חוק הפטנטים

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הפטנטים, תשכ״ז–1967}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000492}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ז, 148|חוק הפטנטים|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209311.pdf}}, {{ח:תיבה|201|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_ec_317362.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 2|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210762.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 402|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211217.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ח, 138|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211473.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 47|חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (התאמה להוראות הסכם הטריפס)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300176.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 8|חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300272.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 424|חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300497.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 195|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299995.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 196|תיקון מס׳ 8|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301237.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ב, 54|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301331.pdf}}, {{ח:תיבה|483|תיקון מס׳ 10|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301379.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 274|תיקון מס׳ 11|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301475.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 1199|חוק העיצובים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_390481.pdf}}.

''דחיית תחילה:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשע״ב, 416|צו הפטנטים (תיקון מס׳ 9) (דחייה של תחילת החוק)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7064.pdf}}, {{ח:תיבה|974|צו הפטנטים (תיקון מס׳ 9) (דחייה של תחילת החוק) (מס׳ 2)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7104.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: כשירות לפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: ההליכים למתן פטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן א|סימן א׳: בקשת פטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: בחינת הבקשה וקיבולה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: התנגדות למתן פטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ד|סימן ד׳: מתן הפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ה|סימן ה׳: פטנט מוסף}}

{{ח:פנימי|פרק ג1|פרק ג׳1: בקשות בינלאומיות}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: פטנט, שינויו וביטולו}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן א|סימן א׳: זכויות הנובעות מפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ב|סימן ב׳: תשלום אגרות – תנאי לתוקף}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|סימן ב׳1: הארכת תקופת הגנה}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|סימן ג׳: תיקון הפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|סימן ד׳: ביטול או מחיקת פטנט לפי בקשת בעל הפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן ה|סימן ה׳: ביטול פטנט לפי בקשת מי שאינו בעל הפטנט}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: הבעלות בפטנטים}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: סמכויות המדינה}}

{{ח:פנימי|פרק ו סימן א|סימן א׳: הסמכויות הדרושות להגנת המדינה}}

{{ח:פנימי|פרק ו סימן ב|סימן ב׳: סמכויות בדבר אמצאות הנוגעות לאנרגיה הגרעינית}}

{{ח:פנימי|פרק ו סימן ג|סימן ג׳: שימוש באמצאות לטובת המדינה}}

{{ח:פנימי|פרק ו סימן ד|סימן ד׳: חובת המדינה בפיצויים ותמלוגים}}

{{ח:פנימי|פרק ו סימן ה|סימן ה׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳: הגבלת זכויות בעל פטנט או ביטולן בשל טובת הציבור}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן א|סימן א׳: רשיונות כפיה}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן ב|סימן ב׳: ביטול פטנטים בשל טובת הציבור}}

{{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳: אמצאות בשירות}}

{{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳: עורכי פטנטים}}

{{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳: הרשות והרשם}}

{{ח:פנימי|פרק יא|פרק י״א: הפרת פטנט}}

{{ח:פנימי|פרק יב|פרק י״ב: שפיטה ועונשין}}

{{ח:פנימי|פרק יג|פרק י״ג: ביצוע ותקנות}}

{{ח:פנימי|פרק יד|פרק י״ד: תחילה והוראות מעבר}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|התוספת השניה}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ח, תש״ס, תשע״א, תשע״ב}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ארגון הסחר העולמי“ – ארגון הסחר העולמי שהוקם {{ח:חיצוני|https://www.wto.org/english/docs_e/legal_e/downloads_e/WTO_en.pdf|בהסכם שנחתם במרקש ביום 15 באפריל 1994}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בוחן“ – מי שנתמנה כדין להיות בוחן פטנטים או בוחן ראשי או הממונה על הבוחנים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל אמצאה“ – הממציא עצמו או הבאים מכוחו והם מי שזכאי לאמצאה מכוח הדין או על פי העברה או על פי הסכם;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל פטנט“ – האדם הרשום בפנקס כמי שניתן לו פטנט או כמי שעברה אליו הבעלות בפטנט;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשות“ – רשות הפטנטים כאמור {{ח:פנימי|פרק י|בפרק י׳}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינת האיגוד“ – מדינה שהיא חברה באיגוד להגנת הקנין התעשייתי, מכוח {{ח:חיצוני|https://www.wipo.org/treaties/en/ip/paris/index.html|אמנת פריס בדבר הגנת הקנין התעשייתי}} {{ח:הערה|(כתבי אמנה 312, פרק 10, עמ׳ 405)}}, או קבוצה של מדינות האיגוד המקיימת מערכת משותפת עבור הגשת בקשות לפטנט, ולרבות שטחים שהאמנה הוחלה עליהם מכוח הסמכויות שהוענקו לענין זה באמנה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינה חברה“ – מדינת האיגוד או מדינה שהיא חברה בארגון הסחר העולמי;
{{ח:ת}} ((רשימת המדינות החברות
{{ח:חיצוני|https://www.wto.org/english/thewto_e/whatis_e/tif_e/org6_e.htm|מתפרסמת ומתעדכנת על ידי WTO – ארגון הסחר העולמי}}.))
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ניצול אמצאה“ –
{{ח:תתת|(1)}} לענין אמצאה שהיא מוצר, כל פעולה שהיא אחת מאלה – ייצור, שימוש, הצעה למכירה, מכירה או ייבוא לצורך אחת מהפעולות האמורות;
{{ח:תתת|(2)}} לענין אמצאה שהיא תהליך – שימוש בתהליך, ולגבי מוצר הנובע במישרין מן התהליך – כל פעולה שהיא אחת מאלה: ייצור, שימוש, הצעה למכירה, מכירה, או ייבוא לצורך אחת מהפעולות האמורות; אך למעט אחת מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} פעולה שאינה בהיקף עסקי ואין לה אופי עסקי;
{{ח:תתתת|(2)}} פעולה נסיונית בקשר לאמצאה שמטרתה לשפר אמצאה או לפתח אמצאה אחרת;
{{ח:תתתת|(3)}} פעולה הנעשית לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 54א|סעיף 54א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עורך פטנטים“ – מי שרשום בפנקס עורכי הפטנטים והוא בעל רשיון כעורך פטנטים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פנקס“ – פנקס הפטנטים המתנהל לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 166|סעיף 166}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פרסום באינטרנט“ – פרסום לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 166א|סעיף 166א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשם“ – מי שנתמנה להיות רשם הפטנטים על פי {{ח:פנימי|סעיף 157|סעיף 157}}, לרבות, בכפוף לאמור {{ח:פנימי|סעיף 158|בסעיף 158}} – סגן הרשם;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תאריך הבקשה“ – תאריך הגשת הבקשה לפטנט לפי המועד שנקבע לכך {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}, אם לא נקבע בחוק זה או על פיו תאריך אחר.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: כשירות לפטנט}}

{{ח:סעיף|2|זכות לבקש פטנט}}
{{ח:ת}} בעל אמצאה כשירת פטנט זכאי לבקש, לפי הוראות חוק זה, שיינתן לו פטנט עליה.

{{ח:סעיף|3|אמצאה כשירת פטנט – מהי?|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} אמצאה, בין שהיא מוצר ובין שהיא תהליך, בכל תחום טכנולוגי, שהיא חדשה, מועילה, ניתנת לשימוש תעשייתי ויש בה התקדמות המצאתית – היא אמצאה כשירת פטנט.

{{ח:סעיף|4|אמצאה חדשה – מהי?}}
{{ח:ת}} אמצאה נחשבת לחדשה, אם לא נתפרסמה בפומבי, בין בישראל ובין מחוצה לה, לפני תאריך הבקשה –
{{ח:תת|(1)}} על ידי תיאור, בכתב או במראה או בקול או בדרך אחרת, באופן שבעל מקצוע יכול לבצע אותה לפי פרטי התיאור;
{{ח:תת|(2)}} על ידי ניצול או הצגה, באופן שבעל מקצוע יכול לבצע אותה לפי הפרטים שנודעו בדרך זו.

{{ח:סעיף|5|התקדמות המצאתית – מהי?}}
{{ח:ת}} התקדמות המצאתית היא התקדמות שאינה נראית כענין המובן מאליו לבעל מקצוע ממוצע על סמך הידיעות שכבר נתפרסמו, לפני תאריך הבקשה, בדרכים האמורות {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}}.

{{ח:סעיף|6|פרסומים שאינם פוגעים בזכות בעל אמצאה|תיקון: תשס״ב}}
{{ח:ת}} זכותו של בעל אמצאה לקבלת פטנט לא תיפגע על ידי פרסום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}} אם –
{{ח:תת|(1)}} הוכח שהחומר שנתפרסם הושג מבעל האמצאה או ממי שקדם לו בזכות בעלות ונתפרסם שלא בהסכמתו, ובקשת הפטנט הוגשה זמן סביר לאחר שנודע למבקש דבר הפרסום;
{{ח:תת|(2)|(א)}} הפרסום היה על ידי בעל האמצאה, או ממי שקדם לו בזכות בעלות, באחת הדרכים האלה:
{{ח:תתתת|(I)}} הצגה בתערוכה תעשייתית או חקלאית בישראל או בתערוכה מוכרת באחת מהמדינות החברות שעליהן הגיעה לרשם הודעה רשמית לפני פתיחתן;
{{ח:תתתת|(II)}} פרסום התיאור של האמצאה בזמן תערוכה כאמור;
{{ח:תתתת|(III)}} שימוש באמצאה לצורך התערוכה ובמקום התערוכה;
{{ח:תתת|(ב)}} הפרסום היה בדרך שימוש באמצאה, אף שלא בהסכמת בעליה, בזמן התערוכה, במקום התערוכה או מחוצה לה;
{{ח:תת}} ובלבד שהוגשה בקשת הפטנט תוך ששה חדשים לאחר פתיחת התערוכה;
{{ח:תת|(3)}} הפרסום היה בהרצאת הממציא בפני אגודה מדעית או בפרסום ההרצאה בכתבים רשמיים של האגודה, ובלבד שהגיעה לרשם הודעה על ההרצאה לפני שהורצתה ובקשת הפטנט הוגשה תוך ששה חדשים לאחר הפרסום.

{{ח:סעיף|7|סייג למתן פטנטים}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2}} לא יוענק פטנט על –
{{ח:תת|(1)}} תהליך לטיפול רפואי בגוף האדם;
{{ח:תת|(2)}} זנים חדשים של צמחים או בעלי חיים, זולת אורגניזמים מיקרו־ביולוגיים שלא הופקו מהטבע.

{{ח:סעיף|8|הפטנט לאמצאה אחת}}
{{ח:ת}} פטנט יינתן על אמצאה אחת בלבד.

{{ח:סעיף|9|כל הקודם זוכה}}
{{ח:ת}} נתבקש פטנט על אמצאה אחת על ידי יותר ממבקש אחד, יינתן הפטנט עליה למי שביקש אותו קודם כדין.

{{ח:סעיף|10|דין קדימה|תיקון: תשנ״ה, תש״ס, תשס״ב, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הגיש בעל אמצאה בקשת פטנט בישראל על אמצאה שכבר הגיש עליה, הוא או מי שקדם לו בזכות בעלות, בקשה קודמת לפטנט במדינה חברה (להלן – בקשה קודמת) רשאי הוא לדרוש כי לענין {{ח:פנימי|סעיף 4|הסעיפים 4}}, {{ח:פנימי|סעיף 5|5}} {{ח:פנימי|סעיף 9|ו־9}} יראו את תאריך הבקשה הקודמת; כתאריך הבקשה שהוגשה בישראל (להלן – דין קדימה), אם נתמלאו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הבקשה בישראל הוגשה תוך שנים עשר חודש לאחר הגשת הבקשה הקודמת, ואם הוגשו יותר מבקשה קודמת אחת לאותו ענין – לאחר המועד שבו הוגשה המוקדמת שביניהן;
{{ח:תתת|(2)}} דרישת דין הקדימה הוגשה לא יאוחר מחדשיים לאחר הגשת הבקשה בישראל;
{{ח:תתת|(3)}} הוגשו לרשם, במועד שנקבע בתקנות, העתק הפירוט שהוגש עם הבקשה הקודמת, והשרטוטים שנלוו לו, והפירוט מאושר בידי רשות מוסמכת במדינה החברה שאליה הוגשה הבקשה הקודמת;
{{ח:תתת|(4)}} נראה לרשם לכאורה, כי האמצאה המתוארת בבקשה הקודמת והאמצאה שעליה מבוקש פטנט בישראל – שוות בעיקרן.
{{ח:תת|(ב)}} היתה הדרישה לדין קדימה מבוססת על יותר מבקשה קודמת אחת, ונתבע דין קדימה על סמך כל אחת מאותן הבקשות, יחולו הוראות סעיף קטן (א) לגבי כל חלק וחלק של האמצאה לפי תאריך הבקשה הקודמת המוקדמת ביותר המתייחסת לאותו חלק.
{{ח:תת|(ג)}} היתה הדרישה לדין קדימה מבוססת על חלק מבקשה קודמת אחת, יחולו הוראות סעיף קטן (א) כאילו נתבע בחוץ לארץ אותו חלק בבקשה קודמת נפרדת.
{{ח:תת|(ד)}} מותר לדרוש דין קדימה לגבי חלק מבקשה לפטנט, ומשנעשה כן, יחולו הוראות סעיף קטן (א) לגבי אותו חלק בלבד.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: ההליכים למתן פטנט}}
{{ח:קטע3|פרק ג סימן א|סימן א׳: בקשת פטנט}}

{{ח:סעיף|11|הגשת בקשה לפטנט|תיקון: תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} בקשת פטנט תוגש לרשות בדרך ובצורה שנקבעו ובצירוף האגרה שנקבעה, למעט אגרה בעד פרסום; הבקשה תכלול את שם המבקש, מען למסירת מסמכים בישראל ופירוט האמצאה; כמו כן יוגש ללשכה עותק של הבקשה על גבי התקן המשמש לאחסון חומר מחשב, כפי שיורה הרשם; לעניין זה, ”חומר מחשב“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|בחוק המחשבים, התשנ״ה–1995}}.
{{ח:תת|(ב)}} היה המבקש אדם שאיננו הממציא, יודיע בבקשה כיצד היה לבעל האמצאה.

{{ח:סעיף|12|הפירוט|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הפירוט יכלול שם שיש בו כדי לזהות את האמצאה, את תיאורה, עם שרטוטים לפי הצורך, וכן תיאור דרכי הביצוע של האמצאה שעל פיו יוכל בעל המקצוע לבצעה.
{{ח:תת|(ב)}} לענין סעיף קטן (א), אמצאה שענינה חומר ביולוגי או הליך לייצור חומר ביולוגי או אמצאה הכרוכה בשימוש בחומר ביולוגי, והחומר הביולוגי הופקד במוסד הפקדה, יכול שחלק מתיאור האמצאה או מדרכי ביצועה, ייעשו על ידי הפניה להפקדה שנעשתה, הכל בדרך ובתנאים שיקבע שר המשפטים באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
{{ח:ת}} לענין סעיף זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חומר ביולוגי“ – חומר ביולוגי שאינו זמין לציבור ושלא ניתן לתארו בדרך שעל פיה יוכל בעל מקצוע לבצע את האמצאה, ובלבד שהחומר הביולוגי הוא בעל יכולת שכפול או שעתוק, בין באופן עצמאי ובין בתא פונדקאי מהחי או מהצומח;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוסד הפקדה“ – מוסד שהוכר כרשות הפקדה בינלאומית לפי {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/treaties/en/registration/budapest/trtdocs_wo002.html#P103_10570|סעיף 7 לאמנת בודפשט}}, או מוסד שהרשם הכיר בו לענין סעיף זה, והודעה על כך פורסמה ברשומות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אמנת בודפשט“ – {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/treaties/en/registration/budapest/index.html|אמנת בודפשט בדבר הכרה בינלאומית בהפקדת חייקטים למטרת הליכי פטנטים}}, שנחתמה ביום 28 באפריל 1977 כפי שתוקנה ביום 26 בספטמבר 1980; האמנה מופקדת לעיון הציבור ברשות.

{{ח:סעיף|13|התביעות|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הפירוט יסתיים בתביעה או בתביעות המגדירות את האמצאה, ובלבד שכל תביעה כאמור תהא נובעת באופן סביר מהמתואר בפירוט.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן לבטא בתביעה יסוד מיסודותיה של האמצאה כאמצעי או כצעד לעשיית פעולה מסויימת ואין צורך לפרט את המבנה, החומר או הפעולות הדרושות לעשייתה של אותה פעולה; רואים תביעה שבוטאה כאמור כאילו פורטו בה המבנה, החומר או הפעולות הנוגעות בדבר כפי שתוארו בפירוט.

{{ח:סעיף|14|אישור הגשה}}
{{ח:ת}} הוגשה הבקשה בדרך שנקבעה, יאשר הרשם למבקש בהקדם האפשרי את דבר הגשתה ואת תאריך הגשתה.

{{ח:סעיף|15|תאריך הבקשה|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:ת}} תאריך בקשת הפטנט יהא הזמן שבו הוגשה לראשונה לרשות, אף אם היה פגם בצורתה; אולם אם לא פורטה בה לכאורה כל אמצאה, או לא פורט שם המבקש או לא שולמה האגרה המשתלמת בעד הגשת הבקשה – יהא תאריך הבקשה הזמן שבו נתמלאו הדרישות האמורות.

{{ח:סעיף|16|פרסום דבר הגשת הבקשה|תיקון: תשנ״ה, תשס״ב, תשע״א, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם יפרסם באינטרנט סמוך ככל האפשר לאחר הגשת הבקשה ברשות, את שם האמצאה שעליה נתבקש פטנט, את שם המבקש, את מספר הבקשה ואת תאריך הבקשה, ואם נתבע דין קדימה – את המדינה החברה בה הוגשה הבקשה הקודמת, את תאריך הגשתה ואת מספרה או סימן זיהוי אחר שניתן לה על ידי הרשות שאליה הוגשה. וכן פרטים נוספים שקבע שר המשפטים באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
{{ח:תת|(ב)}} הוגשה הבקשה לדין קדימה לאחר שכבר נתפרסם דבר הבקשה לפי סעיף קטן (א), יפורסם דבר הבקשה שנית בצירוף הפרטים הנוספים.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים יקבע בצו את תחילת תקפו של סעיף זה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הפטנטים (תחילת תוקף סעיף 16 לחוק)|צו הפטנטים (תחילת תוקף סעיף 16 לחוק), תשכ״ח–1968}} לפיו תחילת תקפו של סעיף 16 הוא ביום תחילתו של החוק.}}

{{ח:סעיף|16א|פרסום הודעה בדבר פתיחת תיקי בקשות לעיון הציבור|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם יפרסם הודעה באינטרנט, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 166א|בסעיף 166א}}, סמוך ככל האפשר לאחר המועד הקובע, ובה רשימה של בקשות שכל המסמכים הנוגעים להן יהיו פתוחים לעיון הציבור באופן מקוון, ממועד הפרסום ואילך (בסעיף זה – ההודעה); ואולם לא יפרסם הרשם בהודעה כאמור –
{{ח:תתת|(1)}} בקשה שסורבה או בוטלה לפני המועד הקובע;
{{ח:תתת|(2)}} בקשה שדבר קיבולה פורסם לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}} לפני המועד הקובע.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), ההודעה לעניין בקשה שהיא בקשה בין־לאומית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 48א|בסעיף 48א}}, תפורסם בתוך 45 ימים מהמועד שבו קיים המבקש את הוראות {{ח:פנימי|סעיף 48ד|סעיף 48ד}}.
{{ח:תת|(ג)}} לעניין סעיף זה, ”המועד הקובע“ – 18 חודשים מיום הגשת הבקשה ללשכה, ולעניין בקשה שנדרש לגביה דין קדימה – 18 חודשים מתאריך הבקשה הקודמת כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף 10(א)}}, או 18 חודשים מתאריך הבקשה הקודמת המוקדמת ביותר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף 10(ב)}}, לפי העניין.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: בחינת הבקשה וקיבולה}}

