תקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (תוספת למימון צרכים מיוחדים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (תוספת למימון צרכים מיוחדים), התשס״ג–2003}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשס״ג, 854|תקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (תוספת למימון צרכים מיוחדים)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6251.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 1009|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6681.pdf}}, {{ח:תיבה|1009|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6681.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 49|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6719.pdf}}, {{ח:תיבה|49|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6719.pdf}}, {{ח:תיבה|1025|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6786.pdf}}, {{ח:תיבה|1229|תיקון מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6804.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 1567|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6923.pdf}}, {{ח:תיבה|1567|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6923.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 1305|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7027.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ב, 783|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7091.pdf}}, {{ח:תיבה|783|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7091.pdf}}, {{ח:תיבה|1537|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7148.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ג, 1609|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7282.pdf}}, {{ח:תיבה|1609|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7282.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 1661|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7411.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 111|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7566.pdf}}, {{ח:תיבה|111|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7566.pdf}}, {{ח:תיבה|2260|תיקון [צ״ל: מס׳ 2]|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7714.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 771|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7784.pdf}}, {{ח:תיבה|771|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7784.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 2963|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8184.pdf}}, {{ח:תיבה|2963|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8184.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״א, 608|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|609|הוראת שעה מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|609|הוראת שעה מס׳ 3|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}, {{ח:תיבה|610|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8937.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ב, 69|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9639.pdf}}, {{ח:תיבה|69|הוראת שעה|https://olaw.org.il/takanot/takanot-9639.pdf}}, {{ח:תיבה|4062|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10331.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 7ב|סעיפים 7ב}} {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 48|ו־48}} {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|לחוק הנכים (תגמולים ושיקום), התשי״ט–1959 [נוסח משולב]}} (להלן – החוק), ובאישור ועדת העבודה והרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשע״א, תשע״ב, תשע״ב־2, תשע״ב־3, תשע״ג, תשע״ג־2, תשע״ד, תשע״ו, תשע״ו־2, תשע״ז, תשע״ז־2, תשע״ט, תשע״ט־2, תשפ״א, תשפ״א־2, תשפ״א־3, תשפ״א־4, תשפ״ב, תשפ״ב־2, תשפ״ב־3}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”משקולת“ – יחידה להערכת מידת הסיוע שזקוק לו הנכה בביצוע פעילויות יומיומיות ושערכה 97.30 שקלים חדשים {{ח:הערה|(נכון לאפריל 2022)}} והוא צמוד לשינויים בתגמול;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכה נשוי“ – לרבות נכה המתגורר עם מי שידוע בציבור כבן זוגו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכות מוכרת“ – נכות שהכיר בה קצין תגמולים.

{{ח:סעיף|1א|תשלום למימון צרכים מיוחדים|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} לנכה שדרגת נכותו אינה פחותה מ־40% תשולם תוספת לתגמולו החודשי למימון צרכים מיוחדים הנובעים מנכותו, לפי דרגת נכותו המוכרת, גילו ומצבו המשפחתי (להלן – התוספת).

{{ח:סעיף|2|שיעור התוספת|תיקון: תשס״ח, תשס״ח־2, תשס״ט, תשס״ט־2, תשס״ט־3, תשס״ט־4, תש״ע, תש״ע־2, תשע״א}}
{{ח:תת|(א)}} התוספת תהיה בשיעור מכפלת ערך משקולת במספר המשקולות ההולם את מצבו של הנכה לפי הענין, כמפורט להלן.
{{ח:תת|(ב)}} הזכאות הבסיסית לתוספת לפי דרגת נכות ומצב משפחתי (להלן – התוספת הבסיסית), תהיה כמפורט להלן:
{{ח:תת}} {{מוקטן|

דרגת הנכות והמצב המשפחתי

}} {{מוקטן|

מספר משקולות

}}

{{ח:תתת|1.}} מ־40% עד 49% 4

{{ח:תתת|2.}} מ־50% עד 59% 6

{{ח:תתת|3.}} מ־60% עד 69% 8

{{ח:תתת|4.}} מ־70% עד 79% 10

{{ח:תתת|5.}} מ־80% עד 100% 12

{{ח:תתת|6.}} 100% –
{{ח:תתתת|(א)}} בשל שיתוק בגפיים תחתונות (פרפלגיה) או בשל שיתוק ארבע גפיים (קוודרופלגיה):
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 32

