבר העמדה לדין או לשם ניהול יעיל של המשפט.

{{ח:סעיף|62|העמדה לדין וסגירת תיק|תיקון: תשס״א־6, תשס״ד־3, תשס״ד־4, תשס״ה־3, תשע״א, תשע״ד, תשע״ה, תשע״ו־2, תשע״ז, תשע״ח־2, תשע״ח־4, תשע״ט־5, תשפ״א, ק״ת תשפ״ב|אחר=[56]}}
{{ח:תת|(א)}} ראה תובע שהועבר אליו חומר החקירה שהראיות מספיקות לאישום אדם פלוני, יעמידו לדין, זולת אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין; ואולם החלטה שלא להעמיד לדין, בשל עילה זו תהיה באישור בעל תפקיד כלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} פרקליט מחוז או פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך – בעבירות שהן פשע או עוון, שחומר החקירה בהן הועבר לטיפולו של פרקליט לפי {{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60}};
{{ח:תתת|(2)}} קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות או תובע משטרתי בכיר שהוא הסמיך לכך – בעבירות פשע שחומר החקירה בהן הועבר לטיפולו של תובע משטרתי לפי {{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60}}, וכן בעבירות עוון שחומר החקירה בהן הועבר לטיפולו של תובע משטרתי על ידי פרקליט מחוז לפי {{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60}};
{{ח:תתת|(3)}} קצין משטרה המשמש כתובע, שהמפקח הכללי של המשטרה הסמיכו לכך – בעבירות שאינן פשע, למעט עבירות עוון שההחלטה בעניינן מתקבלת בידי בעל תפקיד כאמור בפסקאות (1) או (2);
{{ח:תתת|(4)}} קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות – בעבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#סעיף 19מח|סעיף 19מח לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ״ח–1998}}, או {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#פרק ה1א|פרק ה׳1א לחוק התכנון והבניה, התשכ״ה–1965}}.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב בלא ציון עילת סגירת התיק, ואולם יצוין בה כי החשוד רשאי לברר את עילת סגירת התיק באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה וכן באחת הדרכים שנקבעו על ידי המשטרה ושפורטו בהודעה.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), לחשוד בעבירת מין או אלימות, כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק זכויות נפגעי עבירה|בחוק זכויות נפגעי עבירה, התשס״א–2001}}, תימסר הודעה בכתב על החלטה שלא להעמיד לדין בציון עילת סגירת התיק.
{{ח:תתת|(3)}} בעת מסירת העילה לסגירת התיק לפי הוראות פסקה (1) או (2), שעניינה שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין, תימסר העילה בנוסח {{ח:פנימי|תוספת 7 חלק א|שבחלק א׳ לתוספת השביעית}}.
{{ח:תתת|(4)}} החשוד יהיה רשאי לפנות לתובע שסגר את התיק בבקשה מנומקת לשנות את עילת הסגירה; תיק שנסגר בשל חוסר אשמה, יוסר רישומו מהמרשם המשטרתי כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המידע הפלילי ותקנת השבים|בחוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע״ט–2019}}.

{{ח:סעיף|62א|סגירת תיק בעבירת מין או אלימות כלפי בן זוג|תיקון: תשס״ב־4, תשס״ז, תשע״ח, תשע״ט־2, תשפ״ה־2}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בן זוג“, ”המרכז“, ”המתלונן“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 59א|בסעיף 59א(א)}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מין או אלימות“ – כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 59א|בסעיף 59א(א)}} וכן עבירה מסוג פשע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203|סעיפים 203}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 305|305}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 327|327}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 329|329}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 330|330}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 332|332}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 333|333}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 335|335}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 336|336}} בנסיבות מחמירות, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 345|345}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 346|346(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 348|348(א), (ב) ו־(ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ב|368ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ג|368ג}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 369|369}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 370|370}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 371|371}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 372|372}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 373|373}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 374|374}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 375|375}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377|377}} בנסיבות מחמירות, עבירה של סחר בבני אדם לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377א|סעיף 377א(א)(5)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 381|381(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|382(ב)}} בצירוף {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 379|ל־379}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|382(ג)}} בצירוף {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 380|ל־380}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 402|402}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 404|404}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 427|427}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 428|428}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין|לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת המתלונן שלא להעמיד לדין את בן זוגו בעבירת מין או אלימות שביצע כלפיו, לא תהווה, כשלעצמה, סיבה יחידה להחלטה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62(א)}} שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין.
{{ח:תת|(ג)}} ביקש המתלונן שלא להעמיד לדין את בן זוגו בעבירת מין או אלימות שביצע כלפיו והבקשה מהווה סיבה מבין הסיבות שלא להעמיד לדין, רשאי תובע, בטרם יחליט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62|בסעיף 62(א)}}, להפנות את המתלונן, בן זוגו או שניהם, בהסכמת כל אחד מהם למרכז, ויחולו, לענין קבלת ההחלטה, הוראות {{ח:פנימי|סעיף 59א|סעיף 59א(ג)(3) עד (5)}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ד)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכויות תובע להחליט לפי {{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62(א)}}.

{{ח:סעיף|63|הודעה על החלטה שלא לחקור או שלא להעמיד לדין|תיקון: תשע״ח־2, תשע״ח־4|אחר=[57]}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} על החלטה שלא לחקור תימסר למתלונן הודעה בכתב בציון עילת סגירת התיק.
{{ח:תתת|(2)}} על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר למתלונן הודעה בכתב בלא ציון עילת סגירת התיק, ואולם יצוין בה כי המתלונן רשאי לברר את העילה כאמור באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה וכן באחת הדרכים שנקבעו על ידי המשטרה ושפורטו בהודעה; במקרים חריגים, שבהם לא ניתן לקבל את העילה לסגירת התיק כאמור בכל תחנת משטרה, המתלונן יהיה רשאי לברר אותה באחת הדרכים שפורטו בהודעה בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א)(2), לעניין עבירת מין או אלימות כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק זכויות נפגעי עבירה|בחוק זכויות נפגעי עבירה, התשס״א–2001}}, תימסר למתלונן הודעה בכתב על החלטה שלא להעמיד לדין בציון עילת סגירת התיק.
{{ח:תת|(ג)}} בעת מסירת העילה לסגירת התיק לפי הוראות סעיף קטן (א) או (ב), שעניינה שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או להעמדה לדין, תימסר העילה לפי הנוסח {{ח:פנימי|תוספת 7 חלק ב|שבחלק ב׳ בתוספת השביעית}}, לפי העניין.

{{ח:סעיף|64|ערר|תיקון: תשס״א־6, תשס״ד־2, תשס״ד־3, תשס״ד־4, תש״ע־2, תשע״ח־2|אחר=[58]}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטה שלא לחקור או שלא להעמיד לדין, משום שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או להעמדה לדין, לפי העניין, שלא נמצאו ראיות מספיקות או שנקבע שאין אשמה, רשאי המתלונן לערור כלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} על החלטה שניתנה על ידי גוף חוקר או תובע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(1)(ב) או (2)}} – לפני פרקליט מחוז, פרקליט מפרקליטות המדינה שמונה למנהל תחום עררים, או פרקליט מפרקליטות המדינה, בדרגה שאינה פחותה מסגן בכיר א׳ לפרקליט המדינה, שפרקליט המדינה הסמיכו לכך;
{{ח:תתת|(2)}} על החלטה שניתנה על ידי פרקליט מחוז או פרקליט מפרקליטות המדינה, שלא להעמיד לדין בשל העדר ראיות מספיקות או חוסר אשמה, למעט החלטה בערר לפי פסקה (1) – לפני פרקליט המדינה;
{{ח:תתת|(3)}} על החלטה שניתנה על ידי פרקליט המדינה או משנהו, שלא להעמיד לדין למעט החלטה בערר לפי פסקה (2) וכן על החלטה של פרקליט מחוז או פרקליט מפרקליטות המדינה, שלא להעמיד לדין משום שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין למעט החלטה בערר לפי פסקה (1)- לפני היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי לאצול לפרקליט המדינה את סמכותו לפי סעיף קטן (א)(3) למעט לענין החלטה שניתנה על ידי פרקליט המדינה או למשנה לפרקליט המדינה למעט לענין החלטה שניתנה על ידי פרקליט המדינה או משנהו; פרקליט המדינה רשאי לאצול למשנהו את סמכותו לפי סעיף קטן (א)(2) ופרקליט מחוז רשאי, באישור פרקליט המדינה, לאצול את סמכותו לפי סעיף קטן (א)(1) לפרקליט בדרגה שאינה פחות מסגן בכיר לפרקליט המחוז.

{{ח:סעיף|65|מועד לערר|תיקון: תשס״א־6, תשע״ח־4|אחר=[59]}}
{{ח:ת}} הערר יוגש באמצעות המשטרה או התובע, הכל לפי הענין, בתוך שישים ימים לאחר שנמסרה למתלונן ההודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 63|סעיף 63}}, אולם רשאי בעל הסמכות להחליט בערר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64|בסעיף 64}} להאריך את המועד להגשת הערר.

{{ח:סעיף|65א|מתן החלטה בערר|תיקון: תשס״א, תשס״א־6, תשס״ח}}
{{ח:ת}} החלטה בערר לפי {{ח:פנימי|סעיף 64|סעיף 64}}, תינתן ותימסר למתלונן על ידי בעל סמכות להחליט בערך; החלטה כאמור. לענין עבירת מין או אלימות, מסוג פשע, תינתן ותימסר למתלונן עד תום שישה חודשים מיום הגשת הערר, ואולם בעל הסמכות להחליט בערר רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להחליט ולמסור את החלטתו כאמור במועד מאוחר יותר; לענין זה, ”עבירת מין או אלימות“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק זכויות נפגעי עבירה|בחוק זכויות נפגעי עבירה, התשס״א–2001}}.

{{ח:סעיף|65ב|הודעה על החלטה בערר|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} בטרם תתקבל החלטה להעמיד לדין חשוד, בעקבות הגשת ערר לפי {{ח:פנימי|סעיף 64|סעיף 64}} בעבירה מסוג פשע או עוון, יודיע לו הגורם המוסמך לקבל החלטה כאמור או הממונה על החקירה, על הערר שהוגש ועל האפשרות שיוגש נגדו כתב אישום, אלא אם כן החליט פרקליט מחוז או ראש יחידת התביעות, או בעל הסמכות להחליט בערר, לפי העניין, כי קיימת מניעה לכך.
{{ח:תתת|(2)}} הוראות פסקה (1) לא יחולו על סוגי פשעים שקבע שר המשפטים לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 60א|סעיף 60א(ט)}}, וכן על מי שבעת שניתנה ההחלטה בערר היה נתון במעצר בעקבות הערר שהוגש.
{{ח:תת|(ב)}} התקבלה החלטה על שינוי העילה לסגירת התיק, בעקבות הגשת ערר לפי {{ח:פנימי|סעיף 64|סעיף 64}}, תימסר לחשוד הודעה על הערר שהוגש ועל שינוי עילת הסגירה, והחשוד יהיה רשאי לפנות לבעל הסמכות להחליט בערר בבקשה מנומקת לשנות את עילת הסגירה.
{{ח:תת|(ג)}} אין בהוראות סעיף זה כדי להוסיף על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 60א|סעיף 60א}} או לגרוע מהן.

{{ח:סעיף|66||תיקון: [תשמ״א], תשמ״ב־3, תשס״א־6|אחר=[60]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|67|כתב אישום|אחר=[61]}}
{{ח:ת}} אדם שיש להעמידו לדין יגיש עליו תובע כתב אישום לבית המשפט.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן א1|סימן א׳1: סגירת תיק בהסדר|תיקון: תשע״ב־3}}

{{ח:סעיף|67א|סגירת תיק בהסדר|תיקון: תשע״ב־3, תשע״ד־3, תשע״ח־2}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|בסימן זה}} –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תובע“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} פרקליט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(1)(א)}};
{{ח:תתתת|(2)}} תובע שהוא קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות או תובע משטרתי בכיר שהוא הסמיך לעניין זה ({{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|בסימן זה}} – תובע משטרתי);
{{ח:תתתת|(3)}} תובע אחר המנוי {{ח:פנימי|תוספת 4|בתוספת הרביעית}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תובע בכיר“ –
{{ח:תתתת|(1)}} בתיק המנוהל על ידי פרקליט – היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה או משנהו, מנהל מחלקה בפרקליטות המדינה או סגנו, או פרקליט מחוז, משנהו או מנהל מחלקה בפרקליטות המחוז;
{{ח:תתתת|(2)}} בתיק המנוהל על ידי תובע משטרתי – תובע משטרתי;
{{ח:תתתת|(3)}} בתיק המנוהל על ידי תובע המנוי בפסקה (3) להגדרה ”תובע“ – תובע שהוא עובד המדינה ומנוי {{ח:פנימי|תוספת 4|בתוספת הרביעית}}.
{{ח:תת|(ב)}} ראה תובע כי קיימות ראיות מספיקות לאישום בעבירה, רשאי הוא, על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 62|בסעיף 62(א)}}, שלא להעמיד חשוד לדין, ולהציע לו הסדר ({{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|בסימן זה}} – הסדר), אם ראה כי נסיבות העניין בכללותן מתאימות לאי־העמדה לדין נוכח עריכת ההסדר ומילוי תנאיו יענה על העניין לציבור, בנסיבות המקרה.
{{ח:תת|(ג)}} לא ייערך הסדר אלא בעבירה מסוג חטא או עוון, או בעבירה מסוג פשע המנויה {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}, שאינה אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} עבירה המנויה {{ח:פנימי|סעיף 240|בסעיף 240 לחוק זה}};
{{ח:תתת|(2)}} עבירה שהיסוד העובדתי בה מהווה הפרה שבשלה ניתן להטיל עיצום כספי לפי חיקוק או עבירה עם יסוד עובדתי דומה למעשה המהווה הפרה כאמור;
{{ח:תתת|(3)}} עבירה שניתן להטיל בשלה כופר כסף.
{{ח:תת|(ד)}} תובע רשאי לסגור תיק בהסדר בהתקיים שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} העונש המתאים לחשוד, לדעת התובע, לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ו סימן א1|סימן א׳1 לפרק ו׳ לחוק העונשין}}, אינו כולל מאסר בפועל;
{{ח:תתת|(2)}} אין פרט רישום כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המידע הפלילי ותקנת השבים#סעיף 8|בסעיף 2 לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ״א–1981}} ({{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|בסימן זה}} – חוק המרשם הפלילי), שנרשם בעניינו של החשוד, בחמש השנים שלפני ביצוע העבירה נושא ההסדר, לרבות הסדר שנערך בעבר, ואין חקירות או משפטים פליליים תלויים ועומדים בעניינו במשטרה או באותה רשות, לפי העניין, שאינם חלק מההסדר.
{{ח:תת|(ה)}} תובע לא יסגור תיק בהסדר, או בהליך דומה שלפיו אם החשוד יקיים תנאים מסוימים לא יוגש נגדו כתב אישום, בין ביוזמת התובע ובין ביוזמת החשוד, אלא לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|סימן זה}} או לפי חוק אחר המסמיך תובע לסגור תיק בתנאים.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|סימן זה}} לא יחולו על חשוד שהוא קטין כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)|בחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), התשל״א–1971}}.

{{ח:סעיף|67ב|הוראות לעניין עריכת הסדר|תיקון: תשע״ב־3, תשע״ח־2}}
{{ח:תת|(א)}} התובע יתחייב להימנע מהגשת כתב אישום נגד החשוד ולסגור את תיק החקירה נגדו אם יודה החשוד בעובדות המהוות את העבירה המפורטות בהסדר ויקיים את התנאים שיפורטו בו.
{{ח:תת|(ב)}} לפני שידון התובע עם החשוד בתנאי ההסדר –
{{ח:תתת|(1)}} יפרט את העובדות והוראות החיקוק שלגביהן קיימות ראיות מספיקות לאישום ({{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|בסימן זה}} – טיוטת כתב אישום);
{{ח:תתת|(2)}} יציין בהחלטה מנומקת את הנסיבות לכך שהעונש המתאים לחשוד אינו כולל מאסר בפועל ולכך שנסיבות העניין בכללותן מתאימות לאי־העמדה לדין נוכח עריכת ההסדר ומילוי תנאיו.
{{ח:תת|(ג)}} טיוטת כתב האישום וההחלטה המנומקת יישמרו בתיק.

{{ח:סעיף|67ג|תנאי ההסדר|תיקון: תשע״ב־3, תשע״ד־3, תשע״ז־5, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} תובע יהיה רשאי לכלול בהסדר תנאים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} תשלום לאוצר המדינה בסכום שלא יעלה על הסכום הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין}}, אף אם ההסדר כולל יותר מעבירה אחת, באופן ובמועדים שיפורטו בהסדר, ובלבד שתקופת התשלום לא תעלה על שנה; נקבעה בחוק הוראה ולפיה ישולמו קנסות בשל עבירה לגורם אחר, יציין זאת התובע, והתשלום ישולם לאותו גורם; בוצעה עבירה בבניין לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבנייה|חוק התכנון והבנייה, התשכ״ה–1965}}, על ידי בני זוג שהם בעלי הבניין ומנהלים משק בית משותף, לא יוטל על בני הזוג יחד סכום העולה על הסכום האמור;
{{ח:תתת|(2)}} תשלום פיצוי לנפגע עבירה בסכום שלא יעלה על הסכום הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין}}, באופן ובמועדים שיפורטו בהסדר, ובלבד שתקופת התשלום לא תעלה על שנה; התשלום יועבר לנפגע לאחר שהתובע סגר את התיק לפי {{ח:פנימי|סעיף 67ו|סעיף 67ו}};
{{ח:תתת|(3)}} התחייבות של החשוד להימנע מביצוע עבירה במהלך תקופה שתפורט בהסדר ולא תעלה על שנה;
{{ח:תתת|(4)}} עמידה בתנאי תכנית טיפול, תיקון ושיקום שיקבע קצין מבחן, לרבות ביצוע שירות לציבור כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 71א|בסעיף 71א(1) לחוק העונשין}}, והימצאות בפיקוח קצין מבחן לתקופה שיקבע קצין המבחן, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 71ו|סעיף 71ו לחוק העונשין}}, והכל לתקופה שתפורט בהסדר ולא תעלה על שנה, ובמקרים מיוחדים, בהמלצת קצין המבחן – שלא תעלה על 18 חודשים;
{{ח:תתת|(5)}} נקיטת אמצעים המנויים {{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת החמישית}} לתיקון הנזק שנגרם עקב העבירה, לשם השבת המצב לקדמותו ולמניעת ביצוע עבירה שבהסדר, ובלבד שיש זיקה עניינית בין התנאי ובין העבירה שבוצעה, והכול לתקופה שתפורט בהסדר ולא תעלה על שנה, ובמקרים מיוחדים כמפורט {{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת החמישית}} – לתקופה שלא תעלה על שנתיים.
{{ח:תת|(ב)}} לשם קביעת תנאי ההסדר יתחשב התובע בעיקרון המנחה בענישה, בשיקולי הענישה, ובנסיבות, הקבועים {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ו סימן א1|בסימן א׳1 לפרק ו׳ לחוק העונשין}}.
{{ח:תת|(ג)}} בטרם ייחתם הסדר, יאשר תובע בכיר את תנאיו, אלא אם כן ההסדר הוצע לפי תנאים מפורטים שפורטו בהנחיות ופורסמו.
{{ח:תת|(ד)}} תשלום או פיצוי ייגבה באמצעות רשות האכיפה והגבייה, ויועבר על ידה לאוצר המדינה או לגורם אחר שנקבע בחוק, או לנפגע העבירה, ואולם אם הגורם האחר הוא ועדה מקומית לתכנון ולבנייה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבנייה|בחוק התכנון והבנייה, התשכ״ה–1965}} או רשות מקומית המוסמכת לאכיפה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבנייה#פרק י|בפרק י׳ לחוק האמור}}, ישולם התשלום ישירות לקופת הוועדה המקומית או הרשות המקומית כאמור, לפי העניין; {{ח:הערה|(הוראת שעה מיום 12.2.2023 עד יום 31.12.2026):}} אלא אם כן ביקשה הוועדה המקומית או הרשות המקומית כאמור כי התשלום או הפיצוי ייגבה באמצעות רשות האכיפה והגבייה; ביקשה כאמור, יועבר התשלום או הפיצוי שנגבה על ידי רשות האכיפה והגבייה לקופת הוועדה המקומית או הרשות המקומית, לפי העניין.

{{ח:סעיף|67ד|עיון בחומר חקירה לפני חתימה על הסדר|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} בטרם ייחתם הסדר, רשאי החשוד לעיין בחומר החקירה ובטיוטת כתב האישום אם אינה זהה למתואר בהסדר.

{{ח:סעיף|67ה|תוכן ההסדר|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} הסדר ייערך בכתב, ייחתם בידי התובע והחשוד, ויכיל את –
{{ח:תת|(1)}} תיאור העובדות והוראות החיקוק שלגביהן קיימות ראיות מספיקות לאישום;
{{ח:תת|(2)}} הודאת החשוד בעובדות המהוות עבירה;
{{ח:תת|(3)}} התנאים שעל החשוד למלא;
{{ח:תת|(4)}} התקופה שנקבעה לקיום תנאי ההסדר, והיא תהיה חלק מתנאי ההסדר, וכן הדרך והמועד שבהם יוכיח החשוד כי מילא אחר תנאי ההסדר בתקופות שנקבעו לקיומם;
{{ח:תת|(5)}} הצהרת החשוד כי הוא מבין שהפרת תנאי ההסדר, כולם או חלקם, בתקופה שנקבעה לקיום תנאי ההסדר, תביא להעמדתו לדין לפי טיוטת כתב האישום, וכי יירשם שהתיק נסגר בעילה של סגירת תיק בהסדר, ברישום לפי {{ח:חיצוני|חוק המידע הפלילי ותקנת השבים|חוק המרשם הפלילי}}.

{{ח:סעיף|67ו|עילת סגירת תיק בהסדר|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:תת|(א)}} התובע יסגור את התיק בעילה של ”סגירה בהסדר“ לאחר שווידא כי מולאו תנאי ההסדר וערך על כך רישום בתיק בכתב; התובע ישלח דיווח על סגירת התיק למשטרת ישראל ויודיע על כך לחשוד.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 63|סעיפים 63}} {{ח:פנימי|סעיף 64|ו־64}} לא יחולו לעניין תיק שנסגר בהסדר.

{{ח:סעיף|67ז|סירוב להסדר או הפרת תנאיו|תיקון: תשע״ב־3, תשע״ח־2}}
{{ח:תת|(א)}} לא הסכים החשוד להסדר כולו או לתנאי מתנאיו, יעמידו התובע לדין לפי טיוטת כתב האישום; סבר התובע שאין ראיות מספיקות לאישום או שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין, והכל בשל מידע חדש שהובא לידיעתו לאחר סירובו של החשוד להסדר המוצע, יסגור את התיק בהחלטה מנומקת בכתב.
{{ח:תת|(ב)}} התובע לא יעמיד חשוד לדין בשל עובדות המהוות עבירה שהוא הודה בהן במסגרת הסדר, אלא אם כן החשוד לא מילא את תנאי ההסדר או אם מצא התובע שההסדר הושג במרמה; כתב אישום בשל מרמה כאמור יוגש באישור תובע בכיר.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} נוכח התובע כי החשוד לא מילא את תנאי ההסדר, כולם או חלקם, בכלל או בתקופה שנקבעה לקיום תנאי ההסדר, יעמידו לדין לפי טיוטת כתב האישום; סבר התובע שאין ראיות מספיקות לאישום או שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין, והכל בשל מידע חדש שהובא לידיעתו לאחר שהחשוד לא מילא את התנאים, יסגור את התיק בהחלטה מנומקת בכתב;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין {{ח:פנימי|סעיף 67ג|סעיף 67ג(א)(3)}}, יראו הגשה של כתב אישום על עבירה שהחשוד התחייב במסגרת ההסדר להימנע ממנה, כהפרה של ההתחייבות; הוגש כתב אישום אחרי התקופה שנקבעה לקיום התנאי בשל עבירה שבוצעה בניגוד להתחייבות ובתוך תקופת ההתחייבות, יהיה התובע רשאי להעמיד את החשוד לדין ויחולו הוראות סעיף זה, ובלבד שהתובע טרם סגר את התיק והודיע על כך לחשוד.
{{ח:תת|(ד)}} הועמד חשוד לדין לאחר שנחתם עמו הסדר, יראו את ההסדר כמבוטל והחשוד לא יהיה מחויב למלא אחר תנאי ההסדר שטרם מילא; מילא החשוד חלק מתנאי ההסדר, יתחשב בכך בית משפט בבואו לגזור את דינו; זוכה החשוד לאחר ששילם תשלום לפי {{ח:פנימי|סעיף 67ג|פסקה (1) שבסעיף 67ג(א)}}, יוחזר לו הסכום ששילם בדרך שבה מוחזרים פיקדונות וקנסות לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ה)}} הועמד חשוד לדין לאחר שהוצע לו הסדר או לאחר שנחתם עמו הסדר, לא יבקש התובע להטיל עליו עונש של מאסר בפועל, אלא אם כן הובא לידיעת התובע מידע חדש; בקשה כאמור תהיה באישור של תובע בכיר.
{{ח:תת|(ו)}} הודיית חשוד בעובדות המהוות עבירה, במסגרת הסדר, לא תשמש ראיה נגדו בהליך פלילי בשל עובדות אלה.

{{ח:סעיף|67ח|פרסום בדבר הסדרים|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} הפרטים שלהלן יפורסמו באתר האינטרנט של רשות התביעה הנוגעת בדבר, בדרך שתבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול הדעת בקבלת ההחלטה לסגור תיק בהסדר, אך לא תזהה את החשוד או את נפגע העבירה:
{{ח:תת|(1)}} דבר סגירת תיק בהסדר;
{{ח:תת|(2)}} מהות העבירה ונסיבותיה, תיאור העובדות שבהן הודה החשוד וציון הוראות החיקוק שפורטו בהסדר;
{{ח:תת|(3)}} תנאי ההסדר.

{{ח:סעיף|67ט|הכללת עמידה בתנאי תכנית טיפול, תיקון ושיקום בהסדר|תיקון: תשע״ב־3, תשע״ד־3}}
{{ח:ת}} תנאי לפי {{ח:פנימי|סעיף 67ג|סעיף 67ג(א)(4)}}, לא ייכלל בהסדרים אלא לאחר ששירות המבחן, כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת המבחן#פרק ד|בפרק ד׳ לפקודת המבחן [נוסח חדש], התשכ״ט–1969}}, באישור שר הרווחה והשירותים החברתיים, הודיע לרשות התביעה כי ממסירת ההודעה ואילך ניתן לכללו כאמור; שירות המבחן רשאי להודיע כאמור לעניין סוג מסוים של תיקים ולתקופה מסוימת.

{{ח:סעיף|67י|הנחיות לעניין תחולה|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} רשות תביעה רשאית להחיל את הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן א1|סימן זה}} לעניין סוגי עבירות ובתנאים, כפי שתקבע בהנחיות באישור היועץ המשפטי לממשלה; הנחיות כאמור יפורסמו לציבור.

{{ח:סעיף|67יא|שינוי {{ח:פנימי|תוספת 4|התוספת הרביעית}}, {{ח:פנימי|תוספת 5|התוספת החמישית}} {{ח:פנימי|תוספת 6|והתוספת השישית}}|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} שר המשפטים רשאי, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לשנות, בצו, את {{ח:פנימי|תוספת 4|התוספת הרביעית}} ואת {{ח:פנימי|תוספת 5|התוספת החמישית}}, ובהסכמת השר לביטחון הפנים – את {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}}.

{{ח:סעיף|67יב|דיווח לכנסת|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:ת}} מדי שנה, ב־1 במרס, ידווחו השר לביטחון הפנים, לעניין המשטרה, ושר המשפטים, לעניין רשויות התביעה האחרות, לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, בכתב, על כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} מספר התיקים שבהם נעשה הסדר לפי סעיף זה, לפי סעיפי עבירה ולפי רשות התביעה, ושיעורם הכולל מסך התיקים שנסגרו באותה שנה;
{{ח:תת|(2)}} מספר התיקים שבהם הוגשו כתבי אישום באותה שנה, לפי רשות התביעה.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ב|סימן ב׳: קובלנה}}

{{ח:סעיף|68|קובלנה|תיקון: תשמ״ב־3|אחר=[62]}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 11|בסעיף 11}}, רשאי כל אדם להאשים בעבירה מן המנויות {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}} על ידי הגשת קובלנה לבית המשפט.

{{ח:סעיף|69|קובלנות על עובדי המדינה|אחר=[63]}}
{{ח:ת}} לא תוגש קובלנה לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב|סימן זה}} על עובד המדינה בשל מעשה שעשה תוך מילוי תפקידו, אלא בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.

{{ח:סעיף|70|דין קובלנה|אחר=[64]}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה הנוגעות לכתב אישום יחולו על קובלנה, בשינויים לפי הענין; בכל מקום שמדובר בכתב אישום גם קובלנה במשמע, ובכל מקום שמדובר בתובע גם קובל במשמע, אם אין כוונה אחרת משתמעת.

{{ח:סעיף|71|התביעה בקובלנה|תיקון: תשמ״ב־3|אחר=[65]}}
{{ח:ת}} הוגשה קובלנה, יעביר בית המשפט העתק ממנה לפרקליט המחוז; התביעה תנוהל, על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 11|בסעיף 11}}, בידי הקובל או בא־כוחו, זולת אם פרקליט המחוז הגיש לבית המשפט, תוך חמישה עשר ימים לאחר שקיבל העתק הקובלנה, הודעה שפרקליט מפרקליטות המדינה ינהל את התביעה.

{{ח:סעיף|72|החלפת קובלנה בכתב אישום|אחר=[66]}}
{{ח:ת}} הוגשה הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 71|בסעיף 71}}, תוחלף הקובלנה בכתב אישום מטעם תובע.