{{ח:סעיף|17|קיבול הבקשה|תיקון: תשנ״ה, תשס״ב, תשע״א, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הבוחן יבחן אם הבקשה עונה על כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} האמצאה שבה כשירה לפטנט לפי {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}};
{{ח:תתת|(2)}} קויימו הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן א|סימן {{ח:הערה|(}}א{{ח:הערה|)}} של פרק זה}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}
{{ח:תת|(א1)}} הבוחן יקבל את הבקשה אם שוכנע כי נתקיימו הוראות סעיף זה; קיבל את הבקשה יודיע על כך למבקש; בהודעה יצויין מועד הקיבול.
{{ח:תת|(א2)}} לבקשת המבקש, יפיק הבוחן לגבי בקשה, דוח במתכונת של דוח חיפוש בין־לאומי, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 48א|בסעיף 48א}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א)(1), אין חובה לבחון אם האמצאה נטולת כשירות לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4(2)}}.
{{ח:תת|(ג)}} בקשה שנתקיימו לגביה התנאים המפורטים להלן, רואים אותה כאילו נתקיימו לגביה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}}, {{ח:פנימי|סעיף 5|5}}, {{ח:פנימי|סעיף 8|8}}, {{ח:פנימי|סעיף 12|12}} {{ח:פנימי|סעיף 13|ו־13}} –
{{ח:תתת|(1)}} המבקש הגיש בקשה למתן פטנט על אותה אמצאה (בסעיף זה – בקשה מקבילה) וקיבל את הפטנט, במדינה ששמה מופיע ברשימה שפרסם הרשם ברשומות (בסעיף זה – פטנט מקביל), ונתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} עבור בקשת הפטנט בישראל נדרש כדין דין קדימה, מכוח הבקשה המקבילה, לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}};
{{ח:תתתת|(ב)}} עבור הבקשה המקבילה נדרש, על פי הדין החל עליה, דין קדימה מכוח בקשת הפטנט בישראל;
{{ח:תתתת|(ג)}} עבור בקשת הפטנט בישראל נדרש כדין דין קדימה מכוח בקשה אחרת להגנה שהוגשה במדינה החברה, ומכוחה של הבקשה האחרת נדרש דין קדימה עבור הבקשה המקבילה, על פי הדין החל עליה;
{{ח:תתתת}} {{ח:הערה|להלן רשימת המדינות אליהן מתייחס סעיף 17(ג), כפי שפורסמה ביומן הפטנטים 31.10.95 עמ׳ 1884: {{ש}} אוסטריה, אוסטרליה, ארצות הברית, גרמניה, דנמרק, הממלכה המאוחדת, הפדרציה הרוסית, יפן, משרד הפטנטים האירופאי, נורווגיה, קנדה ושבדיה.}}
{{ח:תתת|(2)}} המבקש ביקש, בכתב, להחיל על בקשתו לפטנט את הוראות סעיף קטן זה;
{{ח:תתת|(3)}} המבקש המציא לרשות תרגום התביעות שבפטנט המקביל, לשפה שבה הוגשה הבקשה בישראל;
{{ח:תתת|(4)}} התביעה או התביעות שבבקשה זהות לתביעות שבפטנט המקביל, אך הבקשה יכולה לכלול תביעות במספר קטן ממספר התביעות שבפטנט המקביל;
{{ח:תתת|(5)}} המבקש הגיש תיאור ושרטוטים הזהים לאלה שבפטנט המקביל או תיאור ושרטוטים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}}.
{{ח:תת|(ד)}} הרשם, וכן הממונה על הבוחנים או סגנו, רשאים שלא לקבל את הבקשה, אם קבעו על יסוד החומר העומד לרשותם או שהומצא להם במהלך הליכי הבחינה, כי הבקשה אינה מקיימת אחר הוראות הסעיפים המפורטים בסעיף קטן (ג) או כי קיים טעם מיוחד אחר שלא לקבל את הבקשה.
{{ח:תת|(ה)}} מתקיימים הליכים לביטול הפטנט המקביל או מתקיימים הליכי התנגדות למתן הפטנט המקביל מחוץ לישראל, יודיע על כך המבקש לרשם, לא יאוחר ממועד מתן הפטנט בישראל.
{{ח:תת|(ו)}} לענין סעיף זה, ”מדינה“ – לרבות קבוצה של מדינות המקיימת מערכת משותפת של הענקת פטנטים.

{{ח:סעיף|18|אמצעי בחינה נוספים|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הבוחן ישתמש באמצעי בחינה נוסף, אחד לפחות, מבין אלה:
{{ח:תתת|(1)}} רשימת האסמכתאות שעליהן הסתמכו רשויות הפטנטים בכל מדינת־חוץ בבדיקת בקשה לפטנט על אותה אמצאה שהוגשה במדינת־החוץ בידי המבקש או מי שקדם לו בזכות הבעלות על האמצאה;
{{ח:תתת|(2)}} רשימה של פרסומים שפורסמו לפני תאריך הבקשה, הידועים למבקש והנוגעים במישרין לאמצאה;
{{ח:תתת|(3)}} עותקים של פרסומים ואסמכתאות שהמבקש חייב בהמצאת רשימתם לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}}, במידה שידרוש זאת ממנו הבוחן;
{{ח:תתת|(4)}} עותקים של פרסומים ואסמכתאות שאוזכרו בפרסומים או באסמכתאות שהמבקש חייב בהמצאתם לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}} במידה שידרוש זאת ממנו הבוחן;
{{ח:תתת|(5)}} העברת פירוט הבקשה, לשם חיפוש חומר המאפשר לרשות את הבחינה, למוסד בישראל או מחוצה לה, שעמו התקשרה הרשות לפי כל חוק בחוזה שערך הרשם והכולל סעיף בדבר שמירה בסוד של כל בקשת פטנט ואי גילוי ידיעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 165|סעיף 165}}.
{{ח:תת|(ב)}} לשם קיום הוראות סעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} ידרוש הבוחן מהמבקש להמציא לו את המסמכים המפורטים בסעיף קטן (א)(1) ו־(2), ורשאי הוא לדרוש מהמבקש להמציא לו את המסמכים המפורטים בסעיף קטן (א)(3) ו־(4);
{{ח:תתת|(2)}} רשאי הבוחן לדרוש מהמבקש להעביר את פירוט הבקשה לשם חיפוש כאמור בסעיף קטן (א)(5);
{{ח:תתת|(3)}} רשאי הבוחן להשתמש במסמכים המפורטים בסעיף קטן (א)(1) עד (4), אף אם הומצאו לו על ידי אדם אחר שאינו המבקש, ולעניין סעיף קטן (א)(2) אף אם לא היו ידועים למבקש; מסמכים כאמור יוגשו על ידי אדם שאינו המבקש אם טרם חלפו חודשיים מיום מענה המבקש לדרישה לפי פסקה (1).

{{ח:סעיף|18א|חובת המבקש לעדכן את הרשות|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:ת}} עד לקיבול הבקשה, חייב המבקש לעדכן את הרשות על כל שינוי שחל ברשימת האסמכתאות או הפרסומים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18}}, אם השינויים האמורים הובאו לידיעתו או לידיעת בא־כוחו.

{{ח:סעיף|18ב|הודעה על מוסדות המסייעים בבחינה|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:ת}} הרשם יפרסם ברשומות הודעה על המוסדות שאיתם התקשרה הרשות לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(א)(5)}} ועל סוגי הבקשות שלגביהן בכוונתו להשתמש באמצעים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף האמור}}.

{{ח:סעיף|18ג|אמצעי אכיפה לענין הליכי הבחינה|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:ת}} נמסר בתשובת המבקש לדרישה על פי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} פרט מטעה, או שהמבקש לא עדכן ביודעין את הרשות על כל שינוי משמעותי ברשימת האסמכתאות או הפרסומים שהוא חייב בעדכונן לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 18א|סעיף 18א}}, וניתן פטנט על הבקשה, או שהבקשה קובלה –
{{ח:תת|(1)}} רשאים בית המשפט או הרשם, בהליך המתקיים בפניהם, לעשות אחד או יותר מאלה:
{{ח:תתת|(א)}} לבטל את הפטנט או לא לתת פטנט;
{{ח:תתת|(ב)}} לתת רשיון לניצול הפטנט לכל החפץ בו כאילו בית המשפט או הרשם בא במקומו של בעל הפטנט, בתנאים שייקבעו בהסכמה בין הצדדים, ובהעדר הסכמה בידי הרשם או בית המשפט, לפי הענין;
{{ח:תתת|(ג)}} להורות על קיצור תקופת הפטנט.
{{ח:תת|(2)}} בית המשפט רשאי להטיל, על מוסר הפרט המטעה או על מי שביודעין לא עדכן את רשימת האסמכתאות או הפרסומים לפי הענין, קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.

{{ח:סעיף|19|דחיית הבחינה|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:ת}} לא נמצאה האמצאה, כולה או מקצתה, כשירה לפטנט, בשל קיומה של בקשה קודמת שעדיין לא פורסמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}}, רשאים הרשם או בוחן – וחייבים הם אם נתבקשו לעשות כן על ידי המבקש שבקשתו לא נמצאה כשירה כאמור – להורות כי בחינת הבקשה המאוחרת תידחה עד לאחר פרסום הבקשה הקודמת לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}} או לבקשת המבקש – עד לאחר פרסום הבקשה הקודמת לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}} או עד לדחיית הבקשה הקודמת.

{{ח:סעיף|19א|הקדמת בחינה|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} מבקש שיש לו נימוקים סבירים לכך רשאי להגיש לרשם בקשה מנומקת, בצירוף תצהיר לתמיכה בעובדות, לבחינת הבקשה על־אתר; יראו כל אחד מאלה, בין השאר, כנימוק סביר:
{{ח:תתת|(1)}} גילו המתקדם או מצבו הרפואי של המבקש;
{{ח:תתת|(2)}} הודעה של הרשם בדבר אפשרות להקדים את הבחינה בשל בחינת בקשה מקבילה בתנאים ובמדינות שעליהם הודיע הרשם;
{{ח:תתת|(3)}} אדם אחר התחיל לנצל את האמצאה הנתבעת בתביעה של בקשת הפטנט, בלא רשותו של מבקש הפטנט, או שיש ביסוס לחשש שהוא יעשה כן;
{{ח:תתת|(4)}} חלוף הזמן מאז הוגשה הבקשה לרשות לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}} או מיום כניסתה לשלב הלאומי לפי {{ח:פנימי|סעיף 48ד|סעיף 48ד}} ארוך באופן בלתי סביר, ובכלל זה ארוך באופן משמעותי לעומת המועד שחלף עד לתחילת הבחינה של בקשות אחרות מאותו סוג;
{{ח:תתת|(5)}} טובת הציבור;
{{ח:תתת|(6)}} יש נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.
{{ח:תת|(ב)}} הגיש מבקש בקשה לארכה או להשהיה בבחינת בקשת הפטנט שביקש לבחון על־אתר – תוחזר בקשת הפטנט לבחינה לפי הסדר הרגיל, אלא אם כן מצא הרשם, לעניין ארכה, כי היא נדרשת מסיבות שלמבקש או לבא כוחו אין שליטה עליהן או יכולת למנוע אותן.
{{ח:תת|(ג)}} אדם שאינו המבקש, אינו קשור עם המבקש ואינו פועל מטעמו, רשאי להגיש לרשם בקשה מנומקת, בצירוף תצהיר לתמיכה בעובדות, לבחינה על־אתר של בקשה שפורסמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}}, בהתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} יש ביסוס לחשש כי בחינת בקשת הפטנט לפי סדר ההגשה תגרום למגיש הבקשה לבחינה על־אתר לפי סעיף קטן זה, העוסק בתחום האמצאה, לדחות פיתוח או ייצור של מוצר או תהליך הנתבע בבקשת הפטנט;
{{ח:תתת|(2)}} חלוף הזמן מאז הוגשה הבקשה לרשות לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}} או מיום כניסתה לשלב הלאומי לפי {{ח:פנימי|סעיף 48ד|סעיף 48ד}} ארוך באופן בלתי סביר, ובכלל זה ארוך באופן משמעותי לעומת המועד שחלף עד לתחילת הבחינה של בקשות אחרות מאותו סוג;
{{ח:תתת|(3)}} טובת הציבור;
{{ח:תתת|(4)}} יש נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.
{{ח:תת|(ד)}} בקשה כאמור בסעיף קטן (א) או (ג) תוגש ללשכה בצירוף האגרה שנקבעה, אם נקבעה, ותכלול את שם מגיש הבקשה ומען למסירת מסמכים בישראל.
{{ח:תת|(ה)}} מצא הרשם כי התקיימו התנאים האמורים בסעיף קטן (א) או (ג), תיערך הבחינה סמוך ככל האפשר למועד הגשתה של הבקשה לבחינה, בכפוף לתשלום האגרה שנקבעה בעד בחינה כאמור, אם נקבעה, ובלבד שאם היתה הבקשה בקשה בין־לאומית שנכנסה לשלב הלאומי, לא תחל הבחינה בטרם חלפו 30 חודשים מיום הגשת הבקשה או ממועד הבקשה הקודמת, אם התבקש דין קדימה, לפי המוקדם; בחינת הבקשה תבוצע במהירות האפשרית.
{{ח:תת|(ו)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב) {{ח:פנימי|סעיף 164|ובסעיף 164}}, בבחינת בקשת פטנט שהוגשה לגביה בקשה לפי סעיף קטן (ג), לא תינתן למבקש אפשרות להשהיית הבחינה, ולא יינתנו ארכות, אלא אם כן מצא הרשם שהארכה נדרשת מסיבות שלמבקש או לבא כוחו אין שליטה עליהן או יכולת למנוע אותן.
{{ח:תת|(ז)}} קובלה בקשה שנבחנה כאמור בסעיף זה, יצוין דבר בחינתה בפרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}} ובפנקס, וכן יצוינו תאריך עריכת הבחינה ותאריך ומספר הבקשה מאותו סוג, על פי הסיווג הנהוג ברשות, שנבחנה בתכוף לפני הבחינה המוקדמת לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ח)}} אין בהוראת סעיף זה לגרוע מסמכות הרשם או בוחן לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}}.

{{ח:סעיף|20|הודעה על ליקויים}}
{{ח:ת}} ראו הרשם או בוחן כי אמצאה אינה כשירה לפטנט או שהבקשה אינה ממלאה אחר ההוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן א|שבסימן א׳ לפרק זה}}, יודיעו למבקש על העילה לאי־כשירות האמצאה או על הליקויים שבבקשה.

{{ח:סעיף|21|תיקון ליקויים}}
{{ח:ת}} לא סילק המבקש, תוך זמן שנקבע בתקנות, את העילה לאי־כשירות האמצאה לפטנט או לא תיקן את הליקויים שהודיעו לו עליהם לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20}}, יסרב הרשם לקיבול הבקשה.

{{ח:סעיף|21א|דיון מחדש על סירוב לקיבול הבקשה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} סירב הרשם לקיבול הבקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21}}, רשאי הוא, על פי בקשת המבקש לדון מחדש בדבר הסירוב, ובלבד שהבקשה תוגש עד לתום 12 חודשים מהיום שבו סירב הרשם לקיבול כאמור.

{{ח:סעיף|21ב|ביטול בקשת פטנט|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} עד למתן הפטנט רשאי המבקש לבטל את בקשתו לפטנט; ואולם רשאי הרשם לבטל את הביטול בתנאים שקבע, ובלבד שנוכח כי הבקשה בוטלה שלא כדין.

{{ח:סעיף|22|תיקון הפירוט}}
{{ח:ת}} המבקש רשאי בכל עת לפני קיבול הבקשה, בין בעקבות הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20}} ובין מיזמתו, לתקן את הפירוט שבבקשתו.

{{ח:סעיף|23|תאריך הבקשה לאחר תיקונים|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:ת}} הוכנסו בפירוט תיקונים בעלי אופי מהותי, רשאי הרשם לקבוע לענין {{ח:פנימי|סעיף 4|הסעיפים 4}}, {{ח:פנימי|סעיף 5|5}} {{ח:פנימי|סעיף 9|ו־9}} –
{{ח:תת|(1)}} אם ניתן להבחין בין אותם תיקונים לבין הפירוט הקיים – כי תאריך התיקונים הוא התאריך שבו הוגשו לרשות;
{{ח:תת|(2)}} אם לא ניתן להבחין בין התיקונים לבין הפירוט הקיים – כי תאריך הבקשה כולה הוא התאריך שבו הוגשו התיקונים לרשות.

{{ח:סעיף|24|חלוקת הבקשה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} כל עוד לא קובלה הבקשה, זכאי המבקש לדרוש שהיא תחולק לבקשות אחדות.
{{ח:תת|(ב)}} נכללו בבקשה יותר מאמצאה אחת, רשאי הרשם, כל עוד לא קיבל את הבקשה, להורות למבקש לחלק את בקשתו.
{{ח:תת|(ב1)|(1)}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”הבקשה הנבחנת“ – בקשה לפטנט הנבחנת לפי סעיף קטן זה;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”הבקשה האחרת“ – בקשה לפטנט שאינה הבקשה הנבחנת ושתאריכה, לענין {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}}, קודם לבקשה הנבחנת לגבי חלק מהבקשה הנבחנת;
{{ח:תתת|(2)}} הרשם רשאי להורות על חלוקת הבקשה הנבחנת, על חלוקת הבקשה האחרת או על חלוקה של שתיהן, או על מחיקתן של מקצת התביעות בכל אחת מהבקשות כאמור, הכל לפי בחירת המבקש לגבי בקשתו אם נתקיימו בבקשה הנבחנת כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} האמצאה שהיא נושא הבקשה הנבחנת לא נמצאה כשירה לפטנט, במלואה או בחלקה, בשל קיומה של הבקשה האחרת;
{{ח:תתתת|(ב)}} דבר קיבולה של הבקשה האחרת טרם פורסם לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}};
{{ח:תתתת|(ג)}} האמצאה נושא הבקשה האחרת לא נמצאה כשירה לפטנט, במלואה או בחלקה, בשל קיומה של הבקשה הנבחנת.
{{ח:תת|(ג)}} בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 23|סעיף 23}} יהא תאריכה של כל אחת מהבקשות שהופרדו לפי סעיף זה כתאריך הבקשה שחולקה.

{{ח:סעיף|25|סכסוך בין מבקשים}}
{{ח:ת}} הוגשה בקשה על ידי יותר ממבקש אחד ושוכנע הרשם כי הטיפול בבקשה מתעכב עקב חילוקי דעות שנפלו בין המבקשים, רשאי הוא לפעול על פי יזמתם של חלק מהם, בתנאים שקבע, ובלבד שיוזמי הפעולה מסרו למבקשים שאינם צד לה הודעה על כל הליך שלפני הרשם ועל כל תיקון שיוכנס בפירוט; אולם לא יזדקק הרשם לדרישה לבטל בקשה אלא בהסכמת כל המבקשים.

{{ח:סעיף|26|פרסום קיבול הבקשה|תיקון: תשנ״ה, תשס״ב, תשע״א, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} קובלה בקשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}}, יפרסם הרשם באינטרנט את דבר הקיבול.
{{ח:תת|(ב)}} הפרסום יכלול –
{{ח:תתת|(1)}} שם האמצאה וסוגה לפי הסיווג הנהוג ברשות;
{{ח:תתת|(2)}} שם המבקש;
{{ח:תתת|(3)}} תאריך הבקשה;
{{ח:תתת|(4)}} אם נדרש לגבי הבקשה דין קדימה – המדינה החברה שבה הוגשה הבקשה הקודמת, תאריך הגשתה, מספרה או סימן זיהוי אחר שניתן לה על ידי הרשות שאליה הוגשה;
{{ח:תתת|(5)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(6)}} המען בישראל למסירת הודעות למבקש, כפי שנמסר לרשם;
{{ח:תתת|(7)}} כל פרט אחר הנוגע לענין ונראה לרשם כי ראוי לכללו בפרסום.

{{ח:סעיף|27||תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|28|קיבול הבקשה כחומר ראיה}}
{{ח:ת}} קיבול הבקשה ישמש ראיה מכרעת כי נכללה בה אמצאה אחת בלבד וכי נתמלאו בה ההוראות בדבר צורתם של הבקשה, הפירוט והשרטוטים.

{{ח:סעיף|29|תיקון הפירוט לאחר קבלה}}
{{ח:ת}} לאחר קיבול בקשתו לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}}, רשאי המבקש לתקן את הפירוט שבבקשתו בדרך הקבועה {{ח:פנימי|פרק ד סימן ג|בסימן ג׳ לפרק ד׳}} כאילו היה בעל פטנט.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: התנגדות למתן פטנט}}

{{ח:סעיף|30|מועד ההתנגדות למתן פטנט}}
{{ח:ת}} תוך שלושה חדשים מיום פרסום הבקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}} רשאי כל אדם, על ידי מסירת הודעה בכתב לרשם, להתנגד למתן הפטנט.

{{ח:סעיף|31|עילות התנגדות}}
{{ח:ת}} ואלה עילות ההתנגדות למתן פטנט:
{{ח:תת|(1)}} קיימת סיבה שלפיה היה הרשם מוסמך לסרב לקיבול בקשת הפטנט;
{{ח:תת|(2)}} האמצאה אינה כשירת פטנט לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4(2)}};
{{ח:תת|(3)}} המתנגד, ולא המבקש, הוא בעל האמצאה.