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 22

{{ח:תתתת|(ב)}} בשל שיתוק חצי גוף (המיפלגיה):
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 24

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 12

{{ח:תתתת|(ג)}} בשל עיוורון:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 60

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 32

{{ח:תתתת|(ד)}} קטוע יד אחת ופגוע יד שניה:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 26

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 18

{{ח:תתתת|(ה)}} קטוע רגל אחת ופגוע רגל שניה:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 25

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 15

{{ח:תתת|7.}} 100% נכות מיוחדת –
{{ח:תתתת|(א)}} בשל קטיעת שתי רגליים מתחת לברך, פגיעת רגל ויד (כאשר לנכה דרגת נכות של 50% לפחות על כל איבר, בגין אבדן תפקוד מוחלט של כל איבר):
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 59

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 48

{{ח:תתתת|(ב)}} פרפלגיה, פגוע ראש שאינו שולט על הסוגרים, קטוע שתי רגליים, אחת לפחות מעל הברך, קוודרופלג שאינו מעסיק מלווים:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 102

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 90

{{ח:תתתת|(ג)}} המיפלגיה, פגוע ראש שולט על הסוגרים, קטוע שתי ידיים:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 90

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 74

{{ח:תתתת|(ד)}} משותק בארבע גפיו (קוודרופלג) המעסיק מלווים:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 68

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 60

{{ח:תתתת|(ה)}} בשל עיוורון מלא:
{{ח:תתתתת|(1)}} רווק, גרוש או אלמן 132

{{ח:תתתתת|(2)}} נשוי 102

{{ח:תתתת|(ו)}} מספר נכויות של 100% כל אחת – התוספת הבסיסית הגבוהה ביותר שמזכה בה נכות מבין הנכויות המוכרות בצירוף 50% מהתוספת הבסיסית השניה בגובהה מבין הנכויות המוכרות, וזאת כל עוד אין הנכה מקבל ליווי או תוספת משקולות לפי החלטת הרופא המוסמך הראשי כמשמעותו {{ח:חיצוני|תקנות הנכים (טיפול רפואי)#סעיף 2|בתקנה 2 לתקנות הנכים (טיפול רפואי), התשי״ד–1954}} (להלן – תקנות טיפול רפואי); לענין זה, ”ליווי“ – בין שהוא ניתן באמצעות חברת כוח אדם ובין באמצעות תשלום חודשי בעד ליווי.

{{ח:סעיף|3|מצב משפחתי מיוחד}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בתקנה 2}}, תהיה התוספת לנכה בעל מצב משפחתי מיוחד כמפורט להלן:
{{ח:תת|(1)}} נכה בדרגת נכות 50% עד 100%, שהתאלמן, כל עוד הוא אלמן – כפל התוספת הבסיסית;
{{ח:תת|(2)}} נכה בדרגת נכות 66% עד 100%, רווק, גרוש או אלמן ואב לילד שטרם מלאו לו 15 – 36 משקולות;
{{ח:תת|(3)}} נכה בדרגת נכות 40% עד 65%, רווק, גרוש או אלמן ואב לילד שטרם מלאו לו 15 – 28 משקולות;
{{ח:תת|(4)}} נכה רווק, גרוש או אלמן ואב לילד שמלאו לו 15 וטרם מלאו לו 18:
{{ח:תתת|(א)}} לגבי שנת 2002 – 40% מההפרש שבין התוספת הבסיסית לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|תקנה 2(ב)}} והזכאות לפי פסקאות (2) או (3), לפי דרגת הנכות;
{{ח:תתת|(ב)}} מיום כ״ז בטבת התשס״ג (1 בינואר 2003) – 80% מההפרש שבין התוספת הבסיסית לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|תקנה 2(ב)}} והזכאות לפי פסקאות (2) או (3), לפי דרגת הנכות;
{{ח:תת|(5)}} אישה נכה בדרגת נכות 25% עד 49%, המנהלת משק בית עצמאי – 6 משקולות;
{{ח:תת|(6)}} לנכה בדרגת נכות מיוחדת כמשמעה {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 7|בסעיף 7(ד) בחוק}} {{ח:חיצוני|תקנות הנכים (כללים לקביעת דרגת נכות מיוחדת)|ובתקנות הנכים (כללים לקביעת דרגת נכות מיוחדת), התשכ״ו–1965}} (להלן – נכות מיוחדת), שהוא נשוי ומלאו לרעייתו 40 שנה – התוספת הבסיסית של נכה רווק לפי סוג הפגיעה;
{{ח:תת|(7)}} נכה בדרגת נכות מיוחדת גרוש ואב לילד שטרם מלאו לו 15 שנים התוספת הבסיסית בצירוף 30 משקולות נוספות אם הילד בחזקת הנכה או 15 משקולות נוספות אם הילד אינו בחזקת הנכה;
{{ח:תת|(8)}} לנכה בדרגת נכות מיוחדת שהוא אב לתאומים או יותר ילדים שנולדו בלידה רב־עוברית, תשולם התוספת הבסיסית וכן 30 משקולות נוספות עד מלאת לילדים שנתיים.