{{ח:סעיף|73|העמדת הדיון בקובלנה|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[66א]}}
{{ח:ת}} נוכח בית המשפט שקובל אינו מסוגל לנהל בעצמו את ענינו בבית המשפט, או שהוא מנהל את ענינו באופן טורדני, רשאי בית המשפט להפסיק את הדיון בקובלנה עד שימנה לו הקובל עורך דין תוך תקופה שיקבע; לא עשה כן הקובל תוך התקופה שנקבעה, רשאי בית המשפט לראותו כאילו לא התייצב ויחול האמור {{ח:פנימי|סעיף 133|בסעיף 133}}.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ג|סימן ג׳: עיון בראיות התביעה}}

{{ח:סעיף|74|עיון בחומר החקירה|תיקון: תשנ״ה־2, תש״ע־2, תשע״ו־5, תשע״ט־4|אחר=[67]}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} הוגש כתב אישום בפשע או בעוון, רשאים הנאשם וסניגורו, וכן אדם שהסניגור הסמיכו לכך, או, בהסכמת התובע, אדם שהנאשם הסמיכו לכך, לעיין בכל זמן סביר בחומר החקירה וכן ברשימת כל החומר שנאסף או שנרשם בידי הרשות החוקרת, והנוגע לאישום שבידי התובע ולהעתיקו; בסעיף זה, ”רשימת כל החומר“ – לרבות ציון קיומו של חומר שנאסף או שנרשם בתיק שאינו חומר חקירה ושל חומר שנאסף או שנרשם בתיק שהוא חסוי על פי כל דין, וכן פירוט של סוג החומר כאמור, נושאו והמועד שבו נאסף או נרשם, ובלבד שאין בפירוט האמור לגבי חומר חסוי כדי לפגוע בחיסיון לפי כל דין; היו בחומר כמה מסמכים מאותו סוג העוסקים באותו עניין, ניתן לפרטם יחד כקבוצה, תוך ציון מספר המסמכים הנכללים בקבוצה;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין פסקה (1), חומר מודיעין שיש זכות עיון בו כאמור באותה פסקה יהיה רק חומר שמתייחס לעובדות המתוארות בכתב האישום, לתוכן עדות שאמורה להישמע בשלב בירור האשמה, לראיה שאמורה להיות מוגשת כאמור או למהימנות של עד מרכזי, ואולם חומר מודיעין שנאסף או שנרשם בתיק ייכלל ברשימת כל החומר כאמור בפסקה (1); בסעיף זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”חומר מודיעין“ – חומר חקירה שנאסף או שנרשם בידי רשות מודיעין;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”רשות מודיעין“ – מערך המודיעין של כל אחד מאלה: משטרת ישראל, המחלקה לחקירת שוטרים במשרד המשפטים, צבא הגנה לישראל, המשטרה הצבאית החוקרת, שירות בתי הסוהר, שירות הביטחון הכללי, המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, רשות המסים בישראל, רשות ניירות ערך, רשות התחרות.
{{ח:תת|(א1)}} תובע יקבל לעיונו מרשות חוקרת או מרשות מודיעין את כל החומר שנאסף או שנרשם כאמור בסעיף קטן (א), לרבות חומר מודיעין, ויוודע שחומר החקירה ורשימת כל החומר עומדים, בעת הגשת כתב האישום או בסמוך לכך, לרשות הנאשם וסניגורו או אדם אחר כאמור באותו סעיף קטן; היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה יקבע הנחיות לביצוע סעיף זה, לרבות לעניין פיקוח על הליך סיווג החומר.
{{ח:תת|(ב)}} נאשם רשאי לבקש, מבית המשפט שאליו הוגש כתב האישום, להורות לתובע להתיר לו לעיין בחומר שהוא, לטענתו, חומר חקירה ולא הועמד לעיונו.
{{ח:תת|(ג)}} בקשה לפי סעיף קטן (ב) תידון לפני שופט אחד ובמידת האפשר היא תובא בפני שופט שאינו דן באישום; ואולם בקשה לעיין בחומר מודיעין תידון לפני בית המשפט הדן באישום, שיהיה רשאי להעביר את הדיון בבקשה לשופט יחיד שאינו דן באישום, ואם היה בית המשפט הרכב – לשופט יחיד שהוא אחד משופטי ההרכב או שאינו דן באישום; נאסף או נרשם חומר המודיעין בידי רשות מודיעין שהיא מערך המודיעין של שירות הביטחון הכללי, של המוסד לתפקידים מיוחדים או של צבא ההגנה לישראל, תידון הבקשה בפני שופט של בית המשפט העליון.
{{ח:תת|(ד)}} בעת הדיון בבקשה יעמיד התובע את החומר שבמחלוקת לעיונו של בית המשפט בלבד.
{{ח:תת|(ד1)}} על דיון בבקשה לפי סעיף קטן (ב) לעניין חומר מודיעין יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הראיות#סעיף 46|סעיף 46(א) עד (א2) לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל״א–1971}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ה)}} על החלטת בית משפט לפי סעיף זה ניתן לערור לפני בית המשפט שלערעור שידון בערר בשופט אחד; הערר יוגש בתוך 30 ימים מיום שניתנה החלטת בית המשפט, ואולם בית המשפט רשאי להאריך את המועד להגשת הערר מטעמים שיירשמו.
{{ח:תת|(ו)}} אין בסעיף זה כדי לפגוע בהוראות {{ח:חיצוני|פקודת הראיות#פרק ג|פרק ג׳ לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל״א–1971}}.

{{ח:סעיף|75|דרכי העיון וההעתקה|אחר=[68]}}
{{ח:ת}} עיון בחומר החקירה או העתקה ממנו יהיו במשרד תובע או במקום אחר שתובע הועיד לכך, ובמעמד אדם שתובע מינה, דרך כלל או לענין פלוני, להבטיח שהעיון וההעתקה ייעשו בהתאם לחוק ולהוראות התובע.

{{ח:סעיף|76|עונשין|אחר=[69]}}
{{ח:ת}} המפריע או המכשיל אדם שנתמנה על פי {{ח:פנימי|סעיף 75|סעיף 75}} במילוי תפקידו, דינו – מאסר שלושה חדשים; המוציא מתוך החומר שנמסר לו לעיון או להעתקה מסמך או מוצג בלי שקיבל לכך רשות בכתב מאת תובע, דינו – מאסר שנה.

{{ח:סעיף|77|סייג להבאת ראיות|תיקון: [תשל״ד]|אחר=[70]}}
{{ח:תת|(א)}} לא יגיש תובע לבית המשפט ראיה ולא ישמיע עד אם לנאשם או לסניגורו לא ניתנה הזדמנות סבירה לעיין בראיה או בהודעת העד בחקירה, וכן להעתיקם, אלא אם ויתרו על כך.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה של עד בענינים פורמליים שאינם מהותיים לבירור האשמה, אין חובה שתהא בכתב, אולם התובע ימסור לנאשם או לסניגורו – זמן סביר מראש – את שם העד, ואת עיקר התוכן של עדותו לפי הידוע לתביעה, זולת אם ויתרו על כך.

{{ח:סעיף|78|חומר סודי|אחר=[71]}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 74|סעיף 74}} אינן חלות על חומר שאי־גילויו מותר או שגילויו אסור לפי כל דין, אולם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיף 77}} חלות עליו.

{{ח:סעיף|79|המצאת ראיות שבידי קובל|אחר=[72]}}
{{ח:ת}} לא יגיש קובל לבית המשפט ראיה שבכתב שהיתה בידיו, אלא אם המציא לנאשם העתק ממנה.

{{ח:סעיף|80|סייג לזכות העיון בחומר הראיות|אחר=[73]}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|סימן זה}} אינן חלות על ראיות הבאות לסתור טענת הנאשם שהתובע לא יכול היה לצפותה מראש, ועל ראיות להסברת העדרו של עד או לענינים פורמליים אחרים שאינם מהותיים לבירור האשמה.

{{ח:סעיף|81|שמירת דין|אחר=[74]}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|סימן זה}} אינן גורעות מהוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 128|סעיף 128 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ד|סימן ד׳: עיון בעדויות מומחים של ההגנה|תיקון: [תשל״ו]}}

{{ח:סעיף|82|הגדרות|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[74א]}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|בסימן זה}}, ”חוות דעת“ ו”תעודת רופא“ – כמשמעותן {{ח:חיצוני|פקודת הראיות#סעיף 20|בסעיף 20 לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל״א–1971}}.

{{ח:סעיף|83|עיון בעדויות מומחים של הסניגוריה|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[74ב]}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט שהוגש לפניו כתב אישום בפשע או בעוון, רשאי – לפי בקשת התובע – לצוות על הנאשם או על סניגורו –
{{ח:תתת|(1)}} לאפשר לתובע לעיין בכל זמן סביר בכל חוות דעת בכתב או בתעודת רופא, שהנאשם מתכוון להביאן לפני בית המשפט כראיה;
{{ח:תתת|(2)}} לערוך בכתב את עיקר תכנה של עדות מומחה, שהנאשם מתכוון להשמיע, ולאפשר לתובע בכל זמן סביר לעיין בו;
{{ח:תתת|(3)}} לאפשר לתובע להעתיק מסמכים כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} העיון יהיה במעמד אדם שהנאשם או סניגורו ימנה לצורך זה או בכל דרך אחרת שיקבע בית המשפט.
{{ח:תת|(ג)}} מועד העיון ומקומו יהיו כפי שיקבע בית המשפט, ובלבד שמועד העיון יהיה לאחר שניתנה לנאשם או לסניגורו – לפי בקשתם – האפשרות לעיין בחומר החקירה לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|סימן ג׳}}.

{{ח:סעיף|84|סייג להבאת ראיות|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[74ג]}}
{{ח:ת}} לא יגיש נאשם לבית המשפט חוות דעת בכתב או תעודת רופא ולא ישמיע עדות מומחה שלא קויים לגביהן צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 83|סעיף 83}}, אלא בהסכמת התובע או ברשות בית המשפט.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ה|סימן ה׳: אישום}}

{{ח:סעיף|85|תוכן כתב האישום|אחר=[75]}}
{{ח:ת}} כתב אישום יכיל –
{{ח:תת|(1)}} שם בית המשפט שאליו הוא מוגש;
{{ח:תת|(2)}} ציון מדינת ישראל כמאשים או שם הקובל ומענו;
{{ח:תת|(3)}} שם הנאשם ומענו;
{{ח:תת|(4)}} תיאור העובדות המהוות את העבירה, בציון המקום והזמן במידה שאפשר לבררם;
{{ח:תת|(5)}} ציון הוראות החיקוק שלפיו מואשם הנאשם;
{{ח:תת|(6)}} שמות עדי התביעה.

{{ח:סעיף|86|צירוף אישומים|אחר=[76]}}
{{ח:ת}} מותר לצרף בכתב אישום אחד כמה אישומים אם הם מבוססים על אותן עובדות או על עובדות דומות או על סדרת מעשים הקשורים זה לזה עד שהם מהווים פרשה אחת; בצירוף אישומים כאמור מותר, על אף כל דין אחר, לצרף לאישום בבית משפט מחוזי גם אישום בעבירה שאינה פשע.

{{ח:סעיף|87|צירוף נאשמים|אחר=[77]}}
{{ח:ת}} מותר להאשים בכתב אישום אחד כמה נאשמים אם כל אחד מהם היה צד לעבירות שבכתב האישום או לאחת מהן, בין כשותף ובין בדרך אחרת, או אם האישום הוא בשל סדרת מעשים הקשורים זה לזה עד שהם מהווים פרשה אחת; אולם אין באי־צירופו של צד אחד לעבירה מניעה לשפיטתו של צד אחר.

{{ח:סעיף|88|הפרדת המשפט|אחר=[78]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, בכל שלב שלפני הכרעת הדין, לצוות על הפרדת המשפט באישום פלוני שנכלל בכתב האישום, או על הפרדת משפטו של נאשם פלוני שהואשם עם אחרים.

{{ח:סעיף|89|כתב אישום חדש בהפרדת המשפט|אחר=[79]}}
{{ח:ת}} ניתן צו להפרדת המשפט, יוגש כתב אישום אחר בשל האישום שהמשפט עליו הופרד או נגד הנאשם שמשפטו הופרד; ורשאי בית המשפט, אם הוא סבור שלא ייגרם על־ידי כך עיוות־דין, להמשיך במשפט שהופרד מן השלב שאליו הגיע לפני ההפרדה.

{{ח:סעיף|90|איחוד משפטים|אחר=[80]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, בכל שלב שלפני הכרעת הדין, לצוות על איחוד הדיון בכתבי אישום נפרדים התלויים ועומדים באותו בית משפט, אם מותר לצרפם בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 86|סעיפים 86}} {{ח:פנימי|סעיף 87|או 87}} ובית המשפט סבור שהצירוף לא יגרום לעיוות דין.

{{ח:סעיף|91|תיקון כתב אישום בידי התובע|אחר=[81]}}
{{ח:ת}} תובע רשאי, בכל עת עד לתחילת המשפט, לתקן כתב אישום, להוסיף עליו ולגרוע ממנו, במסירת הודעה לבית המשפט המפרטת את השינוי; בית המשפט ימציא העתק מן ההודעה לנאשם.

{{ח:סעיף|92|תיקון כתב אישום בידי בית המשפט|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[82]}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, בכל עת שלאחר תחילת המשפט, לבקשת בעל דין, לתקן כתב אישום, להוסיף עליו ולגרוע ממנו, ובלבד שניתנה לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן; התיקון ייעשה בכתב האישום או יירשם בפרוטוקול.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי לתקן כתב אישום אף אם העבירה שלפי התיקון היא בגדר הסמכות של בית משפט אחר או של הרכב אחר, ואם עשה כן יעביר את הענין לאותו בית משפט או הרכב, אולם אם העבירה היא בסמכותו של בית משפט בעל סמכות שיפוט מצומצמת יותר, רשאי בית המשפט גם להמשיך לדון בה.
{{ח:תת|(ג)}} בית משפט שהועבר אליו ענין לפי סעיף קטן (ב) רשאי להמשיך בדיון מן השלב שאליו הגיע קודמו, ורשאי הוא, לאחר שנתן הזדמנות לבעלי הדין להשמיע טענותיהם לענין, לנהוג בראיות שגבה קודמו כאילו הוא עצמו גבה אותן, או לחזור ולגבותן, כולן או מקצתן.

{{ח:סעיף|93|חזרה מאישום|אחר=[83]}}
{{ח:ת}} תובע רשאי, בכל עת שלאחר תחילת המשפט, לחזור בו מאישום שבכתב האישום, נגד נאשם אחד או יותר; אולם לא יעשה כן אם הודה הנאשם, בין בכתב על־פי {{ח:פנימי|סעיף 123|סעיף 123}} ובין בתשובתו לאישום, בעובדות שיש בהן כדי להרשיעו באותו אישום; לא היה בעובדות שהודה בהן כדי הרשעתו, רשאי התובע לחזור בו מן האישום ברשות בית המשפט.

{{ח:סעיף|94|תוצאות חזרה מאישום|תיקון: תשנ״ה־2|אחר=[84]}}
{{ח:תת|(א)}} חזר בו תובע מאישום לפני תשובת הנאשם לאישום, יבטל בית המשפט את האישום; חזר בו לאחר מכן, יזכה בית המשפט את הנאשם מאותו אישום.
{{ח:תת|(ב)}} בהסכמת התובע והנאשם רשאי בית המשפט לבטל אישום, בכל עת עד להכרעת הדין, ודין הביטול יהיה כדין ביטול לפני תשובת הנאשם.
{{ח:תת|(ג)}} אישום שבוטל, לפי סעיף קטן (ב), לא יוגש מחדש אלא באישור היועץ המשפטי לממשלה ומטעמים שיירשמו.

{{ח:סעיף|94א|התליית הליכים|תיקון: תשנ״ה־2}}
{{ח:תת|(א)}} בכל עת שלאחר הגשת כתב האישום ולפני גזר הדין, רשאי בית המשפט להתלות את ההליכים, בין מיוזמתו ובין לבקשת תובע, אם נוכח כי לא ניתן להביא את הנאשם להמשך משפטו.
{{ח:תת|(ב)}} הותלו ההליכים, לפי סעיף קטן (א) ולאחר מכן ניתן להביא את הנאשם להמשך משפטו, רשאי תובע להודיע בכתב לבית המשפט על רצונו לחדש את ההליכים, ומשעשה כן יחדש בית המשפט את ההליכים, ורשאי הוא להמשיך בהם מן השלב שאליו הגיע לפני התלייתם.
{{ח:תת|(ג)}} על אף הוראות {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}} ניתן לחדש את ההליכים באישור היועץ המשפטי לממשלה, מטעמים שיירשמו, אף אם עברו בין מועד התליית ההליכים לבין המועד שבו ניתן להביא את הנאשם להמשך משפטו התקופות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 9|בסעיף 9}}; ובלבד שההליכים הותלו מהטעם שהנאשם מתחמק מן הדין.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ו|סימן ו׳: זימון למשפט}}

{{ח:סעיף|95|הזמנה למשפט|תיקון: תשס״ו־3|אחר=[85]}}
{{ח:תת|(א)}} משהוגש כתב אישום יקבע בית המשפט מועד למשפט; בית המשפט יודיע על המועד בכתב לתובע וימציא לנאשם הזמנה בכתב למשפט בצירוף העתק מכתב האישום; הגיש סניגורו לבית המשפט לפני קביעת המועד יפוי כוח לייצג את הנאשם במשפט, יודיע בית המשפט על המועד בכתב גם לסניגור.
{{ח:תת|(ב)}} סבר בית המשפט, לאור אופי העבירה שבכתב האישום ונסיבותיה, כי הדיון בכתב האישום מתאים לניהול במסגרת דיון מקדמי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 143א|סעיף 143א}}, תצורף להזמנה למשפט כאמור בסעיף קטן (א) הודעה, בנוסח שיקבע שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי ובדבר מטרות הדיון המקדמי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 143א|בסעיף 143א(ב)}}, ותנאיו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 143א|בסעיף 143א(ג)}}.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי)|תקנות סדר הדין הפלילי (הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי), התשס״ז–2006}}.}}

{{ח:סעיף|96|תוכן ההזמנה|אחר=[86]}}
{{ח:ת}} הזמנה למשפט תכיל –
{{ח:תת|(1)}} שם בית המשפט;
{{ח:תת|(2)}} ציון המאשים;
{{ח:תת|(3)}} שם הנאשם ומענו;
{{ח:תת|(4)}} תמצית האישום נגדו;
{{ח:תת|(5)}} המקום והמועד שבהם עליו להתייצב;
{{ח:תת|(6)}} תמצית הוראות {{ח:פנימי|סעיף 123|סעיפים 123}} {{ח:פנימי|סעיף 128|ו־128}}.

{{ח:סעיף|97|הודעה על דחיית מועד|אחר=[87]}}
{{ח:ת}} נדחה המועד לתחילת המשפט או להמשכו, יודיע בית המשפט בכתב לתובע על המועד שקבע, וימציא לנאשם ולסניגורו הודעה בכתב עליו, אם לא הודיע להם על כך בעל־פה בשעת דיון.

{{ח:סעיף|98|צורת ההזמנה|תיקון: תשנ״ה־2|אחר=[88]}}
{{ח:ת}} הודעה בכתב והזמנה לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ו|סימן זה}} תיחתם בידי שופט, רשם או פקיד בית המשפט ובחותמת בית המשפט. אולם הודעה או הזמנה כאמור, לנאשם בעבירה שכתב האישום נגדו הוגש בידי תובע, כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(2)}}, יכול שתיחתם בידי שוטר בלבד.

{{ח:סעיף|99|צו הבאה|אחר=[89]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי לתת בכל עת צו הבאה נגד הנאשם, אם ראה שיש צורך בכך כדי לכפות את התייצבותו למשפט במועד שנקבע.

{{ח:סעיף|100|תחולת סעיפים אחרים|אחר=[90]}}
{{ח:ת}} על צו הבאה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיפים 22 עד 26}}, בשינויים לפי הענין.

{{ח:סעיף|101|מסירה עם מעצר|אחר=[91]}}
{{ח:ת}} העוצר אדם לפי צו הבאה ימסור לו עם העתק הצו גם הזמנה, או הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 97|סעיף 97}}, או העתק מהן.

{{ח:סעיף|102|שחרור בערובה|אחר=[92]}}
{{ח:ת}} בצו הבאה רשאי בית המשפט להורות לקצין משטרה לשחרר את הנאשם בערובה, כפי שיפורש בצו; כתב ערובה שניתן בפני הקצין יועבר לבית המשפט שנתן את הצו; על הערובה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 43|סעיפים 43 עד 49}} בשינויים לפי הענין.

{{ח:סעיף|103|הבאה לבית המשפט|אחר=[93]}}
{{ח:ת}} מי שנעצר על־פי צו הבאה ולא שוחרר לפי {{ח:פנימי|סעיף 102|סעיף 102}}, יובא בלא דיחוי לפני בית המשפט, והוא יצווה על מעצרו או ישחררו בערובה.

{{ח:סעיף|104|תפיסת נכסי נאשם שנמלט|אחר=[94]}}
{{ח:תת|(א)}} נאשם שנמלט או מסתתר ואין אפשרות למצאו, רשאי בית המשפט, לבקשת פרקליט מפרקליטות המדינה, ואם הוא סבור שהדבר עשוי להביא להתייצבותו של הנאשם, לצוות על תפיסת כל נכס מנכסיו של הנאשם, מיטלטלין או מקרקעין, על רישום עיקול עליהם בפנקסי המקרקעין או על מינוי כונס נכסים עליהם, ולהורות מה ייעשה בנכס ובפירותיו כל עוד הצו בתקפו.
{{ח:תת|(ב)}} צו לפי סעיף זה לא יפגע בזכותו של נושה לרדת לאותם נכסים.
{{ח:תת|(ג)}} ניתן צו זה לפי סעיף זה, רשאי כל מי שתלוי בנאשם ותפיסת הנכס עשויה לפגוע בפרנסתו, לבקש מבית המשפט לבטל את הצו או לשנותו.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ז|סימן ז׳: הזמנת עדים והמצאת מסמכים}}

{{ח:סעיף|105|פירושים|אחר=[98 סוגריים]}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ד סימן ז|בסימן זה}}{{ח:הערה|,}} ”מסמכים“ – לרבות מוצגים אחרים.

{{ח:סעיף|106|הזמנת עד|אחר=[95, 96]}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט יזמין, לבקשת בעל דין, כל אדם להעיד במשפט, זולת אם היה סבור שאין בהזמנת אותו אדם להועיל לבירור שאלה הנוגעת למשפט, וכן רשאי בית המשפט להזמין עד מטעמו.
{{ח:תת|(ב)}} הזמנת עד תהיה בהמצאת הזמנה בכתב לעד או בהודעה בעל־פה לעד על ידי בית המשפט בשעת דיון.

{{ח:סעיף|107|צורת ההזמנה ותכנה|תיקון: תשנ״ה־2|אחר=[97]}}
{{ח:ת}} הזמנה בכתב לעד תיחתם ביד שופט, רשם או פקיד בית המשפט ובחותמת בית המשפט אולם רשאי שוטר להזמין עד מטעם תובע בחתימתו בלבד; ההזמנה תכיל –
{{ח:תת|(1)}} שם בית המשפט;
{{ח:תת|(2)}} ציון בעלי הדין;
{{ח:תת|(3)}} שם המוזמן ומענו;
{{ח:תת|(4)}} המקום והמועד שבהם עליו להתייצב;
{{ח:תת|(5)}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:סעיף|108|צו להמצאת מסמכים ומוצגים|אחר=[98]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, לבקשת בעל דין או מיזמת בית המשפט, לצוות על עד שהוזמן או על כל אדם אחר להמציא לבית המשפט במועד שיקבע בהזמנה או בצו, אותם מסמכים הנמצאים ברשותו ושפורטו בהזמנה או בצו.

{{ח:סעיף|109|הזמנת עד על אתר|אחר=[99]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי לצוות על אדם הנוכח לפניו להעיד או להמציא לו מסמכים במועד שיקבע; ודין אדם כזה כדין מי שהומצאו לו הזמנה או צו להמצאת מסמכים.

{{ח:סעיף|110|עד שנבצר ממנו לבוא לבית המשפט|אחר=[100]}}
{{ח:ת}} נוכח בית המשפט כי נבצר מעד לבוא לבית המשפט, רשאי הוא לגבות את עדותו במקום אחר.

{{ח:סעיף|111|מומחה מטעם בית המשפט|תיקון: תשמ״ה־2, תשנ״ה־2|אחר=[101]}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, למנות מיוזמתו מומחה בענין שבחשבונאות או בנושא אחר הדורש בדיקה טכנית או חישוב, לצורך הבהרת חומר הראיות שבפניו.
{{ח:תת|(ב)}} מומחה כאמור בסעיף קטן (א), יעיין בחומר הראיות שהפנה אליו בית המשפט ויערוך את ממצאיו על פי שאלות שהוצגו לו על ידי בית המשפט; המומחה יגיש חוות דעתו בכתב וייחקר עליה בבית המשפט לבקשת מי מבעלי הדין; הוגשה חוות דעת לפי סעיף זה, רשאים בעלי הדין, להביא ראיות לסתור אותה.

{{ח:סעיף|112||תיקון: תשמ״ה־2|אחר=[102]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|113||תיקון: תשמ״ב־4|אחר=[103]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|114||תיקון: תשמ״ב־4|אחר=[104]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|115||תיקון: תשמ״ב־4|אחר=[105]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ח|סימן ח׳: שמירת ראיות}}

{{ח:סעיף|116|הגדרות|תיקון: תשס״ד־5|אחר=[112]}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ד סימן ח|בסימן זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גביית עדות“ – לרבות קבלת מסמכים ומוצגים אחרים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עדות מוקדמת“ – עדות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 117|בסעיף 117}} או {{ח:פנימי|סעיף 117א|בסעיף 117א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תיעוד חזותי“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים)|בחוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), התשס״ב–2002}}.

{{ח:סעיף|117|גביה מוקדמת של עדות|תיקון: [תשמ״א], תשס״ג־5, תשס״ז|אחר=[106]}}
{{ח:תת|(א)}} הוגש כתב אישום לבית משפט, רשאי בית המשפט, לבקשת בעל דין, לגבות עדותו של אדם לאלתר, אם ראה שהעדות חשובה לבירור האשמה וכי יש יסוד סביר להניח שאי אפשר יהיה לגבותה במהלך המשפט או אם מצא שיש חשש שאמצעי לחץ, איום, הפחדה, כוח או הבטחת טובת הנאה יניאו את העד מלמסור עדות אמת במהלך המשפט; נפתחה חקירה בעבירה ועדיין לא הוגש עליה כתב אישום, רשאי לעשות כן בית משפט השלום או בית משפט מחוזי לבקשת תובע או לבקשת אדם העשוי להיות נאשם בעבירה.
{{ח:תת|(ב)}} הוגשה בקשה לגביית עדות מוקדמת, כאמור בסעיף קטן (א), בעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377א|סעיף 377א לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, יחליט בית המשפט בבקשה לא יאוחר משבועיים מיום הגשתה; העדות תיגבה בתוך חודשיים מיום ההחלטה, אלא אם כן האריך בית המשפט את התקופה מטעמים מיוחדים שיירשמו.

{{ח:סעיף|117א|גביה מוקדמת של עדות של ילד|תיקון: תשנ״ה־2, תשס״ד־5}}
{{ח:תת|(א)}} הוגש כתב אישום לבית משפט או נפתחה חקירה בעבירה מן העבירות המנויות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#תוספת|בתוספת לחוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים), התשט״ו–1955}} (להלן – חוק הגנת ילדים), רשאי בית המשפט לגבות לאלתר עדותו של ילד כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)|בחוק האמור}}, על פי בקשתו של תובע או מי שעשוי להיות נאשם בעבירה, ובהרשאתו של חוקר ילדים.
{{ח:תת|(ב)}} על עדות לפי סעיף קטן (א) יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ח|סימן זה}}, בשינויים המחוייבים, וכן יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 2|סעיפים 2(ב), (ג)}}, {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 2א|2א}} {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 10|ו־10 לחוק הגנת ילדים}}.

{{ח:סעיף|117ב|עדות מוקדמת של אדם עם מוגבלות|תיקון: תשס״ו־2}}
{{ח:תת|(א)}} הוגש כתב אישום לבית משפט בעבירה שבה מתלונן או עד הוא אדם עם מוגבלות שכלית או אדם עם מוגבלות נפשית, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)|בחוק הליכי חקירה והעדה של אנשים עם מוגבלות}}, רשאי בית המשפט לגבות לאלתר את עדותו של אותו אדם, על פי בקשתו של התובע או של הנאשם.
{{ח:תת|(ב)}} גביית עדות לאלתר כאמור בסעיף קטן (א) תתועד בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)#סעיף 10|סעיף 10 לחוק הליכי חקירה והעדה של אנשים עם מוגבלות}}.

{{ח:סעיף|118|נוכחות בעלי דין|תיקון: [תשמ״א], תשנ״ה־2, תשס״ד־5|אחר=[107]}}
{{ח:ת}} עדות מוקדמת תיגבה בפני תובע ובפני הנאשם או אדם העשוי להיות נאשם בעבירה, זולת אם החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, לגבותה שלא בפניו של הנאשם או של מי שעשוי להיות נאשם; החליט בית המשפט כאמור תתועד העדות בתיעוד חזותי והוראות {{ח:פנימי|סעיף 120א|סעיף 120א(ב) ו־(ג)}} יחולו לענין זה.

{{ח:סעיף|119|סדרי גביית העדות|אחר=[108]}}
{{ח:תת|(א)}} בהזמנת עדים ובסדרי גביית העדויות ינהגו ככל האפשר כדרך שנוהגים במהלך המשפט, ועל הפרוטוקול יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 135|סעיפים 135 עד 139}}, בשינויים לפי הענין.
{{ח:תת|(ב)}} התנגדות לשאלה וטענות אחרות שהושמעו בשעת גביית העדות יירשמו בפרוטוקול, ויחליט בהן בית המשפט שהעדות מוגשת לו כראיה.

{{ח:סעיף|120|חתימת הפרוטוקול|תיקון: תשנ״ה־2|אחר=[109]}}
{{ח:ת}} הפרוטוקול בהליכי גביית העדות ייקרא באזני העד, ולאחר שיאשרנו יחתום עליו וכן יחתום עליו השופט; סירב העד לאשר או לחתום, יירשם הדבר בפרוטוקול. הוראות סעיף זה לא יחולו על עדות שהוקלטה במלואה.

{{ח:סעיף|120א|תיעוד חזותי של עדות מוקדמת|תיקון: תשס״ד־5}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} עדות מוקדמת תתועד בתיעוד חזותי.
{{ח:תתת|(2)}} נקבע המותב שידון במשפט שבו תוגש העדות כראיה והעדות המוקדמת נגבית בפני כל שופטי המותב, רשאי בית המשפט להורות כי העדות המוקדמת לא תתועד בתיעוד חזותי; שינוי במותב לאחר גביית העדות לא יהיה בו כדי לפסול את העדות.
{{ח:תתת|(3)}} בסעיף זה, ”מותב“ – לרבות דן יחיד.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) בית משפט הגובה עדות מוקדמת רשאי להורות כי העדות תיגבה, כולה או חלקה, בלא תיעוד חזותי, אם השתכנע כי ננקטו אמצעים סבירים לקיים את התיעוד, אך ביצוע התיעוד החזותי יעכב את גביית העדות והעיכוב עלול לסכל את גבייתה; החליט בית המשפט כאמור, לא יהיה בהעדר תיעוד חזותי כדי לפסול את העדות המוקדמת.
{{ח:תת|(ג)}} בית משפט רשאי לקבל כראיה עדות מוקדמת שאין לה תיעוד חזותי אם השתכנע, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי יש לכך הצדקה בנסיבות הענין.

{{ח:סעיף|121|העדות כראיה במשפט|תיקון: [תשל״ד], [תשמ״א], תשנ״ה־2, תשס״ד־5, תשס״ו־2|אחר=[110]}}
{{ח:תת|(א)}} עדות מוקדמת דינה כדין עדות שנגבתה במהלך המשפט, אך בית המשפט ירשה להזמין את העד לעדות נוספת אם ניתן להביא את העד לבית המשפט ונתקיים אחד מאלה –
{{ח:תתת|(1)}} לא היתה לנאשם הזדמנות לחקור את העד;
{{ח:תתת|(2)}} לא ניתנה לנאשם הזדמנות סבירה למנות לעצמו סניגור כדי שיהיה נוכח בעת גביית העדות ויחקור את העד, או לא מונה לו סניגור שהיתה חובה למנותו;
{{ח:תתת|(3)}} בית המשפט סבור, מטעמים שיירשמו, שהדבר דרוש לבירור האמת או לעשיית צדק.
{{ח:תת|(ב)}} ילד שנתן עדות מוקדמת לפי {{ח:פנימי|סעיף 117א|סעיפים 117א}} {{ח:פנימי|סעיף 117ב|או 117ב}} לא יזומן למתן עדות נוספת אלא באישור חוקר ילדים; על עדותו יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ח|סימן זה}}, בשינויים המחוייבים, וכן יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 2|סעיפים 2(ב), (ג)}}, {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 2א|2א}} {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 10|ו־10 לחוק הגנת ילדים}}; לא אישר חוקר הילדים את עדותו של הילד לפי סעיף זה והעדות המוקדמת נגבתה לפני שהוגש האישום, לא ירשיע בית המשפט על סמך עדות זו אלא אם כן יש לה סיוע בראיה אחרת.

{{ח:סעיף|122|עדות שנגבתה שלא בפני בעל דין|אחר=[111]}}
{{ח:ת}} נתקבלה עדות שנגבתה לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ח|סימן זה}} ולא היתה לבעל דין הזדמנות לחקור את העד, יביא בית המשפט עובדה זו בחשבון בשקלו את העדות.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ט|סימן ט׳: הודיה בכתב}}

{{ח:סעיף|123|הודיה בכתב|אחר=[113]}}
{{ח:ת}} עד לתחילת המשפט רשאי הנאשם, בהודעה בכתב לבית המשפט, להודות בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולן או מקצתן, וכן לטעון עובדות נוספות; העתק מכתב ההודיה יומצא על ידי בית המשפט לתובע.