{{ח:סעיף|32|סמכות הרשם בהתנגדות}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם רשאי לקבל את ההתנגדות, כולה או מקצתה, לדחותה או להשתמש לגבי הבקשה בסמכויותיו לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיפים 18}}, {{ח:פנימי|סעיף 23|23}} {{ח:פנימי|סעיף 24|ו־24}}.
{{ח:תת|(ב)}} דרש הרשם לחלק את הבקשה, לא יפרסם, לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}, את הבקשות שהופרדו.

{{ח:סעיף|33|דיון בטענת בעלת האמצאה}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה התנגדות שעילתה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 31|בסעיף 31(3)}}, רשאי המתנגד לבקש כי הפטנט יוענק לו, והרשם רשאי – בנוסף לכל סעד אחר – ליתן את הפטנט למי שהוכיח כי הוא בעל האמצאה.
{{ח:תת|(ב)}} בהליכים לפי סעיף זה רשאי הרשם לצרף כל אדם שיש לו, לדעת הרשם, ענין בדבר.

{{ח:סעיף|34|סמכות הרשם לאחר ביטול ההתנגדות}}
{{ח:ת}} הוגשה התנגדות כדין לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30}} ובוטלה לאחר מכן, רשאי הרשם שלא לתת את הפטנט המבוקש, אם אגב ההתנגדות נתגלה לו חומר שלפיו לא היה מקום לקבל את הבקשה מלכתחילה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ד|סימן ד׳: מתן הפטנט}}

{{ח:סעיף|35|באין התנגדות יינתן פטנט|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} לא הוגשה התנגדות עד תום המועד הקבוע להגשתה, או הוגשה התנגדות והיא בוטלה או נדחתה סופית על ידי הרשם או בית המשפט, יינתן הפטנט למי שהוא אותה שעה בעל האמצאה, זולת אם השתמש הרשם בסמכותו לפי {{ח:פנימי|סעיף 34|סעיף 34}} או אם הוגש לפי {{ח:פנימי|סעיף 174|סעיף 174}} ערעור על החלטת הרשם לדחות את ההתנגדות, ונמסרה לרשם הודעה בכתב על הגשת הערעור לא יאוחר מתום עשרה ימים מהמועד האחרון שנקבע להגשת ערעור כאמור.

{{ח:סעיף|36|רישום ותעודה}}
{{ח:ת}} מתן הפטנט יירשם בפנקס ולבעליו תינתן תעודה על כך.

{{ח:סעיף|37|סייג לאחריות}}
{{ח:ת}} בחינת הבקשה ומתן הפטנט אינם משמשים ערובה שהפטנט הוא בר־תוקף, והמדינה או עובדיה לא ישאו בשל מתן הפטנט בשום אחריות.

{{ח:סעיף|38||תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|39|ציון שם הממציא}}
{{ח:ת}} ממציא שעל אמצאתו נתבקש פטנט, או שאיריו, רשאים לדרוש כי יצויין שמו של הממציא בפירוט, בפנקס ובתעודת הפטנט, והרשם ייעתר לדרישה בכפוף לאמור {{ח:פנימי|סעיף 40|בסעיפים 40–41}}, ובלבד שהדרישה הוגשה בזמן ובדרך שנקבעו.

{{ח:סעיף|40|שמיעת בעל האמצאה והפטנט}}
{{ח:ת}} דרשו ממציא או שאיריו את ציון שם הממציא – שעה שאין הבעלות באמצאה או בפטנט בידם – יתן הרשם הודעה על כך לבעל האמצאה או לבעל הפטנט, ואם היו אותה שעה תלויים ועומדים הליכי התנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30}} – לכל אדם אחר שהוא צד לאותם ההליכים; הרשם יחליט לאחר ששמע את טענותיהם של הנוגעים בדבר, אם ביקשו זאת תוך המועד שנקבע.

{{ח:סעיף|41|אי־הזדקקות לבקשה}}
{{ח:ת}} הרשם לא יזדקק לדרישת ציון שם הממציא, אם הוא סבור שמן הדין לדון בה כבבקשה שעילתה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 31|בסעיף 31(3)}} או {{ח:פנימי|סעיף 73|בסעיף 73}}.

{{ח:סעיף|42|אין ויתור על ציון השם}}
{{ח:ת}} התנאה שלפיה מוותר הממציא על הזכות לדרוש ציון שמו אין לה תוקף.

{{ח:סעיף|43|ציון שם אינו מקנה זכויות}}
{{ח:ת}} מי ששמו צויין כממציא, לא יהא זכאי בשל כך בלבד לזכות כל שהיא באמצאה ובפטנט.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ה|סימן ה׳: פטנט מוסף}}

{{ח:סעיף|44|פטנט מוסף}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט שהוא בעל אמצאה שהיא שכלול או שינוי לאמצאה שעליה ניתן הפטנט (להלן – הפטנט העיקרי), רשאי לבקש כי הפטנט על האמצאה השניה יינתן לו כפטנט מוסף.
{{ח:תת|(ב)}} פטנט מוסף יוענק על אמצאה שהיא כשירה לפטנט מוסף לפי סעיף קטן (א), אף אם אין בה התקדמות המצאתית לעומת האמצאה שבפטנט העיקרי או בכל פטנט מוסף לו.
{{ח:תת|(ג)}} הגיש מבקש אחד כמה בקשות, רשאי הוא לבקש שפטנט על אחת מהן יינתן כפטנט עיקרי והיתר יהיו מוספים לו, וסעיפים קטנים (א) ו־(ב) יחולו בשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|45|סייג למתן פטנט מוסף}}
{{ח:ת}} לא יינתן פטנט מוסף אם הבקשה עליו הוגשה לפני תאריך בקשת הפטנט העיקרי.

{{ח:סעיף|46|מתן פטנט מוסף ראיה מכרעת}}
{{ח:ת}} מתן פטנט מוסף תשמש ראיה מכרעת כי נושאו של אותו פטנט הוא שכלול או שינוי של הפטנט העיקרי וכי הוא ראוי להיות פטנט מוסף.

{{ח:סעיף|47|תוקף פטנט מוסף}}
{{ח:ת}} פטנט מוסף יהא בר־תוקף כל עוד הפטנט העיקרי בתקפו, ולא יהיו חייבים בתשלום אגרה עליו לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}}.

{{ח:סעיף|48|תוקף פטנט מוסף עם ביטול הפטנט העיקרי}}
{{ח:תת|(א)}} בוטל הפטנט העיקרי על פי הוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|סימן ד׳ לפרק ד׳}} או {{ח:פנימי|פרק ז סימן ב|סימן ב׳ לפרק ז׳}} ולא בוטל הפטנט המוסף עמו, יהיה הפטנט המוסף לפטנט בלתי תלוי, אם ביקש זאת בעל הפטנט המוסף, והוא יעמוד בתקפו עד תום התקופה שבה היה הפטנט העיקרי בתקפו אילולא בוטל, ובלבד שישולמו עליו האגרות הקבועות לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}} במועדים שנועדו לתשלום האגרות על הפטנט העיקרי ובשיעורים הקבועים לכך.
{{ח:תת|(ב)}} בוטל פטנט עיקרי והיו לו יותר מפטנט מוסף אחד, יחול סעיף קטן (א) על כולם, ואולם –
{{ח:תתת|(1)}} חובת תשלום האגרות הקבועות לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}} תחול רק על הפטנט המוסף שתאריך בקשתו הוא המוקדם ביותר, וכל יתר הפטנטים ייראו כמוספים לו;
{{ח:תתת|(2)}} אם הפטנטים המוספים אינם מהווים זה לעומת זה שכלול או שינוי, יחול סעיף קטן (א) על כל אחד מהם לחוד.

{{ח:קטע2|פרק ג1|פרק ג׳1: בקשות בינלאומיות|תיקון: תשנ״ה}}

{{ח:סעיף|48א|הגדרות|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ג1|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”האמנה“ – {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/treaties/en/registration/pct/index.html|האמנה בדבר שיתוף פעולה בעניני פטנטים}} שנחתמה בוושינגטון ביום 19 ביוני 1970 כפי שתוקנה ביום 28 בספטמבר 1979 וביום 3 בפברואר 1984, לרבות {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/edocs/lexdocs/treaties/en/pct/trt_pct_006en.pdf|התקנות לאמנה בנוסחן העדכני כפי שהן מפורסמות באתר האינטרנט של הארגון העולמי לקניין רוחני}} (WIPO – World Intellectual Property Organization) (בחוק זה – התקנות לאמנה); האמנה מופקדת לעיון הציבור ברשות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקשה בינלאומית“ – בקשת פטנט המוגשת לפי האמנה, אפילו אינה מייעדת את ישראל לפי {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a4.htm#_4_1_ii|סעיף 4(1)(ii) לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המשרד הבינלאומי“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a2.htm#_2__1_xix|בסעיף 2 לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”משרד מקבל“ – משרד לאומי או ארגון בינלאומי שאליו הוגשה בקשה בינלאומית, בהתאם {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a2.htm#_2__1_xv|לסעיף 2 לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקשה בינלאומית המייעדת את ישראל“ – בקשה בינלאומית שהוגשה בישראל או במדינה אחרת, ושהמבקש ייעד בה את ישראל לפי {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a4.htm#_4_1_ii|סעיף 4(1)(ii) לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דוח חיפוש בין־לאומי“ – דוח המופק בהתאם {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a15.htm#_15|לסעיף 15 לאמנה}}, על בסיס התביעות הכלולות בבקשה בין־לאומית, המתייחס לפירוט האמצאה הכלול בבקשה ולשרטוטים הנלווים אליה, ככל שישנם, במטרה לגלות פרסומים קודמים כמשמעותם {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/edocs/lexdocs/treaties/en/pct/trt_pct_006en.pdf|בתקנות לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דוח בחינה מקדימה“ – חוות דעת מקדמית הנערכת על בסיס בחינה של החידוש, ההתקדמות ההמצאתית ויכולת השימוש התעשייתי באמצאה שהיא נושא הבקשה הבין־לאומית, בהתאם {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a33.htm#_33|לסעיף 33 לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוות דעת נלווית“ – חוות דעת כתובה לגבי החידוש, ההתקדמות ההמצאתית ויכולת השימוש התעשייתי באמצאה שהיא נושא הבקשה הבין־לאומית, כאמור {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/edocs/lexdocs/treaties/en/pct/trt_pct_006en.pdf#81|בתקנה 43bis לתקנות לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות חיפוש בין־לאומית“ – משרד לאומי או ארגון בין־לאומי המפיק דוחות חיפוש בין־לאומיים, כאמור {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a16.htm#_16|בסעיף 16 לאמנה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות בין־לאומית לבחינה מקדימה“ – משרד לאומי או ארגון בין־לאומי, המפיק דוחות בחינה מקדימה, כאמור {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a32.htm#_32|בסעיף 32 לאמנה}}.

{{ח:סעיף|48ב|הגשת בקשה בינלאומית|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הרשות תשמש משרד מקבל לגבי בקשות בינלאומיות שמגישים אזרחי ישראל ותושביה, תטפל בבקשות האמורות וכן תגבה את האגרות שנקבעו באמנה, הכל לפי הוראות האמנה.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם יפרסם ברשומות את פירוט האגרות שנקבעו באמנה ואת סכומן, כפי שהן בתוקף מעת לעת; כל סכום לפי סעיף קטן (א) ייגבה עבור המוסדות והרשויות שנקבעו באמנה ויועבר אליהם, לפי הוראות האמנה ולפי כל דין.
{{ח:תת|(ג)}} בקשה בינלאומית המוגשת לרשות או למשרד מקבל במדינה אחרת, תיחשב, לענין {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיפים 98}} {{ח:פנימי|סעיף 103|ו־103}}, כבקשה המוגשת מחוץ לישראל.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה, ”המוסדות והרשויות“ – לרבות הרשות.

{{ח:סעיף|48ג|הוראות לענין בקשה בינלאומית|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה, יחולו לגבי בקשה בינלאומית המייעדת את ישראל, בשינויים המפורטים {{ח:פנימי|פרק ג1|בפרק זה}}, ובשינויים המפורטים להלן:
{{ח:תת|(1)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיפים 11}}, {{ח:פנימי|סעיף 14|14}}, {{ח:פנימי|סעיף 15|15}}, {{ח:פנימי|סעיף 17|17(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 20|ו־20}} לא יחולו;
{{ח:תת|(2)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיף 16}} יחולו על בקשה בינלאומית שלגביה מילא המבקש את התנאים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 48ד|בסעיף 48ד}};
{{ח:תת|(3)}} תאריך בקשה בינלאומית ייקבע לפי הוראות האמנה;
{{ח:תת|(4)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 165|סעיף 165(א)}} לא יחולו על ידיעות שפורסמו לפי האמנה בנוגע לבקשות בינלאומיות;
{{ח:תת|(5)}} על אף הוראות {{ח:פנימי|סעיף 168|סעיף 168(א)}}, מסמכים שפורסמו לפי האמנה בנוגע לבקשות בינלאומיות, יהיו פתוחים לעיון הקהל.

{{ח:סעיף|48ד|כניסה לשלב הלאומי|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} מבקש שהגיש בקשה בינלאומית המייעדת את ישראל ישלם את האגרה הלאומית שנקבעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 194|סעיף 194}} ומאוזכרת {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a22.htm#_22|בסעיף 22}} או {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a39.htm#_39|בסעיף 39 לאמנה}} (להלן – האגרה הלאומית);
{{ח:תת|(ב)}} יראו מבקש שהגיש בקשה בינלאומית המייעדת את ישראל, כמי שחזר בו מבקשתו, אם לא שילם במועדים שנקבעו באמנה או בתקנות, את האגרות שנקבעו באמנה או את האגרה הלאומית, או לא עשה במועד שנקבע את אחת הפעולות המפורטות להלן:
{{ח:תתת|(1)}} מסר עותק של הבקשה הבינלאומית לרשות, אלא אם כן הוגש עותק לרשות בהתאם להוראות האמנה;
{{ח:תתת|(2)}} מסר תרגום מאומת של הבקשה הבינלאומית לשפה האנגלית, אם הבקשה הבינלאומית לא הוגשה או לא פורסמה בשפה האנגלית.
{{ח:תת|(ג)}} הרשם רשאי, לפי הוראות {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a48.htm#_48|סעיף 48 לאמנה}} בלבד, להאריך את המועדים שנקבעו לפי סעיף זה; ואולם, לענין סעיף קטן (ב)(2), רשאי הרשם להאריך את המועד לתקופה של עד שלושה חודשים, ולפי הוראות {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a48.htm#_48|סעיף 48 לאמנה}} בלבד, רשאי הוא להאריך את המועד לתקופה ארוכה יותר.

{{ח:סעיף|48ה|מסמכים, תיקונים ואגרות|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:ת}} מבקש שקיים את הוראות {{ח:פנימי|סעיף 48ד|סעיף 48ד}} יגיש לרשות את המסמכים, יערוך תיקונים במסמכים וישלם את האגרות, הכל כפי שיקבע שר המשפטים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.

{{ח:סעיף|48ו|בחינת בקשה|תיקון: תשנ״ה, תשע״א}}
{{ח:תת|(א)}} בחינת בקשה בינלאומית תתחיל רק בתום המועד שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 48ד|סעיף 48ד}} לתשלום האגרה הלאומית, אולם רשאי הרשם להורות כי בחינת הבקשה תתחיל קודם לכן אם ביקש זאת המבקש בכתב ובתנאי שקיים את הוראות {{ח:פנימי|פרק ג1|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקשה לא תקובל ולא תסורב לפני תום המועד שנקבע לפי {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a28.htm#_28|סעיפים 28}} {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a41.htm#_41|או 41 של האמנה}}, אלא בהסכמה בכתב של המבקש.
{{ח:תת|(ג)}} הבוחן יבחן אם לגבי בקשה בינלאומית מתקיימים כל אלה –
{{ח:תתת|(1)}} האמצאה שבבקשה כשירה לפטנט לפי {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}};
{{ח:תתת|(2)}} קויימו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיפים 12}}, {{ח:פנימי|סעיף 13|13}} {{ח:פנימי|סעיף 48ד|ו־48ד}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}
{{ח:תת|(ד)}} ראה הבוחן כי נתקיימו הוראות סעיף זה, יקבל את הבקשה ויודיע על כך למבקש; בהודעה יצויין מועד הקיבול.

{{ח:סעיף|48ז|הודעה על ליקויים|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ראה הבוחן כי המצאה אשר בבקשה הבינלאומית אינה כשירה לפטנט, או שלא קויימו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיפים 12}}, {{ח:פנימי|סעיף 13|13}} {{ח:פנימי|סעיף 48ד|ו־48ד}}, יודיע למבקש על העילה לאי־כשירות האמצאה או על הליקויים שבבקשה, לפי הענין.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה לפי סעיף קטן (א) דינה, לענין {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21}}, כדין הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20}}.

{{ח:סעיף|48ח|דיון בפני הרשם|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} סירב משרד מקבל לתת תאריך הגשה בינלאומית לבקשה בינלאומית המייעדת את ישראל, או קבע משרד מקבל או המשרד הבינלאומי שהוא רואה את המבקש כאילו חזר בו מבקשתו, או כאילו הסיר מבקשתו כמדינה מיועדת את ישראל, והמבקש ביקש מהרשם, בכתב, לבטל את הסירוב או את הקביעה, יקיים הרשם דיון בענין.
{{ח:תת|(ב)}} שוכנע הרשם שהסירוב או הקביעה כאמור בסעיף קטן (א), נבעו מטעות או ממחדל של המשרד המקבל או של המשרד הבינלאומי רשאי הוא לפי הענין –
{{ח:תתת|(1)}} לראות את הבקשה הבינלאומית כאילו לא נעשו לגביה הטעות או המחדל ולתת תאריך הגשה בינלאומית לבקשה;
{{ח:תתת|(2)}} לראות את המבקש כאילו לא חזר בו מבקשתו או כאילו לא הסיר מבקשתו את ישראל כמדינה מיועדת.

{{ח:סעיף|48ט|רשות חיפוש בין־לאומית ורשות בין־לאומית לבחינה מקדימה|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הרשות תשמש רשות חיפוש בין־לאומית ורשות בין־לאומית לבחינה מקדימה, לגבי בקשות בין־לאומיות שמגישים אזרחי ישראל, תושביה או תאגידים שהתאגדו בישראל, בהתאם לאמנה, להסכם שנחתם עם המשרד הבין־לאומי על פי {{ח:חיצוני|http://www.wipo.int/pct/en/texts/articles/a16.htm#_16_3_b|סעיף 16(3)(ב) לאמנה}}, המופקד לעיון הציבור ברשות ומפורסם באתר האינטרנט שלה ({{ח:פנימי|פרק ג1|בפרק זה}} – ההסכם), ולהוראות {{ח:פנימי|פרק ג1|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), הרשות תשמש רשות חיפוש בין־לאומית ורשות בין־לאומית לבחינה מקדימה גם לגבי בקשה בין־לאומית שהגיש אזרח או תושב של מדינה המנויה בנספח להסכם או תאגיד שהתאגד במדינה כאמור; הרשם יפרסם ברשומות את רשימת המדינות האמורות.

{{ח:סעיף|48י|בקשה להפקת דוח חיפוש בין־לאומי|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה לרשות בקשה להפקת דוח חיפוש בין־לאומי לגבי בקשה בין־לאומית, יפיק הבוחן דוח חיפוש בין־לאומי וחוות דעת נלווית לגבי הבקשה הבין־לאומית, אלא אם כן סבר כי מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הבקשה הבין־לאומית מתייחסת לתחום שהרשות אינה עורכת בו חיפוש בהתאם להוראות האמנה וההסכם;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור האמצאה, התביעות או השרטוטים, אינם מאפשרים עריכת חיפוש משמעותי.
{{ח:תת|(ב)}} סבר הבוחן כי אין להפיק דוח חיפוש בין־לאומי בשל טעם מהטעמים המפורטים בסעיף קטן (א), יודיע על כך למבקש ולמשרד הבין־לאומי בצירוף הנימוקים לכך, ויפיק רק חוות דעת נלווית לגבי הבקשה הבין־לאומית.
{{ח:תת|(ג)}} התקיים האמור בפסקאות (1) או (2) של סעיף קטן (א) רק לגבי חלק מהתביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית, יפיק הבוחן דוח חיפוש בין־לאומי וחוות דעת נלווית לגבי שאר התביעות הכלולות באותה בקשה ויציין בדוח ובחוות הדעת כי הם הופקו רק לגבי חלק מהתביעות הכלולות בבקשה.
{{ח:תת|(ד)}} ראה הבוחן כי בקשה בין־לאומית שהוגשה לגביה בקשה להפקת דוח חיפוש בין־לאומי לפי סעיף קטן (א), כוללת יותר מאמצאה אחת, יודיע על כך למבקש, ויבקשו לשלם אגרה נוספת (בסעיף זה – האגרה הנוספת).
{{ח:תת|(ה)|(1)}} שולמה האגרה הנוספת, כולה או חלקה, בפרק הזמן שנקבע לכך באמנה, יתייחסו דוח החיפוש וחוות הדעת הנלווית גם לאמצאות המוגדרות בתביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית שבעבורן שולמה האגרה כאמור.
{{ח:תתת|(2)}} לא שולמה האגרה הנוספת בפרק הזמן האמור בפסקה (1), יפיק הבוחן דוח חיפוש בין־לאומי וחוות דעת נלווית לגבי האמצאה הראשונה המוגדרת בתביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית.