{{ח:סעיף|4|הריון ולידה}}
{{ח:תת|(א)}} לאישה נכה שהיא הרה תשולם תוספת כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} בדרגת נכות 10% עד 19% – בגין פגיעה לוקומוטורית – בשלושת חודשי ההריון האחרונים ועד שישה חודשים אחרי הלידה – 12 משקולות;
{{ח:תתת|(2)}} בדרגת נכות 20% עד 49% – בשלושת חודשי ההריון האחרונים ועד שישה חודשים אחרי הלידה – 24 משקולות;
{{ח:תתת|(3)}} בדרגת נכות 50% עד 99%, בשלושת חודשי ההריון האחרונים ועד שישה חודשים אחרי הלידה – 68 משקולות;
{{ח:תתת|(4)}} בדרגת נכות 100%, בשלושת חודשי ההריון האחרונים ועד שישה חודשים אחרי {{ח:הערה|ה}}לידה – 102 משקולות;
{{ח:תתת|(5)}} בדרגת נכות מיוחדת בשלושת חודשי ההריון האחרונים ועד מלאת לילד 15 שנים – כפל התוספת הבסיסית לנכה נשוי לפי סוג הפגיעה.
{{ח:תת|(ב)}} לנכה נשוי בדרגת נכות 100% ובדרגת נכות מיוחדת שאישתו מאושפזת או בשמירת הריון עד שלושה חודשים אחרי לידה – התוספת הבסיסית כלנכה רווק לפי סוג הפגיעה.

{{ח:סעיף|5|תוספת גיל}}
{{ח:תת|(א)}} לנכה בדרגת נכות 50% עד 100%, שהגיע לגיל 65 בגבר או 60 באישה, ישולם כפל התוספת הבסיסית, ובהגיעו לגיל 70, בין גבר ובין אישה, ישולמו לו:
{{ח:תתת|(1)}} לגבי שנת 2002 שתי משקולות נוספות;
{{ח:תתת|(2)}} מיום כ״ז בטבת התשס״ג (1 בינואר 2003) ארבע משקולות נוספות.
{{ח:תת|(ב)}} קיבל נכה תוספת לאלמן לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|תקנה 3(1) עד (4)}}, לא יהיה זכאי לכפל התוספת הבסיסית לפי תקנת משנה (א), ואולם הוא יהיה זכאי לשתי משקולות נוספות עם הגיעו לגיל 70.

{{ח:סעיף|6|נכה מאושפז}}
{{ח:תת|(א)}} נכה בדרגת נכות עד 100%, המאושפז אף שלא בגין נכותו המוכרת, יהיה זכאי לתוספת הבסיסית בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} נכה בדרגת נכות מיוחדת המאושפז בגין נכותו המוכרת, יהיה זכאי לתוספת הבסיסית, לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים, והחל בחודש הרביעי לאשפוזו – לתוספת של 12 משקולות בלבד.
{{ח:תת|(ג)}} נכה בדרגת נכות מיוחדת המאושפז שלא בגין נכותו המוכרת, יהיה זכאי, החל בחודש האישפוז הראשון לתוספת של 12 משקולות בלבד.