{{ח:סעיף|124|הודיה בכתב אינה מונעת מקדמיות|אחר=[114]}}
{{ח:ת}} הודיעה שבכתב אינה מונעת את הנאשם מטעון טענות מקדמיות או מהודות בעובדות או מטעון עובדות נוספות במהלך המשפט.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: הליכי המשפט}}
{{ח:קטע3|פרק ה סימן א|סימן א׳: מועד המשפט}}

{{ח:סעיף|125|רציפות המשפט|אחר=[115]}}
{{ח:ת}} כל עוד לא הוחל בגביית ראיות, רשאי בית המשפט מזמן לזמן לדחות את מועד תחילת המשפט או המשכו כפי הצורך; הוחל בגביית הראיות, ימשיך ברציפות יום יום עד גמירא, זולת אם ראה, מטעמים שיירשמו, כי אין כל אפשרות לנהוג כך.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ב|סימן ב׳: נוכחות בעלי הדין}}

{{ח:סעיף|126|נוכחות הנאשם|אחר=[116]}}
{{ח:ת}} באין הוראה אחרת בחוק זה לא יידון אדם בפלילים אלא בפניו.

{{ח:סעיף|127|נוכחות מורשים של תאגיד|אחר=[117]}}
{{ח:ת}} הואשם תאגיד או חבר בני־אדם, לא ינוהל המשפט אלא בפני אדם המורשה כדין לייצג את התאגיד או חבר בני־האדם; אולם מותר לדון תאגיד או חבר בני־אדם שלא בפני מורשה אם נתקיימו התנאים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 128|בסעיף 128}}; מורשה כאמור דינו לענין {{ח:פנימי|סעיף 99|סעיפים 99}}, {{ח:פנימי|סעיף 140|140}}, {{ח:פנימי|סעיף 161|161}}, {{ח:פנימי|סעיף 189|189}} {{ח:פנימי|סעיף 192|ו־192}} כדין נאשם, והמצאת מסמך לתאגיד או לחבר בני־אדם – היא המצאה למורשה.

{{ח:סעיף|128|שפיטה לא בפני הנאשם בתחילת המשפט|תיקון: [תשל״ד]|אחר=[118]}}
{{ח:ת}} נאשם שהוזמן לתחילת המשפט ולא התייצב, מותר לדונו לא בפניו –
{{ח:תת|(1)}} אם הוא נאשם בחטא או בעוון והודה בהודיה שבכתב בכל העובדות הנטענות בכתב האישום, ולא טען בה עובדות נוספות שיש בהן לכאורה כדי לשנות את תוצאות המשפט;
{{ח:תת|(2)}} אם ביקש שמשפטו יתנהל שלא בפניו והוא מיוצג בו על ידי סניגור, ובית המשפט סבור שלא יהיה בשפיטתו שלא בפניו משום עיוות דין לנאשם,
{{ח:ת}} אולם רשאי בית המשפט, בכל שלב של המשפט, לצוות על התייצבות הנאשם.

{{ח:סעיף|129|אין לגזור מאסר לא בפני הנאשם|תיקון: תש״ס, תשס״ג־4, תשס״ו|אחר=[119]}}
{{ח:ת}} נידון נאשם לא בפניו על פי {{ח:פנימי|סעיף 128|סעיף 128(1)}}, לא יגזור עליו בית המשפט עונש מאסר – אלא אם ניתנה לו תחילה הזדמנות להשמיע את טענותיו לענין העונש בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 192|לסעיף 192}}. אין באמור בסעיף זה כדי למנוע מבית המשפט להטיל מאסר במקום קנס, ובלבד שבהזמנה למשפט צוין שניתן להטיל מאסר כאמור אם הנאשם לא יתייצב; צו מאסר לביצוע מאסר במקום קנס שניתן שלא בנוכחות הנידון או סניגורו יבוצע בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 129א|סעיף 129א(ג)}}.

{{ח:סעיף|129א|דרכי הטלת מאסר במקום קנס|תיקון: תש״ס, תשס״ג־4, תשס״ו}}
{{ח:תת|(א)}} לא הוטל מאסר במקום קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 71|בסעיף 71 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, בעת מתן גזר הדין, רשאי בית המשפט להטילו בצו מיוחד, על פי בקשת היועץ המשפטי לממשלה או נציגו, שהוגשה לאחר שהקנס לא שולם במועדו; הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ו סימן ג|סימן ג׳ לפרק ו׳ לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, לא יחולו על מאסר לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו מאסר לביצוע מאסר במקום קנס, או צו מיוחד כאמור בסעיף קטן (א), אלא בנוכחות הנידון או סניגורו או אם בהזמנה למשפט או לדיון למתן הצו המיוחד צוין כי ניתן להטיל מאסר במקום קנס על נידון שלא יתייצב.
{{ח:תת|(ג)}} צו מאסר כאמור בסעיף קטן (ב) שניתן שלא בנוכחות הנידון או סניגורו, לא יבוצע בטרם הומצאה לנידון התראה בכתב על כך לפחות 14 ימים מראש; בהתראה תצוין מזכירות בית המשפט שאליה ניתן לפנות לבירורים וכן האפשרות לבקש פריסה או דחיה של תשלום הקנס ופטור מתשלום תוספת פיגורים, בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 66|סעיפים 66}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 69|ו־69 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, {{ח:חיצוני|חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות#סעיף 5ב|וסעיפים 5ב}} {{ח:חיצוני|חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות#סעיף 5ג|ו־5ג לחוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, התשנ״ה–1995}}, לפי הענין; דרכי ההמצאה הקבועות {{ח:פנימי|סעיף 237|בסעיף 237(ד)}} לא יחולו על התראה לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ד)}} הוטל על נידון מאסר במקום קנס, בצו מיוחד כאמור בסעיף קטן (א), שלא בנוכחות הנידון או סניגורו, רשאי בית המשפט, על פי בקשת הנידון, לבטל את הצו האמור, אם נוכח שהיתה סיבה מוצדקת לאי התייצבותו או אם ראה שהדבר דרוש כדי למנוע עיוות דין; בקשה לפי סעיף קטן זה תוגש בתוך שלושים ימים מהיום שהומצא לנידון הצו המיוחד, ואולם רשאי בית המשפט לדון בבקשה שהוגשה לאחר מועד זה אם הבקשה הוגשה בהסכמת התובע; הוראות {{ח:פנימי|סעיף 130|סעיף 130(ט)}} יחולו, בשינויים המחויבים, לענין החלטת בית המשפט לפי סעיף קטן זה.

{{ח:סעיף|130|שפיטת נאשם שלא התייצב בהמשך המשפט|תיקון: [תשל״ד], תשנ״ה־2, תש״ס, תשס״ג־4, תשס״ו|אחר=[119א]}}
{{ח:תת|(א)}} נאשם שהוזמן להמשך משפטו ולא התייצב, מותר לדונו שלא בפניו אם ההזמנה למועד ההמשך נמסרה לו בהודעה של בית המשפט בשעת דיון, ובית המשפט הזהירו במהלך המשפט שיהיה רשאי לדונו שלא בפניו אם לא התייצב, או אם הזמנה בכתב הומצאה לו, שלא באמצעות סניגורו, וכן לסניגורו, אם יש לו סניגור, וצויינה בה האזהרה האמורה.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף קטן (א) יחול על נאשם בפשע רק אם הדיון במשפטו מתקיים בבית משפט שלום והוא היה מיוצג על ידי סניגור באותה ישיבה.
{{ח:תת|(ג)}} הורשע נאשם שלא בפניו לפי סעיף זה, רשאי בית המשפט לגזור את דינו שלא בפניו ובלבד שבית המשפט לא יטיל עליו עונש מאסר; בהזמנה לדיון בגזר הדין יפורט דבר הרשעתו שלא בפניו, מועדה ומועד הדיון בגזר הדין; אין באמור בסעיף קטן זה כדי למנוע מבית המשפט להטיל מאסר במקום קנס, ובלבד שבהזמנה לדיון צוין שניתן להטיל מאסר כאמור אם הנאשם לא יתייצב; צו מאסר לביצוע מאסר במקום קנס שניתן שלא בנוכחות הנידון או סניגורו יבוצע בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 129א|סעיף 129א(ג)}}.
{{ח:תת|(ג1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג), לא יגזור בית המשפט את דינו של נאשם בפשע אלא בפניו ולאחר שניתנה לו הזדמנות להשמיע את טענותיו לענין העונש, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 192|בסעיף 192}}.
{{ח:תת|(ד)}} בית המשפט לא ידון נאשם ולא יגזור את דינו שלא בפניו אם שוכנע, כי נבצר מן הנאשם להתייצב מסיבה מוצדקת או אם הוא סבור כי ייגרם לו בכך עיוות דין.
{{ח:תת|(ה)}} התנהל דיון שלא בפני הנאשם ושלא בפני סניגורו, לפי סעיף זה, רשאי בית המשפט, על־פי בקשת הנאשם, אף בשעת הדיון, לבטל את הדיון שנערך בהעדרם, לרבות הכרעת הדין, כל עוד לא ניתן גזר הדין, אם נוכח שהיתה סיבה מוצדקת לאי התייצבותו או אם ראה שהדבר דרוש כדי למנוע עיוות דין.
{{ח:תת|(ו)}} התנהל דיון לפי סעיף זה שלא בפני הנאשם, אך בנוכחות סניגורו, רשאי בית המשפט, על־פי בקשת הנאשם, לצוות על שמיעתו מחדש של עד אשר העיד בדיון כאמור, וכן רשאי הוא לצוות על ביטול הכרעת הדין כל עוד לא נגזר הדין, אם שוכנע כי בשל העדרות הנאשם באותו דיון לא מוצתה חקירת העד, לא ניתן היה לנהל את הגנתו כראוי או אם ראה שהדבר דרוש כדי למנוע עיוות דין.
{{ח:תת|(ז)}} משהתייצב הנאשם למשפט, יסביר לו בית המשפט את זכותו לפי סעיפים קטנים (ה) ו־(ו); התייצב לאחר הכרעת הדין, יקרא בית המשפט לנאשם את הכרעת הדין לפני שיסביר לו את זכותו.
{{ח:תת|(ח)}} נגזר דינו של הנאשם בחטא או בעוון שלא בפניו, רשאי בית המשפט, על פי בקשת הנידון, לבטל את הדיון לרבות את הכרעת הדין וגזר הדין אם ניתנו בהעדרו, אם נוכח שהיתה סיבה מוצדקת לאי התייצבותו או אם ראה שהדבר דרוש כדי למנוע עיוות דין; בקשה לפי סעיף קטן זה תוגש תוך שלושים ימים מהיום שהומצא לנאשם פסק הדין אולם רשאי בית המשפט לדון בבקשה שהוגשה לאחר מועד זה אם הבקשה הוגשה בהסכמת התובע.
{{ח:תת|(ט)}} בית המשפט שנעתר לבקשת נאשם או נידון לפי סעיפים קטנים (ה), (ו) או (ח) רשאי להטיל על הנאשם או על הנידון תשלום ההוצאות בפועל שנגרמו בשל אי התייצבותם.

{{ח:סעיף|131|הודעת ההליכים לנידון שלא בפניו|תיקון: [תשל״ד]|אחר=[120]}}
{{ח:ת}} אין בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיפים 126 עד 130}} כדי לגרוע מסמכותו של בית המשפט להרחיק מאולם בית המשפט נאשם המפריע לדיוני בית המשפט, אולם ההליכים שהתנהלו לא בפניו יובאו לידיעתו בדרך שיקבע בית המשפט.

{{ח:סעיף|132|שפיטה שלא בפני הנאשם מטעמי בריאות|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[120א]}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט מוסמך להורות שהדיון, כולו או מקצתו, יהיה לא בפני נאשם, אם ביקש זאת סניגורו של הנאשם ובית המשפט סבור שהדיון בפני הנאשם עלול להזיק לבריאות גופו או נפשו.
{{ח:תת|(ב)}} דיון לצורך החלטה לפי סעיף קטן (א) רשאי בית המשפט לקיימו לא בפני הנאשם ורשאי הוא לקיימו בדלתיים סגורות.

{{ח:סעיף|133|העדר תובע|אחר=[121]}}
{{ח:ת}} לא התייצב התובע במועד שנקבע למשפט אף על פי שהודע לו המועד, ובית המשפט לא ראה לדחות את המשפט למועד אחר, ינהג בית המשפט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 94|בסעיף 94}} כאילו חזר בו התובע מהאישום, אולם רשאי הוא להרשיע את הנאשם בעבירה המתגלית מן העובדות שהודה בהן או שהוכחו, ולגזור את דינו.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ב1|סימן ב׳1: היוועדות חזותית – הוראת שעה|תיקון: תשפ״ב}}

{{ח:סעיף|133א|השתתפות עצור או אסיר בדיון בדרך של היוועדות חזותית|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|בסימן זה}}, ”היוועדות חזותית“ – תקשורת בין כמה מוקדים המאפשרת העברת תמונה וקול בזמן אמת.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 126|בסעיף 126}}, לבקשת עצור או אסיר רשאי בית המשפט להורות על קיום דיון בעניינו שלא בנוכחותו אלא בהשתתפותו בדרך של היוועדות חזותית, אם שוכנע כי די בהשתתפות העצור או האסיר בדיון בהיוועדות חזותית בהתחשב, בין השאר במהות הדיון, בנסיבות הנוגעות לעצור או לאסיר ובמידת החשיבות שהעצור או האסיר יהיה נוכח באולם בית המשפט, ובלבד שהעצור או האסיר הוא בגיר, מיוצג על ידי סניגור והגיש את בקשתו באמצעותו.
{{ח:תת|(ג)}} בקשת עצור או אסיר להשתתפות בדיון בדרך של היוועדות חזותית כאמור בסעיף קטן (ב) תהיה באחת מהדרכים האלה:
{{ח:תתת|(1)}} בעל פה, באמצעות סניגורו, במעמד דיון שמתקיים בעניינו לגבי דיון אחר שנקבע בעניינו;
{{ח:תתת|(2)}} בכתב, לבית המשפט, באמצעות סניגורו, והעתק מהבקשה יימסר לשירות בתי הסוהר ולתובע לא יאוחר מ־72 שעות לפני מועד הדיון.
{{ח:תת|(ד)}} ביקש העצור או האסיר להשתתף בדיון בדרך של היוועדות חזותית, רשאי התובע להגיש לבית המשפט את התנגדותו לכך במעמד הדיון או בהקדם האפשרי לאחר הדיון או הגשת הבקשה, לפי העניין, ובית המשפט ייתן את החלטתו לא יאוחר מ־48 שעות לפני מועד הדיון.
{{ח:תת|(ה)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (ג)(2) ו־(ד), בית משפט רשאי, מטעמים חריגים, ולאחר שהתקבלה עמדת התובע, להיעתר לבקשה להשתתפות העצור או האסיר בדיון בדרך של היוועדות חזותית בחלוף התקופות האמורות באותם סעיפים קטנים, ובלבד שההחלטה תינתן לא יאוחר מהשעה 20:00 ערב מועד הדיון.
{{ח:תת|(ו)}} היה העצור או האסיר אדם עם מוגבלות, יורה בית המשפט על קיום הדיון בדרך של היוועדות חזותית רק אם ניתן לקיימו תוך עריכת התאמות נגישות ככל שהן נדרשות בהתאם להוראות שנקבעו לפי {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), התשס״ו–2005}}, או לפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ״ח–1998}}.

{{ח:סעיף|133ב|דיונים שאין לקיימם בדרך של היוועדות חזותית|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 133א|בסעיף 133א}}, הדיונים שלהלן יתקיימו בנוכחות העצור או האסיר, ולא בדרך של היוועדות חזותית:
{{ח:תת|(1)}} דיון שבו העצור או האסיר מודה בעובדות כתב האישום בעניינו;
{{ח:תת|(2)}} דיון שבו מוצג הסדר טיעון;
{{ח:תת|(3)}} דיון שנשמעת בו הכרעת דין לפי {{ח:פנימי|סעיף 182|סעיף 182}};
{{ח:תת|(4)}} דיון שנשמעות בו טענות לעניין העונש לפי {{ח:פנימי|סעיף 192|סעיף 192}};
{{ח:תת|(5)}} דיון שנשמע בו גזר דין לפי {{ח:פנימי|סעיף 193|סעיף 193}};
{{ח:תת|(6)}} דיון בעניינו של עצור או אסיר שנשמעת בו עדותו לפי {{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימן ה׳ לפרק ה׳}};
{{ח:תת|(7)}} דיון שנשמעת בו עדות לפי {{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימן ה׳ לפרק ה׳}}; ואולם, בית המשפט רשאי להורות על קיום דיון כאמור בדרך של השתתפות העצור או האסיר בהיוועדות חזותית בהתקיים התנאים {{ח:פנימי|סעיף 133א|בסעיף 133א}}, מטעמים מיוחדים שיירשמו, ובלבד שהתובע נתן את הסכמתו לקיום הדיון בדרך זו; הודעת התובע על אי־הסכמה לקיום הדיון בדרך של היוועדות חזותית תוגש באישורו של אחד מאלה, לפי העניין:
{{ח:תתת|(א)}} פרקליט המחוז או משנהו או פרקליט בדרגת מנהל מחלקה לפחות בפרקליטות המחוז;
{{ח:תתת|(ב)}} תובע שהוא קצין בדרגת רב־פקד לפחות, ראש שלוחת תביעות או סגנו שהתמנה לתובע לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב)}}.

{{ח:סעיף|133ג|אופן קיום הדיון בדרך של היוועדות חזותית|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:ת}} דיון בדרך של היוועדות חזותית לפי {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן זה}} יתקיים באולם בית משפט ומיתקן כליאה שקיבלו אישור של גורם מוסמך מטעם מנהל בתי המשפט ונציב שירות בתי הסוהר, לפי העניין, כפי שייקבע בתקנות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 133ד|בסעיף 133ד}}, ובדרך שתבטיח כי יתקיימו כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} המשתתפים בדיון יוכלו לראות ולשמוע זה את זה ברציפות במהלך הדיון, ובכלל זה את השופט, בעלי הדין, העצור או האסיר, הסניגור, השוטר או התובע, מתורגמן אם נדרש, וכל אדם שנוכחותו דרושה לדיון בעת שהוא נשמע לפני בית המשפט;
{{ח:תת|(2)}} תתאפשר שיחה חסויה בין העצור או האסיר לסניגורו לפני הדיון, במהלכו ואחריו, שתתקיים ביחידות ובאופן שיבטיח את סודיותה; הוראות {{ח:חיצוני|חוק האזנת סתר#סעיף 13|סעיף 13(א)(2) לחוק האזנת סתר, התשל״ט–1979}}, לא יחולו לגבי שיחה זו; בית המשפט יוודא כי התאפשרה שיחה כאמור;
{{ח:תת|(3)}} הדיון יתקיים בנוכחות סניגורו של העצור או האסיר.

{{ח:סעיף|133ד|תקנות|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים, בהסכמת השר לביטחון הפנים ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת יקבע הוראות לביצוע {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן זה}}, ובכלל זה הוראות לעניין התנאים הטכנולוגיים הנדרשים לקיום דיון בדרך של היוועדות חזותית ולעניין התנאים לקיום דיון בהיוועדות חזותית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 133ג|בסעיף 133ג}}.
{{ח:תת|(ב)}} תקנות ראשונות לפי סעיף זה יובאו לאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לא יאוחר מיום כ״ח בטבת התשפ״ב (1 בינואר 2022).
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (היוועדות חזותית) (הוראת שעה)|תקנות סדר הדין הפלילי (היוועדות חזותית) (הוראת שעה), התשפ״ב–2022}}.}}

{{ח:סעיף|133ה|דיווח לכנסת – קיום דיונים בדרך של היוועדות חזותית|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הגופים המנויים להלן ידווחו לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לשר המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה, בכתב, אחת לשישה חודשים, על קיום דיונים לפי ההוראות בעניין היוועדות חזותית, בפילוח לפי מחוזות, מקומות מעצר ובתי סוהר, לפי העניין, לגבי ששת החודשים שקדמו למועד הדיווח, כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} מנהל בתי המשפט – מספר הדיונים שהתקיימו בדרך של היוועדות חזותית, בפילוח לפי סוג הדיון;
{{ח:תתת|(2)}} נציב בתי הסוהר –
{{ח:תתתת|(א)}} מספר הדיונים שהתקיימו בהיוועדות חזותית, מספר הדיונים שהתקיימו בשיחה טלפונית ומספר כלל העצורים והאסירים שהובאו לדיונים בבתי משפט;
{{ח:תתתת|(ב)}} דיווח כאמור בפסקה זו יימסר גם לשר לביטחון הפנים;
{{ח:תתת|(3)}} המזכיר הראשי, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק שחרור על-תנאי ממאסר#סעיף 34|בסעיף 34 לחוק שחרור על־תנאי ממאסר, התשס״א–2001}} – על העניינים שלהלן בנוגע לדיונים בוועדות השחרורים, בפילוח לפי מחוזות ובתי סוהר:
{{ח:תתתת|(א)}} מספר הדיונים שהתקיימו בהיוועדות חזותית;
{{ח:תתתת|(ב)}} מספר הדיונים שהתקיימו בנוכחות אסירים.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|בסימן זה}}, ”ההוראות בעניין היוועדות חזותית“ – כל אלה: הוראות {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן זה}}, {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 16ב|סעיפים 16ב עד 16ה לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ״ו–1996}}, {{ח:חיצוני|חוק שחרור על-תנאי ממאסר#סעיף 16א|סעיפים 16א}} {{ח:חיצוני|חוק שחרור על-תנאי ממאסר#סעיף 25א|ו־25א לחוק שחרור על־תנאי ממאסר, התשס״א–2001}}, {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר#סעיף 62א1|וסעיף 62א1 לפקודת בתי הסוהר [נוסח חדש], התשל״ב–1971}}.

{{ח:סעיף|133ו|תוקף|תיקון: תשפ״ב, תשפ״ב־2, תשפ״ב־3, תשפ״ד־2, תשפ״ו}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן זה}} יעמדו בתוקפן בתקופה שמיום ל׳ בשבט התשפ״ב (1 בפברואר 2022) עד עד יום י״א בטבת התשפ״ו (31 בדצמבר 2025) (בסעיף זה – תקופת הוראת השעה); שר המשפטים והשר לביטחון הפנים, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, רשאים להאריך בצו את תקופת הוראת השעה לתקופות נוספות שלא יעלו כל אחת על שישה חודשים ובמצטבר על שנתיים.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|התקופה הוארכה עד יום 14.5.2026 (ק״ת תשפ״ו, 496).}}
{{ח:תת|(ב)}} לשם בחינת יישומן והשפעתן של ההוראות בעניין היוועדות חזותית כנוסחן בתקופת הוראת {{ח:הערה|ה}}שעה, יערכו שר המשפטים והשר לביטחון הפנים מחקר, וממצאיו יוגשו לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, בצירוף התייחסות של הסנגוריה הציבורית ליישומן של ההוראות כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הוראות {{ח:פנימי|פרק ה סימן ב1|סימן זה}} לא יחולו בתקופת תוקפה של הכרזה על הגבלה חלקית או הכרזה על הגבלה מלאה כהגדרתן {{ח:חיצוני|חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף קורונה החדש (הוראת שעה)|בחוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף קורונה החדש (הוראת שעה), התש״ף–2020}} ובתקופת תוקפה של הכרזה על הגבלה מלאה או הכרזה על הגבלה ביטחונית על מי שחלה עליו ההכרזה לפי {{ח:חיצוני|חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים (הוראת שעה – חרבות ברזל)|חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים (הוראת שעה – חרבות ברזל), התשפ״ד–2023}}.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ג|סימן ג׳: פרוטוקול ותרגום}}

{{ח:סעיף|134|ניהול פרוטוקול|תיקון: תשס״ח־6|אחר=[122]}}
{{ח:תת|(א)}} במשפט פלילי ינוהל פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בו והנוגע למשפט, לרבות שאלות והערות בית המשפט, ואולם בדיון מקדמי רשאי בית המשפט, בהסכמת בעלי הדין, לכלול בפרוטוקול את עיקרי הדברים שבדיון.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי להורות שלא יירשמו בפרוטוקול דברי גידוף, נאצה, השמצה או ביזוי, ובלבד ששוכנע כי אין טעם המצדיק את רישומם בפרוטקול.
{{ח:תת|(ג)}} בעל דין זכאי לקבל, בתום הדיון או בסמוך לאחר מכן, עותק של הפרוטקול.

{{ח:סעיף|135|רישום הפרוטוקול|אחר=[123]}}
{{ח:ת}} הפרוטוקול יירשם ביד השופט, ביד רושם שקבע בית המשפט, במכשיר הקלטה, באמצעי מיכני אחר או ביד עובד בית המשפט אשר נשיאו או שופט ראשי של בית משפט שלום, לפי הענין, אישרו כקצרן – הכל כפי שיקבע בית המשפט; ורשאי בית המשפט, לבקשת בעל דין, להרשות רישום הפרוטוקול ביד קצרן אחר.

{{ח:סעיף|136|צירוף מסמכים לפרוטוקול|אחר=[124]}}
{{ח:ת}} כתב האישום, מסמכים שהוגשו ושקיבל אותם בית המשפט וכל תעודה הנוגעת למשפט יצורפו לפרוטוקול ויהיו חלק ממנו.

{{ח:סעיף|137|תיקון פרוטוקול|אחר=[125]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, לבקשת בעל דין ולאחר שנתן ליתר בעלי הדין הזדמנות להשמיע את דבריהם, לתקן רישום בפרוטוקול כדי להעמידו על דיוקו; בית המשפט ייזקק לבקשת תיקון כאמור גם אם הוגשה לאחר מתן פסק הדין וכל עוד לא עברה התקופה לערעור עליו.

{{ח:סעיף|138|רישום תיקון|אחר=[126]}}
{{ח:ת}} בקשה לתיקון של פרוטוקול וכל החלטה על בקשה כזאת יירשמו בפרוטוקול וההחלטה תיחתם בידי בית המשפט.

{{ח:סעיף|139|הפרוטוקול – ראיה לכאורה|אחר=[127]}}
{{ח:ת}} פרוטוקול ישמש ראיה לכאורה למהלך המשפט, אולם בערעור באותו ענין אין לטעון נגד דיוקו של הפרוטוקול ואין להביא ראיות לטעות בו, אלא ברשות בית המשפט שלערעור.

{{ח:סעיף|140|מתרגם לנאשם|אחר=[128]}}
{{ח:ת}} הוברר לבית המשפט שהנאשם אינו יודע עברית, ימנה לו מתרגם או יתרגם לו בעצמו.

{{ח:סעיף|141|ראיה שלא בעברית|אחר=[129]}}
{{ח:ת}} ראיה הנמסרת ברשות בית המשפט לא בעברית, או לא בלשון אחרת השגורה בפי בית המשפט ובעלי הדין, מתורגם בידי מתרגם, ועדות שנמסרה כאמור תירשם בפרוטוקול תוך תרגומה לעברית, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת; רישום התרגום בפרוטקול ישמש ראיה לכאורה לדברים שתורגמו.

{{ח:סעיף|142|שכרו של מתרגם|אחר=[130]}}
{{ח:ת}} שכרו של מתרגם ישולם מאוצר המדינה, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ד|סימן ד׳: פתיחת המשפט}}

{{ח:סעיף|143|תחילת המשפט|תיקון: [תשל״ד], תשפ״ד, תשפ״ד־3|אחר=[131]}}
{{ח:ת}} בתחילת המשפט יקרא בית המשפט את כתב האישום באזני הנאשם, ויסביר לו, אם ראה צורך בכך, את תכנו, אולם רשאי בית המשפט לא לעשות כן לגבי נאשם המיוצג על ידי סניגור, אם הודיע הסניגור לבית המשפט, כי קרא את כתב האישום באזני הנאשם והסביר לו את תכנו, ואם אישר הנאשם את ההודעה; דברי הנאשם וסניגורו יירשמו בפרוטוקול.

{{ח:סעיף|143א|דיון מקדמי|תיקון: תשס״ו־3}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוק זכויות נפגעי עבירה“ – {{ח:חיצוני|חוק זכויות נפגעי עבירה|חוק זכויות נפגעי עבירה, התשס״א–2001}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”סיום הדיון“ – לרבות מתן פסק דין;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מין או אלימות חמורה“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק זכויות נפגעי עבירה#סעיף 2|בסעיף 2 לחוק זכויות נפגעי עבירה}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף הוראות {{ח:פנימי|סעיף 143|סעיף 143}}, רשאי בית המשפט, בתחילת המשפט ובכפוף להוראות סעיף קטן (ג), לנהל דיון מקדמי בכתב אישום, שמטרתו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} בירור עמדת הנאשם לענין הודיה או כפירה בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולן או מקצתן;
{{ח:תתת|(2)}} בחינת האפשרות לצמצום המחלוקת העובדתית או המשפטית, כולה או מקצתה;
{{ח:תתת|(3)}} ייתור הצורך בשמיעת ראיות;
{{ח:תתת|(4)}} סיום הדיון במסגרת הדיון המקדמי.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט ינהל דיון מקדמי לפי סעיף זה, רק אם התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הנאשם קיבל הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 95|סעיף 95(ב)}} בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי ובית המשפט נוכח כי הנאשם הבין את מהות הדיון המקדמי והביע את הסכמתו לניהולו;
{{ח:תתת|(2)}} הנאשם מיוצג בידי סניגור;
{{ח:תתת|(3)}} התובע הסכים לניהול הדיון המקדמי.
{{ח:תת|(ד)}} בדיון מקדמי לפי סעיף זה רשאי בית המשפט, בהסכמת בעלי הדין, לעיין בחומר החקירה וברשימת כל החומר שנאסף או שנרשם בידי הרשות החוקרת והנוגע לאישום, וכן בחומר וברשימה כאמור שנאספו או שנרשמו בידי ההגנה; אין בהוראה זו כדי לגרוע מכללי חסיונות עדים או כללי ראיות חסויות.
{{ח:תת|(ה)}} לא הסתיים הדיון בכתב האישום במסגרת דיון מקדמי לפי סעיף זה, יעביר בית המשפט את הדיון בכתב האישום לשופט אחר שימשיך לדון בו לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימנים ה׳ עד ז׳ לפרק זה}}.
{{ח:תת|(ו)}} פרוטוקול הדיון המקדמי –
{{ח:תתת|(1)}} לא יועבר לעיון השופט שימשיך לדון בכתב האישום לפי הוראות סעיף קטן (ה);
{{ח:תתת|(2)}} לא ישמש ראיה בכל הליך משפטי אחר, למעט בערעור על פסק הדין שניתן בדיון המקדמי, אלא בהסכמת בעלי הדין.
{{ח:תת|(ז)}} בית המשפט יברר, בדיון מקדמי לפי סעיף זה בכתב אישום בעבירת מין או אלימות חמורה, האם קוימו הוראות חוק זכויות נפגעי עבירה לענין זכותו של נפגע עבירת מין או אלימות חמורה להביע עמדה בענין הסדר טיעון עם הנאשם.
{{ח:תת|(ח)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על דיון בכל אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} עבירה שהיא בסמכותו של בית המשפט המחוזי בדונו בהרכב;
{{ח:תתת|(2)}} עבירה מהעבירות המפורטות {{ח:פנימי|סעיף 240|בסעיף 240(א) רישה}}.

{{ח:סעיף|144|הסכמה בדבר עובדות וראיות|תיקון: [תשמ״א]|אחר=[131א]}}
{{ח:ת}} לאחר תחילת המשפט ובכל שלב של הדיון, רשאי בית המשפט – אם הנאשם מיוצג על ידי סניגור – לזמן את הנאשם וסניגורו ואת התובע כדי לברר הסכמתם לשאלות שבעובדה ולקבילות מסמכים ומוצגים, לרבות הגשתם לא באמצעות עדים.

{{ח:סעיף|145|הסברת זכויות הנאשם להגנתו|אחר=[132]}}
{{ח:ת}} במהלך המשפט יסביר בית המשפט לנאשם, אם ראה צורך בכך, את הזכויות הנתונות לו להגנתו.