{{ח:סעיף|48יא|בקשה להפקת דוח בחינה מקדימה|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה לרשות בקשה להפקת דוח בחינה מקדימה לגבי בקשה בין־לאומית, לאחר שהוגשה הבקשה הבין־לאומית לרשות חיפוש בין־לאומית לשם הפקת דוח חיפוש בין־לאומי, יפיק הבוחן דוח בחינה מקדימה לגבי הבקשה הבין־לאומית, אלא אם כן סבר כי מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הבקשה הבין־לאומית מתייחסת לתחום שהרשות אינה עורכת בו בחינה מקדימה בהתאם להוראות האמנה וההסכם;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור האמצאה, התביעות או השרטוטים, אינם מאפשרים הפקת דוח בחינה מקדימה משמעותי.
{{ח:תת|(ב)}} סבר הבוחן כי אין להפיק דוח בחינה מקדימה בשל טעם מהטעמים המפורטים בסעיף קטן (א), יודיע על כך למבקש, בצירוף הנימוקים לכך.
{{ח:תת|(ג)}} התקיים האמור בפסקאות (1) או (2) של סעיף קטן (א) רק לגבי חלק מהתביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית, יפיק הבוחן דוח בחינה מקדימה לגבי שאר התביעות הכלולות באותה בקשה ויציין בדוח כי הוא הופק רק לגבי חלק מהתביעות הכלולות בבקשה.
{{ח:תת|(ד)}} ראה הבוחן כי בקשה בין־לאומית שהוגשה לגביה בקשה להפקת דוח בחינה מקדימה לפי סעיף קטן (א), כוללת יותר מאמצאה אחת, יודיע על כך למבקש, ויבקשו לצמצם את התביעות או לשלם אגרה נוספת (בסעיף זה – האגרה הנוספת).
{{ח:תת|(ה)|(1)}} צומצמו התביעות או שולמה האגרה הנוספת, כולה או חלקה, בפרק הזמן אשר נקבע לכך באמנה, יתייחס דוח הבחינה המקדימה לאמצאות המוגדרות בתביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית שבעבורן שולמה האגרה כאמור.
{{ח:תתת|(2)}} לא צומצמו התביעות ולא שולמה האגרה הנוספת בפרק הזמן האמור בפסקה (1), יפיק הבוחן דוח בחינה מקדימה רק לגבי חלקי הבקשה הבין־לאומית המתייחסים לאמצאה הראשית שבבקשה.

{{ח:סעיף|48יב|השגה על החלטת בוחן כי בקשה בין־לאומית כוללת יותר מאמצאה אחת|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} מגיש בקשה שקיבל הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 48י|בסעיף 48י(ד)}} {{ח:פנימי|סעיף 48יא|או 48יא(ד)}}, רשאי להשיג על החלטת הבוחן בעניין, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 161|סעיף 161}} (בסעיף זה – ההשגה).
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי לאצול את סמכותו לדון בהשגה לעובד הרשות או לגוף המורכב מכמה עובדים של הרשות, כפי שקבע שר המשפטים.
{{ח:תת|(ג)}} מצא מי שדן בהשגה כי ההשגה מוצדקת, יחולו הוראות אלה, לפי העניין:
{{ח:תתת|(1)}} שילם המבקש את האגרה הנוספת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 48י|בסעיף 48י(ה)(1)}} {{ח:פנימי|סעיף 48יא|או 48יא(ה)(1)}} – תושב לו האגרה הנוספת;
{{ח:תתת|(2)}} לא שילם המבקש את האגרה הנוספת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 48י|בסעיף 48י(ה)(2)}} {{ח:פנימי|סעיף 48יא|או 48יא(ה)(2)}} – יפיק הבוחן דוח חיפוש בין־לאומי או דוח בחינה מקדימה, לפי העניין, לגבי כל התביעות הכלולות בבקשה הבין־לאומית.

{{ח:סעיף|48יג|הסתייעות בדוח חיפוש בין־לאומי, בחוות דעת נלווית ובדוח בחינה מקדימה בהחלטה על כשירות לפטנט|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:ת}} דוח חיפוש בין־לאומי, חוות דעת נלווית ודוח בחינה מקדימה שהופקו לגבי בקשה בין־לאומית, לא יחייבו את הבוחן לעניין בחינה לפי {{ח:פנימי|סעיף 48ו|סעיף 48ו(ג)(1)}} ביחס לאותה בקשה, ואולם רשאי הבוחן להסתייע בהם לצורך הבחינה כאמור.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: פטנט, שינויו וביטולו}}
{{ח:קטע3|פרק ד סימן א|סימן א׳: זכויות הנובעות מפטנט}}

{{ח:סעיף|49|זכויות בעל הפטנט וסייג לניצול הפטנט|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט זכאי למנוע כל אדם זולתו מנצל בלי רשותו או שלא כדין את האמצאה שניתן עליה הפטנט, בין בדרך המוגדרת בתביעות ובין בדרך דומה לכך שיש בה, לנוכח המוגדר באותן התביעות, עיקר האמצאה שהוא נושא הפטנט (להלן – הפרה).
{{ח:תת|(ב)}} אין במתן הפטנט משום מתן רשות לנצל אמצאה ניצול שלא כדין או בדרך שיש בה משום הפרת זכויות קיימות על פי כל דין.

{{ח:סעיף|50|תחולת הפטנט|תיקון: תש״ס}}
{{ח:תת|(א)}} היתה האמצאה תהליך, יחול הפטנט גם על המוצר הישיר של התהליך.
{{ח:תת|(ב)}} לענין אמצאה שהיא תהליך לייצור מוצר – בתביעה על הפרה, על הנתבע להוכיח כי התהליך שבו עשה שימוש לייצור מוצר זהה, שונה מהתהליך המוגן בפטנט; לענין סעיף קטן זה, יראו מוצר זהה שנוצר בלא הסכמת בעל הפטנט, כל עוד לא הוכח אחרת, כמוצר שנוצר על ידי התהליך המוגן בפטנט, אם התקיימו שניים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בעל הפטנט אינו יכול לברר, במאמצים סבירים, באיזה תהליך השתמשו בפועל לייצור המוצר הזהה;
{{ח:תתת|(2)}} קיימת סבירות גבוהה שהמוצר הזהה נוצר בתהליך המוגן בפטנט.

{{ח:סעיף|51|תוקף הפטנט כלפי המדינה}}
{{ח:ת}} פטנט יהא בר־תוקף כלפי המדינה בכפוף להוראות {{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳}}; אולם יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל דין)|החוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל דין), תשי״ח–1958}}.

{{ח:סעיף|52|תקופת תוקף הפטנט}}
{{ח:ת}} תקופת הפטנט היא עשרים שנה מתאריך הבקשה.

{{ח:סעיף|53|זכות מכוח ניצול קודם|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} מי שבתאריך הקובע היה מנצל בתום לב בישראל את האמצאה שעליה מבוקש הפטנט, או שבאותו תאריך עשה בתום לב הכנות ממשיות לניצולה, זכאי לנצל אותה אמצאה בעצמו ובמהלך עיסוקו ללא תמורה; לענין זה, ”התאריך הקובע“ – התאריך שבו הוגשה הבקשה לפטנט בישראל, ואם נדרש לאותה בקשה דין קדימה לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}} – התאריך שבו הוגשה הבקשה הקודמת שעליה נסמכת תביעת דין הקדימה.

{{ח:סעיף|54|העברת זכות ניצול}}
{{ח:ת}} הזכות על פי {{ח:פנימי|סעיף 53|סעיף 53}} אינה ניתנת להעברה, לתסיבה או להורשה אלא יחד עם העסק שבו השתמשו באותה אמצאה.

{{ח:סעיף|54א|פעולה נסיונית להשגת רישוי|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:ת}} פעולה נסיונית במסגרת טיפול להשגת רישוי לצורך שיווק המוצר לאחר תום תוקפו של הפטנט, אינה בגדר ”ניצול אמצאה“ אם התקיימו שניים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הטיפול לקבלת הרישוי נעשה לשם קבלת רישוי בישראל, או במדינה שבה מותרת פעולה נסיונית באמצאה מוגנת פטנט לשם השגת רישוי, לפני תום תוקפו של הפטנט;
{{ח:תת|(2)}} כל מוצר שיוצר במסגרת הוראת סעיף זה לא ישמש לכל מטרה זולת לצורכי השגת רישוי כאמור, הן בתקופת הפטנט והן אחריה;
{{ח:ת}} לענין סעיף זה, ”רישוי“ – אישור, היתר או מסמך אחר הנדרש כדין לצורך שיווק מוצר.

{{ח:סעיף|55|זכות המדינה מכוח אמצאה קודמת}}
{{ח:תת|(א)}} המדינה רשאית לנצל אמצאה שניתן עליה פטנט לאדם אחר, ככל אשר יידרש לצרכיה וללא תשלום תמלוגים או פיצויים אחרים לבעל הפטנט או לבעל זכויות אחרות שבו, אם –
{{ח:תתת|(1)}} היא גם אמצאת שירות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 132|בסעיף 132}} שהמציא עובד החייב בהודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 137|סעיף 137}} לפני תאריך הגשת הבקשה לפטנט, ואם נדרש לגבי אותה בקשה דין קדימה לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}} – לפני תאריך בקשת החוץ;
{{ח:תתת|(2)}} על אמצאת השירות כאמור בפסקה (1) לא נתבעה הגנה בישראל או במקום אחר, מצד מי שהמציאה או מצד המדינה או מצד מי שהועברו לו מהם זכויות באמצאה;
{{ח:תתת|(3)}} אמצאת השירות נרשמה לפני התאריך האמור בפסקה (1) בפנקסים שנקבעו לכך בתקנות ובדרך שנקבעה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראת סעיף קטן (א) תחול גם על אמצאה שהומצאה על ידי אדם שאינו חייב בהודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 137|סעיף 137}} אם הזכויות בה הועברו למדינה ונתמלאו לגביה יתר התנאים האמורים בסעיף הקטן האמור.
{{ח:תת|(ג)}} אמצאה שהמדינה רשאית לנצלה לפי סעיף קטן (א) רשאית הממשלה להתיר את ניצולה לצרכי המדינה בלבד גם לאדם הפועל על פי חוזה עם המדינה.
{{ח:תת|(ד)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מזכויות עובד המדינה לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳}}, מזכויות הבאות מכוח הסכם, או מזכויות שהוענקו למי שהעביר את האמצאה למדינה.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ב|סימן ב׳: תשלום אגרות – תנאי לתוקף}}

{{ח:סעיף|56|תשלום אגרות|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} פטנט יהא בר־תוקף לכל התקופה הקבועה {{ח:פנימי|סעיף 52|בסעיף 52}} אם שילם הבעל את האגרה שנקבעה (להלן – אגרת חידוש) במועדים שנקבעו כאמור; לא שולמה האגרה, יפקע תוקף הפטנט במועד שנקבע לתשלום האגרה.

{{ח:סעיף|57|ארכה לתשלום אגרות}}
{{ח:ת}} לא שולמה אגרת החידוש במועד שנקבע לתשלומה, מותר לשלמה תוך ששה חדשים מאותו מועד, בתוספת אגרה בסכום שנקבע, ומשנעשה כן, רואים את האגרה כאילו שולמה במועד שנקבע לתשלומה לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}} ואת הפטנט כאילו לא פקע תקפו.

{{ח:סעיף|58|פרסום פקיעת הפטנט|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} חלפה התקופה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 57|בסעיף 57}} ולא שולמה האגרה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 57|באותו סעיף}}, יפרסם הרשם באינטרנט את פקיעת תקפו של הפטנט.

{{ח:סעיף|59|החזר תקפו של פטנט שפקע בשל אי־תשלום אגרה}}
{{ח:ת}} בעל פטנט שפקע תקפו בשל אי־תשלום אגרת חידוש, רשאי לבקש מהרשם, בדרך ובצורה שנקבעו, את החזר תקפו של הפטנט, ובלבד שעם הגשת הבקשה ישלם את האגרה המיוחדת שנקבעה לענין זה (להלן – בקשת החזר תוקף).

{{ח:סעיף|60|פרסום בקשה להחזר תקפו של הפטנט|תיקון: תשנ״ה, תשע״א}}
{{ח:ת}} שוכנע הרשם כי אגרת החידוש לא שולמה בשל סיבות סבירות, כי בעל הפטנט לא רצה בפקיעת תוקפו של הפטנט, וכי הבקשה להחזר תקפו של הפטנט הוגשה סמוך ככל האפשר לאחר שדבר אי־התשלום נודע לבעל הפטנט או למי שאחראי מטעמו לתשלום האגרה, יורה על פרסום הבקשה באינטרנט לאחר ששילם בעל הפטנט את אגרת החידוש שלא שולמה.

{{ח:סעיף|61|התנגדות להחזר תוקף|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} כל אדם רשאי להתנגד לבקשת החזר תוקף, תוך שלושה חדשים מיום הפרסום, בשל העילה כי לרשם לא היה יסוד להורות על פרסום הבקשה.

{{ח:סעיף|62|דיון בבקשה להחזר תוקף}}
{{ח:ת}} לא הוגשה התנגדות או הוגשה התנגדות ונדחתה, יתן הרשם צו להחזר תוקף, והוא רשאי להתנות את ההחזר בתנאים שקבע.

{{ח:סעיף|63|המנצל אמצאה שפקעה וחזרה לתקפה}}
{{ח:ת}} מי שהחל לנצל בישראל אמצאה שהפטנט עליה פקע לאחר שדבר פקיעת הפטנט פורסם לפי {{ח:פנימי|סעיף 58|סעיף 58}}, או מי שלאחר אותו תאריך עשה הכנות ממשיות לניצולה, זכאי להוסיף ולנצל את האמצאה לצרכי עסקו בלבד, גם לאחר שהוחזר הפטנט לתקפו.

{{ח:סעיף|64|העברת זכות ניצול}}
{{ח:ת}} זכות ניצול אמצאה לפי {{ח:פנימי|סעיף 63|סעיף 63}} אינה ניתנת להעברה, לתסיבה או להורשה אלא יחד עם העסק שבו השתמשו באמצאה.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ב1|סימן ב׳1: הארכת תקופת הגנה|תיקון: תשנ״ח}}

{{ח:סעיף|64א|הגדרות|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכשיר רפואי“ – כל צורה של סמי מרפא שעברו תהליך עיבוד, לרבות תכשיר לשימוש ברפואה וטרינרית ותכשיר בעל ערך תזונתי המיועד להזרקה תוך ורידית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חומר“ – המרכיב הפעיל בתכשיר רפואי או מלחים, אסטרים, הידרטים או צורות גבישיות של אותו המרכיב;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היתר שיווק“ – היתר לשיווק תכשיר רפואי או ציוד רפואי המוגנים על ידי פטנט ייחוס;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפטנט הבסיסי“ – הפטנט המגן על חומר כלשהו, על תהליך לייצור חומר, על שימוש בחומר או על תכשיר רפואי המכיל חומר, או על תהליך לייצור תכשיר רפואי המכיל חומר, או על ציוד רפואי החייב ברישוי בישראל (להלן – ציוד רפואי);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינה אירופית מוכרת“ – מדינה מהמדינות המנויות {{ח:פנימי|תוספת 1 חלק ב|בחלק ב׳ של התוספת הראשונה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינה מוכרת“ – מדינה המנויה {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פטנט ייחוס“ – פטנט כלשהו במדינה מוכרת המגן על החומר, על התהליך לייצור החומר או על השימוש בחומר, או על התכשיר הרפואי המכיל את החומר, או על התהליך לייצור התכשיר הרפואי המכיל את החומר, או על הציוד הרפואי, אשר נתבע בפטנט בסיסי במדינת ישראל, בין אם הפטנט האמור מקביל לפטנט הבסיסי ובין אם לאו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”צו להארכת פטנט ייחוס“ – צו או אישור המורה על הארכה, ביום אחד או יותר, של תוקף פטנט ייחוס ביחס לתכשיר רפואי המכיל את החומר או ביחס לציוד רפואי, המוגן על ידי פטנט הייחוס, שמתקיים לגביו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא ניתן בארצות הברית של אמריקה (Patent Term Extension), ותקופת תוקפו נקבעת על ידי הגורם המוסמך לכך לפי החלק של תקופת הבחינה לצורך מתן היתר השיווק הראשון בידי הרשות המוסמכת למתן היתרי שיווק, שחל לאחר מתן פטנט הייחוס, בניכוי תקופות שלגביהן נקבע כי מבקש צו ההארכה לא נהג בהן בדחיפות הראויה במהלך תקופת הבחינה האמורה, ובתוספת מחצית מתקופת הניסויים הקליניים בתכשיר הרפואי או בציוד הרפואי המוגנים על ידי פטנט הייחוס;
{{ח:תתת|(2)}} הוא ניתן במדינה אירופית מוכרת (Supplementary Protection Certificate), ותקופת תוקפו נקבעת בהתחשב בתקופה שחלפה מיום הגשת הבקשה לפטנט הייחוס ועד ליום קבלת היתר השיווק הראשון, בניכוי חמש שנים;
{{ח:תתת|(3)}} הוא ניתן במדינה מוכרת, ונועד להאריך באופן זמני את תוקף פטנט הייחוס עד להכרעה בדבר מתן צו לפי פסקאות (1) או (2) או עד למועד מוקדם יותר שנקבע בו (להלן – צו זמני);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רישוי“ – כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 54א|בסעיף 54א}}.

{{ח:סעיף|64ב|הארכת פטנט בסיסי|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:ת}} שוכנע הרשם, כי התקיימו התנאים המפורטים {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}}, יאריך בצו את תקופת תוקפו של פטנט בסיסי בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|סימן זה}} (להלן – צו הארכה); ובלבד –
{{ח:תת|(1)}} שהבקשה לצו הארכה הוגשה בתום לב;
{{ח:תת|(2)}} שהיקף ההגנה על פי צו ההארכה לא יחרוג מעבר להגנה שניתנה על ידי הפטנט הבסיסי.

{{ח:סעיף|64ג|בקשה להארכת פטנט בסיסי|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״א, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} מבקש פטנט בסיסי, בעל פטנט בסיסי ובעל רשיון ייחודי בפטנט בסיסי או בבקשת פטנט בסיסי רשאים לבקש צו הארכה.
{{ח:תת|(ב)}} לענין פטנט בסיסי או בקשת פטנט בסיסי שבבעלות משותפת רשאי כל שותף לבקש צו הארכה.
{{ח:תת|(ג)}} לא הצטרפו מבקש הפטנט הבסיסי, בעל הפטנט, חלק מן השותפים או בעל רשיון ייחודי, לבקשה למתן צו הארכה, יצורפו על ידי מבקש צו ההארכה ({{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}} – המבקש) כמשיבים.
{{ח:תת|(ד)}} מי שצורף כמשיב לפי סעיף זה ולא נטל חלק בהליכים לא יהיה חייב בתשלום הוצאות.
{{ח:תת|(ה)}} הרשם יפרסם באינטרנט, סמוך ככל האפשר לאחר הגשת בקשה למתן צו הארכה, הודעה על הגשת הבקשה; ההודעה תכלול את שם המבקש, תאריך הבקשה ומספר הפטנט הבסיסי שלגביו התבקש צו הארכה.

{{ח:סעיף|64ד|תנאים למתן צו הארכה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} לא יתן הרשם צו הארכה אלא אם כן התקיימו כל אלה:
{{ח:תת|(1)}} החומר, התהליך לייצורו או השימוש בו, התכשיר הרפואי המכיל את החומר או התהליך לייצורו או הציוד הרפואי, נתבע כפטנט הבסיסי והפטנט הבסיסי עומד בתוקפו;
{{ח:תת|(2)}} לענין תכשיר רפואי – תכשיר רפואי המכיל את החומר רשום בפנקס התכשירים הרפואיים לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 47א|סעיף 47א לפקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ״א–1981}} (להלן – פקודת הרוקחים);
{{ח:תת|(3)}} הרישום כאמור בפסקה (2) הוא הרישום הראשון המאפשר שימוש בחומר בישראל למטרות רפואיית;
{{ח:תת|(4)}} לא ניתן צו הארכה קודם על הפטנט הבסיסי או לגבי החומר;
{{ח:תת|(5)}} אם ניתן היתר שיווק בארצות הברית של אמריקה – ניתן גם צו להארכת פטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה, וטרם פקע;
{{ח:תת|(6)}} אם ניתן היתר שיווק במדינה אירופית מוכרת – ניתן גם צו להארכת פטנט הייחוס באותה מדינה, וטרם פקע;
{{ח:תת|(7)}} אם ניתנו היתרי שיווק בארצות הברית של אמריקה ובמדינה אירופית מוכרת אחת לפחות – ניתנו גם צווים להארכת פטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה ובאותה מדינה אירופית מוכרת, וטרם פקעו.