{{ח:סעיף|7|תוספת לנכה המקבל ליווי}}
{{ח:ת}} התוספת לנכה המקבל ליווי בהתאם להחלטת הרופא המוסמך הראשי כמשמעותו {{ח:חיצוני|תקנות הנכים (טיפול רפואי)#סעיף 2|בתקנה 2 לתקנות טיפול רפואי}}, תהיה התוספת הבסיסית, בהפחתה של 7.5% לכל משמרת ליווי בת ארבע שעות, ואולם ההפחתה לקוודרופלג לא תעלה על 33% ל־24 שעות ליווי.

{{ח:סעיף|8|פגוע לב}}
{{ח:ת}} נכה פגוע לב שרק חלק מנכותו היא נכות מוכרת, יהיה זכאי, על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 1|בתקנה 1}}, לתוספת בהתאם לנכותו הכוללת.

{{ח:סעיף|8א|תוספת לנכה קשיש|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} נכה שמלאו לו 65 שנים ושדרגת נכותו אינה פחותה מ־50% יקבל, נוסף על זכאותו על פי תקנות אלה, תוספת של 16 משקולות, ובלבד שמתקיים אחד מתנאים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הנכה חי בגפו;
{{ח:תת|(2)}} בן זוגו של הנכה תלוי במידה רבה בעזרת הזולת לביצוע רוב פעולות היום־יום או זקוק להשגחה, והכול לפי אישור רפואי וכן אישור המעיד על היקף ההגבלה בתפקוד.

{{ח:סעיף|8ב|תוספת לפגוע כליות המטופל בדיאליזה|תיקון: תשע״ו־3}}
{{ח:ת}} נכה פגוע כליות והמטופל בדיאליזה באופן קבוע, יקבל, נוסף על זכאותו על פי תקנות אלה, תוספת של 20 משקולות.

{{ח:סעיף|9|הגדלת התוספת}}
{{ח:ת}} נכה שאינו זכאי לתוספת בשל מצב משפחתי מיוחד לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|תקנה 3(1) עד (3)}} או שיש הכרח בהמשך תשלום התוספת אף שהמצב המשפחתי המיוחד פג, ניתן יהיה לשלם תוספת לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|תקנה 3(1) עד (3)}}, אם ימצא קצין תגמולים, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי נסיבות המקרה הן קיצוניות וייחודיות ומצדיקות תשלום תוספת כאמור.

{{ח:סעיף|10|נכה שנפטר}}
{{ח:ת}} נפטר נכה שהיה זכאי לתוספת לפי תקנות אלה ואשת הנכה מקבלת תגמול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 20א|סעיף 20א(א) לחוק}}, ישולמו לה התוספת הבסיסית וכן תוספת גיל, אם היה הנכה זכאי לה עובר לפטירתו, לתקופה של 36 חודשים מיום פטירת הנכה.

{{ח:סעיף|11|חובת דיווח}}
{{ח:ת}} חל בהרכב משפחתו של נכה שינוי המזכהו בהגדלת התוספת, חייב הוא להודיע על השינוי לקצין תגמולים בתוך שנתיים מיום השינוי; הודיע לאחר עבור שנתיים מיום השינוי, יהיה זכאי להגדלת התוספת רק מתאריך מסירת ההודעה.

{{ח:סעיף|12|משקולת שלמה}}
{{ח:ת}} הזכאות לתוספת תהיה במשקולות שלמות; התקבלו בחישוב הזכאות חלקי משקולת, יראו חלק משקולת הגדול ממחצית או שווה לה כמשקולת שלמה, וחלק המשקולת הקטן ממחצית המשקולת לא יבוא במנין.

{{ח:סעיף|13|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות הנכים (תגמולים ושיקום) (תשלום למימון צרכים מיוחדים), התשס״ג–2002 – בטלות.

{{ח:סעיף|14|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתן של תקנות אלה ביום י״ז בטבת התשס״ב (1 בינואר 2002).

{{ח:חתימות|כ״ט בסיון התשס״ג (29 ביוני 2003)}}
* '''שאול מופז'''
שר הביטחון
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]