{{ח:סעיף|146|מועד לטענת פסלות|תיקון: [תשל״ה], תשנ״ב, תשס״ד|אחר=[132א]}}
{{ח:תת|(א)}} לאחר תחילת המשפט, ובערעור – בתחילת שמיעת הערעור ולפני כל טענה אחרת, רשאי בעל דין לטעון טענת פסלות נגד שופט פלוני לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 77א|סעיף 77א לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}} (בחוק זה – חוק בתי המשפט); הוחלף שופט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 233|בסעיף 233}}, רשאי בעל דין לעורר טענת פסלות נגד השופט האחר בתחילת הישיבה הראשונה שלאחר החילופין.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} לא היה באפשרותו של בעל דין לטעון טענת פסלות בשלב האמור בסעיף קטן (א), רשאי הוא לטענה בשלב שלאחר מכן ובלבד שיעשה זאת מיד לאחר שנודעה לו עילת הפסלות.

{{ח:סעיף|147|ערעור על החלטה בטענת פסלות|תיקון: [תשל״ה], תשנ״ב, תשס״ד|אחר=[132ב]}}
{{ח:תת|(א)}} בעל דין שבדעתו לערער על החלטת שופט לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 77א|סעיף 77א לחוק בתי המשפט}} יודיע על כך לבית המשפט, ומשהודיע יופסק המשפט ולא יימשך עד להחלטה בערעור, זולת אם החליט השופט, ובמותב – אב־בית־הדין, מנימוקים שיירשמו, שיש להמשיך במשפט.
{{ח:תת|(ב)}} הערעור יוגש בכתב, בפירוט נימוקיו, תוך חמישה ימים מהיום שבו הודעה לבעלי הדין החלטת השופט.
{{ח:תת|(ג)}} הוחלט להמשיך במשפט כאמור בסעיף קטן (א), רשאי נשיא בית המשפט העליון או השופט שדן בערעור, ובמותב – אב־בית־הדין, להורות על הפסקת המשפט עד להחלטה בערעור.
{{ח:תת|(ד)}} מי שדן בערעור יתן לבעלי הדין הזדמנות לטעון טענותיהם, ורשאי הוא לבקש מהשופט, אשר על החלטתו הוגש הערעור, להעיר את הערותיו.

{{ח:סעיף|148|סייג לטענת פסלות|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[132ג]}}
{{ח:ת}} טענת פסלות לא תישמע ולא תשמש נימוק לערעור, אלא בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 146|סעיפים 146}} {{ח:פנימי|סעיף 147|ו־147}}.

{{ח:סעיף|149|טענות מקדמיות|תיקון: תשס״ז־3|אחר=[133]}}
{{ח:ת}} לאחר תחילת המשפט רשאי הנאשם לטעון טענות מקדמיות, ובהן –
{{ח:תת|(1)}} חוסר סמכות מקומית;
{{ח:תת|(2)}} חוסר סמכות ענינית;
{{ח:תת|(3)}} פגם או פסול בכתב האישום;
{{ח:תת|(4)}} העובדות המתוארות בכתב האישום אינן מהוות עבירה;
{{ח:תת|(5)}} זיכוי קודם או הרשעה קודמת בשל המעשה נושא כתב האישום;
{{ח:תת|(6)}} משפט פלילי אחר תלוי ועומד נגד הנאשם בשל המעשה נושא כתב האישום;
{{ח:תת|(7)}} חסינות;
{{ח:תת|(8)}} התיישנות;
{{ח:תת|(9)}} חנינה;
{{ח:תת|(10)}} הגשת כתב האישום או ניהול ההליך הפלילי עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית.

{{ח:סעיף|150|דיון בטענה מקדמית|תיקון: תשס״ד|אחר=[134]}}
{{ח:ת}} נטענה טענה מקדמית, יתן בית המשפט לתובע הזדמנות להשיב עליה, אולם רשאי הוא לדחותה גם אם לא עשה כן; בית המשפט יחליט בטענה לאלתר, זולת אם ראה להשהות את מתן החלטתו לשלב אחר של המשפט; נתקבלה טענה מקדמית, רשאי בית המשפט לתקן את כתב האישום או לבטל את האישום, ובמקרה של חוסר סמכות – להעביר את הענין לבית משפט אחר כאמור {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 79|בסעיף 79 לחוק בתי המשפט}}.

{{ח:סעיף|151|טענות מקדמיות בשלב אחר של המשפט|אחר=[135]}}
{{ח:ת}} לא טען הנאשם טענה מקדמית בשלב זה, אין בכך כדי למנעו מלטעון אותה בשלב אחר של המשפט, אולם לגבי הטענות המפורטות {{ח:פנימי|סעיף 149|בפסקאות (1) ו־(3) לסעיף 149}} אין הוא רשאי לעשות כן אלא ברשות בית המשפט.

{{ח:סעיף|152|תשובת הנאשם לאישום|תיקון: [תשל״ד], [תשל״ו], תשמ״ה|אחר=[136]}}
{{ח:תת|(א)}} לא בוטל האישום מכוח טענה מקדמית, ישאל בית המשפט את הנאשם מה תשובתו לאישום; הנאשם רשאי שלא להשיב, ואם השיב, רשאי הוא בתשובתו להודות בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולן או מקצתן, או לכפור בהן, וכן לטעון עובדות נוספות בין אם הודה כאמור ובין אם לאו; השיב הנאשם באחת הדרכים האמורות, רשאי בית המשפט לשאול אותו שאלות, ובלבד שהשאלות לא יחרגו מהדרוש להבהרת תשובת הנאשם; תגובת הנאשם יכול שתיעשה על ידי סניגורו.
{{ח:תת|(ב)}} הימנעות הנאשם להשיב לאישום או לשאלות בית המשפט כאמור בסעיף קטן (א) עשויה לשמש חיזוק למשקל הראיות של התביעה; בית המשפט יסביר לנאשם את תוצאות הימנעותו.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט יסביר לנאשם שאם ברצונו לטעון טענת ”במקום אחר הייתי“ – כטענה יחידה או בנוסף לאחרות – עליו לעשות כן מיד, ויסביר לו את תוצאות הימנעותו מעשות כן, כאמור בסעיף קטן (ד), הכל זולת אם ראה בית המשפט שאין מקום לטענה האמורה.
{{ח:תת|(ד)}} משלא טען הנאשם מיד ”במקום אחר הייתי“, או שטען ולא ציין את המקום האחר, לא יהיה רשאי להביא ראיות – בין עדות עצמו ובין ראיות אחרות – כדי להוכיח טענה כאמור אלא ברשות בית המשפט.
{{ח:תת|(ה)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מזכותו של הנאשם לפי {{ח:פנימי|סעיף 153|סעיף 153}} לחזור בו מהודיה בנוכחותו במקום ביצוע העבירה, או לשנות מחובת הראיה שעל התביעה.

{{ח:סעיף|153|חזרה מהודיה|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[137]}}
{{ח:תת|(א)}} הודה הנאשם בעובדה, אם בהודיה שבכתב לפני המשפט ואם במהלך המשפט, רשאי הוא בכל שלב של המשפט לחזור בו מן ההודיה, כולה או מקצתה, אם הרשה זאת בית המשפט מנימוקים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ב)}} התיר בית המשפט לנאשם לחזור בו מהודייתו אחרי הכרעת הדין, יבטל בית המשפט את הכרעת הדין במידה שיסודה בהודיית הנאשם ויחדש את הדיון אם הדבר מתחייב מן הנסיבות.

{{ח:סעיף|154|דין עובדה שהודו בה|אחר=[138]}}
{{ח:ת}} עובדה שנאשם הודה בה יראוה כמוכחת כלפיו זולת אם ראה בית המשפט שלא לקבל את ההודיה כראיה או שהנאשם חזר בו מן ההודיה לפי {{ח:פנימי|סעיף 153|סעיף 153}}.

{{ח:סעיף|155|פסק דין של נאשם שהודה|תיקון: [תש״ם]|אחר=[139]}}
{{ח:תת|(א)}} נאשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד ומהם הודו בעובדות שיש בהן כדי הרשעתם ומהם שלא הודו בכך, לא יגזור בית המשפט את דינם של הנאשמים שהודו לפני שנסתיים בירור המשפט של הנאשמים שלא הודו; ואולם –
{{ח:תתת|(1)}} נאשם שהודה כך, והתובע או הסניגור מודיעים שהוא ייקרא להעיד במשפטם של יתר הנאשמים, לא יעיד אלא לאחר שנגזר דינו;
{{ח:תתת|(2)}} בנסיבות מיוחדות שירשום בית המשפט רשאי הוא לגזור את דינו של הנאשם שהודה לפני סיום משפטם של האחרים.
{{ח:תת|(ב)}} לענין סעיף זה, גזירת דין – לרבות מתן צו מבחן ללא הרשעה או צו שירות לתועלת הציבור ללא הרשעה.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ה|סימן ה׳: בירור האשמה}}

{{ח:סעיף|156|פרשת התביעה|אחר=[140]}}
{{ח:ת}} לא הודה הנאשם בעובדות שיש בהן כדי להרשיעו באישום או באחד האישומים שבכתב האישום, או שהודה ובית המשפט לא קיבל את הודייתו, תביא התביעה לפני בית המשפט את ראיותיה לעובדות שלא נתקבלה עליהן הודיה, ורשאית היא להקדים להן דברי פתיחה.

{{ח:סעיף|157|סיום פרשת התביעה|אחר=[141]}}
{{ח:ת}} בגמר ראיותיו יודיע התובע שפרשת התביעה הסתיימה.

{{ח:סעיף|158|זיכוי בשל העדר הוכחה לכאורה|אחר=[142]}}
{{ח:ת}} נסתיימה פרשת התביעה ולא הוכחה האשמה אף לכאורה, יזכה בית המשפט את הנאשם – בין על פי טענת הנאשם ובין מיזמתו – לאחר שנתן לתובע להשמיע את דברו בענין; הוראות {{ח:פנימי|סעיף 182|סעיפים 182}} {{ח:פנימי|סעיף 183|ו־183}} יחולו גם על זיכוי לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|159|פרשת ההגנה|אחר=[143]}}
{{ח:ת}} לא זוכה הנאשם לפי {{ח:פנימי|סעיף 158|סעיף 158}}, רשאי הוא להביא לפני בית המשפט את ראיות ההגנה ורשאי הוא להקדים להן דברי פתיחה.

{{ח:סעיף|160|סדר הפתיחה והבאת ראיות של נאשמים אחדים|אחר=[144]}}
{{ח:ת}} נאשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד, ישאו תחילה את דברי פתיחתם, לפי הסדר שבו הם רשומים בכתב האישום, ולאחר מכן יביאו ראיותיהם, לפי אותו סדר, והכל אם לא הורה בית המשפט, לבקשת בעל דין, על סדר אחר.

{{ח:סעיף|161|דבר הנאשם|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[145]}}
{{ח:תת|(א)}} הנאשם רשאי לנהוג באחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} להעיד כעד ההגנה, ואז יהיה עשוי להיחקר חקירה שכנגד;
{{ח:תתת|(2)}} להימנע מהעיד.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט יסביר לנאשם כי הוא רשאי לנהוג כאמור בסעיף קטן (א) ואת תוצאות הימנעותו מהעיד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 162|בסעיף 162}}.
{{ח:תת|(ג)}} נאשם שבחר להעיד, יעיד בתחילת ראיותיה של ההגנה; אולם רשאי בית המשפט, לבקשתו, להתיר לו להעיד בשלב אחר של פרשת ההגנה.

{{ח:סעיף|162|שתיקת הנאשם|תיקון: [תשל״ו], תשס״ו־2|אחר=[145א]}}
{{ח:תת|(א)}} הימנעות הנאשם מהעיד עשויה לשמש חיזוק למשקל הראיות של התביעה וכן סיוע לראיות התביעה במקום שדרוש להן סיוע, אך לא תשמש סיוע לצורך {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים)#סעיף 11|סעיף 11 לחוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים), התשט״ו–1955}} או לצורך {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)#סעיף 20|סעיף 20(ד) לחוק הליכי חקירה והעדה של אנשים עם מוגבלות}}.
{{ח:תת|(ב)}} הימנעות הנאשם מהעיד לא תשמש ראיה לחובתו, אם התקבלה חוות דעת מומחה שלפיה הנאשם הוא אדם עם מוגבלות שכלית או אדם עם מוגבלות נפשית כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)|בחוק הליכי חקירה והעדה של אנשים עם מוגבלות}}, ובשל מוגבלותו כאמור הוא נמנע מהעיד.

{{ח:סעיף|163|סייג לחקירת נאשם|אחר=[146]}}
{{ח:ת}} נאשם שבחר להעיד, לא יישאל בחקירה שכנגד שאלות בענין הנוגע להרשעותיו הקודמות, מלבד אם העיד על אופיו הטוב או הביא ראיה אחרת לכך, בין בראיותיו ובין בחקירה שכנגד של עדי התביעה.

{{ח:סעיף|164|סיום פרשת ההגנה|אחר=[147]}}
{{ח:ת}} בגמר ראיותיו יודיע הנאשם שפרשת ההגנה הסתיימה.

{{ח:סעיף|165|ראיות נוספות מטעם התובע|אחר=[148]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להרשות לתובע להביא ראיות לסתור טענות העולות מראיות ההגנה ואשר התובע לא יכול היה לצפותן מראש, או להוכיח עובדות שהנאשם חזר בו מהודייתו בהן לאחר סיום פרשת התביעה.

{{ח:סעיף|166|סתירת ראיות נוספות|אחר=[149]}}
{{ח:ת}} הביא התובע ראיות נוספות, רשאי שהנאשם להביא ראיות לסתור אותן.

{{ח:סעיף|167|ראיות מטעם בית המשפט|אחר=[150]}}
{{ח:ת}} סיימו בעלי הדין הבאת ראיותיהם, רשאי בית המשפט, אם ראה צורך בכך, להורות על הזמנת עד – ואפילו כבר נשמעה עדותו בפני בית המשפט – ועל הבאת ראיות אחרות, אם לבקשת בעלי דין ואם מיזמת בית המשפט.

{{ח:סעיף|168|סתירת ראיות מטעם בית־המשפט|אחר=[151]}}
{{ח:ת}} הובאו ראיות לפי {{ח:פנימי|סעיף 167|סעיף 167}}, רשאים בעלי הדין, ברשות בית המשפט, להביא ראיות לסתור אותן.

{{ח:סעיף|169|סיכומים לענין האשמה|אחר=[152]}}
{{ח:ת}} בתום הבאת הראיות, או משנתקבלה הודיה בעובדות ולא הובאו ראיות, רשאים התובע ואחריו הנאשם להשמיע את סיכומיהם לענין האשמה.

{{ח:סעיף|170|נאשם שאינו מסוגל לעמוד בדין|תיקון: [תשל״ה], [תשל״ה], תשע״ז־2|אחר=[152א(א–ג)]}}
{{ח:תת|(א)}} קבע בית המשפט, לפי {{ח:חיצוני|חוק טיפול בחולי נפש#סעיף 15|סעיף 6(א) לחוק לטיפול בחולי נפש, התשט״ו–1955}}, או לפי {{ח:חיצוני|חוק הסעד (טיפול באנשים עם מוגבלות שכלית-התפתחותית)#סעיף 19ב|סעיף 19ב(1) לחוק הסעד (טיפול באנשים עם מוגבלות שכלית–התפתחותית), התשכ״ט–1969}}, שנאשם אינו מסוגל לעמוד בדין, יפסיק את ההליכים נגדו; אולם אם ביקש הסניגור לברר את אשמתו של הנאשם, יברר בית המשפט את האשמה, ורשאי הוא לעשות כן אף מיזמתו מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ב)}} מצא בית המשפט בתום בירור האשמה, כי לא הוכח שהנאשם ביצע את העבירה, או מצא שהנאשם אינו אשם – שלא מחמת היותו חולה נפש לאו־בר־עונשין – יזכה את הנאשם; לא מצא בית המשפט לזכות את הנאשם, יפסיק את ההליכים נגדו, ורשאי הוא להפסיקם גם לפני תום בירור האשמה.
{{ח:תת|(ג)}} החלטת בית המשפט לפי סעיף קטן (ב) ניתנת לערעור.

{{ח:סעיף|171|נאשם ששב להיות מסוגל לעמוד בדין|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[152א(ד)]}}
{{ח:ת}} הועמד נאשם לדין לפי {{ח:חיצוני|חוק טיפול בחולי נפש#סעיף 21|סעיף 17(ב) לחוק לטיפול בחולי נפש, התשט״ו–1955}}, רשאי בית המשפט לקבל עדות שניתנה בבירור לפי {{ח:פנימי|סעיף 170|סעיף 170}} בלי לשמוע אותה שנית, אולם בעל דין רשאי לחקור עד חקירה נגדית או חקירה נגדית נוספת והנאשם רשאי לדרוש שעדיו יישמעו שנית; לא ניתן הדבר להיעשות, יביא בית המשפט עובדה זו בחשבון בשקלו את העדות.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ו|סימן ו׳: סדר חקירת עדים}}

{{ח:סעיף|172|עדים יעידו זה שלא בפני זה|אחר=[153]}}
{{ח:ת}} עד שטרם העיד – פרט לנאשם – לא יהא נוכח בגביית עדותו של עד אחר, אולם עד ששמע עדותו של עד אחר, אינו נפסל לעדות בשל כך בלבד.

{{ח:סעיף|173|אזהרת עד|אחר=[154]}}
{{ח:ת}} בית המשפט יזהיר את העד לפני גביית עדותו, {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 4|וסעיפים 4}} {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 5|ו־5 לחוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה), התש״ם–1980}}, יחולו.

{{ח:סעיף|174|חקירת עד בידי בעלי הדין|אחר=[156]}}
{{ח:ת}} עד נחקר תחילה בידי בעל הדין שביקש את שמיעת עדותו; אחריו רשאי בעל הדין שכנגד לחקור את העד חקירה שכנגד, ואחריו רשאי בעל הדין שביקש את שמיעת העד לחזור ולחקרו חקירה חוזרת; בית המשפט רשאי להרשות לבעל הדין להציג לעד שאלה נוספת גם בתום חקירתו כאמור.

{{ח:סעיף|175|חקירה בידי בית המשפט|אחר=[157]}}
{{ח:ת}} סיימו בעלי הדין את חקירתם, רשאי בית המשפט לחקור את העד; ורשאי הוא לשאול עד שאלה גם במהלך חקירתו בידי בעלי הדין להבהרת ענין שנתעורר בה.

{{ח:סעיף|176|חקירה נוספת בידי בעלי הדין|אחר=[158]}}
{{ח:ת}} חקר בית המשפט עד, רשאים בעלי הדין לחקור את העד חקירה נוספת להבהרת ענין שנתעורר בחקירתו של בית המשפט.

{{ח:סעיף|177|עדים במשפט של נאשמים אחדים|אחר=[159]}}
{{ח:ת}} נאשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד ולא הורה בית המשפט, לבקשת בעל דין, על סדר אחר, יהא סדר חקירת העדים כזה:
{{ח:תת|(1)}} היה העד עד תביעה – יחקרוהו הנאשמים חקירה שכנגד לפי הסדר שבו הם רשומים בכתב האישום;
{{ח:תת|(2)}} היה העד עד סניגוריה – יחקרוהו חקירה ראשית תחילה הנאשם שביקש שמיעת עדותו ואחר כך יתר הנאשמים לפי הסדר שבו הם רשומים בכתב האישום, ובחקירה חוזרת – בהיפוך הסדר האמור.

{{ח:סעיף|178|עד תביעה שלא נקרא להעיד|אחר=[160]}}
{{ח:ת}} לא קרא התובע לעד שצויין כעד התביעה בכתב האישום, והנאשם קרא לעד להעיד, רשאי בית המשפט להרשות לנאשם לחקור את העד בחקירה ראשית כאילו היתה חקירה שכנגד ולקבוע סדר חקירתו בידי בעלי הדין האחרים.

{{ח:סעיף|179|עד עויין|אחר=[161]}}
{{ח:ת}} קבע בית המשפט כי עד שקרא לו בעל דין הוא עד עויין לאותו בעל דין – בין מפני שמסר בבית המשפט עדות הסותרת את עדותו בחקירת המשטרה ובין מטעם אחר – רשאי הוא להרשות לבעל הדין לחקור את העד בחקירה הראשית כאילו היתה חקירה שכנגד ולקבוע סדר חקירתו בידי בעלי הדין האחרים.

{{ח:סעיף|180|זכות חקירה שנגד במקרים מסויימים|אחר=[162]}}
{{ח:ת}} היה לבית המשפט יסוד להניח כי עדו של אחד הנאשמים יעיד לרעת נאשם אחר, רשאי הוא להרשות לנאשם האחר, אם לא חקר את העד חקירה ראשית, לחקרו חקירה שכנגד לפני התובע.

{{ח:סעיף|181|עדות מטעם בית המשפט|אחר=[163]}}
{{ח:ת}} נקרא עד להעיד מיזמת בית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 167|סעיף 167}} יתן בית המשפט לבעלי הדין הזדמנות לחקרו חקירה שכנגד בסדר שיקבע.

{{ח:סעיף|181א|מועד למתן עריכת דין|תיקון: תשס״ג}}
{{ח:ת}} בתום בירור האשמה יקבע בית המשפט מועד למתן הכרעת דין; המועד יהיה בתוך 30 ימים מיום שמיעת הסיכומים לענין האשמה או מיום הגשתם; נשיא או סגן נשיא של בית המשפט רשאים להאריך את התקופה מטעמים מיוחדים שיירשמו; על הארכה כאמור ידווח נשיא או סגן נשיא של בית המשפט לנשיא בית המשפט העליון.

{{ח:קטע3|פרק ה סימן ז|סימן ז׳: פסק הדין}}

{{ח:סעיף|182|הכרעת הדין|תיקון: [תשל״ד], [תשמ״א]|אחר=[164]}}
{{ח:ת}} בתוך בירור האשמה יחליט בית המשפט בהחלטה מנומקת בכתב (להלן – הכרעת הדין) על זיכוי הנאשם או, אם מצא אותו אשם, על הרשעתו; בית המשפט יקרא את הכרעת הדין על נימוקיה בפומבי, יחתום עליה ויסמנה בתאריך הקריאה; בית המשפט רשאי – במקום לקרוא את הכרעת הדין – למסור לנאשם העתק ממנה ולהסביר בפומבי את עיקרי תכנה; זיכה בית המשפט את הנאשם, יודיע דבר הזיכוי בתחילה.

{{ח:סעיף|183|נימוקים בזיכוי|תיקון: [תשל״ד]|אחר=[165]}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 182|בסעיף 182}}, אם הודיע בית המשפט על זיכוי הנאשם, רשאי הוא –
{{ח:תת|(1)}} לפרש נימוקיו מיד או תוך שלושים ימים מיום ההודעה;
{{ח:תת|(2)}} לקרוא את הנימוקים בפומבי או, בהסכמת בעלי הדין, להמציאם להם בכתב, תוך שלושים ימים לאחר קריאת פסק הדין.

{{ח:סעיף|184|הרשעה בעבירה על פי עובדות שלא נטענו בכתב האישום|אחר=[166]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להרשיע נאשם בעבירה שאשמתו בה נתגלתה מן העובדות שהוכחו לפניו, אף אם עובדות אלה לא נטענו בכתב האישום, ובלבד שניתנה לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן; אולם לא יוטל עליו בשל כך עונש חמור מזה שאפשר היה להטיל עליו אילו הוכחו העובדות כפי שנטענו בכתב האישום.

{{ח:סעיף|185|הרשעה בעבירה שאינה בתחום הסמכות|אחר=[167]}}
{{ח:ת}} לענין {{ח:פנימי|סעיף 184|סעיף 184}} אין נפקא מינה שהעבירה שנתגלתה אינה בתחום סמכותו הענינית של בית המשפט, אולם אם נתגלתה עבירה שהיא פשע בבית משפט שאינו מוסמך לדון בו, יעביר את הענין לבית משפט מחוזי, והלה ידון בו כאילו הובא לפניו מלכתחילה, ורשאי הוא לדון בו מן השלב שאליו הגיע בית המשפט הקודם.

{{ח:סעיף|186|הרשעה בעבירות אחדות|אחר=[168]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להרשיע נאשם בשל כל אחת מן העבירות שאשמתו בהן נתגלתה מן העובדות שהוכחו לפניו, אך לא יענישנו יותר מפעם אחת בשל אותו מעשה.

{{ח:סעיף|187|ראיות לקביעת העונש|תיקון: תשמ״ח, תשנ״ה, תש״ס, תשס״ז־4, תשע״ט־2|אחר=[169]}}
{{ח:תת|(א)}} הרשיע בית המשפט את הנאשם, יביא התובע לענין העונש ראיות בדבר הרשעותיו הקודמות של הנאשם ובדבר החלטות בית המשפט ובית דין לענין ביצוע עבירה על ידו, אף בלא הרשעה, ורשאי הוא גם להביא ראיות אחרות לענין זה.
{{ח:תת|(ב)}} הרשיע בית המשפט נאשם בעבירת מין, רשאי הוא להורות לעובד ציבור, שמינה לענין זה שר העבודה והרווחה, לערוך ולהגיש לו תסקיר על מצבו של הנפגע בעבירה (להלן – הנפגע), ועל הנזק שנגרם לנפגע כתוצאה מן העבירה.
{{ח:תת|(ב1)}} הרשיע בית משפט נאשם בעבירת אלימות שגרמה למותו של אדם, רשאי הוא להורות לעובד ציבור, שמינה לעניין זה שר הרווחה והשירותים החברתיים, לערוך ולהגיש לו תסקיר; תסקיר כאמור יתייחס למצבו של אחד או יותר מבני משפחתו של מי שהעבירה גרמה למותו ולנזק שנגרם לו כתוצאה מן העבירה, או למצבה של משפחתו כיחידה ולנזק שנגרם לה כתוצאה מן העבירה, הכל לפי שיקול דעתו של עובד הציבור.
{{ח:תת|(ג)}} תסקיר לפי סעיף זה ייערך רק אם עורך התסקיר קיבל את הסכמתו של הנפגע לעריכתו.
{{ח:תת|(ד)}} הסכמתם של נפגע שהוא קטין שמלאו לו ארבע עשרה שנים ושל פסול דין המסוגל לתת את הסכמתו, אינן טעונות אישור של אפוטרופסם.
{{ח:תת|(ה)}} בקטין שטרם מלאו לו ארבע עשרה שנים או בפסול דין שאינו מסוגל לתת את הסכמתו, ההסכמה לעריכת התסקיר תהיה של אפוטרופסם; היה האפוטרופוס הנאשם או בן זוגו של הנאשם, או סירב האפוטרופוס לתת את הסכמתו וסבר בית המשפט שהסירוב נבע מטעמים שאינם מטובת הקטין או פסול הדין, רשאי בית המשפט לאשר את עריכת התסקיר.
{{ח:תת|(ו)}} שר העבודה והרווחה ימנה לענין סעיף זה, עובד ציבור המיומן לערוך תסקיר כאמור בסעיף קטן (א); בתקופת המינוי לא יערוך עובד הציבור תסקיר לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 37|סעיפים 37}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 38|ו־38 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ז)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת אלימות“ – עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 201|סעיפים 201}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 202|202}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203|203}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203ב|203ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 214|214(ב1)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 305|305}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 327|327}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 329|329}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 333|333}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 335|335}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 336|336 סיפה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 367|367}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ב|368ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ג|368ג}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 369|369}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 370|370}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 371|371}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 372|372}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 374|374}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 374א|374א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 375א|375א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376|376}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376ב|376ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377א|377א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|382(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 402|402}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 403|403}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 404|404}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 427|427 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (בסעיף זה – חוק העונשין);
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת אלימות שגרמה למותו של אדם“ – עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 300|סעיפים 300}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301א|301א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301ב|301ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301ג|301ג}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 302|ו־302 לחוק העונשין}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מין“ – עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק י סימן ה|סימן ה׳ לפרק י׳ לחוק העונשין}}, למעט עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 352|סעיף 352}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עובד ציבור“ – עובד מדינה או עובד רשות מקומית.

{{ח:סעיף|188|דרכי הוכחה|תיקון: [תשמ״א], תשמ״ג־2, תשמ״ז, תש״ס|אחר=[170]}}
{{ח:תת|(א)}} מותר לקבל כראיה לענין {{ח:פנימי|סעיף 187|סעיף 187}}, בנוסף לכל דרך אחרת של הוכחה כדין, העתק מהמרשם הפלילי המתנהל בידי המשטרה על החלטות של בית משפט או בית דין הדן בפלילים הנוגעות לנאשם, למעט זיכוי –
{{ח:תתת|(1)}} כשהדיון מתנהל בפני הנאשם – אם העתק המרשם הפלילי הוגש לבית המשפט והנאשם לא הכחיש את תכנו;
{{ח:תתת|(2)}} כשהדיון מתנהל שלא בפני הנאשם – אם נתקיימו שני אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} לנאשם או לסניגורו ניתנה הזדמנות סבירה לפני מועד הדיון לעיין במרשם הפלילי ולהעתיקו;
{{ח:תתתת|(ב)}} בהזמנה למשפט צוין כי אם לא יתייצב הנאשם למשפט, ניתן יהיה לנהוג כאמור בסעיף זה, וכן צוין בהזמנה כי הנאשם וסניגורו זכאים לעיין במרשם הפלילי ולהעתיקו וצוינו המקום והמועדים לעיון;
{{ח:תת}} על העיון במרשם הפלילי לפי סעיף זה לא יחולו הוראות {{ח:חיצוני|תקנות המרשם הפלילי ותקנת השבים#סימן ב|סימן ב׳ לתקנות המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ״ו–1986}}.
{{ח:תת|(ב)}} בעבירות מהמנויות {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}}, מותר לקבל כראיה, בתנאים האמורים בסעיף קטן (א), גם העתק מרשימה המתנהלת במשרדו של השר הממונה על ביצוע החוק הקובע את העבירה.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי בתקנות לקבוע שינויים {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}}.

{{ח:סעיף|189|דברי הנאשם וראיותיו|תיקון: [תשל״ו]|אחר=[171]}}
{{ח:ת}} סיים התובע הבאת ראיותיו לענין העונש, או שלא הביא ראיות כאלה, רשאי הנאשם לנהוג, לענין העונש, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 161|בסעיף 161}} או למסור הודעה בלי להיחקר, וכן רשאי הוא להביא ראיות להקלת העונש.

{{ח:סעיף|190|ראיות נוספות לקביעת העונש|אחר=[172]}}
{{ח:ת}} לפני מתן גזר הדין רשאי בית המשפט, לאחר שנתן לנאשם הזדמנות להשמיע טענותיו בענין, לצוות על בדיקת הנאשם בידי רופא או מומחה אחר; ורשאי בית המשפט לצוות על חקירות אחרות הנראות לו מועילות לקביעת העונש.

{{ח:סעיף|191|גילוי תסקיר ותוצאות בדיקות וחקירות|אחר=[173]}}
{{ח:ת}} העתק התסקיר של קצין מבחן שנתקבל לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 37|סעיפים 37}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 38|ו־38 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, ושל תוצאות הבדיקות והחקירות האחרות יימסרו לתובע ולסניגורו של הנאשם, אם יש לו סניגור, ובית המשפט ישמע כל טענה לכתוב בהם; אולם רשאי בית המשפט לצוות שהעתק כאמור יימסר גם לנאשם, ורשאי בית המשפט, על פי הצעה מנומקת של קצין המבחן או על פי יזמתו הוא, לצוות מטעמים מיוחדים שאין לגלות את תכנם, כולו או מקצתו, לבעלי הדין.