{{ח:סעיף|64ה|בחינת בקשה למתן צו הארכה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״א, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה למתן צו הארכה בדרך שנקבעה בתקנות בידי מי שזכאי להגישה, יחל הרשם בבחינתה בתוך שישים ימים ממועד הגשתה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הוגשה בקשה למתן צו הארכה כאמור באותו סעיף קטן בטרם ניתן הפטנט הבסיסי, לא תיבחן הבקשה למתן צו הארכה לפני שניתן הפטנט הבסיסי, ויחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בחינת בקשת הפטנט הבסיסי תחל בתוך שלושים ימים ממועד הגשת הבקשה למתן צו הארכה, ותושלם מוקדם ככל האפשר, והרשם רשאי לשם כך לקצר כל מועד הקבוע בחוק זה או לפיו;
{{ח:תתת|(2)}} לא הוגשו רשימת אסמכתאות או רשימת פרסומים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18}} עד למועד הגשת הבקשה למתן צו הארכה, יגיש אותן המבקש יחד עם בקשתו לצו הארכה.
{{ח:תת|(ג)}} ראה הרשם או הובא לידיעתו כי התקיימו התנאים הקבועים {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}}, יפרסם הודעה באינטרנט, בתוך שישים ימים מיום השלמת בחינת הבקשה למתן צו הארכה, על כוונתו לתת צו הארכה ועל התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו.
{{ח:תת|(ד)}} ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא התקיימו התנאים הקבועים {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}}, יפרסם הודעה באינטרנט, בתוך שישים ימים מיום השלמת בחינת הבקשה למתן צו הארכה, על דחיית הבקשה למתן צו הארכה.
{{ח:תת|(ה)}} על אף האמור בסעיף קטן (ד), ראה הרשם או הובא לידיעתו כי התקיימו התנאים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 64ד|בפסקאות (1) עד (4) שבסעיף 64ד}}, כי ניתן היתר שיווק בארצות הברית של אמריקה או במדינה אירופית מוכרת אחת לפחות, או בשתיהן, וכי טרם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ד|בפסקאות (5), (6) או (7) שבסעיף 64ד}}, לפי העניין, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בתוך שישים ימים מיום שראה הרשם כי התקיימו התנאים כאמור וכי טרם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, יפרסם באינטרנט הודעה על כוונתו לתת צו הארכה ועל התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו, בכפוף לכך שיינתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור במהלך תקופת תוקף הפטנט הבסיסי;
{{ח:תתת|(2)}} ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור או שנדחתה באופן סופי בקשה לתתם, יודיע על כך המבקש לרשם בתוך תשעים ימים מיום שניתנו הצווים או מיום שנדחתה באופן סופי הבקשה לתתם, לפי העניין;
{{ח:תתת|(3)}} נוכח הרשם כי ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, יפרסם באינטרנט, בתוך שישים ימים, הודעה לפי סעיף קטן (ג) ({{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}} – הודעה משלימה), אף אם הודעת המבקש בדבר נתינת הצווים כאמור בפסקה (2) נמסרה לרשם לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי, ובלבד שנמסרה בתוך תשעים הימים הקצובים למסירתה כאמור באותה פסקה; הוראות פסקה זו לא יחולו אם כבר פורסמה לגבי הפטנט הבסיסי הודעה משלימה, והיא טרם פקעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 64י|סעיף 64י(3)}};
{{ח:תתת|(4)}} ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור, לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, או שהמבקש לא הודיע לו שניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור בפסקה (2), לא יינתן צו הארכה, זמני או קבוע, והרשם יפרסם באינטרנט הודעה, בתוך שישים ימים מתום תקופת הפטנט הבסיסי או מתום התקופה הקבועה בפסקה (2), לפי המאוחר, על ביטול הכוונה לתת צו הארכה לפי פסקה (1).
{{ח:תת|(ו)}} בהודעה של הרשם על כוונתו לתת צו הארכה לפי סעיפים קטנים (ג) או (ה)(1) או (3), יציין הרשם את התקופה שבה יעמוד הצו בתוקפו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 64ט|סעיף 64ט(א)}}, על בסיס המידע שהיה לפניו, אם היה, במועד השלמת הבחינה של הבקשה למתן צו ההארכה לפי אותם סעיפים קטנים, לפי העניין; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 64ט|סעיפים 64ט}} {{ח:פנימי|סעיף 64י|ו־64י}}.

{{ח:סעיף|64ו|התנגדות|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} כל אדם רשאי להתנגד בפני הרשם למתן צו הארכה או לענין תקופת תוקפו של צו הארכה; ההתנגדות תהא במסירת הודעה לרשם, תוך שלושה חודשים מיום פרסום ההודעה לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 64ה|סעיף 64ה(ג) או (ה)(1) או (3)}}, לפי העניין.

{{ח:סעיף|64ז|עילת התנגדות|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} כל סיבה שלפיה מוסמך הרשם שלא לתת צו הארכה או לשנות את תקופת תוקפו של צו הארכה כפי שהתבקש בבקשה למתן הצו, היא עילת התנגדות למתן הצו או לתקופת תוקפו, לפי הענין.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), עילת ההתנגדות למתן הצו או לתקופת תוקפו שפורסמו בהודעה משלימה של הרשם, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ה|בסעיף 64ה(ה)(3)}}, תהיה רק ביחס לקיומם של צווים להארכת פטנט ייחוס ולא עילה שהיה ניתן להעלותה במסגרת התנגדות להודעה על כוונה לתת צו הארכה לפי {{ח:פנימי|סעיף 64ה|סעיף 64ה(ה)(1)}}.

{{ח:סעיף|64ח|מתן צו הארכה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם יתן צו הארכה אם לא הוגשה התנגדות עד תום המועד הקבוע להגשתה, ואם הוגשה התנגדות – בהתאם להוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה התנגדות לענין מתן צו הארכה – ייתן הרשם צו הארכה אם ההתנגדות בוטלה או נדחתה סופית על ידי הרשם או על ידי בית המשפט;
{{ח:תתת|(2)}} הוגשה התנגדות לענין תקופת תוקפו של צו הארכה – ייתן הרשם צו הארכה לאחר קבלת החלטה סופית בהתנגדות על ידי הרשם או על ידי בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} צו ההארכה ייכנס לתוקפו בתום תקופת הפטנט הבסיסי לפי {{ח:פנימי|סעיף 52|סעיף 52}}.
{{ח:תת|(ג)}} צו ההארכה יירשם בפנקס.
{{ח:תת|(ד)}} נתן הרשם צו הארכה, יהיה בעל הפטנט הבסיסי זכאי למנוע, במשך תקופת תוקפו של צו ההארכה, מכל אדם לשווק או לייצר לצורכי שיווק, ללא רשותו, את הציוד הרפואי או תכשיר רפואי המכיל את החומר, ככל שהחומר, התהליך לייצורו, השימוש בו התכשיר הרפואי או התהליך לייצורו נתבע בתביעות הפטנט הבסיסי.
{{ח:תת|(ה)}} הופר צו הארכה בניגוד להוראות סעיף קטן (ד) (להלן – הפרת צו הארכה), יהיה בעל הפטנט הבסיסי או בעל רשיון ייחודי זכאי לכל הסעדים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 183|בסעיף 183}}, והוראות {{ח:פנימי|פרק יא|פרק י״א}} יחולו על הפרת צו הארכה, בשינויים המחויבים, לפי הענין.
{{ח:תת|(ו)}} פרט לזכויות המפורטות בסעיף זה, לא יקנה צו ההארכה כל זכות שהיא.

{{ח:סעיף|64ט|תקופת תוקפו של צו הארכה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ב, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} צו הארכה יעמוד בתוקפו בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 64י|סעיף 64י}}, למשך תקופה השווה לתקופת ההארכה הקצרה מבין תקופות ההארכה שניתנו לפטנט ייחוס מכוח צו להארכת פטנט ייחוס, למעט צו זמני, במדינות המוכרות; ואולם בתקופות ההארכה האמורות לא ייכללו תקופות שאינן מנויות בפסקאות (1) ו־(2) להגדרה ”צו להארכת פטנט ייחוס“.
{{ח:תת|(ב)}} התבקש רישוי רק בישראל, יעמוד צו ההארכה בתוקפו, למשך תקופה השווה לתקופה שמיום הגשת הבקשה לרישוי ועד הרישוי; ובלבד שהגשת הבקשה והטיפול בה מטעם המבקש נעשו בתום לב ובדחיפות ראויה.

{{ח:סעיף|64י|הגבלת התקופה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ב, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} על אף הוראות {{ח:פנימי|סעיף 64ט|סעיף 64ט}} –
{{ח:תת|(1)}} תקופת תוקפו של צו הארכה לא תעלה על 5 שנים מעבר לתקופה הנקובה {{ח:פנימי|סעיף 52|בסעיף 52}};
{{ח:תת|(2)}} התקופה הכוללת של תקופת הפטנט ותקופת ההארכה במצורף, על החומר, על התהליך לייצורו, על השימוש בו או על תכשיר רפואי המכיל אותו, על התהליך לייצורו או על הציוד הרפואי, על פי הפטנט הבסיסי ועל פי צו ההארכה ביחד תסתיים לא יאוחר מ־14 שנים ממועד מתן היתר השיווק הראשון באחת מהמדינות המוכרות;
{{ח:תת|(3)}} תוקפם של צו הארכה או של הודעה על כוונה לתת צו הארכה לפי {{ח:פנימי|סעיף 64ה|סעיף 64ה(ג) או (ה)(3)}}, יפוג לא יאוחר מן המועד הראשון שבו, באחת מהמדינות המוכרות שניתן בה היתר שיווק, פקע תוקפו של צו להארכת פטנט ייחוס או בוטל פטנט ייחוס כלשהו; לעניין זה, ”פקיעה“ – לרבות בעקבות קיצור, ביטול או מחיקת צו להארכת פטנט ייחוס או ביטול פטנט ייחוס, ולמעט החלפה של צו זמני בצו שאינו צו זמני.

{{ח:סעיף|64יא|ביטול צו הארכה ושינוי תקופת תוקפו|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי, לפי בקשת כל אדם שאינו בעל הפטנט הבסיסי או בעל רשיון ייחודי, לבטל צו הארכה או לשנות את תקופת תוקפו, אם מצא כי קיימת עילה שעל פיה ניתן להתנגד למתן צו הארכה או להתנגד לענין תקופת תוקפו; דיני ההתיישנות לא יחולו על בקשת ביטול לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|64יא1|בקשות לביטול ולשינוי תקופת תוקף בעת הליכים משפטיים|תיקון: תשס״ו}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה לביטול צו הארכה או לשינוי תקופת תוקפו בזמן שתלוי ועומד בבית המשפט הליך בשל הפרת צו הארכה, לא ידון בה הרשם אלא ברשות בית המשפט; ניתנה הרשות, יחליט הרשם בבקשה לאחר שנתן לכל בעלי הדין באותו הליך הזדמנות להשמיע לפניו את טענותיהם.
{{ח:תת|(ב)}} נפתחו הליכים בבית משפט בשל הפרת צו הארכה, לאחר שהוגשה לרשם בקשה לביטול צו הארכה או לשינוי תקופת תוקפו, יוסיף הרשם לדון בבקשה, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת לענין זה.

{{ח:סעיף|64יב|פקיעת תוקפם של צו הארכה ושל הודעה על כוונה לתת צו הארכה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} צו הארכה או הודעה על כוונה לתת צו הארכה, יפקעו בכל אחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} ביום סיום התקופה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ט|בסעיף 64ט}}, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 64י|סעיף 64י}};
{{ח:תת|(2)}} אם בעל הפטנט הבסיסי לא שילם אגרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 64יג|סעיף 64יג}} – ביום תום המועד לתשלום האגרה כאמור;
{{ח:תת|(3)}} אם בוטל רישומו של התכשיר הרפואי הכולל את החומר – ביום ביטול הרישום;
{{ח:תת|(4)}} אם בוטל הפטנט הבסיסי, או תוקן כך שהחומר, תהליך הייצור, השימוש בחומר, התכשיר הרפואי המכיל את החומר או התהליך לייצורו, כולם ביחד, או שהציוד הרפואי, אינם מוגנים עוד על פי הפטנט – מיום שנכנס לתוקף הביטול או התיקון.

{{ח:סעיף|64יג|אגרות|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט בסיסי ישלם אגרות לענין צו ההארכה (להלן – אגרות צו הארכה), במועדים ובשיעורים שייקבעו בתקנות; לא שולמה האגרה, יפקע הצו במועד שנקבע לתשלום האגרה.
{{ח:תת|(ב)}} על אגרות לפי סעיף קטן (א) יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 57|סעיפים 57 עד 64}}, כשהמונח ”צו הארכה“ יבוא במקום ”הפטנט“ והמונח ”אגרות צו הארכה“ יבוא במקום ”אגרת חידוש“.

{{ח:סעיף|64יד||תיקון: תשנ״ח, תשס״ו}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|64טו|מועדים|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה למתן צו הארכה תוגש בדרך שנקבעה, לאחר תשלום אגרה, לא יאוחר מ־90 ימים מיום רישום התכשיר הרפואי לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|פקודת הרוקחים}}.
{{ח:תת|(א1)}} נמצא חסר או פגם בבקשה למתן צו הארכה, יודיע על כך הרשם למבקש, והמבקש ישלים את החסר או יתקן את הפגם בתוך חודשיים מיום ההודעה; לא השלים המבקש את החסר או לא תיקן את הפגם, בתוך התקופה האמורה, ידחה הרשם את הבקשה למתן צו הארכה.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם ישלים את בחינת הבקשה למתן צו הארכה, בתוך שישים ימים מהמועד לתחילת הבחינה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ה|בסעיף 64ה(א)}} או מהמועד שבו השלים המבקש את החסר או תיקן את הפגם כאמור בסעיף קטן (א1), לפי המאוחר.
{{ח:תת|(ג)}} הרשם ייתן את החלטתו בהתנגדות לעניין מתן צו הארכה או לעניין תקופת תוקפו, בתוך שנה מיום הגשת ההתנגדות.
{{ח:תת|(ד)}} בלי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 64ה|סעיף 64ה(ה)}} ועל אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 64ד|בסעיף 64ד(1)}}, הרשם ישלים את בחינת הבקשה כאמור בסעיף קטן (ב), ואם הוגשה התנגדות – ייתן את החלטתו לפי סעיף קטן (ג), ככל הניתן, לא יאוחר מתום תקופת הפטנט הבסיסי, והוא רשאי לשם כך לקצר כל מועד הקבוע {{ח:פנימי|פרק ד סימן ב1|בסימן זה}} או לפיו.

{{ח:סעיף|64טז|פרסום|תיקון: תשנ״ח, תשס״ו, תשע״א, תשע״ד}}
{{ח:ת}} הרשם יפרסם באינטרנט הודעה בדבר –
{{ח:תת|(1)}} הגשת בקשה למתן צו הארכה, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ג|בסעיף 64ג(ה)}};
{{ח:תת|(1א)}} כוונה ליתן צו הארכה והתקופה שבה יעמוד הצו בתוקף, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 64ה|בסעיף 64ה}};
{{ח:תת|(2)}} מתן צו הארכה ותקופת תוקפו;
{{ח:תת|(2א)}} ביטול צו הארכה או שינוי תקופת תוקפו;
{{ח:תת|(3)}} פקיעת צו הארכה או הודעה על כוונה ליתן צו הארכה;
{{ח:תת|(4)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תת|(5)}} הודעה על דחיית בקשה לצו הארכה או על ביטול הודעה על כוונה ליתן צו הארכה.

{{ח:סעיף|64יז||תיקון: תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ג|סימן ג׳: תיקון הפטנט}}

{{ח:סעיף|65|זכות לתיקון}}
{{ח:ת}} בעל פטנט רשאי לבקש תיקון פירוט הפטנט לשם הבהרה או סילוק שגיאה שנפלה בו או לשם צמצום תביעותיו.

{{ח:סעיף|66|תנאי לתיקון|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} הרשם ירשה תיקון, אם שוכנע שאין בו כדי להרחיב את היקף התביעות שבפירוט או כדי להוסיף לפירוט דברים שלא נזכרו בו בעיקרם מלכתחילה; דבר מתן הרשות לתקן יפורסם באינטרנט.

{{ח:סעיף|67|ההתנגדות לתיקון}}
{{ח:ת}} כל אדם רשאי להתנגד בפני הרשם למתן רשות לתקן פירוט; ההתנגדות תהא במסירת הודעה לרשם תוך שלושה חדשים מיום פרסום מתן הרשות לתקן.

{{ח:סעיף|68|עילות ההתנגדות}}
{{ח:ת}} אלה עילות ההתנגדות למתן רשות לתקן:
{{ח:תת|(1)}} קיימת סיבה שלפיה היה הרשם מוסמך שלא להתיר את התיקון;
{{ח:תת|(2)}} התיקון אינו משיג את המטרה שלמענה נתבקש.

{{ח:סעיף|69|תיקון טעויות סופר}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט רשאי לבקש תיקון של טעות סופר שנפלה בפירוט הפטנט, והרשם ירשה את התיקון אם שוכנע שהוא מתקן טעות סופר בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי מיזמתו ובהסכמת בעל הפטנט לתקן טעות סופר שמצא בפירוט.

{{ח:סעיף|70|בקשות לתיקון בעת הליכים משפטיים}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה לתיקון של פטנט בזמן שתלוי ועומד בבית המשפט הליך בשל הפרת אותו פטנט או ביטולו, לא ידון בה הרשם אלא ברשות בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} ניתנה הרשות, יחליט הרשם בבקשה לאחר שנתן לכל בעלי הדין באותו הליך הזדמנות להשמיע טענותיהם בפניו.
{{ח:תת|(ג)}} נפתחו הליכים בבית משפט בשל הפרת פטנט, לאחר שהוגשה לרשם בקשה לתיקון הפירוט, יוסיף הרשם לדון בבקשה, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת לענין זה.

{{ח:סעיף|71|רישום תיקון}}
{{ח:ת}} לא הוגשה התנגדות לתיקון, או הוגשה ונדחתה בהחלטת הרשם או בפסק דין סופי, או ניתנה רשות לתקן את הפירוט על ידי בית המשפט על פי {{ח:פנימי|סעיף 190|סעיף 190}}, ירשום הרשם את התיקון בפנקס, ומיום הרישום דין הפירוט המתוקן כאילו נתקבל כך מלכתחילה.

{{ח:סעיף|72|קבלת תיקון ראיה מכרעת לתקפו}}
{{ח:ת}} רישום התיקון הוא ראיה מכרעת לכך כי התיקון מותר לפי {{ח:פנימי|סעיף 66|סעיף 66}}, זולת אם הושג בתרמית.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ד|סימן ד׳: ביטול או מחיקת פטנט לפי בקשת בעל הפטנט|תיקון: תשנ״ה}}

{{ח:סעיף|73|סמכות לביטול פטנט|תיקון: תשנ״ה, תשע״א}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי, על פי בקשת כל אדם, לבטל פטנט, אם קיימת עילה שעל פיה ניתן להתנגד למתן פטנט.

{{ח:סעיף|73|מחיקה או ביטול פטנט לפי בקשת בעל הפטנט|תיקון: תשנ״ה, תשע״א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(החל מיום תחילתן של תקנות לפי סעיף קטן (ג){{ריק}}:}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט רשאי לבקש מהרשם למחוק או לבטל פטנט שניתן לו.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם יפרסם באינטרנט בקשה למחיקה או לביטול פטנט לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ג)}} הרואה עצמו נפגע על ידי בקשה למחיקה או לביטול פטנט לפי סעיף זה רשאי, בדרך שתיקבע, להגיש לרשם התנגדות תוך שלושה חודשים מיום פרסום הבקשה ואם הבקשה פורסמה יותר מפעם אחת – מיום הפרסום האחרון.
{{ח:תת|(ד)}} לא הוגשה התנגדות לפי סעיף קטן (ג), ימחק הרשם את הפטנט או יבטלו, הכל כפי שביקש בעל הפטנט.
{{ח:תת|(ה)}} הוגשה התנגדות והיא בוטלה, נדחתה או נתקבלה במקצתה בידי הרשם, בהחלטה אשר סיימה את הדיון בהליך שנערך בפניו, ימחק הרשם את הפטנט או יבטלו זולת אם הוגש ערעור על החלטת הרשם ונמסרה הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 35|בסעיף 35}}, לא יאוחר מהמועד שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 35|אותו סעיף}}.
{{ח:תת|(ו)}} הוגשה בקשה למחיקה או לביטול על ידי בעל הפטנט, אגב קיום הליכים בענין הפטנט בבית המשפט, יחליט הרשם אם למחוק את הפטנט או לבטלו; הוראות סעיפים קטנים (א) עד (ה) יחולו גם לענין בקשה לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ז)}} הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על ביטול הפטנט או על מחיקתו.

{{ח:סעיף|73א|תוקף ביטול או מחיקה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בוטל פטנט סופית על פי בקשת בעל הפטנט, ירשום הרשם את דבר הביטול בפנקס, ורואים את הפטנט כאילו לא ניתן.
{{ח:תת|(ב)}} נמחק פטנט סופית על פי בקשת בעל הפטנט, ירשום הרשם את דבר המחיקה בפנקס ורואים את הפטנט כאילו נמחק ביום הגשת הבקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 73|סעיף 73(א)}}.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן ה|סימן ה׳: ביטול פטנט לפי בקשת מי שאינו בעל הפטנט|תיקון: תשנ״ה}}

{{ח:סעיף|73ב|ביטול פטנט שלא על פי בקשת בעל הפטנט|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי על פי בקשת כל אדם שאיננו בעל הפטנט, לבטל פטנט אם מצא כי קיימת עילה שעל פיה ניתן להתנגד למתן הפטנט; דיני ההתישנות לא יחולו על בקשת ביטול לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|74|דיון הרשם בבקשה תלויה ועומדת בבית משפט|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה לרשם בקשה למחיקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|סימן ד׳}} או בקשה לביטול לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ד|סימן ד׳}} או לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ה|סימן זה}} בזמן שתלוי ועומד בבית משפט הליך בשל הפרת אותו פטנט או ביטולו, לא ידון בה הרשם אלא ברשות בית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} ניתנה רשות, יחליט הרשם בבקשה לאחר שנתן לכל בעלי הדין באותו הליך הזדמנות להשמיע בפניו טענותיהם.
{{ח:תת|(ג)}} נפתחו הליכים בבית המשפט בשל הפרת פטנט לאחר שהוגשה לרשם בקשה לביטולו או בקשה למחיקתו, יוסיף הרשם לדון בבקשה, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת לענין זה.

{{ח:סעיף|75|תוקף צו הביטול ורישומו}}
{{ח:תת|(א)}} צו הביטול לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ה|סימן זה}} ייכנס לתקפו בתום שלושים יום לאחר התקופה להגשת הערעור עליו; אך אם הוגש עליו ערעור, רשאי בית המשפט לעכב את כניסתו לתוקף או להתנות את הכניסה לתוקף או את העיכוב בתנאים שיראה.
{{ח:תת|(ב)}} בוטל פטנט סופית לפי {{ח:פנימי|פרק ד סימן ה|סימן זה}} או לפי {{ח:פנימי|סעיף 182|סעיף 182}}, ירשום הרשם את דבר הביטול בפנקס, ורואים את הפטנט כאילו לא ניתן.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: הבעלות בפטנטים}}

{{ח:סעיף|76|חזקת בעלות באמצאה}}
{{ח:ת}} מי שהגיש בקשה לפטנט רואים אותו כבעל האמצאה, כל עוד לא הוכח ההיפך.

{{ח:סעיף|77|בעלות משותפת}}
{{ח:תת|(א)}} אמצאה או פטנט אפשר שיהיו בבעלות משותפת של בני אדם אחדים.
{{ח:תת|(ב)}} היו לאמצאה או לפטנט בעלים אחדים, יראו אותם, לענין זכויותיהם בינם לבין עצמם, כבעלי חלקים שווים, אם לא נקבעה חלוקה אחרת בהסכם בכתב שביניהם או מכוח דין.

{{ח:סעיף|78|זכותו של שותף בפטנט}}
{{ח:ת}} כל אחד מן השותפים בבעלות על פטנט זכאי לנצל באופן סביר את האמצאה שהיא נושא הפטנט, אם אין הוראה אחרת בהסכמים בכתב שביניהם או מכוח הדין; אולם אם היה בניצול כאמור כדי למנוע ניצול כזה משותף אחר, הברירה בידי יתר השותפים לדרוש מהמנצל תמלוג ראוי או חלקם ברווחים שהפיק ממנו.

{{ח:סעיף|79|זכותו של רוכש מאחד השותפים בפטנט}}
{{ח:ת}} הרוכש בתום לב מאחד השותפים מוצר שיש עליו פטנט בבעלות משותפת או מוצר שנוצר בתהליך המוגן על ידי פטנט כאמור, רואים אותו כאילו רכש את המוצר מבעל פטנט יחיד; הטוען שהרכישה לא היתה בתום לב, עליו הראיה.

{{ח:סעיף|80|העברת בעלות בפטנט משותף}}
{{ח:ת}} כל אחד מן השותפים בפטנט רשאי להעביר את הבעלות על חלקו בלא הסכמת הבעלים האחרים, זולת אם הוסכם אחרת בין הצדדים ודבר ההסכם נרשם בפנקס.

{{ח:סעיף|81|סמכות בית המשפט להורות לשותפים}}
{{ח:תת|(א)}} על פי בקשת חלק מן השותפים בפטנט רשאי בית המשפט לצוות על יתר השותפים לעשות פעולות מסויימות לניצולו של הפטנט או של כל זכות שבו, או לתת רשיון עליו, או לכל ענין אחר הנוגע לפטנט, ורשאי בית המשפט להרשות אחד המבקשים לעשות את הפעולה במקום המשיבים, הכל בהתאם לבקשה ובתנאים שימצא לנכון.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו לפי סעיף זה –
{{ח:תתת|(1)}} הפוגע בזכויותיו או בחובותיו של נאמן בפשיטת רגל, כונס נכסים, מפרק, אפוטרופוס או מוציא לפועל של צוואה;
{{ח:תתת|(2)}} הסותר תנאי מתנאי הסכם שבכתב שבין השותפים בפטנט.

{{ח:סעיף|82|העברת אמצאות ופטנטים}}
{{ח:ת}} זכויות באמצאה ובפטנט ניתנות להעברה בכתב ועוברות מכוח דין.

{{ח:סעיף|83|תקפה של העברה כלפי צד שלישי}}
{{ח:ת}} העברת פטנט על פי הסכם אין לה תוקף כלפי שום אדם זולת הצדדים להסכם, אלא אם נרשמה לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|84|רשיון ניצול}}
{{ח:ת}} בעל פטנט רשאי ליתן בכתב רשיון, יחודי או לא יחודי, לניצול האמצאה שעליה ניתן הפטנט, ורשאי לעשות כן בעל אמצאה שעליה נתבקש פטנט.

{{ח:סעיף|85|רשיון יחודי}}
{{ח:ת}} רשיון יחודי בפטנט מעניק לבעליו זכות יחודית לפעול לפי {{ח:פנימי|סעיף 49|סעיף 49}} כאילו היה הוא בעל הפטנט ואוסר על בעל הפטנט לנצל בישראל את האמצאה נושא הפטנט.

{{ח:סעיף|86|רשיון לא יחודי}}
{{ח:ת}} רשיון לא יחודי בפטנט מעניק זכות לנצל את האמצאה נושא הפטנט בהיקף ולפי התנאים שנקבעו ברשיון.

{{ח:סעיף|87|רישום תנאי לתוקף}}
{{ח:ת}} אין תוקף לרשיון על פטנט כלפי שום אדם זולת הצדדים לרשיון, אלא אם נרשם לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|88|רשיון לניצול פטנט משותף}}
{{ח:תת|(א)}} רשיון לניצול פטנט שבבעלות משותפת לא יוענק אלא בהסכמת כל השותפים.
{{ח:תת|(ב)}} אין בסעיף זה כדי לגרוע מסמכות בית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 81|סעיף 81}}.

{{ח:סעיף|89|שעבוד פטנט}}
{{ח:ת}} בעל פטנט רשאי בכתב לשעבד את הפטנט או את ההכנסות ממנו או את שניהם, ובמידה שאין בחוק זה הוראות אחרות בנדון זה, יחול על השעבוד {{ח:חיצוני|חוק המשכון|חוק המשכון, תשכ״ז–1967}}.

{{ח:סעיף|90|רישום תנאי לתקפו של שעבוד}}
{{ח:ת}} שעבוד שניתן על פטנט, אין לו תוקף כלפי נושה אחר של בעל הפטנט, מפרק או נאמן בפשיטת רגל של בעל הפטנט, אלא אם נרשם בפנקס תוך עשרים ואחד יום מיום שנעשה, והוא כפוף לכל זכות אחרת בפטנט שהוענקה לפני מתן השעבוד ונרשמה כדין לפי חוק זה; אולם אם היה הפטנט חלק מנכסים ששועבדו בשעבוד צף על ידי חברה או אגודה שיתופית, בעלת הפטנט, אין חובה לרשום לפי סעיף זה את השעבוד הצף.

{{ח:סעיף|91|רשיון לניצול פטנט משועבד}}
{{ח:ת}} מתן רשיון לניצול פטנט הכפוף לשעבוד שאיננו שעבוד צף, טעון הסכמתו בכתב של בעל השעבוד.

{{ח:סעיף|92|מימוש שעבוד}}
{{ח:ת}} שעבוד על פטנט אינו ניתן למימוש אלא ברשות בית המשפט, והוא רשאי ליתן לבעל השעבוד כל סעד שימצא לנכון, ובין היתר – למנות כונס נכסים או להורות על מכירת הפטנט.

{{ח:סעיף|93|כוחו של כונס נכסים}}
{{ח:ת}} כונס הנכסים רשאי, בהסכמת בית המשפט, למכור את הפטנט או לתת רשיון לניצולו, ורשאי הוא, בכפוף להוראה של בית המשפט, לגבות את התמלוגים או התשלומים האחרים שבעל הפטנט זכאי להם מכוח היותו בעל הפטנט, בין שמועד פרעונם חל לפני שנתמנה כונס הנכסים ובין שחל לאחר מכן.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: סמכויות המדינה}}
{{ח:קטע3|פרק ו סימן א|סימן א׳: הסמכויות הדרושות להגנת המדינה}}

{{ח:סעיף|94|הגבלת פעולות הרשם לשם בטחון המדינה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הבטחון רשאי, בצו, אם ראה צורך בכך לשם הגנת המדינה, לרבות השמירה על סודותיה הבטחוניים, ולאחר התייעצות עם שר המשפטים –
{{ח:תתת|(1)}} להורות לרשם שיימנע מעשיית פעולה שהוא חייב או רשאי לעשותה לפי חוק זה בענין בקשה פלונית, או שידחה את עשייתה;
{{ח:תתת|(2)}} לאסור או להגביל פרסום או מסירת ידיעות בקשר לבקשה פלונית או בקשר למידע הכלול בה.
{{ח:תת|(ב)}} העתק הצו של שר הבטחון יימסר למבקש.

{{ח:סעיף|95|העברת בקשות מסויימות לשר הבטחון}}
{{ח:ת}} שר הבטחון רשאי להורות לרשם להעביר לאדם שקבע לכך העתק של בקשות מסוג פלוני, וכן רשאי הרשם להעביר לשר הבטחון בקשות שנושאיהן נראים לו נוגעים להגנת המדינה, או שהן מכילות סוד בטחוני, הכל כפי לאפשר לשר לשקול אם מן הראוי לתת לגביהן צו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 94|בסעיף 94}}; שר הבטחון יחליט בכל בקשה כאמור לא יאוחר מארבעה חדשים לאחר שהועברה, וכל עוד לא החליט או לא חלפה התקופה האמורה, הכל לפי הזמן הקצר יותר, לא יעשה הרשם כל פעולה בבקשות האמורות, למעט אישור הגשתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|סעיף 14}}.

{{ח:סעיף|96|ערר על צו הגבלת פעולות}}
{{ח:תת|(א)}} המבקש רשאי לערור על צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיף 94}} לפני ועדת ערר של שלושה שימנה שר המשפטים ובין חבריה יהיו שופט בית המשפט העליון, והוא יהיה יושב־ראש הועדה, ואדם שהמליץ עליו שר הבטחון.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על מינוי הועדה ועל מענה תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ג)}} הגשת הערר לא תעכב את ביצוע הצו.
{{ח:תת|(ד)}} ועדת הערר רשאית לאשר את הצו, לשנותו או לבטלו.

{{ח:סעיף|97|זכות לערר נוסף}}
{{ח:ת}} רשות ערר על צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיף 94}} נתונה למבקש כל זמן שהצו בתקפו והוא רשאי לחזור ולערור עליו גם לאחר שניתנה החלטה בערר, אם לדעתו נשתנו הנסיבות שהיו קיימות בעת מתן ההחלטה; אולם רשאית הועדה לחייב את המבקש בהוצאות, אם לדעתה לא היה מקום להגיש ערר נוסף.

{{ח:סעיף|98|הגבלת הזכות להגיש בקשת פטנט בחוץ־לארץ|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} אזרח ישראל, תושב קבוע בישראל, או אדם אחר החייב בנאמנות למדינה, לא יגיש מחוץ לישראל בקשה למתן פטנט על אמצאה שנושאה הוא נשק, תחמושת או שהיא בעלת ערך צבאי אחר, או על אמצאה {{ח:פנימי|סעיף 95|שסעיף 95}} דן בה ולא יגרום, במישרין או בעקיפין, להגשת בקשה כאמור, אלא באחת מאלה:
{{ח:תת|(1)}} קיבל על כך מראש היתר בכתב משר הבטחון;
{{ח:תת|(2)}} הגיש בישראל בקשה לגבי אותה אמצאה, וביום הגשת הבקשה עברו ששה חדשים ושר הבטחון לא נתן לגביה צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיף 94}}, או שנתן צו אך כבר אין הוא בר־תוקף.

{{ח:קטע3|פרק ו סימן ב|סימן ב׳: סמכויות בדבר אמצאות הנוגעות לאנרגיה הגרעינית}}

{{ח:סעיף|99|הגבלת פעולות בשטח האנרגיה הגרעינית|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ראה השר כי אמצאה שהוגשה עליה בקשת פטנט, חשובה לפיתוחו של השימוש באנרגיה גרעינית בישראל או שפרסום האמצאה עשוי לגרום נזק למחקר הגרעיני בישראל, רשאי הוא, בצו לאחר התייעצות עם שר המשפטים –
{{ח:תתת|(1)}} להורות לרשם שיימנע מעשיית פעולה שהוא חייב או רשאי לעשותה לפי חוק זה בענין הבקשה, או שידחה את עשייתה;
{{ח:תתת|(2)}} לאסור או להגביל פרסום או מסירת ידיעות בקשר לבקשה או בקשר למידע הכלול בה.
{{ח:תת|(ב)}} העתק של צו השר יימסר למבקש.

{{ח:סעיף|100|העברת בקשות מסויימות}}
{{ח:ת}} השר רשאי להורות לרשם להעביר לאדם שקבע לכך העתק של בקשות מסוג פלוני, וכן רשאי הרשם להעביר לשר העתק של בקשות שנראה לרשם כי מן הראוי ליתן לגביהן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 99|סעיף 99}}, הכל כדי לאפשר לשר לשקול אם מן הראוי לתת צו כאמור; השר יחליט בכל בקשה כאמור לא יאוחר מארבעה חדשים לאחר שהועברו לו הבקשות, וכל עוד לא החליט או לא חלפה התקופה האמורה, הכל לפי הזמן הקצר יותר, לא יעשה הרשם כל פעולה בבקשות האמורות, למעט אישור הגשתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|סעיף 14}}.

{{ח:סעיף|101|ערר על הגבלת פעולות}}
{{ח:תת|(א)}} המבקש רשאי לערור על צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 99|סעיף 99}} לפני ועדת ערר של שלושה שימנה שר המשפטים, ובין חבריה יהיו שופט בית־המשפט העליון, והוא יהיה יושב־ראש הועדה, ואדם שהמליץ עליו ראש הממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על מינוי הועדה ועל מענה תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ג)}} הגשת הערר לא תעכב את ביצוע הצו.
{{ח:תת|(ד)}} ועדת הערר רשאית לאשר את הצו, לשנותו או לבטלו.

{{ח:סעיף|102|זכות ערר נוסף}}
{{ח:ת}} רשות ערר על צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 99|סעיף 99}} נתונה למבקש כל זמן שהצו בתקפו, והוא רשאי לחזור ולערור עליו גם לאחר שניתנה החלטה בערר, אם לדעתו נשתנו הנסיבות שהיו קיימות בעת מתן ההחלטה; אולם רשאית הועדה לחייב את המבקש בהוצאות, אם לדעתה לא היה מקום להגיש ערר נוסף.

{{ח:סעיף|103|הגבלת הזכות להגיש בקשת פטנט בחוץ־לארץ|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} אזרח ישראל, תושב קבוע בישראל, או אדם אחר החייב בנאמנות למדינה, לא יגיש מחוץ לישראל בקשה למתן פטנט על אמצאה {{ח:פנימי|סעיף 100|שסעיף 100}} דן בה, ולא יגרום, במישרין או בעקיפין, להגשת בקשה כאמור, אלא באחת מאלה:
{{ח:תת|(1)}} קיבל על כך מראש היתר בכתב מהשר;
{{ח:תת|(2)}} הגיש בישראל בקשה לגבי אותה אמצאה, ומיום הגשת הבקשה עברו ששה חדשים והשר לא נתן לגביה צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 99|סעיף 99}}, או שנתן צו אך כבר אין הוא בר־תוקף.

{{ח:קטע3|פרק ו סימן ג|סימן ג׳: שימוש באמצאות לטובת המדינה}}

{{ח:סעיף|104|זכות המדינה לנצל אמצאה}}
{{ח:ת}} השר רשאי להתיר ניצול אמצאה על ידי משרדי הממשלה או על ידי מפעל או מוסד של המדינה, בין שכבר ניתן עליה פטנט ובין שלא ניתן, אך הוגשה בקשה למתן פטנט עליה, אם ראה השר שהדבר דרוש להגנת המדינה או לקיום הספקה או שירותים חיוניים.

{{ח:סעיף|105|זכות המדינה להתיר ניצול אמצאה}}
{{ח:ת}} השר רשאי, אם ראה שהדבר דרוש למטרות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 104|בסעיף 104}}, ליתן היתר לפיו גם לאדם הפועל על פי חוזה עם המדינה, כדי להבטיח או להקל את ביצועו של החוזה, ולצרכי המדינה בלבד.

{{ח:סעיף|106|הודעה על היתר ניצול}}
{{ח:ת}} עם מתן היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ו סימן ג|סימן זה}} יודיע השר לבעל האמצאה או לבעל הפטנט ולבעל הרשיון היחודי על מתן ההיתר ועל היקף השימוש שהותר, זולת אם הגנת המדינה דורשת לנהוג בדרך אחרת.

{{ח:קטע3|פרק ו סימן ד|סימן ד׳: חובת המדינה בפיצויים ותמלוגים}}

{{ח:סעיף|107|פיצוי בשל הגבלת פעולות}}
{{ח:ת}} ניתן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיף 94}} {{ח:פנימי|סעיף 99|או 99}} או לא ניתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיפים 98}} {{ח:פנימי|סעיף 103|או 103}}, ישלם אוצר המדינה לבעל האמצאה פיצוי בשיעור שנקבע בהסכם בין הצדדים, ובאין הסכם – על ידי הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|סעיף 109}}.

{{ח:סעיף|108|תמלוגים בעד שימוש בפטנטים על־ידי המדינה}}
{{ח:ת}} ניתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 104|הסעיפים 104}} {{ח:פנימי|סעיף 105|או 105}}, ישלם אוצר המדינה לבעל האמצאה, לבעל הפטנט או לבעל רשיון יחודי, לפי הענין, תמלוגים שנקבעו בהסכם בין הצדדים, ובאין הסכם – על ידי הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים.

{{ח:סעיף|109|ועדה לעניני פיצויים ותמלוגים}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ימנה ועדה לעניני פיצויים ותמלוגים שתכריע בתביעות לפיצויים ותמלוגים לפי {{ח:פנימי|פרק ו סימן ד|סימן זה}}; חברי הועדה יהיו שופט בית המשפט העליון, הרשם וחבר נוסף מתוך חבר המורים של מוסד להשכלה גבוהה, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המועצה להשכלה גבוהה|בחוק המועצה להשכלה גבוהה, תשי״ח–1958}}.

{{ח:סעיף|110|הנחיות לקביעת תמלוגים}}
{{ח:ת}} בבואה לקבוע תמלוגים, תשקול הועדה בין היתר את היקף הניצול שהותר ואת אופיו, ומותר לה להביא בחשבון תמלוגים שהותנה עליהם ברשיונות שתנאיהם דומים לתנאי ההיתר.