{{ח:סעיף|191א|גילוי תסקיר לפי {{ח:פנימי|סעיף 187|סעיף 187(ב)}}|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} העתק של תסקיר לפי {{ח:פנימי|סעיף 187|סעיף 187}} יימסר לבעלי הדין, ובית המשפט ישמע כל טענה באשר לכתוב בו. בית המשפט רשאי להחליט, מטעמים שבטובת הנפגע, שלא למסור לנאשם את התסקיר או חלק ממנו, ובלבד שהנאשם קיבל תמצית מן המידע העובדתי הכלול בתסקיר, אם לדעת בית המשפט המידע חיוני לניהול ההגנה.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי לבקש, ממי שערך את התסקיר, הסבר או השלמה לאמור בו; נוכח בית המשפט שיש מחלוקת על עובדות שבתסקיר, רשאי הוא להרשות לבעלי הדין להציג שאלות למי שערך את התסקיר, לשם הבהרת העובדה שבמחלוקת.
{{ח:תת|(ג)}} נפגע, שלגביו הוכן תסקיר לפי {{ח:פנימי|סעיף 187|סעיף 187(ב)}}, לא ייקרא להעיד בקשר אליו.
{{ח:תת|(ד)}} המגלה מידע מתסקיר שנערך לפי {{ח:פנימי|סעיף 187|סעיף 187(ב)}}, או המגלה מידע שהגיע אליו עקב עריכת תסקיר כאמור שלא לצורך ההליך המשפטי שבקשר אליו הוא נמסר, או בניגוד להחלטת בית המשפט לפי סעיף קטן (א), דינו – מאסר ששה חודשים.

{{ח:סעיף|192|סיכומים לענין העונש|אחר=[174]}}
{{ח:ת}} נסתיימו ההליכים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 187|בסעיפים 187 עד 191}}, רשאים התובע ואחריו הסניגור והנאשם להשמיע את טענותיהם לענין העונש.

{{ח:סעיף|192א|ביטול הרשעה|תיקון: תשנ״ה־2, תשע״ה־2}}
{{ח:ת}} הרשיע בית המשפט את הנאשם, ולפני מתן גזר הדין ראה שיש מקום לתת לגביו צו מבחן או צו שירות לתועלת הציבור, ללא הרשעה, או לצוות כי הנאשם ייתן התחייבות להימנע מעבירה, כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 72|בסעיף 72(ב) לחוק העונשין}}, בלא הרשעה, רשאי הוא לבטל את ההרשעה ולצוות כאמור.

{{ח:סעיף|193|גזר הדין|תיקון: תשפ״ד, תשפ״ד־3|אחר=[175]}}
{{ח:ת}} בתום הטענות לענין העונש יגזור בית המשפט את דינו של הנאשם; בית המשפט יקרא את גזר הדין בפומבי, יחתום עליו ויסמנו בתאריך קריאתו.

{{ח:סעיף|194|שמירת דינים|אחר=[176]}}
{{ח:ת}} אין בהוראות {{ח:פנימי|פרק ה סימן ז|סימן זה}} כדי למעט מהוראות כל דין המתיר שלא להרשיע נאשם אף אם הוכחה אשמתו, או שלא להטיל עליו עונש אף אם הורשע.

{{ח:סעיף|195|פסק הדין|אחר=[177]}}
{{ח:ת}} הכרעת הדין וגזר הדין מהווים יחד את פסק הדין.

{{ח:סעיף|196|הסברה על זכות ערעור|אחר=[178]}}
{{ח:ת}} בתום קריאת גזר הדין יסביר בית המשפט לנאשם את זכותו לערער על פסק הדין ויודיע לו על המועד להגשת הערעור.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: ערעור}}

{{ח:סעיף|197|פירושים|אחר=[201]}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק זה}}, לגבי ערעור נוסף, ”הערכאה הקודמת“ – לרבות הערכאה שעליה היה הערעור הראשון.

{{ח:סעיף|198|הגשת ערעור|תיקון: תשמ״ז|אחר=[179]}}
{{ח:ת}} ערעור, בין של הנאשם ובין של התובע, יהיה בהגשת הודעת ערעור מנומקת לבית המשפט שלפניו מערערים ({{ח:פנימי|פרק ו|בפרק זה}} – בית המשפט), אם במישרין ואם באמצעות בית המשפט שעל פסק דינו מוגש הערעור.

{{ח:סעיף|199|תקופת ערעור|אחר=[180]}}
{{ח:ת}} התקופה להגשת הערעור היא ארבעים וחמישה ימים מיום מתן פסק הדין, ואם ניתנה הכרעת הדין ללא נימוקים – מיום מתן הנימוקים; היתה דרושה רשות לערער, תוגש בקשת הרשות תוך אותה תקופה, והודעת הערעור תוגש תוך שלושים יום מיום מתן הרשות.

{{ח:סעיף|200|תקופת ערעור כשפסק הדין ניתן שלא בפני הנאשם|אחר=[181]}}
{{ח:ת}} ניתנו פסק הדין, נימוקיו או הרשות לערעור לא בפני הנאשם, יתחילו התקופות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 199|בסעיף 199}} לגבי הנאשם, מיום שהומצאו לו.

{{ח:סעיף|201|הארכת מועדים|תיקון: תשנ״ה־2|אחר=[182]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, לבקשת מערער, להרשות הגשת ערעור או בקשה לרשות ערעור לאחר שעברו התקופות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 199|בסעיפים 199}} {{ח:פנימי|סעיף 200|ו־200}}.

{{ח:סעיף|202|ערעור אוטומטי|אחר=[183]}}
{{ח:ת}} פסק דין המטיל עונש מוות יהא נדון בערעור אף אם הנאשם לא ערער עליו.

{{ח:סעיף|203|נימוקי ערעור|תיקון: תשמ״ז|אחר=[184]}}
{{ח:ת}} הודעת ערעור תפרט את נימוקיו, ואולם, לא ניתנו בהודעה נימוקים או לא פורטו במידה מספקת, רשאי רשם בית המשפט להורות למערער להגיש נימוקים, או נימוקים מפורטים יותר, במועד שיקבע; לא מילא המערער אחר הוראת הרשם, רשאי בית המשפט, בתחילת הדיון בערעור, לדחות את הערעור מטעם זה בלבד.

{{ח:סעיף|204|תיקון הודעת ערעור ונימוקיו|אחר=[185]}}
{{ח:ת}} המערער רשאי בכל שלב של הערעור, ברשות בית המשפט, לתקן את הודעת הערעור או את נימוקיו.

{{ח:סעיף|205|דיון לפי בקשת רשות|אחר=[186]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי לדון בבקשת רשות לערער כאילו היתה הודעת ערעור.

{{ח:סעיף|206|חזרה מערעור|אחר=[187]}}
{{ח:ת}} מערער רשאי לחזור בו מערעורו, אולם משנסתיימו טענות בעלי הדין לא יחזור בו אלא ברשות בית המשפט.

{{ח:סעיף|207|איחוד ערעורים|אחר=[188]}}
{{ח:ת}} ערעורים על פסק דין שהגישו יותר מבעל דין אחד, יאוחדו ויידונו כאחד, אולם רשאי בית המשפט לדון בהם בנפרד.

{{ח:סעיף|208|דיון בפני בעלי הדין|תיקון: תשמ״ז|אחר=[189]}}
{{ח:ת}} הדיון בערעור יהיה בפני בעלי הדין; אולם אם הוזמן בעל דין ולא התייצב, רשאי בית המשפט לדון בערעור לא בפניו, או אם המערער הוא שלא התייצב – לדחות את הערעור מטעם זה בלבד.

{{ח:סעיף|208א|ביטול דחיית הערעור|תיקון: תשמ״ז, תשנ״ה־2}}
{{ח:תת|(א)}} נדחה ערעורו של נאשם בשל אי־התייצבותו יבטל בית המשפט את ההחלטה על דחיית הערעור וישמע את הערעור אם נוכח, על פי בקשת המערער, כי היתה סיבה מוצדקת לאי התייצבות המערער או אם ראה שהדבר דרוש כדי למנוע עיוות דין.
{{ח:תת|(ב)}} בקשה לפי סעיף זה תוגש תוך חמישה עשר ימים מיום שהחלטת הדחיה הודעה למערער או תוך מועד מאוחר יותר שהסכים לו בית המשפט.

{{ח:סעיף|209|טענת פסלות שופט בערעור|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[189א]}}
{{ח:ת}} בתחילת שמיעת הערעור ולפני כל טענה אחרת רשאי בעל הדין לבקש ששופט פלוני יפסול עצמו מלישב בדין; הוראות {{ח:פנימי|סעיף 146|סעיפים 146 עד 148}} יחולו, בשינויים המחוייבים, על טענת פסלות לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|210|סדר הטענות בערעור|אחר=[190]}}
{{ח:תת|(א)}} בערעור יטען תחילה המערער ואחריו המשיב, ואחריו רשאי המערער לטעון בתשובה לטענות המשיב.
{{ח:תת|(ב)}} באיחוד ערעורים של נאשם ושל תובע יטען תחילה הנאשם, זולת אם הורה בית המשפט על דרך אחרת; באיחוד ערעוריהם של נאשמים אחדים יקבע בית המשפט את סדר הטענות ביניהם.
{{ח:תת|(ג)}} יכול בית המשפט להרשות לכל אחד מבעלי הדין להוסיף לטעון או להשיב על טענות בעל דין אחר.
{{ח:תת|(ד)}} נתבקש בית המשפט להחליט בענין ענשו של נאשם, רשאים לעולם סניגורו ואחריו הנאשם לטעון אחרונה לפני סיום הדיון.

{{ח:סעיף|211|גביית ראיות|אחר=[191]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, אם היה סבור כי הדבר דרוש לעשיית צדק, לגבות ראיות או להורות לערכאה הקודמת לגבות ראיות שיורה.

{{ח:סעיף|212|שינוי במסקנות|אחר=[192]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להסיק מחומר הראיות שהיה לפני הערכאה הקודמת או לפניו מסקנות שונות משהסיקה הערכאה הקודמת או לקבוע כי אין בו יסוד למסקנותיה.

{{ח:סעיף|213|סמכות בית המשפט שלערעור|תיקון: תשע״ז־3|אחר=[193]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי, בפסק דינו, לעשות אחת מאלה:
{{ח:תת|(1)}} לקבל את הערעור, כולו או מקצתו, ולשנות את פסק הדין של הערכאה הקודמת או לבטלו וליתן אחר במקומו, או להחזיר את המשפט עם הוראות לערכאה הקודמת; קיבל בית המשפט את הערעור כאמור, רשאי הוא להטיל על הנאשם כל עונש שהערכאה הקודמת היתה מוסמכת להטיל, בין אם הנאשם החל לשאת את העונש שהטילה עליו הערכאה הקודמת או סיים לשאתו, ובין אם לאו;
{{ח:תת|(2)}} לדחות את הערעור;
{{ח:תת|(3)}} ליתן בקשר לפסק הדין כל החלטה אחרת שהערכאה הקודמת היתה מוסמכת לתתה.

{{ח:סעיף|214|ראיות במשפט שהוחזר|אחר=[194]}}
{{ח:ת}} הוחזר המשפט לערכאה הקודמת, רשאית היא, בכפוף להוראות בית המשפט שלערעור, להיזקק לראיות שגבתה מלכתחילה בלי לגבותן שנית.

{{ח:סעיף|215|דחיית ערעור על אף טענה שנתקבלה|אחר=[195]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי לדחות ערעור אף אם קיבל טענה שנטענה, אם היה סבור כי לא נגרם עיוות דין.

{{ח:סעיף|216|הרשעה בעבירה שונה|אחר=[196]}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להרשיע נאשם בעבירה שאשמתו בה נתגלתה מן העובדות שהוכחו, אף אם היא שונה מזו שהורשע בה בערכאה הקודמת, ואף אם אותן עובדות לא נטענו בערכאה הקודמת, ובלבד שניתנה לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן; אולם לא יוטל עליו עונש חמור מזה שאפשר היה להטיל עליו אילו הוכחו העובדות כפי שנטענו בכתב האישום.

{{ח:סעיף|217|תנאי להגדלת העונש|אחר=[197]}}
{{ח:ת}} בית המשפט לא יגדיל עונש שהוטל על נאשם, אלא אם הוגש ערעור על קולת העונש.

{{ח:סעיף|218|קריאת פסק דין בערעור|תיקון: [תשל״ד], [תשמ״א], תשמ״ב־2|אחר=[198]}}
{{ח:ת}} בית המשפט יקרא את פסק הדין על נימוקיו בפומבי, יחתום עליו ויסמן תאריך קריאתו; בית המשפט רשאי, במקום לקרוא את פסק הדין, למסור לנאשם העתק ממנו ולהסביר בפומבי את עיקרי תכנו; זיכה בית המשפט את הנאשם או דחה ערעור על זיכויו, יודיע על כך בתחילת פסק דינו, ורשאי הוא –
{{ח:תת|(1)}} לפרש נימוקיו מיד או תוך שלושים ימים מיום קריאתו;
{{ח:תת|(2)}} לקרוא את הנימוקים בפומבי או, בהסכמת בעלי הדין, להמציאם להם בכתב, תוך שלושים ימים לאחר קריאת פסק הדין.

{{ח:סעיף|219|הסברת זכות הערעור|אחר=[199]}}
{{ח:ת}} בתום קריאת פסק דין בערעור שיש עליו ערעור נוסף, יסביר בית המשפט לנאשם את זכותו לערעור הנוסף ויודיע לו על המועדים הקבועים לכך.

{{ח:סעיף|220|מתן הוראות אחרות|אחר=[200]}}
{{ח:ת}} נוסף על האמור {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק זה}} רשאי בית המשפט לתת כל הוראה שהערכאה הקודמת מוסמכת לתתה על פי כל דין, בתיאומים לפי הענין.

{{ח:קטע2|פרק ו1|פרק ו׳1: בתי משפט קהילתיים – הוראת שעה|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן א|סימן א׳: מטרה והגדרות|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220א|מטרה – {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק ו׳1}}|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} מטרת ההליך בבית המשפט הקהילתי היא להביא לשיקום הנאשם בקהילה ולסייע בטיפול בבעיות שברקע ביצוע העבירה בפיקוח הדוק של בית משפט קהילתי כתחליף למאסר בפועל, אם הנאשם סיים בהצלחה את ההליך, ובשיתוף פעולה של בעלי התפקידים בהליך הפלילי והקהילה.

{{ח:סעיף|220ב|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק ו׳1}}|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ו1|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית משפט קהילתי“ – בית משפט שהוסמך לפי {{ח:פנימי|סעיף 220יד|סעיף 220יד}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדת ההיגוי“ – ועדת ההיגוי הארצית שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 220יז|סעיף 220יז}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק המעצרים“ – {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ״ו–1996}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחוז שיפוט“ – כפי שנקבע לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 33|סעיף 33 לחוק בתי המשפט}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קצין מבחן“ ו”קצין מבחן ראשי למבוגרים“ – קצין מבחן למבוגרים וקצין מבחן ראשי למבוגרים כמשמעותם לפי {{ח:חיצוני|פקודת המבחן|פקודת המבחן [נוסח חדש], התשכ״ט–1969}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שופט קהילתי“ – שופט שמונה לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 220טו|סעיף 220טו}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תסקיר התאמה“ – כאמור {{ח:פנימי|סעיף 220ה|בסעיף 220ה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תסקיר לעונש“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 37|בסעיף 37 לחוק העונשין}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תסקיר מעצר“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 21א|בסעיף 21א לחוק המעצרים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תסקיר קהילתי“ – כאמור {{ח:פנימי|סעיף 220ט|בסעיף 220ט}}.

{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן ב|סימן ב׳: העברה לדיון בבית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220ג|העברת עניינו של נאשם לדיון בבית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} שופט בית משפט שלום רשאי, בכל עת שלאחר הגשת כתב האישום ולפני גזר הדין, להורות כי עניינו של נאשם בעבירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 220ז|בסעיף 220ז}} יהיה נידון בבית משפט קהילתי שהוסמך באותו בית משפט ושמקום מגוריו של הנאשם הוא באזור שיפוטו או בסמוך אליו.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 49|בסעיף 49 לחוק בתי המשפט}}, שופט בית משפט שלום רשאי להורות כי עניינו של נאשם יהיה נידון בבית משפט שלום אחר באותו מחוז שיפוט שהוסמך כבית משפט קהילתי ושמקום מגוריו של הנאשם הוא באזור שיפוטו או בסמוך אליו, ובלבד שקיבל לכך את אישורו של נשיא בית משפט השלום שבאותו מחוז או של סגן נשיא בית משפט השלום שהוא הסמיך לכך.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 49|בסעיף 49 לחוק בתי המשפט}}, בסעיף קטן (ב) {{ח:פנימי|סעיף 220ד|ובסעיף 220ד(א)(4)}}, נשיא בתי המשפט הקהילתיים רשאי להורות, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי עניינו של נאשם יהיה נידון בבית משפט קהילתי באותו מחוז אף אם מקום מגוריו של הנאשם אינו באזור שיפוטו או בסמוך אליו.
{{ח:תת|(ד)}} שופט רשאי להורות כאמור בסעיף זה בין מיוזמתו ובין לבקשת בעל דין או קצין מבחן.

{{ח:סעיף|220ד|תנאים להעברת דיון|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} לא יורה שופט בית משפט שלום כי עניינו של נאשם יהיה נידון בבית משפט קהילתי ({{ח:פנימי|פרק ו1|בפרק זה}} – העברת דיון), אלא אם כן מצא, לאחר שקיים דיון על כך בנוכחות בעלי הדין ולאחר שעיין בתסקיר ההתאמה שהורה על הגשתו, כי מתקיימים תנאים אלה וכי עניינו של הנאשם מתאים להידון בבית משפט קהילתי:
{{ח:תתת|(1)}} הנאשם בגיר;
{{ח:תתת|(2)}} הנאשם מיוצג בידי סניגור;
{{ח:תתת|(3)}} הנאשם מכיר במעורבותו באירוע, מבין את מהות ההליך הקהילתי, לרבות האמור {{ח:פנימי|סעיף 220ז|בסעיף 220ז(ג)}}, ומסכים להשתתף בו;
{{ח:תתת|(4)}} הוסמך בית משפט קהילתי באזור השיפוט שמקום מגוריו של הנאשם נמצא בו כאמור בצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 220יד|סעיף 220יד}}; הוראה זו תעמוד בתוקפה עד יום ו׳ באב התשפ״ה (31 ביולי 2025);
{{ח:תתת|(5)}} יש סיכון שהנאשם יבצע עבירות נוספות, בשים לב לבעיות שברקע ביצוע העבירה;
{{ח:תתת|(6)}} התובע הודיע כי העונש המתאים לנאשם לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ו סימן א1|סימן א׳1 לפרק ו׳ לחוק העונשין}}, אם יורשע ואם לא ישתתף בתוכנית שיקום, כולל מאסר בפועל ואינו כולל עונש מאסר שירוצה בעבודת שירות, שניתן להניח כי לו יוטל על הנאשם, הוא יימצא מתאים לו בחוות דעת מטעם הממונה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 51ב|סעיף 51ב(ב)(1) לחוק העונשין}};
{{ח:תתת|(7)}} לא התקיים בעניינו של הנאשם הליך לבירור אשמה;
{{ח:תתת|(8)}} התובע הודיע כי אם הנאשם יעמוד בהצלחה בתוכנית השיקום, הוא לא יבקש מבית המשפט להטיל על הנאשם, אם יורשע, עונש של מאסר בפועל;
{{ח:תתת|(9)}} התובע לא הודיע כי יש מניעה להעברת הדיון בעניינו של הנאשם לבית המשפט הקהילתי מטעמים של שלום הציבור וביטחונו או בשל אישומים אחרים המתנהלים נגד הנאשם או צפויים להתנהל נגדו; בית המשפט רשאי לקבל הסברים בעניין זה מהתובע בהיעדר הנאשם וסניגורו.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שופט בית משפט שלום רשאי להורות, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי עניינו של נאשם יהיה נידון בבית משפט קהילתי, אף אם לא התקיים תנאי מהתנאים שבסעיף קטן (א)(5) עד (9); לא התקיימו התנאים שבסעיף קטן (א)(8) ו־(9) – יובא עניינו של הנאשם גם לפני שופט קהילתי שידון בדבר התאמת העניין לדיון בבית משפט קהילתי.

{{ח:סעיף|220ה|תסקיר התאמה|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} שופט בית משפט שלום רשאי, בכל עת שלאחר הגשת כתב האישום ולפני גזר הדין, בין מיוזמתו ובין לבקשת בעל דין או קצין מבחן, ובשים לב לתנאים {{ח:פנימי|סעיף 220ד|שבסעיף 220ד(א)(1) עד (7)}} להורות לקצין מבחן להגיש תסקיר לבדיקת התאמתו של נאשם בעבירה לדיון בבית משפט קהילתי.
{{ח:תת|(ב)}} הורה בית משפט על הגשת תסקיר התאמה לנאשם שניתנה לגביו גם הוראה להגשת תסקיר מעצר או תסקיר לעונש, יגיש קצין המבחן את המלצתו בנוגע להתאמה, במסגרת תסקיר המעצר או תסקיר העונש, לפי העניין; קצין מבחן רשאי להתייחס בתסקיר מעצר או בתסקיר לעונש להתאמת נאשם להליך בבית משפט קהילתי אף מיוזמתו.

{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן ג|סימן ג׳: ההליך בבית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220ו|תחולת הוראות החוק על הליך המתנהל בבית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} הליך פלילי בבית משפט קהילתי יתנהל בהתאם להוראות חוק זה, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}}.

{{ח:סעיף|220ז|סמכות הדיון בבית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} בית משפט קהילתי ידון בעבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 51|סעיף 51(א)(1) לחוק בתי המשפט}}, שהדיון בהן הועבר אליו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 220ג|סעיף 220ג}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), בית משפט קהילתי לא ידון בעבירות המנויות {{ח:פנימי|תוספת 8|בתוספת השמינית}} אלא מטעמים מיוחדים שיירשמו; שר המשפטים, לאחר התייעצות עם ועדת ההיגוי ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את {{ח:פנימי|תוספת 8|התוספת השמינית}}.
{{ח:תת|(ג)}} בית משפט קהילתי לא ידון בטענות מקדמיות לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} ולא יקיים דיון שבו מובאות ראיות לבירור האשמה לפי {{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימן ה׳ לפרק ה׳}}.

{{ח:סעיף|220ח|דיון בבקשה למעצר|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} הועבר עניינו של נאשם לדיון בבית משפט קהילתי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 220ג|סעיף 220ג}}, ידון בית משפט קהילתי, במידת האפשר, גם בבקשה המוגשת לפי {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)|חוק המעצרים}} למעצרו או לשחרורו של נאשם, לרבות בקשה לעיון חוזר, ובלבד שהבקשה הוגשה לגבי אותו כתב אישום שנדון לפני בית המשפט הקהילתי.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), בית משפט קהילתי רשאי לדון בבקשה כאמור בסעיף קטן (א) אף אם הוגשה לגבי כתבי אישום שאינם נדונים לפני בית המשפט הקהילתי, ובלבד שהצדדים הסכימו לכך.

{{ח:סעיף|220ט|תסקיר קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} הועבר עניינו של נאשם לדיון בבית משפט קהילתי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 220ג|סעיף 220ג}}, יורה שופט קהילתי לקצין מבחן על הכנת תסקיר קהילתי שיתייחס, בין השאר, לבעיות שברקע ביצוע העבירה וכן לגיבוש תוכנית שיקום לנאשם.

{{ח:סעיף|220י|גילוי תסקירים|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} על תסקירים המוגשים בהליך בבית משפט קהילתי יחולו הוראות כל דין החל על שמירת סודיות וחיסיון של תסקיר.

{{ח:סעיף|220יא|ישיבת הכנה|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} בית משפט קהילתי מוסמך לקיים ישיבת הכנה לקראת דיון לפניו, בלא נוכחות הנאשם, ובלבד שסניגורו הוזמן לישיבה ובית המשפט יידע את הנאשם על סמכותו לקיים ישיבות הכנה כאמור טרם הדיונים לפניו.

{{ח:סעיף|220יב|ההליך לפני בית המשפט הקהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} הדיון לפני בית משפט קהילתי יחל עם העברת עניינו של הנאשם לבית המשפט הקהילתי ויסתיים במועד מתן גזר הדין או העברת עניינו של הנאשם לדיון בבית משפט השלום בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 220יג|סעיף 220יג}}.
{{ח:תת|(ב)}} ההליך בבית המשפט הקהילתי יכלול דיוני מעקב שבמסגרתם תגובש תוכנית שיקום לנאשם, ויתקיימו בבית המשפט ליווי ופיקוח הדוק על התקדמותה.

{{ח:סעיף|220יג|העברת עניינו של נאשם לדיון בבית משפט שלום|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} שופט קהילתי יעביר את עניינו של נאשם לדיון בבית משפט שלום שאינו בית משפט קהילתי, למותב שלא דן בהליך הקהילתי בעניינו של הנאשם, אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} השופט מצא כי יש טעמים שבשלהם אין להמשיך לדון בעניינו של הנאשם בבית המשפט הקהילתי וטרם הוגש תסקיר קהילתי;
{{ח:תתת|(2)}} הנאשם לא הודה בביצוע העבירות שבכתב האישום בחלוף 60 ימים ממועד קבלת תסקיר קהילתי; ואולם, מצא השופט כי מתקיימים טעמים מיוחדים שלא להעביר את הדיון כאמור, רשאי הוא להאריך את המועד למתן ההודאה;
{{ח:תתת|(3)}} השופט מצא כי יש לקיים דיון בטענות מקדמיות לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} או דיון שבו מובאות ראיות לבירור האשמה לפי {{ח:פנימי|פרק ה סימן ה|סימן ה׳ לפרק ה׳}}.
{{ח:תת|(ב)}} הועבר הדיון לבית משפט שלום שאינו בית משפט קהילתי, לא יועברו אליו –
{{ח:תתת|(1)}} פרוטוקול הדיון שהתנהל בבית המשפט הקהילתי, והוא לא ישמש ראיה בכל הליך משפטי אחר;
{{ח:תתת|(2)}} תסקירים שהוגשו לבית המשפט הקהילתי, והם לא ישמשו תסקיר לעונש או תסקיר מעצר.
{{ח:תת|(ג)}} מצא שופט קהילתי כי אין להמשיך לדון בעניינו של נאשם בבית המשפט קהילתי לאחר שהוגש תסקיר קהילתי והנאשם הודה בביצוע העבירות שבכתב האישום, ייתן השופט הקהילתי הכרעת דין בעניינו של הנאשם ויגזור את דינו.

{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן ד|סימן ד׳: הסמכת בתי משפט קהילתיים ומינוי שופטים קהילתיים|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220יד|הסמכה וקביעת מקום מושב ואזור שיפוט|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} שר המשפטים רשאי, בצו, בהתייעצות עם נשיא בית המשפט העליון, להסמיך בית משפט שלום לשבת כבית משפט קהילתי ולקבוע את מקום מושבו ואזור שיפוטו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (הסמכת בתי משפט קהילתיים) (הוראת שעה)|צו סדר הדין הפלילי (הסמכת בתי משפט קהילתיים) (הוראת שעה), התשפ״ב–2022}}.}}

{{ח:סעיף|220טו|מינוי שופט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} נשיא בית המשפט העליון, בהסכמת שר המשפטים, רשאי למנות שופטים מקרב שופטי בית משפט השלום שידונו בבית משפט קהילתי, ובלבד ששופטים כאמור יעברו הכשרה מתאימה לשמש כשופטים קהילתיים.
{{ח:תת|(ב)}} כשיר להתמנות לשופט קהילתי מי שהוא בעל ידע וניסיון מתאימים.

{{ח:סעיף|220טז|נשיא בתי המשפט הקהילתיים|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 9|בסעיף 9 לחוק בתי המשפט}}, נשיא בית המשפט העליון רשאי למנות, בהסכמת שר המשפטים, שופט מקרב שופטי בתי משפט השלום, לרבות מי שכיהן כנשיא בתי משפט השלום, לנשיא בתי המשפט הקהילתיים, לתקופה של שבע שנים מיום המינוי.

{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן ה|סימן ה׳: ועדת ההיגוי ובעלי תפקידים בהליך הקהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220יז|ועדת היגוי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} מוקמת בזה ועדת היגוי ארצית לעניין בתי המשפט הקהילתיים, ואלו חבריה:
{{ח:תתת|(1)}} נשיא בתי המשפט הקהילתיים, והוא יהיה יושב הראש;
{{ח:תתת|(2)}} הסניגור הציבורי הארצי או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(3)}} משנה לפרקליט המדינה או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(4)}} המשנה ליועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(5)}} ראש חטיבת התביעות במשטרת ישראל או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(6)}} קצין מבחן ראשי למבוגרים או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(7)}} מנהל בתי המשפט או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(8)}} ראש מינהל במשרד הרווחה והביטחון החברתי או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(9)}} ראש לשכת עורכי הדין או מי מטעמו;
{{ח:תתת|(10)}} נציג ארגון העוסק במחקר ופיתוח שימנה שר המשפטים, בהסכמת נשיא בית המשפט העליון, לתקופה שיקבע.
{{ח:תת|(ב)}} תפקידי ועדת ההיגוי הם:
{{ח:תתת|(1)}} ללוות את פעילותם של בתי המשפט הקהילתיים ולסייע בתיאום בין בעלי התפקידים המשתתפים בהליך הקהילתי ({{ח:פנימי|פרק ו1 סימן ה|בסימן זה}} – צוות בית המשפט הקהילתי);
{{ח:תתת|(2)}} לסייע בגיבוש מדיניות משותפת בתחום הפעילות של בתי המשפט הקהילתיים והטמעתה.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת ההיגוי תתכנס אחת לרבעון לכל הפחות, ותדווח לנשיא בית המשפט העליון ולשר המשפטים אחת לשנה על פעילותה.

{{ח:סעיף|220יח|רכז בית משפט קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} לכל מחוז שיפוט ימונה רכז בית משפט קהילתי, אחד או יותר, שיהיה עורך דין ועובד המדינה, ותפקידו יהיה, בין השאר, לרכז, לתאם ולפתח את העבודה המשותפת של צוות בית המשפט הקהילתי, ולמסד ולקיים את הקשר בין בית המשפט הקהילתי ובין הקהילה.
{{ח:תת|(ב)}} רכז בית משפט קהילתי יהיה רשאי לעיין בתסקירים המוגשים לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}} לבית המשפט הקהילתי שהוא פועל בו, ויחולו עליו הוראות כל דין החל על שמירת סודיות וחיסיון של תסקיר.

{{ח:סעיף|220יט|עובד סוציאלי קהילתי|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:תת|(א)}} צוות בית משפט קהילתי יכלול עובד סוציאלי קהילתי, אחד או יותר, ותפקידו יהיה, בין השאר, לקדם ולסייע במתן המענים בשירותי הרווחה הקהילתיים לנאשמים המשתתפים בתוכנית השיקום של בית המשפט הקהילתי, ובכלל זה בהיבטים של התנדבות, תעסוקה, תרבות פנאי ומיצוי זכויות.
{{ח:תת|(ב)}} עובד סוציאלי קהילתי יהיה רשאי לעיין בתסקירים המוגשים לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}} לבית המשפט הקהילתי שהוא פועל בו, ויחולו עליו הוראות כל דין החל על שמירת סודיות וחיסיון של תסקיר.

{{ח:קטע3|פרק ו1 סימן ו|סימן ו׳: תוקף ומעקב אחר יישום הוראות|תיקון: תשפ״ב־4}}

{{ח:סעיף|220כ|תוקף – {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק ו׳1}}|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}} יעמדו בתוקפן חמש שנים מיום ד׳ באב התשפ״ב (1 באוגוסט 2022) ({{ח:פנימי|פרק ו1|בפרק זה}} – תקופת הוראת השעה).

{{ח:סעיף|220כא|דיווח לכנסת ומחקר מלווה|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:ת}} לשם בחינת יישומן והשפעתן של הוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}}, תערוך הנהלת בתי המשפט מחקר, שממצאיו יוגשו לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת; שר המשפטים ידווח לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, בחודש ינואר 2025 ובתום תקופת הוראת השעה על יישום הוראות {{ח:פנימי|פרק ו1|פרק זה}} ועל ממצאי המחקר האמור, פריסת בתי המשפט הקהילתיים, מספר הנאשמים שהחלו בהליך בבית המשפט הקהילתי ומספר הנאשמים שסיימו בהצלחה את ההליך בבית המשפט הקהילתי.