{{ח:סעיף|111|סמכות יחודית של הועדה}}
{{ח:ת}} לא יזדקק בית משפט או בית דין לענין הנתון לסמכותה של הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים, וכל החלטה שניתנה על ידי הועדה תהיה סופית.

{{ח:קטע3|פרק ו סימן ה|סימן ה׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|112|הגדרה}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק זה}}, ”השר“ – השר שקבעה הממשלה.

{{ח:סעיף|113|סדרי עבודתן של הועדות}}
{{ח:ת}} ועדת ערר, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 96|בסעיפים 96}} {{ח:פנימי|סעיף 101|ו־101}}, והועדה לעניני פיצויים ותמלוגים (להלן {{ח:פנימי|פרק ו סימן ה|בסימן זה}} – הועדות) יקבעו כל אחת לעצמה את סדרי עבודתן, במידה שלא נקבעו בחוק זה או על פיו.

{{ח:סעיף|114|אי־פומביות הדיון}}
{{ח:ת}} הדיון לפני הועדות לא יהיה פתוח לקהל, אלא אם הורתה כך הועדה לענין מסויים, ולא יפרסם אדם דבר על דיון שהתנהל בדלתיים סגורות אלא ברשות הועדה.

{{ח:סעיף|115|סמכויות הועדות}}
{{ח:תת|(א)}} הועדות יהיו מוסמכות –
{{ח:תתת|(1)}} להשיג כל עדות שבכתב או שבעל פה אשר יראו בה צורך;
{{ח:תתת|(2)}} להזמין כל אדם לבוא לפניהן להעיד או להגיש כל מסמך שברשותו, לחקרו ולדרוש ממנו כל מסמך שברשותו;
{{ח:תתת|(3)}} לכפות את התייצבותו של אדם שלא ציית להזמנה ולא הצטדק על כך להנחת דעתן, לצוות עליו לשלם את כל ההוצאות שנגרמו על ידי אי־ציותו להזמנה או כפיית התייצבותו, וכן לקנוס אותו בסכום כסף עד שבעים וחמש לירות;
{{ח:תתת|(4)}} לחייב כל עד להעיד בשבועה או בהן צדק בדרך הנהוגה בבית משפט;
{{ח:תתת|(5)}} לקנוס בסכום כסף עד שבעים וחמש לירות אדם שנדרש להעיד בשבועה או בהן צדק או להגיש מסמך וסירב לעשות כן ללא צידוק סביר, ובלבד שלא יידרש אדם להשיב על שאלה העלולה להפלילו ולא ייקנס על סירובו להשיב עליה;
{{ח:תתת|(6)}} לקבל כל ראיה שבכתב או שבעל פה, אף אם אינה קבילה במשפט אזרחי או פלילי;
{{ח:תתת|(7)}} לפסוק לאדם שהוזמן לבוא לישיבת ועדה סכום כסף שהוציא, לפי דעת הועדה, עקב בואו לישיבה.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים רשאית לצוות שישולם, עוד לפני מתן החלטתה הסופית, סכום הפיצויים או התמלוגים שאינו במחלוקת, כולו או מקצתו.

{{ח:קטע2|פרק ז|פרק ז׳: הגבלת זכויות בעל פטנט או ביטולן בשל טובת הציבור}}
{{ח:קטע3|פרק ז סימן א|סימן א׳: רשיונות כפיה}}

{{ח:סעיף|116|הגדרות}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ז סימן א|בסימן זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוצר נושא הפטנט“ – מוצר שניתן פטנט עליו או על התהליך לייצורו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל פטנט“ – לרבות בעל רשיון יחודי בפטנט.

{{ח:סעיף|117|סמכות ליתן רשיון כפיה}}
{{ח:תת|(א)}} שוכנע הרשם כי בעל פטנט מנצל לרעה את המונופולין שיש לו, רשאי הוא ליתן למי שהגיש לו בקשה על כך בדרך שנקבעה ושילם את האגרה שנקבעה רשיון לנצל את האמצאה נושא הפטנט.
{{ח:תת|(ב)}} לא יזדקק הרשם לבקשה לפי סעיף זה אלא אם הוגשה לאחר תום שלוש שנים מיום שניתן הפטנט או ארבע שנים מיום הגשת הבקשה לפטנט, הכל לפי המאוחר.

{{ח:סעיף|118|סמכות לדרוש הודעה בדבר ניצול האמצאה|תיקון: תש״ס}}
{{ח:תת|(א)}} כתום המועד האמור {{ח:פנימי|סעיף 117|בסעיף 117}} רשאי הרשם לדרוש מבעל פטנט כי יודיע לו בכתב, תוך ששים יום מיום הדרישה, אם הוא מנצל בישראל את האמצאה נושא הפטנט בדרך ייצור או בדרך ייבוא, את היקף הייצור או הייבוא ואת מקום הייצור.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם ידרוש את ההודעה לפי סעיף זה אם נתבקש לעשות כן לפי טופס שנקבע ואם שולמה האגרה שנקבעה.
{{ח:תת|(ג)}} לא השיב בעל הפטנט על הדרישה תוך ששים יום מיום הדרישה, או תוך תקופה נוספת שקבע הרשם, יראו בכך הודאה מצד בעל הפטנט כי הוא מנצל לרעה את המונופולין שיש לו בפטנט על האמצאה שלגביה נשלחה ההודעה.

{{ח:סעיף|119|ניצול מונופולין לרעה – מהו|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} רואים ניצול מונופולין שיש בפטנט כניצול לרעה, אם נתקיימה לגבי האמצאה או המוצר או התהליך שהם נושאי הפטנט אחת הנסיבות שלהלן, ובעל הפטנט לא הראה הצדק סביר לקיומה –
{{ח:תת|(1)}} אין מספקים בתנאים סבירים בישראל את מלוא הביקוש למוצר;
{{ח:תת|(2)}} התנאים שהתנה בעל הפטנט להספקתו של המוצר, או מתן רשיון לייצורו או לשימוש בו, אינם הוגנים בנסיבות הענין ואינם מתחשבים בטובת הכלל, והם נובעים בעיקר מעצם קיום הפטנט;
{{ח:תת|(3)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תת|(4)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תת|(5)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}

{{ח:סעיף|120||תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|121|רשיון לניצול פטנט מוקדם שתלוי בו גורלו של פטנט מאוחר|תיקון: תשנ״ה, תש״ס}}
{{ח:תת|(א)}} מקום שלא ניתן לנצל אמצאה שבפטנט (להלן – אמצאה מאוחרת), בלי להפר פטנט על אמצאה שתאריך בקשת הפטנט עליה מוקדם יותר (להלן – אמצאה מוקדמת) רשאי הרשם, אם ביקש זאת בעל הפטנט על האמצאה המאוחרת, ליתן לו רשיון לנצל את האמצאה המוקדמת במידה שהדבר דרוש לניצול האמצאה המאוחרת, ובלבד שיש באמצאה המאוחרת התקדמות טכנולוגית חשובה בעלת ערך כלכלי רב לעומת האמצאה המוקדמת.
{{ח:תת|(ב)}} היו האמצאה המוקדמת והאמצאה המאוחרת משמשות לאותה המטרה, יינתן הרשיון לפי סעיף קטן (א) בתנאי שבעל האמצאה המאוחרת יתן רשיון דומה לבעל האמצאה המוקדמת, אם ביקש זאת.
{{ח:תת|(ג)}} בבקשת פטנט שעליה נתבקש דין קדימה לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10(א)}}, דין תאריך הבקשה הקודמת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף 10(א)}} כדין תאריך בקשת הפטנט, לענין סעיף זה.
{{ח:תת|(ד)}} רשיון שניתן לבעל אמצאה מאוחרת לפי הוראות סעיף קטן (א) אינו ניתן להעברה, אלא אם כן מועברות, יחד עם הרשיון, הזכויות באמצאה המאוחרת.

{{ח:סעיף|122|גורמים שיש להתחשב בהם בעת מתן רשיון כפיה|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} הרשם בבואו לדון בבקשה למתן רשיון לפי {{ח:פנימי|סעיף 117|סעיף 117}} יתחשב, בין היתר, בגורמים אלה:
{{ח:תת|(1)}} יכלתו של המבקש לרפא את הפגם שבגללו נתבקש הרשיון;
{{ח:תת|(2)}} טובת הציבור המחייבת, דרך כלל, כי אמצאות, שניתן לנצלן בישראל בדרך ייצור או בדרך ייבוא, ינוצלו כך בהיקף הרחב ביותר בנסיבות הקיימות וללא דיחוי;
{{ח:תת|(3)}} הזכות לתמורה סבירה, בהתחשב בטבע האמצאה, בעד ניצול האמצאה שבפטנט;
{{ח:תת|(4)}} שמירת זכויותיו של מי שמנצל בישראל, בדרך ייצור או בדרך ייבוא, את האמצאה נושא בקשת הרשיון ושל מי שעוסק בפיתוחה של אותה אמצאה;
{{ח:תת|(5)}} טבע האמצאה, הזמן שחלף מאז ניתן הפטנט והצעדים שנוקטים בהם בעל הפטנט, או מי שבא מכוחו, לשם ניצול האמצאה שבפטנט בישראל בדרך ייצור או בדרך ייבוא.

{{ח:סעיף|123|הגבלת היקף רשיון הכפיה|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} יינתן בעיקר לאספקת צורכי השוק המקומי.

{{ח:סעיף|124|הזמנת הצטרפות להליכי בקשת רשיון כפיה|תיקון: תשע״א}}
{{ח:תת|(א)}} סמוך ככל האפשר לאחר הגשת הבקשה לרשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} יפרסם הרשם הודעה באינטרנט בדבר הגשת הבקשה, ובה יזמין להצטרף להליך כל אדם שיש לו ענין בבקשה או עלול להיפגע על ידי מתן הרשיון.
{{ח:תת|(ב)}} רצה אדם להצטרף להליך, יגיש על כך הודעה בדרך ובמועד שנקבעו וישלם את האגרה שנקבעה, ומשנעשה כן, יראו אותו כאילו הוא מבקש או משיב בהליך, לפי הענין.
{{ח:תת|(ג)}} סעיף זה בא להוסיף על הוראת {{ח:פנימי|סעיף 159|סעיף 159}} ולא לגרוע ממנו.

{{ח:סעיף|125|תחילת תקפו של רשיון כפיה}}
{{ח:ת}} תחילתו של רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} היא כעבור שלושים יום מיום מתן החלטת הרשם או ביום מאוחר יותר שקבע הרשם; הוגש ערעור על ההחלטה, רשאי בית המשפט לעכב את כניסתה לתוקף או לקבוע תנאים לה או לעיכובה.

{{ח:סעיף|126|תנאי רשיון|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} יהיה רשיון לא־יחודי, והרשם יקבע בעת מתן הרשיון את תנאיו, לרבות התמלוגים או תמורה אחרת שעל בעל הרשיון לשלם לבעל הפטנט, הכל כפי שהוא סביר ומתאים בנסיבות הענין ובהתחשב בעניניו הלגיטימיים של בעל הפטנט, ובין היתר יקבע הרשם –
{{ח:תת|(1)}} נסיבות שבהן יראו את הרשיון כבטל, או שבהן יבוטל או ישונו תנאיו;
{{ח:תת|(2)}} בהתחשב, בין השאר, בערך הכלכלי של הרשיון ושל הפטנט, את דרכי קביעת סכום התמלוגים או התמורה האחרת, מועד תשלומם ודרך תשלומם;
{{ח:תת|(3)}} דרכי סימון המוצר שנוצר על פי הרשיון.

{{ח:סעיף|126א|העברת רשיון בכפיה|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} רשיון שניתן לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} אינו ניתן להעברה, אלא אם כן מועבר, יחד עם הרשיון, אותו החלק של העסק או המוניטין הקשור לשימוש בפטנט.

{{ח:סעיף|127|עיון מחדש}}
{{ח:ת}} בעל פטנט שניתן לגביו רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}}, רשאי בדרך ובצורה שנקבעו לבקש מהרשם לחזור ולעיין ברשיון שניתן, משום שנשתנו הנסיבות שהיו קיימות בשעת מתן הרשיון או משום שבעל הרשיון הפר תנאי מתנאיו, והרשם רשאי לבטל את הרשיון או לשנות את תנאיו אם שוכנע שמן הדין לעשות כן.

{{ח:סעיף|128|רשיון כפיה דינו כדין רשיון בהסכם}}
{{ח:ת}} רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} ותנאיו, דינם כדין רשיון שניתן בהסכם שנערך בין בעל הפטנט וכל אדם העשוי להיות צד להסכם כאמור לבין בעל הרשיון.

{{ח:קטע3|פרק ז סימן ב|סימן ב׳: ביטול פטנטים בשל טובת הציבור}}

{{ח:סעיף|129|סמכות הרשם לבטל פטנטים}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם רשאי לבטל פטנט שלגביו ניתן רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} אם שוכנע כי לא היה במתן הרשיון כדי למנוע ניצול לרעה של המונופולין שהיה העילה למתן הרשיון.
{{ח:תת|(ב)}} לא יזדקק הרשם לבקשה לפי סעיף זה אלא אם הוגשה על ידי מי שכשיר לקבל את הרשיון ולאחר תום שנתיים מיום שניתן לראשונה רשיון לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} לגבי אותו פטנט.

{{ח:סעיף|130|תוקף צו ביטול}}
{{ח:ת}} ביטול פטנט לפי {{ח:פנימי|סעיף 129|סעיף 129}} ייכנס לתקפו כעבור ששים יום מיום מתן החלטת הרשם או ביום מאוחר יותר שקבע הרשם; הוגש ערעור על הביטול, רשאי בית המשפט לעכב את כניסתו לתוקף או לקבוע תנאים לה או לעיכובה.

{{ח:קטע2|פרק ח|פרק ח׳: אמצאות בשירות}}

{{ח:סעיף|131|הודעה על אמצאות}}
{{ח:ת}} עובד חייב להודיע למעבידו בכתב על כל אמצאה שהגיע אליה עקב שירותו או בתקופת שירותו, סמוך ככל האפשר לאחר שהמציא אותה, וכן על כל בקשת פטנט שהגיש.

{{ח:סעיף|132|אמצאות עקב שירות}}
{{ח:תת|(א)}} אמצאה של עובד, שהגיע אליה עקב שירותו ובתקופת שירותו (להלן – אמצאת שירות), תקום לקנין מעבידו, אם אין ביניהם הסכם אחר לענין זה, זולת אם ויתר המעביד על האמצאה תוך ששה חדשים מיום שנמסרה לו ההודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 131|סעיף 131}}.
{{ח:תת|(ב)}} הודיע העובד בהודעתו לפי {{ח:פנימי|סעיף 131|סעיף 131}} כי בהעדר תשובה נוגדת של המעביד, תוך ששה חדשים מיום מתן הודעת העובד, תקום האמצאה לקנין העובד, ולא נתן המעביד תשובה נוגדת כאמור, לא תקום האמצאה לקנין המעביד.

{{ח:סעיף|133|הכרעה בשאלת אמצאת שירות|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} התעורר סכסוך בשאלה אם אמצאה פלונית היא אמצאת שירות, רשאים העובד או המעביד לפנות לרשם שיכריע בשאלה.

{{ח:סעיף|134|תמורה בעד אמצאת שירות}}
{{ח:ת}} באין הסכם הקובע אם זכאי העובד לתמורה בעד אמצאת שירות, ובאיזו מידה ובאילו תנאים, ייקבע הדבר על ידי הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים שהוקמה לפי {{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳}}.

{{ח:סעיף|135|הנחיות לקביעת התמורה}}
{{ח:ת}} הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים בבואה להכריע לענין {{ח:פנימי|סעיף 134|סעיף 134}} תתחשב, בין היתר, בגורמים אלה:
{{ח:תת|(1)}} התפקיד בו הועסק העובד;
{{ח:תת|(2)}} טיב הקשר בין האמצאה לעבודת העובד;
{{ח:תת|(3)}} יזמתו של העובד באמצאה;
{{ח:תת|(4)}} אפשרויות הניצול של האמצאה וניצולה למעשה;
{{ח:תת|(5)}} הוצאות סבירות בנסיבות הענין שהוציא העובד להשגת הגנה על האמצאה בישראל.

{{ח:סעיף|136|עיון שנית}}
{{ח:ת}} הועדה לעניני פיצויים ותמלוגים תהא מוסמכת לחזור ולדון בהכרעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 134|סעיף 134}}, אם לדעתה נשתנו הנסיבות שהיו קיימות בעת מתן ההכרעה והיא נתבקשה לעשות כן; אולם רשאית הועדה לחייב את המבקש בהוצאות, אם לדעתה לא היה מקום לבקשה.

{{ח:סעיף|137|עובד המדינה חייב בהודעה על אמצאתו}}
{{ח:ת}} עובד המדינה, חייל, שוטר או עובד מפעל או מוסד של המדינה ששר המשפטים קבעו בצו, או אדם אחר המקבל את שכרו מאחד הגופים האלה, שהמציא אמצאה בתקופת שירותו או שתוך שנה לאחר תום תקופת שירותו המציא אמצאה בתחום תפקידו או בתחום פעילות היחידה שבה הועסק – יודיע עליה לנציב שירות המדינה (להלן – נציב השירות) או לעובד ציבור אחר כפי שנקבע; הודעה כאמור תימסר סמוך ככל האפשר לאחר ההמצאה, אך לא יאוחר מן המועד שהוא עומד להגיש בו את בקשת הפטנט עליה, ובדרך שנקבעה בהתייעצות עם שר האוצר.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הפטנטים (קביעת מפעלים ומוסדות לענין סעיף 137 לחוק)|צו הפטנטים (קביעת מפעלים ומוסדות לענין סעיף 137 לחוק), תשכ״ח–1968}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הפטנטים (מסירת הודעה על אמצאת פטנט על ידי עובדי מערכת הבטחון וחיילים)|תקנות הפטנטים (מסירת הודעה על אמצאת פטנט על ידי עובדי מערכת הבטחון וחיילים), תשכ״ט–1969}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הפטנטים (מסירת הודעה על אמצאת פטנט על-ידי עובד המדינה)|תקנות הפטנטים (מסירת הודעה על אמצאת פטנט על־ידי עובד המדינה), תש״ל–1969}}.}}

{{ח:סעיף|138|איסור על עובד מדינה להגיש בקשה בחוץ־לארץ}}
{{ח:ת}} אדם החייב במתן הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 137|סעיף 137}} לא יגיש מחוץ לישראל בקשת פטנט או בקשת הגנה אחרת על אמצאתו זולת – באחת מאלה:
{{ח:תת|(1)}} קיבל על כך מראש היתר מידי נציב השירות או מידי עובד ציבור אחר שהוסמך לכך;
{{ח:תת|(2)}} תוך ששה חדשים מיום שהודיע על אמצאתו לפי {{ח:פנימי|סעיף 137|סעיף 137}} לא נקבע כי זכויותיו באמצאה, כולן או מקצתן, עברו, על פי {{ח:פנימי|סעיף 132|סעיף 132}} או על פי הסכם, למדינה או למפעל או למוסד של המדינה שבו עבד.

{{ח:סעיף|139|חובת גילוי פרטים}}
{{ח:ת}} מי שמסר הודעה לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק זה}} וכן מי שהיה חייב במתן הודעה כאמור חייב לגלות למעביד בכל עת את כל פרטי האמצאה וכל פרט נוסף שיש לו חשיבות לענין {{ח:פנימי|סעיף 132|הסעיפים 132}}, {{ח:פנימי|סעיף 135|135}} {{ח:פנימי|סעיף 140|ו־140}}.

{{ח:סעיף|140|חובת סיוע בהשגת הגנה על אמצאת שירות}}
{{ח:ת}} מי שהמציא אמצאת שירות שהבעלות עליה, כולה או מקצתה, עברה למעבידו לפי {{ח:פנימי|סעיף 132|סעיף 132}} או על פי הסכם, חייב לעשות את כל הנדרש ממנו על ידי המעביד לשם קבלת הגנה על האמצאה, בכל מקום שהוא, לטובת המעביד, ולחתום על כל מסמך הדרוש לכך; לא עשה כן, רשאי הרשם להתיר למעביד לעשות כן, לאחר שנתן לעובד הזדמנות להשמיע את טענותיו.

{{ח:סעיף|141|חובת סודיות}}
{{ח:ת}} כל עוד לא הוגשה בקשת פטנט על אמצאת שירות, לא יגלו העובד, המעביד וכל אדם שהדבר נמסר לו בסוד, פרטים על האמצאה.