{{ח:קטע2|פרק ז|פרק ז׳: סדרי דין מיוחדים בעבירות קנס|תיקון: [תשל״ה]}}

{{ח:סעיף|221|קביעת עבירות קנס|תיקון: [תשל״ה], [תש״ם], תשמ״ב־3, תשמ״ג, תשמ״ד, תשמ״ה, תשמ״ו, תשמ״ז, תשמ״ט, תש״ן, תשנ״ג, תשנ״ו, תשס״ג, תש״ע־2|אחר=[201א]}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים רשאי לקבוע שעבירה על הוראה פלונית, שאיננה פשע, היא עבירת קנס, דרך כלל או בתנאים או בסייגים שקבע; היתה העבירה קבועה בחוק, או על פי חוק, ששר אחר ממונה על ביצועו, תהיה קביעת שר המשפטים טעונה הסכמת אותו שר (להלן – השר הממונה).
{{ח:תת|(ב)}} קבע שר המשפטים שעבירה פלונית היא עבירת קנס, יקבע את שיעור הקנס, ורשאי הוא לקבוע שיעורים שונים לעבירה חוזרת או נוספת או לעבירה נמשכת שעבר אותו אדם או בהתחשב בנסיבות ביצוע העבירה, ובלבד ששיעור קנס לא יעלה על השיעור שנקבע לו בחיקוק הקובע את העבירה או על 730 שקלים חדשים לגבי עבירה ראשונה ועל 1,400 שקלים חדשים לגבי עבירה חוזרת או נוספת, לפי הסכום הנמוך יותר.
{{ח:תת|(ב1)}} אין בקביעת עבירה כעבירת קנס או בקביעת גובה הקנס על עבירה כאמור, כדי לשנות את סיווג העבירה כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 24|בסעיף 24 לחוק העונשין}}.
{{ח:תת|(ג)}} הוסמך שר בחוק אחר לקבוע עבירה כעבירת קנס, טעונה קביעתו הסכמת שר המשפטים והסמכויות הנתונות לשר המשפטים לקבוע תנאים וסייגים כאמור בסעיף קטן (א), ושיעורי קנס שונים כאמור בסעיף קטן (ב), יהיו נתונות לאותו שר.
{{ח:תת|(ד)}} קביעת עבירה כעבירת קנס וכן קביעת תנאים וסייגים לפי סעיפים קטנים (א) עד (ג) טעונה אישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו עבירת קנס (זיהום אויר)|צו עבירת קנס (זיהום אויר), תשל״ז–1977}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות מניעת מפגעים (זיהום אוויר מחצרים)#סעיף 5|תקנה 5 לתקנות מניעת מפגעים (זיהום אוויר מחצרים), תשכ״ב–1962}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו עבירת קנס (יום הזכרון לשואה ולגבורה)|צו עבירת קנס (יום הזכרון לשואה ולגבורה), התשמ״א–1981}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|חוק יום הזכרון לשואה ולגבורה#סעיף 2א|סעיף 2א לחוק יום הזכרון לשואה ולגבורה, תשי״ט–1959}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו עבירת קנס (יום הזכרון לחללי מערכות ישראל)|צו עבירת קנס (יום הזכרון לחללי מערכות ישראל), התשמ״א–1981}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|חוק יום הזכרון לחללי מערכות ישראל#סעיף 4|סעיף 4 לחוק יום הזכרון לחללי מערכות ישראל, תשכ״ג–1963}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (סעיף 196 לחוק העונשין – עבירת קנס)|צו סדר הדין הפלילי (סעיף 196 לחוק העונשין – עבירת קנס), התשמ״ד–1984}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 196|סעיף 196 לחוק העונשין, תשל״ז–1977}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – הגנת חיית הבר)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – הגנת חיית הבר), התשמ״ו–1986}} לעניין עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת חיית הבר|חוק הגנת חיית הבר, תשט״ו–1955}} ולפי {{ח:חיצוני|תקנות הגנת חיית הבר|תקנות הגנת חיית הבר, תשל״ו–1976}}, כמפורט {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – הגנת חיית הבר)#סעיף 1|בצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – גנים לאומיים ושמורות טבע ואתרי לאום)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – גנים לאומיים ושמורות טבע ואתרי לאום), התשמ״ט–1989}} לעניין עבירות על הוראות החיקוקים המפורטים {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – גנים לאומיים ושמורות טבע ואתרי לאום)#תוספת|בתוספת לצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – שמירת הניקיון)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – שמירת הניקיון), התש״ס–2000}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|חוק שמירת הניקיון#סעיף 13|סעיף 13 לחוק שמירת הניקיון, התשמ״ד–1984}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת רעש)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת רעש), התש״ס–2000}} לעניין עבירות של גרימת רעש בלתי סביר, כמפורט {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת רעש)#סעיף 2|בצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – תנאים תברואיים בתחנות דלק)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – תנאים תברואיים בתחנות דלק), התשס״א–2001}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות רישוי עסקים (תנאים תברואיים בתחנות דלק)|תקנות רישוי עסקים (תנאים תברואיים בתחנות דלק), תש״ל–1969}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת מפגעי יתושים)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת מפגעי יתושים), התשס״א–2001}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|פקודת בריאות העם#חלק ה|חלק ה׳ לפקודת בריאות העם, 1940}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – פיקדון על מכלי משקה)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – פיקדון על מכלי משקה), התשס״ב–2002}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|חוק הפיקדון על מכלי משקה|חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ״ט–1999}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו התעבורה (עבירות קנס)|צו התעבורה (עבירות קנס), התשס״ב–2002}} לעניין עבירות על הוראות לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}}, {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה|תקנות התעבורה, התשכ״א–1961}} וחוקי עזר שונים, כמפורט {{ח:חיצוני|צו התעבורה (עבירות קנס)#תוספת|בצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – פינוי יריעות פלסטיק)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – פינוי יריעות פלסטיק), התשס״ד–2003}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות בריאות העם (מניעת מפגעים) (פינוי יריעות פלסטיק)|תקנות בריאות העם (מניעת מפגעים) (פינוי יריעות פלסטיק), התשנ״ג–1993}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – שמן משומש)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – שמן משומש), התשס״ז–2006}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות מניעת מפגעים (שמן משומש)|תקנות מניעת מפגעים (שמן משומש), התשנ״ג–1993}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת העישון במקומות ציבוריים)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת העישון במקומות ציבוריים), התשס״ח–2007}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון|החוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון, התשמ״ג–1983}}, כמפורט {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – מניעת העישון במקומות ציבוריים)#תוספת|בצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – סילוק ומיחזור צמיגים)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – סילוק ומיחזור צמיגים), התשס״ח–2008}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים|החוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, התשס״ז–2007}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו רישוי עסקים (עבירות קנס – משקאות משכרים)|צו רישוי עסקים (עבירות קנס – משקאות משכרים), התשע״ד–2013}} לעניין עבירה על הוראות {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים#סעיף 2|סעיף 2(א1) לחוק רישוי עסקים, תשכ״ח–1968}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב בדרך)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב בדרך), התשע״ו–2016}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב בדרך)|תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב בדרך), התשע״ב–2012}}, כמפורט {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב בדרך)#תוספת|בצו האמור}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב)|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב), התש״ף–2020}} לעניין עבירות על הוראות {{ח:חיצוני|תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב)|תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב), התשע״ב–2012}}, כמפורט {{ח:חיצוני|צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב)#תוספת|בצו האמור}}.}}

{{ח:סעיף|222||תיקון: [תשל״ה], ק״ת תשמ״ה, תשע״ז־4|אחר=[201ב]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|222א|עבירת קנס נמשכת|תיקון: תש״ע־2, תשע״ז־4}}
{{ח:ת}} נקבע לעבירת קנס, קנס בשל עבירה נמשכת, לא יוטל הקנס, אלא אם כן צורפה להודעת תשלום הקנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}}, התראה שלפיה אם לא תתוקן ההפרה עד המועד שנקבע בה, יוטל על הנקנס קנס בשל עבירה נמשכת; בהתראה יצוין גובה הקנס הצפוי בשל העבירה הנמשכת; לא יוטל קנס בשל עבירת קנס נמשכת, אלא בשל תקופה המאוחרת למועד הקבוע בהתראה.

{{ח:סעיף|223||תיקון: [תשל״ה], תשע״ז־4|אחר=[201ג]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|224||תיקון: [תשל״ה], תשע״ז־4|אחר=[201ד]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|225||תיקון: [תשל״ה], תשמ״ז, תשס״ד, תשע״ז־4|אחר=[201ה]}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|225א|מועדי המצאה בעבירות קנס|תיקון: תש״ן, תשנ״ו־2, תשס״ה, תש״ע־2, תשע״ה־4, תשע״ז־4, תשפ״ד־7}}
{{ח:תת|(א)}} עברה שנה מיום ביצוע עבירת קנס, לא יוגש עליה כתב אישום ולא תומצא בעניינה הודעת תשלום קנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228(ב)}}; ואולם, בעבירת קנס שהיא עבירת תעבורה כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}}, ובעל הרכב הוכיח כי לא חלה עליו אחריות לעבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|סעיף 27ב לפקודה האמורה}}, ניתן להגיש כתב אישום או להמציא הזמנה למשפט או הודעת תשלום קנס, למי שנהג ברכב אם לא עברו שנתיים מיום ביצוע העבירה.
{{ח:תת|(א1)}} היתה העבירה עבירת תעבורה כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}}, שהחשד לביצועה מבוסס על צילום רכב כאמור {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27א|בסעיף 27א}} {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27א1|או 27א1 לפקודה האמורה}}, לא יוגש עליה כתב אישום ולא יומצאו לבעל הרכב בענינה הזמנה או הודעת תשלום קנס, אם כתב האישום, ההזמנה או הודעת תשלום הקנס טרם נשלחו ועברה תקופה כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} ארבעה חודשים ממועד ביצוע העבירה, {{ח:הערה|(הסיפה תימחק ביום 8.2.2026):}} למעט רכב כאמור בפסקה (2);
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:הערה|(תימחק ביום 8.2.2026):}} שישה חודשים ממועד ביצוע העבירה, אם היה הרכב רכב חדש או רכב מסוג שקבע שר התחבורה, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
{{ח:תת|(א2)}} על אף האמור בפסקאות (1) ו־(2) שבסעיף קטן (א1), הוכיח בעל הרכב כי לא חלה עליו אחריות פלילית לעבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|סעיף 27ב לפקודת התעבורה}}, ניתן להגיש כתב אישום או להמציא הזמנה או הודעת תשלום קנס אם לא עברה שנה מיום ביצוע העבירה או אם לא חלפו שלושה חודשים מהמועד שבו הוכיח בעל הרכב כי לא חלה עליו אחריות כאמור, לפי המאוחר, ובלבד שלא עברו שנתיים מיום ביצוע העבירה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|(החל מיום 8.2.2026):}} על אף האמור בפסקה (1) שבסעיף קטן (א1), הוכיח בעל הרכב כי לא חלה עליו אחריות פלילית לעבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|סעיף 27ב לפקודת התעבורה}}, ניתן להגיש כתב אישום או להמציא הזמנה אם לא עברה שנה מיום ביצוע העבירה או אם לא חלפו שלושה חודשים מהמועד שבו הוכיח בעל הרכב כי לא חלה עליו אחריות כאמור, לפי המאוחר, ובלבד שלא עברו שנתיים מיום ביצוע העבירה.
{{ח:תת|(א3)}} בסעיף זה,
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”רכב חדש“ – {{ח:הערה|(תימחק ביום 8.2.2026):}} רכב שרישיון הרכב ניתן עליו לראשונה בידי מי שרשות הרישוי, כהגדרתה {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}}, הסמיכה אותו לכך, ולא חלפו 30 ימים ממועד ביצוע עסקה המחייבת לרשום את הרכב ואת פרטי בעליו ברשות הרישוי;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בעל הרכב“ – לרבות מחזיק כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|בסעיף 27ב לפקודת התעבורה}}.
{{ח:תת|(ב)}} אין באמור בסעיף קטן (א) כדי למנוע הגשת כתב אישום נגד מי שביקש להישפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 229|סעיף 229}}, אף אם עברו המועדים הקבועים בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|226|אי תחולת {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)|חוק הנוער}}|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[201ו]}}
{{ח:ת}} בהליכים לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} לא יחול {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), התשל״א–1971}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)#פרק ה|פרק ה׳ שבו}}.

{{ח:סעיף|227|תחולה|תיקון: [תשל״ה], תשמ״ז, תשנ״ה־2|אחר=[201ז]}}
{{ח:ת}} הסמכות לפי {{ח:פנימי|סעיף 221|סעיף 221(א)}} לא תחול לגבי עבירות שחוק אחר מסמיך לקבען כעבירות קנס, אולם שאר הוראות {{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳}} יחולו על עבירות כאלה.

{{ח:סעיף|228|ברירת משפט|תיקון: [תשמ״א], תשמ״ב, ק״ת תשמ״ה, תשמ״ז, תש״ן, תשע״ז־4|אחר=[201ח(א־ב,ז,ח)]}}
{{ח:תת|(א)}} עבירת קנס היא עבירה של ברירת משפט ויחולו עליה הוראות סעיף זה {{ח:פנימי|סעיף 229|וסעיפים 229 עד 230}}.
{{ח:תת|(ב)}} היה לשוטר או למי שהשר לביטחון הפנים או השר הממונה הסמיכו לכך, או לעובד רשות מקומית שראש הרשות המקומית הסמיכו לכך, לפי העניין, יסוד להניח כי אדם פלוני עבר עבירה של ברירת משפט, רשאי הוא למסור לו הודעת תשלום קנס; ההודעה תהיה בטופס שנקבע ויפורטו בה העבירה ושיעור הקנס שנקבע לה.
{{ח:תת|(ג)}} היה למי שרשאי למסור הודעת תשלום קנס כאמור בסעיף קטן (ב) יסוד להניח שהעבירה נעברה בנסיבות שתובע הודיע כי הן מחייבות בירור המשפט, לא ימסור הודעת תשלום קנס, אלא הזמנה למשפט.
{{ח:תת}} היתה העבירה עבירת תעבורה והיה למי שהוסמך למסור הודעת תשלום קנס יסוד להניח שהעבירה נעברה בנסיבות מחמירות כאמור {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 29|בסעיף 29 לפקודת התעבורה}}, לא ימסור הודעת תשלום קנס אלא הזמנה למשפט.
{{ח:תת|(ד)}} קביעת עבירה כעבירת קנס, אין בה כדי לגרוע מסמכותו של תובע להגיש בשל אותה עבירה כתב אישום, אם הוא סבור שנסיבות העבירה מחייבות את בירור המשפט, ובלבד שטרם נמסרה הודעת תשלום קנס לפי סעיף קטן (ב).

{{ח:סעיף|229|תשלום הקנס|תיקון: [תשמ״א], תשמ״ב, תש״ן, תשנ״ו־2, תשס״א־4, תש״ע, תשע״ח־2, תשפ״ד־4|אחר=[210ח(ג–ה)]}}
{{ח:תת|(א)}} מי שנמסרה לו הודעת תשלום קנס, ישלם, תוך תשעים ימים מיום ההמצאה, את הקנס הנקוב בהודעה, לחשבון שצויין בה, זולת אם פעל באחת מדרכים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הגיש לתובע, תוך שלושים ימים מיום ההמצאה, בקשה לביטול כאמור בסעיף קטן (ג), ולעניין בקשה לביטול כאמור לגבי עבירת תעבורה מהטעם שהעבירה בוצעה שלא בידי מי שקיבל את ההודעה, ובעל הרכב מבקש להוכיח מי נהג ברכב, העמידו או החנהו, בעת ביצוע העבירה, או למי מסר את החזקה ברכב, כאמור {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|בסעיף 27ב לפקודת התעבורה}} – אם הגיש לתובע את הבקשה לביטול בתוך תשעים ימים מיום ההמצאה; החלטת התובע בבקשה לפי פסקה זו סופית, ואולם רשאי הנקנס להודיע על רצונו להישפט;
{{ח:תתת|(2)}} הודיע, תוך תשעים ימים מיום ההמצאה, בדרך שנקבעה בתקנות, שיש ברצונו להישפט על העבירה.
{{ח:תת}} מי שהגיש בקשה לביטול כאמור בפסקה (1) לא יהיה רשאי להודיע על רצונו להישפט כאמור בפסקה (2), אלא תוך שלושים ימים מיום המצאת ההודעה על החלטת התובע בענין הביטול.
{{ח:תת|(ב)}} לא שילם אדם את הקנס במועד ולא הודיע שיש ברצונו להישפט על העבירה, יתווספו על הקנס תוספת פיגור, ריבית שקלית ודמי פיגורים כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 67|בסעיף 67 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}; גביית הקנס תיעשה כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 68|בסעיפים 68}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 70|ו־70 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 69|וסעיף 69 לאותו חוק}} לא יחול.
{{ח:תת|(ג)}} תובע רשאי לבטל הודעת תשלום קנס אם נוכח כי לא נעברה עבירה או כי היא נעברה שלא בידי מי שקיבל את ההודעה, או אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להמשך קיום ההליכים; התובע יערוך רישום של הודעת תשלום קנס שביטל וינמק את החלטתו; לענין סעיף קטן זה, ”תובע“ – כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}}, אם הוסמך במיוחד לענין זה בידי היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|(ד)}} החליט התובע שלא לבטל את הודעת תשלום הקנס, ימציא למבקש הודעה על כך ואולם הוראות סעיף קטן (ב) יחולו כאילו לא הוגשה הבקשה לביטול לתובע.
{{ח:תת|(ה)}} תובע רשאי לדון בבקשה שהוגשה לאחר המועדים האמורים בסעיף קטן (א), אם שוכנע שהבקשה לא הוגשה במועד בשל סיבות שלא היו תלויות במבקש ושמנעו ממנו להגישה במועד והיא הוגשה מיד לאחר שהוסרה המניעה.
{{ח:תת|(ו)}} מי שלא הודיע כאמור בסעיף קטן (א) שברצונו להישפט ולא שילם במועד את הקנס, רשאי תובע לפטור אותו, על פי בקשתו, מתשלום של תוספת הפיגור, הריבית השקלית או דמי הפיגורים לפי סעיף קטן (א), כולם או מקצתם, אם שוכנע כי היו סיבות סבירות לאי־תשלום החוב, כולו או חלקו, במועדו, או כי קיימות נסיבות אישיות מיוחדות של החייב המצדיקות פטור כאמור.
{{ח:תת|(ז)}} בקשה לפי סעיף קטן (ו), תהיה בכתב, ותהיה נתמכת בתצהיר המאמת את העובדות המפורטות בה. התובע רשאי להחליט בבקשה על יסוד התצהיר בלבד או במעמד המבקש בלבד והחלטתו אינה ניתנת לערעור.
{{ח:תת|(ח)}} שילם אדם את הקנס רואים אותו כאילו הודה באשמה בפני בית המשפט, הורשע ונשא את עונשו. אולם הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על אדם ששילם את הקנס ותובע ביטל את הודעת תשלום הקנס לפי סעיף קטן (ג) או על אדם שבית המשפט החליט לקיים את משפטו אף על פי שהודיע באיחור על רצונו להישפט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 230|בסעיף 230}}.
{{ח:תת|(ח1)}} בוטלה הודעת תשלום קנס לאחר שהקנס שולם, יוחזר סכום הקנס ששולם.
{{ח:תת|(ח2)}} לא שילם אדם את הקנס, חלפו המועדים להגשת בקשה לביטול הודעת תשלום קנס או להודעה על בקשה להישפט לפי סעיף קטן (א), ולא הוגשו בקשות כאמור או הוגשה בזמן בקשה לביטול הודעת תשלום קנס ונדחתה, יראו אותו, בתום המועדים הקבועים בסעיף קטן (א) להגשת בקשות אלה, כאילו הורשע בבית המשפט ונגזר עליו הקנס הנקוב בהודעת תשלום הקנס ואולם הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על אדם שבקשתו לביטול הודעת תשלום קנס הוגשה שלא במועד אך התובע דן בה מכוח סמכותו לפי סעיף קטן (ה) וביטל את הודעת תשלום הקנס, או על אדם שבית המשפט החליט לקיים את משפטו אף על פי שהודיע באיחור על רצונו להישפט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 230|בסעיף 230}}.
{{ח:תת|(ט)}} שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי להתקין תקנות לביצוע סעיף זה.

{{ח:סעיף|229א|ייעוד קנסות לרשות מקומית|תיקון: תש״ע־2}}
{{ח:ת}} קנס בשל עבירת קנס, שהטיל מפקח שהוא עובד רשות מקומית או שהוטל בבית משפט לעניינים מקומיים או בבית משפט אחר עקב הפעלת סמכותו של עובד הרשות המקומית, ישולם לקופת הרשות המקומית.

{{ח:סעיף|230|הזמנה למשפט|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ז, תש״ן, תש״ע־2|אחר=[201ח(ו)]}}
{{ח:ת}} הודיע אדם לפי {{ח:פנימי|סעיף 229|סעיף 229(א)}} שברצונו להישפט על העבירה, תישלח לו הזמנה למשפט תוך שנה מיום שנתקבלה הודעתו; בית המשפט רשאי, לקיים את המשפט גם אם אותו אדם ביקש להישפט באיחור, ובלבד שהתקיימו התנאים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 229|בסעיף 229(ה)}}, בשינויים המחויבים, או מנימוקים מיוחדים אחרים שיפרט בהחלטתו; הורשע האדם בבית המשפט על העבירה ונגזר דינו לקנס, לא יפחת הקנס מהסכום הנקוב בהודעת תשלום הקנס, אלא אם כן ראה בית המשפט נסיבות מיוחדות המצדיקות הפחתתו.

{{ח:קטע2|פרק ז1|פרק ז׳1: סדרי דין מיוחדים בעבירות קנס מיוחדות – הוראת שעה {{ח:הערה|(פקע)}}|תיקון: תשע״ח־5}}

{{ח:סעיף|230א||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ב||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ג||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ד||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ה||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ו||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ז||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ח||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230ט||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|230י||תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:קטע2|פרק ח|פרק ח׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|231|עיכוב הליכים|תיקון: [תשמ״א], תשס״א־6, תשס״ד־2|אחר=[202]}}
{{ח:תת|(א)}} בכל עת שלאחר הגשת כתב אישום ולפני הכרעת הדין, רשאי היועץ המשפטי לממשלה, בהודעה מנומקת בכתב לבית המשפט, לעכב את הליכי המשפט; הוגשה הודעה כאמור יפסיק בית המשפט את ההליכים באותו משפט.
{{ח:תת|(ב)}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי לאצול את סמכותו לעכב הליכי המשפט כאמור בסעיף קטן (א), דרך כלל, לסוגי ענינים או לענין מסוים, כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} למשנה ליועץ המשפטי לממשלה;
{{ח:תתת|(2)}} לכל אחד מבעלי התפקידים המנויים להלן, למעט באישום שהוגש בידי תובע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(א)(1)(א)}}:
{{ח:תתתת|(א)}} פרקליט המדינה או משנה לפרקליט המדינה;
{{ח:תתתת|(ב)}} פרקליט שמונה כמנהל התחום לעיכובי הליכים בפרקליטות המדינה – באישום בעבירת עוון או חטא;
{{ח:תתתת|(ג)}} פרקליט שמונה כמנהל היחידה האחראית על אכיפת דיני התכנון, הבניה והמקרקעין בפרקליטות המדינה או פרקליט בדרגת ממונה לפחות – באישום בעבירה בתחום דיני התכנון, הבניה והמקרקעין;
{{ח:תתתת|(ד)}} מנהל המחלקה הפיסיקלית בפרקליטות המדינה – באישום בעבירת מס, לרבות אישום בעבירה הנלווית לעבירת מס; לענין זה –
{{ח:תתתת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מס“ – עבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת המכס|פקודת המכס}}; {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|פקודת מס הכנסה}}; {{ח:חיצוני|חוק מס קניה (טובין ושירותים)|חוק מס קניה (טובין ושירותים), התשי״ב–1952}}; {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים|חוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ״א–1961}}; {{ח:חיצוני|חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה)|חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה), התשכ״ג–1963}}; {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף|חוק מס ערך מוסף, התשל״ו–1975}}; {{ח:חיצוני|חוק היטלי סחר|חוק היטלי סחר, התשנ״א–1991}};
{{ח:תתתת|סוג=הגדרה}} ”עבירה נלווית“ – עבירה מסוג חטא או עוון, שנעברה במהלך ביצוע עבירת המס או בקשר אליה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמה הודעה על אצילת סמכויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 231|סעיף 231(ב)}} (י״פ תשס״ב, 46; תשס״ג, 70).}}

{{ח:סעיף|232|חידוש הליכים|אחר=[203]}}
{{ח:ת}} עוכבו הליכים לפי {{ח:פנימי|סעיף 231|סעיף 231}} רשאי היועץ המשפטי לממשלה, בהודעה בכתב לבית המשפט, לחדשם כל עוד לא עברו מיום עיכובם, בפשע – חמש שנים, ובעוון – שנה; הוגשה הודעה כאמור, יחדש בית המשפט את ההליכים, ורשאי הוא להמשיך בהם מן השלב שאליו הגיע לפני ההפסקה; עוכבו ההליכים בשניה לא יחודשו עוד.

{{ח:סעיף|233|המשך משפט בפני שופט אחר|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[204]}}
{{ח:ת}} כל עוד לא הוחל בגביית ראיות רשאי שופט אחר להמשיך במשפט מן השלב שאליו הגיע קודמו; הוחל בגביית ראיות ונבצר משופט מסיבה כלשהי לסיים את המשפט, רשאי שופט אחר להמשיך במשפט מן השלב שאליו הגיע קודמו, ורשאי הוא, לאחר שנתן הזדמנות לבעלי הדין להשמיע טענותיהם לענין, לנהוג בראיות שגבה קודמו כאילו גבה אותן בעצמו או לחזור ולגבותן, כולן או מקצתן.

{{ח:סעיף|234|שינוי בהרכב חבר השופטים|תיקון: [תשל״ה]|אחר=[205]}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 233|סעיף 233}} יחולו, בשינויים המחוייבים, גם כשהורכב בית המשפט משלושה שופטים או יותר.

{{ח:סעיף|235|סמכות שופט ואב בית דין|תיקון: [תשל״ו], תש״ע־3|אחר=[206]}}
{{ח:ת}} מקום שבית המשפט דן בשלושה שופטים או יותר, כל סמכות הנתונה לפי חוק זה לבית המשפט – לרבות סמכות לעשות פעולה שבית המשפט נדרש לעשותה – תהיה, כל עוד לא הורכב בית המשפט, בידי כל שופט של אותו בית משפט, ומשהורכב, או בידי שופט מבין שופטי ההרכב שאב בית הדין קבע לכך; פעולה לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיפים 15}}, {{ח:פנימי|סעיף 83|83}}, {{ח:פנימי|סעיף 105|105(א)}}, {{ח:פנימי|סעיף 135|135}}, {{ח:פנימי|סעיף 140|140}}, {{ח:פנימי|סעיף 143|143}}, {{ח:פנימי|סעיף 145|145}}, {{ח:פנימי|סעיף 196|196}} {{ח:פנימי|סעיף 219|ו־219}} תיעשה בידי אב בית הדין גם כשבית המשפט יושב בדין.

{{ח:סעיף|236|מות הנאשם|אחר=[207]}}
{{ח:ת}} נפטר אדם ייפסק כל הליך פלילי נגדו.

{{ח:סעיף|237|המצאת מסמכים|אחר=[209]}}
{{ח:תת|(א)}} מסמך שיש להמציאו לאדם לפי חוק זה, המצאתו תהיה באחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} במסירה לידו; ובאין למצאו במקום מגוריו או במקום עסקו – לידי בן משפחתו הגר עמו ונראה שמלאו לו שמונה עשרה שנים, ובתאגיד ובחבר בני־אדם – במסירה במשרדו הרשום או לידי אדם המורשה כדין לייצגו;
{{ח:תתת|(2)}} במשלוח מכתב רשום לפי מענו של האדם, התאגיד או חבר בני האדם, עם אישור מסירה; בית המשפט רשאי לראות את התאריך שבאישור המסירה כתאריך ההמצאה.
{{ח:תת|(ב)}} מסירת המסמך לידי סניגור הנאשם, או מסירתו במשרד הסניגור לידי פקידו, וכן משלוח מכתב רשום עם אישור מסירה לפי מען משרדו, כמוה כהמצאה לנאשם, זולת אם הודיע הסניגור לבית המשפט, תוך חמישה ימים, כי אין ביכלתו להביא את המסמך לידיעת הנאשם.
{{ח:תת|(ג)}} נוכח בית המשפט כי המצאה לפי סעיף זה לא בוצעה עקב סירוב לקבל את המסמך או המכתב, או לחתום על אישור המסירה, רשאי בית המשפט לראות את המסמך כאילו הומצא כדין.
{{ח:תת|(ד)}} נוכח בית המשפט שאי אפשר להמציא את המסמך כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב), רשאי הוא להורות על המצאתו באחת הדרכים האלה:
{{ח:תתת|(1)}} בהדבקת עותק שלו במקום הנראה לעין בבנין בית המשפט, וכן בבית שבו, כידוע, גר או עסק הנמען לאחרונה;
{{ח:תתת|(2)}} בפרסום מודעה ברשומות או בעתון יומי;
{{ח:תתת|(3)}} בכל דרך אחרת שתיראה לו.

{{ח:סעיף|238|פגמים שאינם פוגמים בדין|אחר=[211]}}
{{ח:ת}} ליקוי טכני בעריכתו של מסמך הנערך לפי חוק זה, אין בו כדי לפגום בתקפם של ההליכים על פיו, אולם אם נראה לבית המשפט כי יש בדבר חשש לעיוות דינו של הנאשם, רשאי הוא לדחות את הדיון למועד אחר או להורות הוראה אחרת כדי להסיר את החשש.

{{ח:סעיף|239|סדרי הזמנה בעבירות קלות|תיקון: [תשמ״א], תשמ״ב־3, תשמ״ז|אחר=[213]}}
{{ח:ת}} בעבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}} או {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה|התקנות לפיה}}, {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|פקודת העיריות}} {{ח:חיצוני|פקודת ביטוח רכב מנועי|ופקודת ביטוח רכב מנועי [נוסח חדש], התש״ל–1970}}, בעבירות שנקבעו כעבירות קנס, או לפי חיקוק אחר ששר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, קבע לכך, רשאי שר המשפטים לקבוע בתקנות סדרי אישום והמצאת מסמכים אף בסטיה מהוראות חוק זה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (חיקוקים לענין סעיפים 239 ו-240 לחוק)|תקנות סדר הדין הפלילי (חיקוקים לענין סעיפים 239 ו־240 לחוק), תשכ״ו–1966}}.}}

{{ח:סעיף|239א|מסירת הודעה בעבירות תעבורה|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ה}}
{{ח:תת|(א)}} עברה שנה מיום שבוצעה עבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}} או לפי {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה|התקנות לפיה}}, או לפי {{ח:חיצוני|פקודת ביטוח רכב מנועי|פקודת ביטוח רכב מנועי [נוסח חדש], התש״ל–1970}}, שלא גרמה לתאונת דרכים שבה נפגע אדם או ניזוק רכוש, לא יוגש עליה כתב אישום ולא תומצא בעניניה הזמנה למשפט לפי {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי#סעיף 38|תקנה 38 לתקנות סדר הדין הפלילי, התשל״ד–1974}}, אלא אם כן, תוך אותה תקופה, הוזמן החשוד בביצוע העבירה לחקירה, או נשלחה לו הודעה על ביצוע העבירה; אולם, אם הוכיח בעל הרכב החשוד בעבירה כי לא חלה עליו אחריות לעבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27ב|סעיף 27ב לפקודת התעבורה}}, ניתן להגיש כתב אישום ולהמציא הזמנה למשפט למי שנהג ברכב, אם לא עברו שנתיים מיום ביצוע העבירה.
{{ח:תת|(ב)}} היתה העבירה כאמור בסעיף קטן (א) עבירה שהחשד לביצועה מבוסס על צילום רכב כאמור {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 27א|בסעיף 27א לפקודת התעבורה}}, לא יוגש עליה כתב אישום ולא תומצא בענינה הזמנה למשפט, אלא אם כן הוזמן החשוד בביצוע העבירה לחקירה או נשלחה לו הודעה על ביצוע העבירה בתוך התקופות כמפורט {{ח:פנימי|סעיף 225א|בסעיף 225א(א1)(1) או (2)}} או התקיים האמור {{ח:פנימי|סעיף 225א|בסעיף קטן (א2)}}.

{{ח:סעיף|239ב|חזקת מסירה לעניין נהיגה בזמן פסילה|תיקון: תש״ע}}
{{ח:ת}} לעניין עבירה של נהיגה בזמן פסילה מקבל או מהחזיק רישיון נהיגה בלבד, לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 67|סעיף 67 לפקודת התעבורה}}, נשלחה הודעה על גזר דין שבו הוטלה הפסילה או הודעה על ההחלטה בדבר הפסילה עד תום ההליכים בדואר רשום, רואים אותה אילו הומצאה כדין, וכאילו הודע לנמען על הפסילה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 67|סעיף 67 האמור}} גם בלא חתימה על אישור מסירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 237|בסעיף 237}}, אף אם לא התקיימו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 237|סעיף 237(ג)}}, זולת אם הוכיח הנאשם כי לא קיבל את ההודעה מסיבות שאינן תלויות בו ולא עקב הימנעותו מלקבלה, ואם התקיימו כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} חלפו 15 ימים מיום משלוח ההודעה;
{{ח:תת|(2)}} הנאשם הוזמן לדיון בבית משפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 237|סעיף 237}} או בעל־פה לפי {{ח:פנימי|סעיף 97|סעיף 97}};
{{ח:תת|(3)}} ההזמנה לדיון כאמור בפסקה (2) כללה אזהרה, בכתב או בעל־פה, לפי העניין, שבמועד הדיון עשויה להתקבל החלטה בדבר פסילה, וכן הודעה בדבר תחולת החזקה לפי סעיף זה אם הנאשם לא יתייצב לדיון;
{{ח:תת|(4)}} הדיון בעניין כאמור בפסקה (2) הסתיים באותו מועד, או שמועד הדיון שונה לבקשת הנאשם;
{{ח:תת|(5)}} בטופס אישור המסירה של דבר הדואר שהוחזר מולאו פרטי מוסר ההודעה, המען והמועד שבהם היא נמסרה או הטעם לאי־ביצוע המסירה.

{{ח:סעיף|240|סדרי דין מיוחדים בעבירות קלות|תיקון: [תשל״ד], [תשל״ה], תשנ״ה־2, תש״ס, תשס״ג־4, תשס״ו, תשע״ב־2|אחר=[214]}}
{{ח:תת|(א)}} בעבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}}, או לפי {{ח:חיצוני|פקודת ביטוח רכב מנועי|פקודת ביטוח רכב מנועי [נוסח חדש], התש״ל–1970}}, שלא גרמו לתאונת דרכים שבה נחבל אדם חבלה של ממש, בעבירות שנקבעו כעבירות קנס או כעבירות מינהליות או בעבירות לפי חיקוק אחר ששר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת קבע, יחולו סדרי דין אלה:
{{ח:תתת|(1)}} על נאשם לפי סעיף זה לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 123|סעיף 123}}, אולם אין בכך כדי למנוע ממנו להודיע לבית המשפט בכתב מה הן טענותיו לענין העונש;
{{ח:תתת|(2)}} נאשם שהוזמן ולא התייצב בבית המשפט בתחילת המשפט או בהמשכו, יראוהו כמודה בכל העובדות שנטענו בכתב האישום, זולת אם התייצב סניגור מטעמו;
{{ח:תתת|(3)}} בית המשפט רשאי לדון נאשם לפי הוראות פסקה (2), שלא בפניו, אם הוא סבור שלא יהיה בשפיטתו על דרך זו משום עיוות דין לנאשם ובלבד שלא יטיל עליו עונש מאסר.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין הפלילי (חיקוקים לענין סעיפים 239 ו-240 לחוק)|תקנות סדר הדין הפלילי (חיקוקים לענין סעיפים 239 ו־240 לחוק), תשכ״ו–1966}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} על פסק דין מרשיע שניתן לפי סעיף קטן (א), יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 130|סעיף 130(ח) ו־(ט)}}.

{{ח:סעיף|241|חוקרים ותובעים לפי חיקוק אחר|תיקון: תשע״ח|אחר=[215]}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות חוק זה אינן גורעות מסמכותו של אדם המוסמך על־פי חיקוק אחר לחקור בעבירה או לנהל את התביעה.
{{ח:תת|(ב)}} חוקר כאמור יעביר את חומר החקירה לפרקליט המחוז; אולם אם נקבע בחיקוק אדם אחר המוסמך לנהל את התביעה באותה עבירה, יעביר את חומר החקירה לאדם כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף קטן (ב) לעניין חומר חקירה המועבר לפרקליט מחוז יחולו בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60(יא)}}, ובכל מקום, במקום ”המשטרה“ יקראו ”רשות אחרת המוסמכת על פי דין לחקור בעבירה“; לעניין סעיף קטן זה, ”רשות אחרת המוסמכת על פי דין לחקור בעבירה“ – למעט שירות הביטחון הכללי.

{{ח:סעיף|242|סמכות פרקליט מחוז|תיקון: תשמ״ז, תשס״ד־2}}
{{ח:ת}} כל סמכות הנתונה לפי חוק זה לפרקליט מחוז, רשאי להשתמש בה פרקליט המדינה או משנהו וכן רשאי פרקליט המדינה, באישור היועץ המשפטי לממשלה, להעניק סמכות כאמור, למעט סמכות שנאצלה לפרקליט מחוז לפי כל דין, לפרקליט אחר מפרקליטות המדינה.

{{ח:סעיף|242א|אצילת סמכויות היועץ המשפטי לממשלה|תיקון: תשס״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי לאצול לכל אחד מבעלי התפקידים המנויים {{ח:פנימי|תוספת 3|בטור א׳ בתוספת השלישית}}, דרך כלל, לסוגי ענינים או לענין מסוים, את הסמכויות הנתונות לו לפי הוראות החוקים כמפורט לצדם {{ח:פנימי|תוספת 3|בטור ב׳ בתוספת האמורה}}, כולן או מקצתן.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים רשאי, בצו, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לשנות את התוספת השלישית, ובלבד שלא יוסיף הוראות חוק אלא בענין הליכים פליליים.

{{ח:סעיף|243|שמירת דינים|אחר=[216]}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה אינן גורעות מהוראות {{ח:חיצוני|חוק בתי-המשפט#פרק ב|חוק בתי־המשפט, התשי״ז–1957}}, זולת אם נאמר כן במפורש.

{{ח:סעיף|244|ביצוע ותקנות|תיקון: ק״ת תשמ״ה|אחר=[227]}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל ענין הנוגע לביצועו.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים, בהתייעצות עם שר המשטרה, רשאי לקבוע כללים לתיאום פעולות פרקליטות המדינה והמשטרה.

{{ח:סעיף|245|תחילה|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:ת}} תחילתו של נוסח זה ביום י׳ בתמוז התשמ״ב (1 ביולי 1982), אולם תחילתם של {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיפים 228 עד 230}} ביום ט״ז בטבת התשמ״ג (1 בינואר 1983).

{{ח:קטע2|תוספת 1|תוספת ראשונה|תיקון: [תשמ״א]}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 6|סעיפים 6(ב)}} {{ח:פנימי|סעיף 188|ו־188(ב)}})}}|תיקון: תשמ״ב־2}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1 פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, התשי״ח–1957}}, שנעברו במצרכי מזון;

{{ח:סעיף*|(2)||תיקון: תשע״ו|עוגן=תוספת 1 פרט 2}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון)|חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע״ו–2015}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1 פרט 3}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק התקנים|חוק התקנים, התשי״ג–1953}}, שנעברו במצרכי מזון.

{{ח:קטע2|תוספת 1א|תוספת ראשונה א׳|תיקון: תשס״א־6, תשס״ד־3, תשס״ה־4, תשע״א, תשע״ד, תשע״ה, תשע״ו־2, תשע״ז}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 60|סעיף 60}})}}}}
{{ח:קטע3|תוספת 1א חלק א|חלק א׳: עבירות עוון בטיפול הפרקליטות}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 1}}
{{ח:ת}} ביטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ז|פרק ז׳ לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} ({{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת זו}} – החוק);

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 2}}
{{ח:ת}} פרסומי המרדה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 134|סעיף 134(ג) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 3}}
{{ח:ת}} אימונים צבאיים אסורים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 143|סעיף 143(ב) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 4}}
{{ח:ת}} עבירות בנשק לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 144|סעיף 144(ב3) סיפה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 5}}
{{ח:ת}} הסתה לגזענות, לאלימות או לטרור לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ח סימן א1|סימן א׳1 בפרק ח׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(6)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 6}}
{{ח:ת}} מטיף להתאגדות אסורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 146|סעיף 146 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(7)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 7}}
{{ח:ת}} חבר להתאגדות אסורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 147|סעיף 147 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(8)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 8}}
{{ח:ת}} תרומות להתאגדות אסורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 148|סעיף 148 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 9}}
{{ח:ת}} פרסומי התאגדות אסורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 149|סעיף 149 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9א)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 9א}}
{{ח:ת}} התקהלות אסורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 151|סעיף 151 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9ב)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 9ב}}
{{ח:ת}} התפרעות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 152|סעיף 152 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9ג)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 9ג}}
{{ח:ת}} מניעת הוראת התפזרות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 156|סעיף 156 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9ד)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 9ד}}
{{ח:ת}} מתפרעים הפוגעים בכלי שיט לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 158|סעיף 158 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(10)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 10}}
{{ח:ת}} הפרעות ביחסי עבודה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 160|סעיף 160 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(11)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 11}}
{{ח:ת}} עבירות כלפי קיום שירותים ציבוריים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 161|סעיף 161 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(12)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 12}}
{{ח:ת}} הסתה לאיבה כלפי מדינה ידידותית לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 166|סעיף 166 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(13)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 13}}
{{ח:ת}} פגיעה בדגל או בסמל של מדינה ידידותית לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 167|סעיף 167 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(14)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 14}}
{{ח:ת}} חילול כבודם של גדולי מדינת חוץ לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 168|סעיף 168 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(15)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 15}}
{{ח:ת}} פגיעה ברגשי דת ומסורת לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ח סימן ז|סימן ז׳ בפרק ח׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(16)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 16}}
{{ח:ת}} ריבוי נישואין לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ח סימן ח|סימן ח׳ בפרק ח׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(17)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 17}}
{{ח:ת}} זנות ותועבה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ח סימן י|סימן י׳ בפרק ח׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(18)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 18}}
{{ח:ת}} מעשה העלול להפיץ מחלה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 218|סעיף 218 רישה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(19)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 19}}
{{ח:ת}} מכירת מזון מפוגל לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 219|סעיף 219 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(20)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 20}}
{{ח:ת}} החזקת מזון לא נקי לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 220|סעיף 220 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(21)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 21}}
{{ח:ת}} זיהום מים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 221|סעיף 221 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(22)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 22}}
{{ח:ת}} זיהום אוויר לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 222|סעיף 222 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(23)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 23}}
{{ח:ת}} מלאכות פוגעות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 223|סעיף 223 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(24)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 24}}
{{ח:ת}} מסייע לאחר מעשה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 261|סעיף 261 לחוק}} (כאשר עבירת המקור בטיפול הפרקליטות);

{{ח:סעיף*|(25)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 25}}
{{ח:ת}} אי־מניעת פשע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 262|סעיף 262 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(26)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 26}}
{{ח:ת}} העלמת עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ט סימן ב|סימן ב׳ בפרק ט׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(27)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 27}}
{{ח:ת}} תקיפת שוטר הקשורה למילוי תפקידו לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 273|סעיף 273 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(28)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 28}}
{{ח:ת}} לחץ של עובד הציבור לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 277|סעיף 277 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(29)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 29}}
{{ח:ת}} עובד הציבור שיש לו זיקה פרטית לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 278|סעיף 278 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(30)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 30}}
{{ח:ת}} שימוש לרעה בכוח המשרה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 280|סעיף 280 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(31)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 31}}
{{ח:ת}} מרמה והפרת אמונים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 284|סעיף 284 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(32)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 32}}
{{ח:ת}} הפרת חובה חקיקה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 286|סעיף 286 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(33)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 33}}
{{ח:ת}} עבירות שוחד לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ט סימן ה|סימן ה׳ בפרק ט׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(34)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 34}}
{{ח:ת}} גרימת מוות ברשלנות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 304|סעיף 304 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(35)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 35}}
{{ח:ת}} העלמת לידה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 311|סעיף 311 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(36)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 36}}
{{ח:ת}} שימוש ברעל מסוכן לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 336|סעיף 336 רישה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(37)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 37}}
{{ח:ת}} הפרת חובה של הורה או אחראי לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 337|סעיף 337 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(38)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 38}}
{{ח:ת}} מעשי פזיזות ורשלנות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 338|סעיף 338(א)(3) עד (5) ו־(7) עד (9) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(39)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 39}}
{{ח:ת}} חבלה ברשלנות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 341|סעיף 341 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(40)||תיקון: תשע״ה, תשע״ז|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 40}}
{{ח:ת}} עבירות מין {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק י|בפרק י׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(41)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 41}}
{{ח:ת}} עבירות כלפי קטינים ונכים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק י סימן ו|סימן ו׳ בפרק י׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(42)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 42}}
{{ח:ת}} פגיעה בקטינים ובחסרי ישע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק י סימן ו1|סימן ו׳1 בפרק י׳ לחוק}};

{{ח:סעיף*|(43)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 43}}
{{ח:ת}} עבירות מעין גניבה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ב|סימן ב׳ בפרק י״א לחוק}};

{{ח:סעיף*|(44)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 44}}
{{ח:ת}} קבלת דבר במרמה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 415|סעיף 415 רישה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(45)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 45}}
{{ח:ת}} תחבולה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 416|סעיף 416 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(46)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 46}}
{{ח:ת}} כישוף לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 417|סעיף 417 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(47)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 47}}
{{ח:ת}} זיוף לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 418|סעיף 418 לחוק}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 418|הסיפה}};

{{ח:סעיף*|(48)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 48}}
{{ח:ת}} זיוף המשפיע על עסקאות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 419|סעיף 419 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(49)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 49}}
{{ח:ת}} עבירת מנהלים ועובדים בתאגיד לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 424|סעיף 424(2) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(50)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 50}}
{{ח:ת}} אי־גילוי מידע או פרסום מטעה בידי נושא משרה בכיר בתאגיד לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 424א|סעיף 424א לחוק}};

{{ח:סעיף*|(51)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 51}}
{{ח:ת}} מרמה והפרת אמונים בתאגיד לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 425|סעיף 425 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(52)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 52}}
{{ח:ת}} העלמה במרמה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 426|סעיף 426 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(53)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 53}}
{{ח:ת}} עושק לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 431|סעיף 431 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(54)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 54}}
{{ח:ת}} הונאה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ז|סימן ז׳ בפרק י״א לחוק}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 441|סעיף 441 רישה}};

{{ח:סעיף*|(55)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 55}}
{{ח:ת}} גרימת שריפה ברשלנות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 449|סעיף 449 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(56)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 56}}
{{ח:ת}} זיוף כספים ובולים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יב|פרק י״ב לחוק}};

{{ח:סעיף*|(57)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 57}}
{{ח:ת}} הכנת עבירה בחומרים מסוכנים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 497|סעיף 497 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(58)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 58}}
{{ח:ת}} מתן אמצעים לביצוע פשע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 498|סעיף 498 לחוק}} (כאשר עבירת המקור בטיפול הפרקליטות);

{{ח:סעיף*|(59)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 59}}
{{ח:ת}} קשר לעוון לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 499|סעיף 499(א)(2) לחוק}} (כאשר עבירת המקור בטיפול הפרקליטות);

{{ח:סעיף*|(60)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 60}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון|חוק איסור הלבנת הון, התש״ס–2000}};

{{ח:סעיף*|(61)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 61}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק איסור לשון הרע|חוק איסור לשון הרע, התשכ״ה–1965}};

{{ח:סעיף*|(62)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 62}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט|חוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}};

{{ח:סעיף*|(63)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 63}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק לא תעמוד על דם רעך|חוק לא תעמוד על דם רעך, התשנ״ח–1998}};

{{ח:סעיף*|(64)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 64}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק למניעת הטרדה מינית|חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ״ח–1998}};

{{ח:סעיף*|(65)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 65}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|חוק המחשבים, התשנ״ה–1995}};

{{ח:סעיף*|(66)||תיקון: תשע״ז־6|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 66}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק);}}

{{ח:סעיף*|(67)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 67}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|פקודת מניעת טרור|פקודת מניעת טרור, התש״ח–1948}};

{{ח:סעיף*|(68)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 68}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק זכויות מבצעים ומשדרים|חוק זכויות מבצעים ומשדרים, התשמ״ד–1984}};

{{ח:סעיף*|(69)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 69}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|פקודת סימני מסחר|פקודת סימני מסחר [נוסח חדש], התשל״ב–1972}};

{{ח:סעיף*|(70)||עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 70}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק זכות יוצרים|חוק זכות יוצרים, התשס״ח–2007}};

{{ח:סעיף*|(71)||תיקון: תשע״ב|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 71}}
{{ח:ת}} גרימת מוות בנהיגה רשלנית – {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 64|סעיף 64 לפקודת התעבורה}} והפקרה אחרי פגיעה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 64א|סעיף 64א(א) לאותה פקודה}};

{{ח:סעיף*|(72)||תיקון: תשע״א־2|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 72}}
{{ח:ת}} הפרת צו פיקוח לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין#סעיף 22|סעיף 22(א) לחוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס״ו–2006}};

{{ח:סעיף*|(73)||תיקון: תשע״ד־2|עוגן=תוספת 1א חלק א פרט 73}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק גיל הנישואין|חוק גיל הנישואין, התש״י–1950}}.

{{ח:קטע3|תוספת 1א חלק ב|חלק ב׳: עבירות פשע שיועברו לטיפול התביעה המשטרתית}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 1}}
{{ח:ת}} סחר, ייצור וייבוא סכין לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 185|סעיף 185 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 2}}
{{ח:ת}} איסור מכירת אגרופן או סכין לקטין לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 185א|סעיף 185א(א) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 3}}
{{ח:ת}} החזקת אגרופן או סכין שלא כדין לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 186|סעיף 186(א) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(3א)||תיקון: תשפ״ה|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 3א}}
{{ח:ת}} תקיפת סוהר והפרעה לסוהר לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 275ב|סעיף 275ב לחוק}};

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 4}}
{{ח:ת}} הפרת הוראה חוקית לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 287|סעיף 287(ב) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 5}}
{{ח:ת}} חבלה חמורה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 333|סעיף 333 לחוק}}, למעט עבירה כאמור שנעברה בקטין;

{{ח:סעיף*|(6)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 6}}
{{ח:ת}} פציעה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 334|סעיף 334 לחוק}}, בנסיבות מחמירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 335|סעיף 335 לחוק}}, למעט עבירה כאמור שנעברה בקטין;

{{ח:סעיף*|(7)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 7}}
{{ח:ת}} הסעה בכלי תחבורה מסוכן לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 343|סעיף 343 סיפה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(8)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 8}}
{{ח:ת}} תקיפת זקן לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ו|סעיף 368ו לחוק}}, למעט עבירה כאמור בנעברה בחסר ישע כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368א|בסעיף 368א לחוק}};

{{ח:סעיף*|(9)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 9}}
{{ח:ת}} כליאת שווא לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377|סעיף 377 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(10)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 10}}
{{ח:ת}} תקיפות בנסיבות מחמירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382|סעיף 382(א), (ב)(1) ו־(ג) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(10א)||תיקון: ק״ת תשע״ח|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 10א}}
{{ח:ת}} תקיפת עובד ציבור לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 382א|סעיף 382א(ב), (ג) ו־(ד) לחוק}};

{{ח:סעיף*|(11)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 11}}
{{ח:ת}} גניבה בנסיבות מיוחדות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 384א|סעיף 384א לחוק}};

{{ח:סעיף*|(12)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 12}}
{{ח:ת}} גניבה בידי עובד לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 391|סעיף 391 לחוק}}, כאשר ערך הגניבה אינו עולה על 50,000 שקלים חדשים;

{{ח:סעיף*|(13)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 13}}
{{ח:ת}} גניבה בידי מורשה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 393|סעיף 393 לחוק}}, כאשר ערך הגניבה אינו עולה על 50,000 שקלים חדשים;

{{ח:סעיף*|(14)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 14}}
{{ח:ת}} דרישת נכס באיומים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 404|סעיף 404 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(15)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 15}}
{{ח:ת}} פריצה והתפרצות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ד|סימן ד׳ בפרק י״א לחוק}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 408|סעיף 408 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(16)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 16}}
{{ח:ת}} קבלת נכסים שהושגו בפשע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 411|סעיף 411 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(17)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 17}}
{{ח:ת}} עבירות בקשר לרכב לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק יא סימן ה1|סימן ה׳1 בפרק י״א לחוק}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 413יא|סעיף 413יא לחוק}};

{{ח:סעיף*|(18)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 18}}
{{ח:ת}} הסגת גבול כדי לעבור עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 447|סעיף 447 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(19)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 19}}
{{ח:ת}} היזקים מיוחדים לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 453|סעיף 453 לחוק}};

{{ח:סעיף*|(20)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 20}}
{{ח:ת}} קשר לפשע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 499|סעיף 499(א)(1) לחוק}}, כאשר עבירת הפשע בטיפול תובע משטרתי לפי האמור {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת זו}};

{{ח:סעיף*|(21)||תיקון: תשע״ט, תש״ף|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 21}}
{{ח:ת}} הונאה באמצעי תשלום, בנסיבות מחמירות, לפי {{ח:חיצוני|חוק שירותי תשלום#סעיף 40|סעיף 40(ג) לחוק שירותי תשלום, התשע״ט–2019}};

{{ח:סעיף*|(22)||תיקון: תשע״ו־2, תשע״ז|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 22}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#פרק ג סימן א|סימנים א׳}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#פרק ג סימן ב|ו־ב׳ בפרק ג׳ לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל״ג–1973}} (בפרט זה – פקודת הסמים), שעונשן אינו עולה על שבע שנים, וכן עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#פרק ג סימן א|הסימנים האמורים}} לגבי כמות סם שאינה עולה, בכל עבירה בנפרד, על כמות הסם המצוינת להלן:
{{ח:תת|(א)}} הרואין, קוקאין – 20 גרם;
{{ח:תת|(ב)}} שרף של קנבוס (חשיש), קנבוס, אופיום – 25 ק״ג;
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1 חלק א סימן ב פרט 1|פריט 1 בסימן ב׳ בחלק א׳ לתוספת הראשונה}} אם הסם הוא בתצורה כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} תמיסה או נוזל – 60 מ״ל;
{{ח:תתת|(2)}} בתצורה אחרת – 100 יחידות צריכה;
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1 חלק א סימן ב פרט 13ב|פריטים 13ב עד 13ח בסימן ב׳ בחלק א׳ לתוספת הראשונה}} וכן החומרים המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1 חלק ב סימן ב|בסימן ב׳ בחלק ב׳ לתוספת הראשונה}} – 100 יחידות צריכה, ובלבד שמשקלן אינו עולה על 100 גרם;
{{ח:תת|(ה)}} חומרים המצוינים {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1|בתוספת הראשונה לפקודת הסמים}}, שאינם מפורטים בפרטי משנה (א) עד (ד), אם הסם הוא בתצורה כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} אבקה – 20 גרם;
{{ח:תתת|(2)}} חומר צמחי – 10 ק״ג;
{{ח:תתת|(3)}} תמיסה או נוזל – 200 מ״ל;
{{ח:תתת|(4)}} בתצורה שאינה כמפורט בפסקאות (1) עד (3) – 100 יחידות צריכה;

{{ח:סעיף*|(23)||תיקון: ק״ת תשע״ח, תשפ״ד־5|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 23}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הכניסה לישראל#סעיף 12א|סעיפים 12א}}, {{ח:חיצוני|חוק הכניסה לישראל#סעיף 12ב2|12ב2}} {{ח:חיצוני|חוק הכניסה לישראל#סעיף 12ב3|ו־12ב3 לחוק הכניסה לישראל, התשי״ב–1952}};

{{ח:סעיף*|(23א)||תיקון: ק״ת תשע״ח, תשפ״ד־5|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 23א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק);}}

{{ח:סעיף*|(24)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 24}}
{{ח:ת}} פגיעה בפרטיות לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הפרטיות#סעיף 5|סעיף 5 לחוק הגנת הפרטיות, התשמ״א–1981}}, כאשר העבירה נעברה בין בני זוג;

{{ח:סעיף*|(25)||תיקון: תשע״ב|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 25}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}} שעונשן אינו עולה על שבע שנים, למעט עבירה של הפקרה אחר פגיעה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 64א|סעיף 64א לפקודת התעבורה}} ועבירה של חובת נוסע להתקשר לגופי הצלה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 64א1|סעיף 64א1 לאותה פקודה}};

{{ח:סעיף*|(26)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 26}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת|חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ״ט–1969}}, למעט עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת#סעיף 117|סעיפים 117(א)}} {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת#סעיף 122|ו־122}};

{{ח:סעיף*|(27)||עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 27}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)|חוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ״ה–1965}}, למעט עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)#סעיף 85|סעיפים 85}} {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)#סעיף 88|ו־88}};

{{ח:סעיף*|(28)||תיקון: תשע״ו־4, תשפ״ד־5|עוגן=תוספת 1א חלק ב פרט 28}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק).}}

{{ח:קטע3|תוספת 1א חלק ג|חלק ג׳: עבירות שפרקליט מחוז רשאי להעבירן לטיפולו של תובע משטרתי בשל העדר חומרה יתירה בנסיבות ביצוע העבירה ואי־מורכבות הראיות|תיקון: תשע״ד}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1א חלק ג פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות בנשק לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 144|סעיף 144(א) רישה לחוק}};

{{ח:סעיף*|(2)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק ג פרט 2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק);}}

{{ח:סעיף*|(3)||תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1א חלק ג פרט 3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק);}}

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 1א חלק ג פרט 4}}
{{ח:ת}} עבירה אחרת שבטיפול פרקליט ואינה בסמכותו הייחודית של בית משפט מחוזי, שנחקרה יחד עם עבירה שבטיפול תובע משטרתי והיא כרוכה ושלובה בה, ואשר פרקליט מחוז מצא כי בנסיבות העניין, העבירה שבטיפול התובע המשטרתי היא העבירה המרכזית.

{{ח:קטע3|תוספת 1א חלק ד|חלק ד׳: עניינים שבהם רשאי תובע משטרתי, או שוטר שהסמיך היועץ המשפטי לממשלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב)}}, לטפל גם בבית המשפט המחוזי}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1א חלק ד פרט 1}}
{{ח:ת}} בקשות ועררים בעניין מעצר, חיפושים ושחרור בערובה;

{{ח:סעיף*|(2)||תיקון: ק״ת תשע״ח|עוגן=תוספת 1א חלק ד פרט 2}}
{{ח:ת}} עיון חוזר על החלטות בית משפט שלום או שופט תעבורה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 49|סעיף 49 לפקודת התעבורה}}, או ערעור לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57ה|סעיף 57ה}} {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 60|או 60 לאותה פקודה}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1א חלק ד פרט 3}}
{{ח:ת}} ערר על החלטת בית משפט שלום לפי {{ח:פנימי|סעיף 74|סעיף 74(ה)}}, בהתייחס לחומר חקירה הנוגע לכתב אישום המוגש בידי תובע משטרתי;

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 1א חלק ד פרט 4}}
{{ח:ת}} השגה על החלטה בעניין בקשה להישפט באיחור לפי {{ח:פנימי|סעיף 230|סעיף 230}};

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 1א חלק ד פרט 5}}
{{ח:ת}} תיקים שנדרשת בהם מומחיות מקצועית טכנית מיוחדת בענייני תעבורה.

{{ח:קטע2|תוספת 1ב|תוספת ראשונה ב׳|תיקון: תשע״ט־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9(א) ו־(א1)}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||תיקון: תשפ״ה־2|עוגן=תוספת 1ב פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין}} כמפורט להלן:
{{ח:תת|(א)}} עבירות המתה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301ב|סעיפים 301ב}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301ג|301ג}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 305|ו־305 לחוק העונשין}}, עבירות ניסיון, סיוע או שידול לרצח או לרצח בנסיבות מחמירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 300|סעיפים 300}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301א|ו־301א לחוק העונשין}}, ועבירה של קשר לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 499|סעיף 499 לחוק האמור}} לעבור עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 300|סעיפים 300}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 301א|ו־301א לחוק העונשין}};
{{ח:תת|(ב)}} עבירות ביטחון לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק ז|פרק ז׳ לחוק העונשין}}: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 98|סעיפים 98 רישה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 100|100}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 101|101}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 106|106}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 108|108(ג) ו־(ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 109|109(ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 111|111}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 112|112}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 113|113(ג) סיפה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 113א|113א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 114|114}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 115|ו־115(א) סיפה לחוק העונשין}};
{{ח:תת|(ג)}} עבירות חמורות כלפי קטינים: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203ב|סעיפים 203ב(א)(2) עד (4) ו־(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 214|214(ב2)}} – לעניין עבירה שנעברה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 214|סעיף קטן (ב1) של סעיף 214}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ב|368ב(ב) סיפה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ג|368ג סיפה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 375א|375א(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376ב|376ב(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377א|ו־377א(ב) לחוק העונשין}};
{{ח:תת|(ד)}} עבירות מין: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 345|סעיפים 345}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 348|348(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 351|ו־351(א), (ב) ו־(ג)(1) ו־(2) לחוק העונשין}};
{{ח:תת|(ה)}} עבירות הפוגעות בחירות: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 370|סעיפים 370}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 371|371}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 372|372}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 373|373(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 374|374}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 374א|374א}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 375א|375א}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 377א|ו־377א לחוק העונשין}};

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 1ב פרט 2}}
{{ח:ת}} עבירות בקשר עם ארגון פשיעה לפי {{ח:חיצוני|חוק מאבק בארגוני פשיעה#סעיף 2|סעיפים 2}} {{ח:חיצוני|חוק מאבק בארגוני פשיעה#סעיף 4|ו־4 לחוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס״ג–2003}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1ב פרט 3}}
{{ח:ת}} עבירות טרור: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 20|סעיפים 20 רישה}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 21|21}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 22|22(ב) ו־(ג)}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 27|27}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 28|28}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 29|29}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 30|30}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 31|31}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 32|32}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 37|37}} {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 38|ו־38 לחוק המאבק בטרור, התשע״ו–2016}}, ועבירה שהיא מעשה טרור כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור|בחוק האמור}}, שדינה עשר שנות מאסר ומעלה לאחר החמרת הענישה לפי {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 37|סעיף 37 לאותו חוק}}.

{{ח:קטע2|תוספת 1ג|תוספת ראשונה ג׳|תיקון: תשע״ט־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9(ג)}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1ג פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין}}: עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 279|סעיפים 279}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 420|420}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 421|421 לחוק העונשין}}, עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 384|סעיפים 384}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 452|ו־452 לחוק העונשין}} – אם הדבר הנגנב או ההיזק, לפי העניין, הוא בשווי העולה על 10,000 שקלים חדשים, וכן שיבוש מהלכי משפט לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 244|סעיף 244 לחוק העונשין}} בעבירות מסוג פשע או בעבירות המנויות {{ח:פנימי|תוספת 1ג|בתוספת זו}} או {{ח:פנימי|תוספת 1א|בתוספת הראשונה א׳}}, או סיוע או קשירת קשר לביצוע עבירות כאמור, לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 31|סעיפים 31}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 499|או 499 לחוק העונשין}};

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 1ג פרט 2}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק התחרות הכלכלית#סעיף 47|סעיף 47(א) לחוק ההגבלים העסקיים, התשמ״ח–1988 {{ח:הערה|[צ״ל: לחוק התחרות הכלכלית, התשמ״ח–1988]}}}}, וכן עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התחרות הכלכלית#סעיף 48|סעיף 48 לחוק האמור}} שנעברה בקשר לעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התחרות הכלכלית#סעיף 47|סעיף 47(א) לאותו חוק}};

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1ג פרט 3}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 52ג|סעיפים 52ג}}, {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 52ד|52ד}}, {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 53|53(א) ו־(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 54|ו־54 לחוק ניירות ערך, התשכ״ח–1968}};

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 1ג פרט 4}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות#סעיף 39|סעיף 39(א) ו־(ב) לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ״ה–1995}};

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 1ג פרט 5}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק השקעות משותפות בנאמנות#סעיף 124|סעיף 124 לחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ״ד–1994}};

{{ח:סעיף*|(6)||עוגן=תוספת 1ג פרט 6}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת המכס#סעיף 211|סעיפים 211(א)}} {{ח:חיצוני|פקודת המכס#סעיף 212|ו־212(א) לפקודת המכס}};

{{ח:סעיף*|(7)||עוגן=תוספת 1ג פרט 7}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 217|סעיף 217 לפקודת מס הכנסה}};

{{ח:סעיף*|(8)||עוגן=תוספת 1ג פרט 8}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה)#סעיף 98|סעיף 98(ג) ו־(ג1) לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ״ג–1963}}.

{{ח:קטע2|תוספת 1ד|תוספת ראשונה ד׳|תיקון: תשע״ט־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9(א1)}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 1ד פרט 1}}
{{ח:ת}} טביעת אצבעות;

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 1ד פרט 2}}
{{ח:ת}} דגימה ביולוגית שהופק ממנה DNA של אדם;

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 1ד פרט 3}}
{{ח:ת}} תצלום פנים.

{{ח:קטע2|תוספת 2|תוספת שניה|תיקון: [תשמ״א]}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 68|סעיף 68}})}}|תיקון: תשס״א־6}}

{{ח:סעיף*|(1)||תיקון: [תשל״ה], תשמ״ג, תשנ״ה־2, תשס״ב|עוגן=תוספת 2 פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 189|סעיפים 189}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 190|190}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 192|192}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 194|194}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 196|196}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 223|223}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 334|334}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 336|336 רישה}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 379|379}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 380|380}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 447|447}} זולת אם נעברה העבירה כשהעבריין נושא נשק חם או קר, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 452|452}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 494|494}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 496|ו־496 לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} ולמעט עבירות כאמור, שנעברו כלפי בן משפחה; לענין זה, ”בן משפחה“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק למניעת אלימות במשפחה|בחוק למניעת אלימות במשפחה, התשנ״א–1991}};

{{ח:סעיף*|(2)||תיקון: תשנ״ז־2|עוגן=תוספת 2 פרט 2}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק למניעת מפגעים|חוק למניעת מפגעים, התשכ״א–1961}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק למניעת מפגעים#סעיף 11ה|בסעיף 11ה לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|(2א)||תיקון: תשס״ח־7|עוגן=תוספת 2 פרט 2א}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי#סעיף 63|סעיף 63 לחוק אוויר נקי, התשס״ח–2008}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי#סעיף 70|בסעיף 70 לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|(3)||תיקון: תשס״ג־2, תשס״ח־2|עוגן=תוספת 2 פרט 3}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק זכות יוצרים#סעיף 61|סעיף 61(ג), (ד) ו־(ה) לחוק זכות יוצרים, התשס״ח–2007}};

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 2 פרט 4}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת סימני סחורות#סעיף 3|סעיף 3 לפקודת סימני סחורות}};

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 2 פרט 5}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן#סעיף 23|סעיף 23(1) לחוק הגנת הצרכן, התשמ״א–1981}}, מחמת הפרה של {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן#סעיף 17|סעיפים 17}} {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן#סעיף 18|או 18 לחוק האמור}} או של צו שניתן לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן#סעיף 17|סעיף 17 האמור}};

{{ח:סעיף*|(6)||עוגן=תוספת 2 פרט 6}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת סימני מסחר#סעיף 60|סעיף 60 לפקודת סימני מסחר [נוסח חדש], התשל״ב–1972}};

{{ח:סעיף*|(7)||עוגן=תוספת 2 פרט 7}}
{{ח:ת}} עבירות בשל העברת חזקה, סיוע לקבל חזקה וקבלת חזקה, לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הדייר#סעיף 108|סעיף 108 לחוק הגנת הדייר [נוסח משולב], התשל״ב–1972}};

{{ח:סעיף*|(8)||עוגן=תוספת 2 פרט 8}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת|חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ״ט–1969}};

{{ח:סעיף*|(9)||עוגן=תוספת 2 פרט 9}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)|חוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ״ה–1965}};

{{ח:סעיף*|(10)||עוגן=תוספת 2 פרט 10}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לגופים ציבוריים|חוק הבחירות לגופים ציבוריים, התשי״ד–1954}};

{{ח:סעיף*|(11)||תיקון: [תשל״ה]|עוגן=תוספת 2 פרט 11}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|פקודת הידיעות הטלגרפיות לעתונות|פקודת הידיעות הטלגרפיות לעתונות}};

{{ח:סעיף*|(12)||תיקון: [תשמ״א]|עוגן=תוספת 2 פרט 12}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הפרטיות|חוק הגנת הפרטיות, התשמ״א–1981}};

{{ח:סעיף*|(13)||תיקון: תשמ״ד, תשנ״ז־2|עוגן=תוספת 2 פרט 13}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון|חוק שמירת הנקיון, התשמ״ד–1984}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 21א|בסעיף 21א לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|14||תיקון: תשמ״ח־2|עוגן=תוספת 2 פרט 14}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים#סעיף 2|סעיף 2 לחוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים, התשמ״ח–1988}} בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים#סעיף 8|בסעיף 8 לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|15||תיקון: תשנ״א־2|עוגן=תוספת 2 פרט 15}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק המים#פרק 2 סימן א1|סימן א1 {{ח:הערה|לפרק שני}} לחוק המים, התשי״ט–1959}};

{{ח:סעיף*|(16)||תיקון: תשנ״ג|עוגן=תוספת 2 פרט 16}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור|חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור, התשנ״ג–1993}}, שנעברה ברשות היחיד של הקובל;

{{ח:סעיף*|(17)||תיקון: תשנ״ד־2|עוגן=תוספת 2 פרט 17}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק צער בעלי חיים|חוק צער בעלי חיים, התשנ״ד–1993}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק צער בעלי חיים#סעיף 15|בסעיף 15 לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|(18)||תיקון: תשנ״ז־2|עוגן=תוספת 2 פרט 18}}
{{ח:ת}} {{ח:חיצוני|חוק החומרים המסוכנים|חוק החומרים המסוכנים, התשנ״ג–1993}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק החומרים המסוכנים#סעיף 15ב|בסעיף 15ב לחוק האמור}};

{{ח:סעיף*|(19)||תיקון: תש״ס־2, תשע״ז־5|עוגן=תוספת 2 פרט 19}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 243|סעיף 243 לחוק התכנון והבניה, התשכ״ה–1965}}, בנוגע להתקנת צלחת קליטה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הבזק#פרק ב2 סימן ב|בפרק ב׳2 סימן ב׳ לחוק הבזק, התשמ״ב–1982}}, ובסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 266ב|בסעיף 266ב}};

{{ח:סעיף*|(20)||תיקון: תשס״א־2|עוגן=תוספת 2 פרט 20}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון|חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון, התשמ״ג–1983}}, בסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון#סעיף 11א|בסעיף 11א}};

{{ח:סעיף*|(20)||תיקון: תשס״א־7, תשע״ז־5|עוגן=תוספת 2 פרט 20א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(ספרור שגוי במקור):}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 243|סעיף 243 לחוק התכנון והבניה, התשכ״ה–1965}}, בנוגע למיתקן גישה אלחוטית כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הבזק#פרק ו סימן ה|בפרק ו׳ סימן ה׳ לחוק הבזק, התשמ״ב–1982}}, ובסייגים האמורים {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 266ג|בסעיף 266ג לחוק התכנון והבניה}}.

{{ח:קטע2|תוספת 3|תוספת שלישית|תיקון: תשס״ד־2}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 242א|סעיף 242א}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||תיקון: תשס״ה־2, תשס״ח־5, תשע״ה־3|עוגן=תוספת 3 פרט 1}}
{{ח:ת}} פרקליט המדינה, משנה לפרקליט המדינה ומנהל המחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה –
{{ח:תת|א.}} {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיפים 94(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 94א|ו־94א(ג) לחוק זה}}.
{{ח:תת|ב.}} {{ח:חיצוני|חוק לטיפול בחולי נפש#סעיף 21|סעיפים 21}} {{ח:חיצוני|חוק לטיפול בחולי נפש#סעיף 21א|ו־21א לחוק לטיפול בחולי נפש, התשנ״א–1991}}.
{{ח:תת|ג.}} {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)#סעיף 14|סעיף 14 לחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), התשל״א–1971}} ({{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}} – חוק הנוער).
{{ח:תת|ד.}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 124|סעיפים 124(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 291א|291א(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 354|ו־354(א) או (ג) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} ({{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}} – חוק העונשין).
{{ח:תת|ה.}} {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 17|סעיפים 17(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 35|ו־35(ד) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ״ו–1996}} ({{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}} – חוק המעצרים).
{{ח:תת|ו.}} {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 14|סעיפים 14}} {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 15|ו־15 לחוק השיפוט הצבאי, התשט״ו–1955}}.

{{ח:סעיף*|(2)||תיקון: ק״ת תשס״ח, ק״ת תשע״א, ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 2}}
{{ח:ת}} בעלי התפקידים המנויים {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בפרט (1)}} וכן פרקליט מחוז –
{{ח:תת|א.}} {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיפים 69}} {{ח:פנימי|סעיף 229|ו־229(ג) לחוק זה}}.
{{ח:תת|ב.}} {{ח:חיצוני|חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)#סעיף 4|סעיף 4(א) לחוק הנוער}}.
{{ח:תת|ג.}} {{ח:הערה|(נמחק).}}
{{ח:תת|ד.}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 38|סעיף 38(ד) לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל״ג–1973}}.
{{ח:תת|ה.}} {{ח:חיצוני|חוק העבירות המינהליות#סעיף 8א|סעיף 8א(א) לחוק העבירות המינהליות, התשמ״ו–1985}} (להלן – חוק העבירות המינהליות).
{{ח:תת|ו.}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 9|סעיפים 9(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 123|ו־123 לחוק העונשין}}.
{{ח:תת|ז.}} {{ח:חיצוני|חוק טיפול בחולי נפש#סעיף 29|סעיף 29 לחוק טיפול בחולי נפש, התשנ״א–1991}}.

{{ח:סעיף*|(3)||תיקון: ק״ת תשס״ח|עוגן=תוספת 3 פרט 3}}
{{ח:ת}} פרקליט המדינה, מנהל המחלקה הבין־לאומית בפרקליטות המדינה –
{{ח:תת|א.}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 10|סעיף 10(א) לחוק העונשין}}.
{{ח:תת|ב.}} {{ח:חיצוני|חוק ההסגרה#סעיף 20|סעיף 20 לחוק ההסגרה, התשי״ד–1954}}.
{{ח:תת|ג.}} {{ח:חיצוני|חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר#סעיף 10|סעיף 10 לחוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר, התשנ״ז–1996}}.

{{ח:סעיף*|(4)||תיקון: ק״ת תשס״ח|עוגן=תוספת 3 פרט 4}}
{{ח:ת}} בעלי התפקידים המנויים {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 2|בפרט (2)}} וכן מנהל המחלקה הפיסקאלית בפרקליטות המדינה –
{{ח:תת|א.}} {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 58|סעיף 58(ב) לחוק המעצרים}}.

{{ח:סעיף*|(5)||תיקון: ק״ת תשס״ח, ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 5}}
{{ח:ת}} פרקליט המדינה ומשנה לפרקליט המדינה –
{{ח:תת|א.}} {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8 לחוק}}.
{{ח:תת|ב.}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 270|סעיף 270 לחוק העונשין}}.

{{ח:סעיף*|(6)||תיקון: ק״ת תש״ע, ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 6}}
{{ח:ת}} משנה לפרקליט המדינה ומנהל המחלקה להנחיית תובעים מוסמכי היועץ המשפטי לממשלה בפרקליטות המדינה בכפוף להנחיות היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה, אם הואצלה לו הסמכות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(ג)}} –
{{ח:תת|א.}} {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב) לחוק}}, לעניין הסמכת תובעים.
{{ח:תת|ב.}} {{ח:חיצוני|חוק העבירות המינהליות#סעיף 8א|סעיף 8א(א) לחוק העבירות המינהליות}}.
{{ח:תת|ג.}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 229|סעיף 229(ג) לחוק}}.

{{ח:סעיף*|(7)||תיקון: ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 7}}
{{ח:ת}} מנהל המחלקה הפיסקלית בפרקליטות המדינה בכפוף להנחיות היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה, אם נאצלה לו הסמכות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(ג)}} –
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב) לחוק}}, לעניין הסמכת תובעים לעניין עבירת מס ועבירה נלווית לעבירת מס, כהגדרתן {{ח:פנימי|סעיף 231|בסעיף 231(ב)(2)(ד) לחוק}} ועבירות לפי החיקוקים הבאים ועבירות נלוות להם:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק סוכני המכס|חוק סוכני המכס, התשכ״ה–1964}};
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:חיצוני|פקודת המשקאות המשכרים (ייצור ומכירה)|פקודת המשקאות המשכרים (ייצור ומכירה) [נוסח חדש]}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:חיצוני|פקודת הכהילים המפוגלים|פקודת הכהילים המפוגלים [נוסח חדש]}};
{{ח:תתת|(4)}} {{ח:חיצוני|פקודת הייבוא והייצוא|פקודת הייבוא והייצוא [נוסח חדש], התשל״ט–1979}};
{{ח:תתת|(5)}} {{ח:חיצוני|פקודת הטבק|פקודת הטבק [נוסח חדש]}};
{{ח:תתת|(6)}} {{ח:חיצוני|חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף)|חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף), התש״ט–1949}};
{{ח:תתת|(7)}} {{ח:חיצוני|חוק הבלו על דלק|חוק הבלו על דלק, התשי״ח–1958}};
{{ח:תתת|(8)}} {{ח:חיצוני|חוק העבירות המינהליות|חוק העבירות המינהליות}};
{{ח:תתת|(9)}} {{ח:חיצוני|פקודת זכות יוצרים|פקודת זכות יוצרים, 1924}};
{{ח:תתת|(10)}} {{ח:חיצוני|חוק זכות יוצרים|חוק זכות יוצרים, התשס״ח–2007}};
{{ח:תתת|(11)}} {{ח:חיצוני|פקודת סימני מסחר|פקודת סימני מסחר [נוסח חדש], התשל״ב–1972}};
{{ח:תתת|(12)}} {{ח:חיצוני|פקודת סימני סחורות|פקודת סימני סחורות}};
{{ח:תתת|(13)}} {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון|חוק איסור הלבנת הון, התש״ס–2000}};
{{ח:תתת|(14)}} כל התקנות או הצווים שהותקנו לפי הפקודות או החוקים הנזכרים בפרט זה;
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:חיצוני|חוק העבירות המינהליות#סעיף 8א|סעיף 8א(א) לחוק העבירות המינהליות}}.

{{ח:סעיף*|(8)||תיקון: ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 8}}
{{ח:ת}} המפקח הכללי של משטרת ישראל –
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב) לחוק}}, לעניין הסמכת מתמחים בחטיבת התביעות במשטרת ישראל.

{{ח:סעיף*|(9)||תיקון: ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 9}}
{{ח:ת}} פרקליטי מחוז –
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב) לחוק}}, לעניין הסמכת מתמחים בפרקליטות המדינה.

{{ח:סעיף*|(10)||תיקון: ק״ת תשע״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 10}}
{{ח:ת}} המשנה לפרקליט המדינה בכפוף להנחיות היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה, אם נאצלה לו הסמכות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(ג)}} –
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב) לחוק}}, לעניין הסמכת תובעים ביחידת להב 433 במשטרת ישראל.

{{ח:קטע2|תוספת 4|תוספת רביעית|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 67א|סעיף 67א(א)}})}}}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשע״ד־3, תשע״ז־5, ק״ת תשע״ט}}
{{ח:ת}} תובע לפי פסקה (3) להגדרה ”תובע“
{{ח:תת|1.}} מי שהוסמך לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12(א)(1)(ב)}} להגיש כתב אישום בעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבנייה|חוק התכנון והבנייה}} והוא מפוקח בידי המחלקה להנחיית תובעים מוסמכי היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|2.}} מי שהיועץ המשפטי לממשלה הסמיך לכך, לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12}}, להגיש כתב אישום לפי חיקוק מהחיקוקים ששר הכלכלה ממונה על ביצועם.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} תובע בכיר לפי פסקה (3) להגדרה ”תובע בכיר“
{{ח:תת|1.}} מנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין בפרקליטות המדינה או פרקליט בכיר שהוא הסמיך לכך.
{{ח:תת|2.}} התובע הראשי במשרד הכלכלה או תובע בכיר במשרד הכלכלה שהוא הסמיך לכך.

{{ח:קטע2|תוספת 5|תוספת חמישית|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 67ג|סעיף 67ג(א)(5)}})}}}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 5 פרט 1}}
{{ח:ת}} פסילת רישיון נהיגה; הפקיד אדם רישיון שנפסל, יקבל אישור קבלה על הרישיון שהפקיד.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 5 פרט 2}}
{{ח:ת}} הפקדת כלי ירייה המוחזק בידי אדם למשמרת בתחנת משטרה הקרובה למקום מגוריו או למקום עסקיו; הפקיד אדם כלי ירייה למשמרת יקבל אישור קבלה על כלי הירייה שהפקיד.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 5 פרט 3}}
{{ח:ת}} התחייבות שלא להיכנס למקום או שלא להיות בקשר עם אדם מסוים.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 5 פרט 4}}
{{ח:ת}} כתיבת מכתב התנצלות לנפגע העבירה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת 5 פרט 5}}
{{ח:ת}} הסכמה להשמדה או לחילוט של חפץ הקשור לעבירה, האסור בהחזקה לפי כל דין.

{{ח:סעיף*|6||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 6}}
{{ח:ת}} השבת חפץ בעין לנפגע העבירה או תיקון חפץ שניזוק בעבירה.

{{ח:סעיף*|7||תיקון: תשע״ד־3, תשע״ז־5|עוגן=תוספת 5 פרט 7}}
{{ח:ת}} לעניין עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבנייה|חוק התכנון והבנייה, התשכ״ה–1965}}, בתיקים המנוהלים על ידי תובע המנוי {{ח:פנימי|תוספת 4|בפרט 1 בתוספת הרביעית}} –
{{ח:תת|(1)}} הריסה, פירוק או סילוק של הבניין או של חלק ממנו, שנבנו בלא היתר או בניגוד לתנאי היתר;
{{ח:תת|(2)}} הריסה פירוק או סילוק של חלק מבניין שנבנה כדין, אם יש בביצוע פעולה כאמור לגבי חלק אחר, בלבד, מאותו בניין שנבנה שלא כדין, כדי לסכן את שלום הציבור או את בטיחותו אם לא ייהרס, יפורק או יסולק גם החלק שנבנה כדין, והכל למעט לגבי חלק מבניין בבעלותו או בהחזקתו של צד שלישי;
{{ח:תת|(3)}} הפסקת עבודה במקרקעין הנעשית בלא היתר או בניגוד לתנאי היתר, או הפסקת שימוש במקרקעין הנעשה בלא היתר או בניגוד לתנאי היתר או הנעשה בניגוד לתכנית;
{{ח:תת|(4)}} התאמת בניין שנבנה בלא היתר או בניגוד לתנאי היתר, להיתר או לתכנית; פעל החשוד ביעילות לביצוע ההתאמה והימשכות ההליכים לא היתה בשליטתו, רשאי התובע להאריך את התקופה לקיום התנאי, ובלבד שהתקופה הכוללת לא תעלה על שנתיים.

{{ח:סעיף*|8||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 8}}
{{ח:ת}} הסכמה להודות בתובענה משמעתית או הסכמה לעונש מסוים, בהליך משמעתי על פי דין, ואולם אם כלל העונש קנס או שלילת משכורת, לא יעלה העונש האמור על הסכום האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין}}; תנאי כאמור לא ייקבע בהסדר אלא בהסכמת הגורם המוסמך לפתוח בהליך המשמעתי.

{{ח:סעיף*|9||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 9}}
{{ח:ת}} התפטרות או התחייבות שלא לשמש בתפקיד מסוים.

{{ח:סעיף*|10||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 10}}
{{ח:ת}} אימוץ נהלים פנימיים מחייבים בכתב, לרבות לעניין מנגנוני פיקוח ובקרה, שיבטיחו את מניעת הישנותן של עבירות דומות; התובע יאשר נהלים כאמור לאחר התייעצות עם גורמים מקצועיים הנוגעים בדבר.

{{ח:סעיף*|11||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 11}}
{{ח:ת}} בעסק הפועל לפי רישיון לפי {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|חוק רישוי עסקים, התשכ״ח–1968}} ({{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת זו}} – חוק רישוי עסקים) –
{{ח:תת|(1)}} התחייבות להפסיק עיסוק בעסק לתקופה שלא תעלה על 14 ימים, ובלבד שאם העסק נסגר בצו מינהלי או שיפוטי בשל העבירה לכאורה, לא תעלה התקופה הכוללת של הפסקת העיסוק על 30 ימים;
{{ח:תת|(2)}} התחייבות להימנע מפעולות מסוימות שיפורטו בהסדר, לתקופה שלא תעלה על 30 ימים;
{{ח:ת}} לא ייקבע תנאי לפי פרט זה אלא בהסדר שייערך בתוך שישה חודשים מיום גילוי העבירה; העתק מההסדר יועבר לרשות הרישוי לפי {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|חוק רישוי עסקים}}.

{{ח:סעיף*|12||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 12}}
{{ח:ת}} התחייבות שלא לנהל בחצרים נשוא האישום עסק טעון רישוי בלא רישיון, היתר זמני או היתר מזורז כדין כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|בחוק רישוי עסקים}}, או בניגוד לתנאי הרישיון, והכול בין עסק שבשלו נחשד האדם בעבירה ובין עסק אחר, ושלא להעביר לאחר את הבעלות או החזקה בעסק, אלא אם כן בידי אותו אדם רישיון, היתר זמני או היתר מזורז כדין לניהול עסק זה; העתק מההסדר יועבר לרשות הרישוי לפי {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|חוק רישוי עסקים}}.

{{ח:סעיף*|13||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 13}}
{{ח:ת}} פינוי של שטח ציבורי או שטח בבעלות המדינה, שהחשוד מחזיק בו שלא כדין.

{{ח:סעיף*|14||תיקון: תשע״ד־3|עוגן=תוספת 5 פרט 14}}
{{ח:ת}} לעניין עבירות בתיקים המנוהלים על ידי תובע המנוי {{ח:פנימי|תוספת 4|בפרט 2 בתוספת הרביעית}} –
{{ח:תת|(1)}} תיקון ליקויים שנבעו מהעבירה;
{{ח:תת|(2)}} היה החשוד תאגיד או ארגון – נקיטת הליכים משמעתיים על פי דין כלפי נושא משרה שהיה אחראי לביצוע העבירות;
{{ח:תת|(3)}} התחייבות להעביר ליחידת האכיפה המופקדת על התחום במשרד הכלכלה, באופן ובמועדים שתורה היחידה, דיווח בהתאם לסמכויות משרד הכלכלה באשר למילוי אחר הוראות החוקים הנוגעים לעבירות שבוצעו, והמצאת אישור רואה חשבון או עורך דין בדבר עמידה בתנאי החוק;
{{ח:תת|(4)}} החזקה מהשוק, תיקון או השמדה של מוצרים שהתגלו לגביהם הפרות.

{{ח:קטע2|תוספת 6|תוספת שישית|תיקון: תשע״ב־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 67א|סעיף 67א(ג)}})}}}}
{{ח:קטע2|תוספת 7|תוספת שביעית|תיקון: תשע״ח־2}}
{{ח:קטע3||הודעה בדבר סגירת תיק משום שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או להעמדה לדין}}
{{ח:קטע3|תוספת 7 חלק א|חלק א׳: הודעה לחשוד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62(ב)}})}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לאחר החקירה הוחלט שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדתך לדין, שכן מדובר באירוע שההליך הפלילי אינו מסגרת מתאימה לבירורו.

{{ח:קטע3|תוספת 7 חלק ב|חלק ב׳: הודעה למתלונן}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 63|סעיף 63}})}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הודעה לעניין אי־פתיחה בחקירה: לאחר בדיקת תלונתך הוחלט שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה, שכם מדובר באירוע שההליך הפלילי אינו מסגרת מתאימה לבירורו.
{{ח:ת}} הודעה לעניין אי־העמדה לדין: לאחר החקירה בעקבות תלונתך הוחלט שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין, שכן מדובר באירוע שההליך הפלילי אינו מסגרת מתאימה לבירורו.

{{ח:קטע2|תוספת 8|תוספת שמינית|תיקון: תשפ״ב־4}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 220ז|סעיף 220ז(ב)}})}}}}
{{ח:קטע3||עבירות שלא יידונו בבית משפט קהילתי}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 8 פרט 1}}
{{ח:ת}} עבירות מין, זנות ותועבה
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 199|סעיפים 199}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 201|201}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 202|202}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203ב|203ב(א)(1)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 203ג|203ג}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 204|204 עד 208}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 214|214}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 346|346 עד 350}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 351|351(ג)(3) עד 352}};
{{ח:תת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק הגנת הפרטיות|בחוק הגנת הפרטיות, התשמ״א–1981}} – {{ח:חיצוני|חוק הגנת הפרטיות#סעיף 5|סעיף 5}};
{{ח:תת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק למניעת הטרדה מינית|בחוק למניעת הטרדה מינית, התשנ״ח–1998}} – {{ח:חיצוני|חוק למניעת הטרדה מינית#סעיף 5|סעיף 5}};

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 8 פרט 2}}
{{ח:ת}} שחיתות שלטונית ותאגידית
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 277|סעיפים 277 עד 282}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 284|284 עד 287}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 289|ו־289}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 291|291 עד 292}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 384א|384א(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 384א|384א(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 392|392}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 393|ו־393}};
{{ח:תת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק החברות|בחוק החברות, התשנ״ט–1999}} – {{ח:חיצוני|חוק החברות#סעיף 342נא|סעיפים 342נא}}, {{ח:חיצוני|חוק החברות#סעיף 349|349}} {{ח:חיצוני|חוק החברות#סעיף 351|ו־351(ג)}};
{{ח:תת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת|בחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ״ט–1969}} – {{ח:חיצוני|חוק הבחירות לכנסת#סעיף 117|סעיפים 117 עד 127}};
{{ח:תת|(4)}} {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)|בחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ״ה–1965}} – {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירות)#סעיף 85|סעיפים 85 עד 93}};

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 8 פרט 3}}
{{ח:ת}} עבירות סחר בבני אדם
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376|סעיפים 376}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 376א|ו־376א}};

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 8 פרט 4}}
{{ח:ת}} עבירות בנשק חם
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 144|סעיפים 144}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 340א|340א}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 497|ו־497}};

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת 8 פרט 5}}
{{ח:ת}} פגיעה במדיניות החוץ
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 95|סעיפים 95}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 102|102(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 103|103}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 108|108(א) ו־(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 109|109(א) עד (ג)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 110|110}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 111|111}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 113|113(ג)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 115|115(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 116|116 עד 122}};

{{ח:סעיף*|6||עוגן=תוספת 8 פרט 6}}
{{ח:ת}} עבירות נגד ביטחון המדינה
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 133|סעיפים 133 עד 143}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 145|145 עד 150}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 166|166 עד 168}};
{{ח:תת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט)|בחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), התשי״ד–1954}} – {{ח:חיצוני|חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט)#סעיף 2|סעיפים 2 עד 3}} {{ח:חיצוני|חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט)#סעיף 6|ו־6 עד 7}};
{{ח:תת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור|בחוק המאבק בטרור, התשע״ו–2016}} – {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 22|סעיפים 22 עד 26}}, {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 27|27}} {{ח:חיצוני|חוק המאבק בטרור#סעיף 32|ו־32}};

{{ח:סעיף*|7||עוגן=תוספת 8 פרט 7}}
{{ח:ת}} עבירות רשלנות
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין}} – {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 304|סעיפים 304}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 338|338}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 341|ו־341}};

{{ח:סעיף*|8||עוגן=תוספת 8 פרט 8}}
{{ח:ת}} עבירות כלכליות ועבירות מס
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך|בחוק ניירות ערך, התשכ״ח–1968}} – {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 53|סעיפים 53}} {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך#סעיף 54|ו־54}};
{{ח:תת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על המטבע|בחוק הפיקוח על המטבע, התשל״ח–1978}} – {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על המטבע#סעיף 17|סעיף 17}};
{{ח:תת|(3)}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|בפקודת מס הכנסה}} – {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 141א|סעיפים 141א}}, {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 215|215 עד 220}};
{{ח:תת|(4)}} {{ח:חיצוני|חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה)|בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ״ג–1963}} – {{ח:חיצוני|חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה)#סעיף 98|סעיף 98}};
{{ח:תת|(5)}} {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף|בחוק מס ערך מוסף, התשל״ו–1975}} – {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף#סעיף 117|סעיפים 117(א) עד (ב2)}}, {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף#סעיף 117א|117א}} {{ח:חיצוני|חוק מס ערך מוסף#סעיף 118|ו־118}};
{{ח:תת|(6)}} {{ח:חיצוני|פקודת המכס|בפקודת המכס}} – {{ח:חיצוני|פקודת המכס#סעיף 207|סעיפים 207 עד 215}};
{{ח:תת|(7)}} {{ח:חיצוני|חוק מס קנייה (טובין ושירותים)|בחוק מס קנייה (טובין ושירותים), התשי״ב–1952}} – {{ח:חיצוני|חוק מס קנייה (טובין ושירותים)#סעיף 22|סעיף 22}};
{{ח:תת|(8)}} {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים|בחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ״א–1961}} – {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים#סעיף 57|סעיפים 57}} {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים#סעיף 57א|ו־57א}};
{{ח:תת|(9)}} {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון|בחוק איסור הלבנת הון, התש״ס–2000}} – {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון#סעיף 3|סעיפים 3(ב)}}, {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון#סעיף 4|4}} {{ח:חיצוני|חוק איסור הלבנת הון#סעיף 10|ו־10}};
{{ח:תת|(10)}} {{ח:חיצוני|חוק הבלו על דלק|בחוק הבלו על דלק, התשי״ח–1958}} – {{ח:חיצוני|חוק הבלו על דלק#סעיף 26|סעיף 26}};

{{ח:סעיף*|9||עוגן=תוספת 8 פרט 9}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק מאבק בארגוני פשיעה|חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס״ג–2003}};

{{ח:סעיף*|10||עוגן=תוספת 8 פרט 10}}
{{ח:ת}} עבירות לפי {{ח:חיצוני|חוק הכניסה לישראל|חוק הכניסה לישראל, התשי״ב–1952}};

{{ח:סעיף*|11||עוגן=תוספת 8 פרט 11}}
{{ח:ת}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 38|סעיף 38(3) לפקודת התעבורה}}.

{{ח:חתימות|נקבע בועדת החוקה חוק ומשפט ביום ט׳ בשבט התשמ״ב (2 בפברואר 1982).}}
* '''משה נסים'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}

{{ח:סוף}}
{{חוקי עונשין|בכנסת=2001122}}

[[קטגוריה:בוט חוקים]]