{{ח:קטע2|פרק ט|פרק ט׳: עורכי פטנטים}}

{{ח:סעיף|142|כשירות לרישום בפנקס עורכי פטנטים|תיקון: תש״ן, תשס״ו, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} זכאי להירשם בפנקס עורכי הפטנטים ולקבל רשיון עורך פטנטים מי שנתמלאו בו אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא תושב ישראל;
{{ח:תתת|(2)}} מתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוא רשום כמהנדס בפנקס המהנדסים והאדריכלים לפי {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים, תשי״ח–1958}};
{{ח:תתתת|(ב)}} הוא סיים מוסד להשכלה גבוהה כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המועצה להשכלה גבוהה|בחוק המועצה להשכלה גבוהה, תשי״ח–1958}}, באחד המקצועות המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}};
{{ח:תתתת|(ג)}} הוא סיים בחוץ לארץ מוסד להשכלה גבוהה או מוסד טכני גבוה, שאישר לענין זה שר המשפטים לאחר התייעצות במועצה להשכלה גבוהה, באחד המקצועות המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}};
{{ח:תתת|(3)}} עמד בבחינות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 143|בסעיף 143}} או שוחרר מהן;
{{ח:תתת|(4)}} התמחה בישראל לא פחות משנתיים במשרד עורך פטנטים העוסק במקצועו שלוש שנים לפחות, ברשות הפטנטים או במחלקת פטנטים של מפעל תעשייתי;
{{ח:תתת|(5)}} שילם את האגרה שנקבעה.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי להוסיף בצו, על המקצועות המנויים {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}}.

{{ח:סעיף|143|בחינה|תיקון: תשנ״ה, תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} המבקש להירשם בפנקס עורכי הפטנטים חייב לעמוד בבחינה בדרך שנקבעה, כדי להוכיח כי הוא בעל ידיעה נאותה בדיני הפטנטים, המדגמים, העיצובים וסימני המסחר בארץ ובארצות חוץ ובדינים אחרים השייכים לענין, הכל כפי שנקבע, וכי הוא שולט בשפה העברית ויש לו לפחות בשתי שפות נוספות ידיעות כדרוש לו לצורך עבודתו.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|(החל מיום כניסתן של תקנות לפי התיקון לסעיף קטן זה):}} המבקש להירשם בפנקס עורכי הפטנטים חייב לעמוד בבחינה בדרך שנקבעה, כדי להוכיח כי הוא בעל ידיעה נאותה בדיני הפטנטים, המדגמים, העיצובים וסימני המסחר בארץ ובארצות חוץ ובדינים אחרים השייכים לענין, הכל כפי שנקבע, וכי הוא שולט בשפה העברית ובעוד שפה אחת הדרושה לו לצורך עבודתו, כפי שנקבע.
{{ח:תת|(ב)}} הבחינה תיערך על ידי שנים או שלושה בוחנים, וביניהם לא יותר מאשר עורך פטנטים אחד, והם ייבחרו בכל מקרה על ידי שר המשפטים או על ידי מי שהשר מינה לכך מתוך רשימת בוחנים שקבע השר.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים רשאי לשחרר סוגי מועמדים מחובת בחינה, אם ניתן להוכיח, בדרך אחרת שנקבעה, שיש להם הידיעות הדרושות בבחינה לפי סעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|144|קיצור תקופת ההתמחות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים רשאי לקבוע כי סוגי מועמדים יהיו פטורים מחובת התמחות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 142|בסעיף 142(4)}}, כולה או מקצתה.

{{ח:סעיף|145|תשלום אגרה־תנאי לרישום}}
{{ח:ת}} מי שנרשם בפנקס עורכי הפטנטים יינתן לו רשיון עורך פטנטים, והוא יהא רשום בפנקס זה כל עוד ישלם במועדים שנקבעו את האגרה הקבועה.

{{ח:סעיף|146|ועדת משמעת}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ימנה, דרך כלל או לענין מסויים, ועדת משמעת של שלושה והם – אדם הכשיר להיות שופט, והוא יהיה יושב־ראש הועדה, ושני חברים נוספים שלפחות אחד מהם יהיה עורך פטנטים.

{{ח:סעיף|147|הגשת תלונה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} כל אדם רשאי להגיש לועדת המשמעת תלונה על עורך פטנטים.
{{ח:תת|(ב)}} לא מינה שר המשפטים ועדת משמעת דרך כלל, תוגש התלונה לשר המשפטים, והוא ימנה ועדה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 146|בסעיף 146}} ויעביר אליה את התלונה.

{{ח:סעיף|148|עבירות משמעת וענשיהן|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מצאה ועדת המשמעת שעורך פטנטים נכשל באחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הורשע בעבירה פלילית שיש עמה קלון;
{{ח:תתת|(2)}} הרשה להשתמש בשמו כעורך פטנטים לטובת אדם שאינו עורך פטנטים;
{{ח:תתת|(3)}} גילה חוסר יכולת, חוסר אחריות או רשלנות במילוי תפקידיו כעורך פטנטים;
{{ח:תתת|(4)}} התנהג בדרך בלתי הוגנת בעבודתו המקצועית או בדרך שאינה הולמת את המקצוע של עורך פטנטים;
{{ח:תתת|(5)}} הפר כלל מכללי האתיקה המקצועית –
{{ח:תת}} תנקוט נגדו אחד או יותר מאמצעים אלה:
{{ח:תתת}} התראה;
{{ח:תתת}} נזיפה;
{{ח:תתת}} קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}};
{{ח:תתת}} איסור לעסוק כעורך פטנטים לתקופה שלא תעלה על חמש שנים;
{{ח:תתת}} מחיקת שמו מן הפנקס.
{{ח:תת|(ב)}} החלטת ועדת המשמעת תהיה בכתב ותימסר למתלונן ולעורך הפטנטים בדרך שהיא תקבע.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת המשמעת רשאית להורות על פרסום האמצעים שנקטה נגד עורך פטנטים מסוים, בחלקם או במלואם, הן בציון שמו של עורך הפטנטים והן ללא ציון שמו, הכל כפי שתמצא לנכון.
{{ח:תת|(ד)}} נמחק שמו של עורך פטנטים מן הפנקס לפי סעיף זה, לא תידון בקשתו לרישום מחדש לפני הרשם אלא לאחר תום שבע שנים ממתן ההחלטה על כך ולאחר שהוכיח קיום נסיבות מיוחדות המצדיקות את חידוש הרישום; הרישום החדש טעון אישורה של ועדת המשמעת.

{{ח:סעיף|149|ערעור|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} עורך פטנטים רשאי לערער על החלטת ועדת המשמעת להטיל עליו עונש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 148|בסעיף 148}}, לרבות על החלטה לתת פרסום להחלטתה, לפני בית המשפט המחוזי, תוך שלושים יום מהיום שנמסרה לו הודעה על מתן ההחלטה, ומי שהגיש תלונה על עורך פטנטים לפי {{ח:פנימי|פרק ט|פרק זה}}, רשאי לערער כאמור על החלטת ועדת המשמעת או על דחייתה את תלונתו.

{{ח:סעיף|150|סדרי דין בועדת משמעת}}
{{ח:ת}} ועדת משמעת לא תשפוט עורך פטנטים ולא תגבה עדויות אלא בפניו ולאחר שהוזמן להתייצב לפניה והודיעו לו את דבר התלונה; לפני מתן ההחלטה תינתן לו הזדמנות להשמיע את דברו; לא התייצב עורך הפטנטים לפני הועדה לאחר שהוזמן שנית, רשאית הועדה לשפטו, לגבות עדויות ולדון בענין שלא בפניו ולהחליט בענין בלי שהשמיע דברו.

{{ח:סעיף|151|סמכויות ועדת המשמעת}}
{{ח:ת}} לועדת משמעת יהיו כל הסמכויות שיש לועדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 115|סעיף 115(א)}}.

{{ח:סעיף|152|ביצוע|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם ירשום בפנקס את עונש המשמעת שועדת המשמעת החליטה לנקוט נגד עורך פטנטים.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם לא יבצע את החלטת ועדת המשמעת כל עוד לא חלפה תקופת הערעור לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}}; הוגש ערעור לא יבצע הרשם את ההחלטה עד למתן פסק דינו של בית המשפט המחוזי.
{{ח:תת|(ג)}} הרשום בפנקס לפי סעיף זה יפורסם ברשומות אם החליטה על כך הועדה.

{{ח:סעיף|153|שמירת דינים}}
{{ח:ת}} הרשעת אדם בדין משמעתי לפי {{ח:פנימי|פרק ט|פרק זה}} או זיכויו אינם גורעים מן הסמכות להביא אדם לדין פלילי או לדין משמעתי אחר בגלל העילה ששימשה בסיס לדיון משמעתי לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|154|זכויות עורך פטנטים|תיקון: תשע״ב, תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} לעורך פטנטים תהיה זכות יחודית לעסוק בישראל בשכר בבקשות לפטנטים, למדגמים, לעיצובים ולסימני מסחר ובהכנת כל מסמך המוגש לרשם, לרשות או לרשות ההגנה על קניני התעשיה במדינה אחרת, ולייצג ולטפל בכל הליך לפני הרשם או ברשות.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף זה אינו פוגע בזכותו של עורך דין או של עובד המדינה בתחום תפקידו לעשות את הפעולות האמורות.

{{ח:סעיף|155|זכות ייצוג בבתי־משפט}}
{{ח:ת}} לעורך פטנטים תהיה, ברשות בית המשפט, הזכות לטעון בבית המשפט בשם בעל דין בהליכים לפי חוק זה, בכל ענין הנוגע לאמצאה או לפטנט ואינו נקודה משפטית, ובלבד שעורך הדין של אותו בעל דין נוכח אותה שעה.

{{ח:קטע2|פרק י|פרק י׳: הרשות והרשם|תיקון: תשע״ב}}

{{ח:סעיף|156|רשות הפטנטים|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב}}
{{ח:ת}} תוקם רשות שתיקרא רשות הפטנטים ושתבצע באמצעות הרשם, הבוחנים ויתר עובדיה את הפעולות שיוחדו לה בחוק זה, וגם –
{{ח:תת|(1)}} תתן ידיעות לקהל בענין פטנטים שניתנו;
{{ח:תת|(2)}} תקיים ספריה ושירות פרסום בענין פטנטים;
{{ח:תת|(3)}} תקיים את הקשר עם הארגונים הבין־לאומיים המטפלים בהגנה על הקנין התעשייתי.
{{ח:תת|(4)}} תקיים קשר עם מוסדות, בישראל או מחוץ לישראל, ובלבד שלא ייחתם חוזה עם מוסד כאמור אלא לפי הוראות כל דין, ושבחוזה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} נכלל גם סעיף בנוסח שאישר הרשם בדבר שמירה בסוד של כל בקשת פטנט ואי גילוי ידיעה.

{{ח:סעיף|157|הרשם|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} בראש הרשות יעמוד רשם הפטנטים שיתמנה על ידי שר המשפטים.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם יהיה אדם הכשיר להיות שופט של בית משפט מחוזי.
{{ח:תת|(ג)}} במילוי תפקידיו השיפוטיים לפי חוק זה לא יהא הרשם נתון לכל מרות זולת מרות החוק.

{{ח:סעיף|158|סגן הרשם|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים רשאי למנות סגן רשם.
{{ח:תת|(ב)}} סגן רשם יהיה אדם הכשיר להיות שופט של בית משפט מחוזי.
{{ח:תת|(ג)}} סגן רשם רשאי למלא כל תפקיד המוטל על הרשם לפי חוק זה, למעט תפקידים וסמכויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|סעיף 109}} ולפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳}}; סגן הרשם ימלא את תפקידיו לפי הוראות חוק זה ומוקנות לו, לשם מילוי תפקידיו, הסמכויות הנתונות לרשם בחוק זה.
{{ח:תת|(ד)}} כל פעולה שנעשתה כדין על ידי סגן רשם דינה, לענין חוק זה, כדין פעולה שנעשתה על ידי הרשם.

{{ח:סעיף|159|שימוש בסמכות על־ידי הרשם}}
{{ח:ת}} הרשם ישתמש בסמכות שניתנה לו לפי חוק זה לאחר שנתן הזדמנות לכל אדם העלול, לדעתו של הרשם, להיפגע מהחלטתו, להשמיע את טענותיו בפניו.

{{ח:סעיף|160|החלטות הרשם בכתב}}
{{ח:ת}} החלטה של הרשם תהיה בכתב ותימסר בדרך שנקבעה לכל מי שהיה צד להליכים שבהם ניתנה ההחלטה.

{{ח:סעיף|161|השגה על פעולות בוחן}}
{{ח:ת}} מותר להשיג על כל החלטה או פעולה של בוחן ולדרוש שהדבר יובא לפני הרשם.

{{ח:סעיף|162|דיון בהליכים על ריב}}
{{ח:תת|(א)}} בכל הליך על ריב המובא לפני הרשם לפי חוק זה יתן הרשם לצדדים הזדמנות להגיש ראיותיהם ולהביא טענותיהם בכתב ובעל פה, בדרך, בצורה, במועדים ובאופן שנקבעו.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי לצוות על תשלום הוצאות סבירות ולהורות מי מבעלי הדין ישלם את ההוצאות וכיצד ישולמו.
{{ח:תת|(ג)}} צו לפי סעיף קטן (ב) ניתן להוצאה לפועל כאילו היה פסק דין של בית משפט.

{{ח:סעיף|163|ראיות בפני הרשם}}
{{ח:תת|(א)}} בכפוף לכל הוראה שבחוק זה או בתקנות על פיו, תינתן העדות בפני הרשם בתצהיר שבכתב, והרשם יתיר לחקור את המצהיר חקירה שכנגד אם נתבקש לעשות כך ולא ראה טעם סביר שלא להרשות זאת.
{{ח:תת|(ב)}} בגביית עדות שבעל־פה, יהיו לרשם כל הסמכויות של בית משפט לענין השבעתם של עדים, קבלת הצהרה מהם וכפיית עדים להופיע בפניו ולענינים אחרים הקשורים בכך ובמסירת העדות.

{{ח:סעיף|164|הארכת מועדים|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ב, תשע״ב־2, תשע״ד}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם רשאי, אם ראה טעם סביר לכך, להאריך כל מועד הקבוע לפי חוק זה לעשייתו של דבר ברשות או לפני הרשם, חוץ מהמועדים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיפים 18(ב)(3)}} לעניין הגשת מסמכים על ידי אדם שאינו המבקש, {{ח:פנימי|סעיף 30|30}}, {{ח:פנימי|סעיף 56|56}}, {{ח:פנימי|סעיף 57|57}}, {{ח:פנימי|סעיף 61|61}}, {{ח:פנימי|סעיף 64ה|64ה(ה)(2)}}, {{ח:פנימי|סעיף 64ו|64ו}}, {{ח:פנימי|סעיף 64יג|64יג}}, {{ח:פנימי|סעיף 64טו|64טו(א)}}, {{ח:פנימי|סעיף 73|73(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 170|ו־170(ג)}}, אולם לענין {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}} –
{{ח:תתת|(1)}} לא יאריך הרשם את המועד הקבוע בו {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף קטן (א)(1)}} אלא אם כן שוכנע שהבקשה בישראל לא הוגשה במועד בשל סיבות שלמבקש ולבא־כוחו לא היתה שליטה עליהן ושלא ניתן היה למנען;
{{ח:תתת|(2)}} לא יאריך הרשם את המועד הקבוע בו {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף קטן (א)(2)}} אלא כל עוד לא קובלה הבקשה ואם שוכנע שנעשתה טעות בתום לב.
{{ח:תת|(א1)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(א2)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הרשם רשאי להאריך את המועד הקבוע {{ח:פנימי|סעיף 64טו|בסעיף 64טו(א1)}}, פעם אחת בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי להתנות את הארכת המועד בתנאים שימצא לנכון.
{{ח:תת|(ג)}} בקשה להארכת מועד ניתן להגיש בין בתוך המועד ובין לאחריו.
{{ח:תת|(ד)}} על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו־(ב) והוראות כל חוק אחר, כשהיום האחרון של התקופה הקבועה {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיף 10(א)(1)}} חל ביום שאינו יום עבודה תסתיים התקופה ביום העבודה הראשון שלאחר מכן; הוראה זו אינה גורעת מסמכות ההארכה מעבר למועד שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10(א)(1)}}.

{{ח:סעיף|165|סודיות מסמכי הרשות|תיקון: תשנ״ה, תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הרשם וכל עובד אחר ברשות, וכן כל אדם אחר שנמסרה לו ידיעה מכוח {{ח:פנימי|סעיף 18|הסעיפים 18(א)(5)}}, {{ח:פנימי|סעיף 95|95}}, {{ח:פנימי|סעיף 96|96}}, {{ח:פנימי|סעיף 100|100}}, {{ח:פנימי|סעיף 101|101}} {{ח:פנימי|סעיף 109|או 109}}, ישמרו בסוד כל בקשת פטנט וכל פרט אודותיה כל עוד לא פורסמה לגביה הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}} או לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}, לפי המוקדם, והוא כשאין הוראה אחרת בחוק זה.
{{ח:תת|(א1)}} הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על –
{{ח:תתת|(1)}} פרטים שפורסמו לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיף 16}};
{{ח:תתת|(2)}} דבר סירוב הרשם לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21}};
{{ח:תתת|(3)}} דבר ביטול הבקשה בידי המבקש, לפי {{ח:פנימי|סעיף 21ב|סעיף 21ב}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יגלה אדם כל ידיעה שהגיעה אליו אגב ביצוע חוק זה ואשר אינה פתוחה לעיון הציבור, זולת אם הדבר דרוש למילוי הוראות חוק זה או לשם הגשת תביעה פלילית לפיו.

{{ח:סעיף|166|פנקס הפטנטים|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} ברשות ינוהל פנקס הפטנטים ויירשמו בו הדברים הקבועים בחוק זה ופרטים נוספים שנקבעו או שהרשם ימצא לנכון לרשמם.
{{ח:תת|(ב)}} מסר אדם לרשות בהליך לפי חוק זה את מענו יהא זה המען למסירת הודעות ומסמכים, לכל ענין לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|166א|פרסום בקשות והודעות והעיון בהן|תיקון: תשע״א, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} בקשות והודעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיפים 16}}, {{ח:פנימי|סעיף 26|26}}, {{ח:פנימי|סעיף 58|58}}, {{ח:פנימי|סעיף 60|60}}, {{ח:פנימי|סעיף 64ג|64ג}}, {{ח:פנימי|סעיף 64ה|64ה}}, {{ח:פנימי|סעיף 64טז|64טז}}, {{ח:פנימי|סעיף 66|66}}, {{ח:פנימי|סעיף 73|73}}, {{ח:פנימי|סעיף 124|124}}, {{ח:פנימי|סעיף 170|170}}, יפורסמו באתר האינטרנט של הרשות, שיהיה נגיש לכלל הציבור בלא תשלום; הפרסום באתר האינטרנט ייעשה באופן שיבטיח את אמינות המידע המתפרסם כאמור, את זמינותו, את יכולת האחזור שלו והפקת פלט ממנו.
{{ח:תת|(ב)}} לשם אבטחת הבקשות וההודעות המתפרסמות באתר האינטרנט של הרשות, תעשה הרשות שימוש במערכות תוכנה וחומרה מהימנות המעניקות הגנה סבירה מפני חדירה, שיבוש, הפרעה או גרימת נזק למחשב או לחומר מחשב.
{{ח:תת|(ג)}} עותק של הבקשות וההודעות, כאמור בסעיף קטן (א), יישמר ויועמד לעיון הציבור על גבי נייר או על גבי חומר אחר, במקומות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} גנזך המדינה;
{{ח:תתת|(2)}} הספרייה הלאומית;
{{ח:תתת|(3)}} ספריית הכנסת;
{{ח:תתת|(4)}} ספריית משרד המשפטים;
{{ח:תתת|(5)}} משרדי הרשות.

{{ח:סעיף|167|מסמכי הרשות|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:ת}} כל המסמכים שבידי הרשות הנוגעים לבחינת בקשת פטנט על ידי הרשות או לתקפו של פטנט או לזכויות בו או לכל ענין אחר שיש בו להשפיע על תקפו של פטנט או על זכויות בו – למעט התכתבות פנימית בין עובדי הרשות בינם לבין עצמם ומסמכים אחרים שלגביהם נקבעו בתקנות הוראות אחרות – יישמרו ברשות שבע שנים לפחות מיום שפקע תקפו של הפטנט.

{{ח:סעיף|168|עיון לציבור וקבלת נסחים מאושרים|תיקון: תשע״ב, תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} הפנקס והמסמכים שיש לשמרם לפי {{ח:פנימי|סעיף 167|סעיף 167}} יהיו פתוחים לעיון הקהל; אולם מסמכים הנוגעים לבקשת פטנט שעדיין לא פורסמה לגביה הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}} או לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}, לפי המוקדם, לא יהיו פתוחים לעיון.
{{ח:תת|(ב)}} כל אדם יהא זכאי לקבל נסח מאושר בחותם הרשות מכל דבר שבפנקס או מהמסמכים הפתוחים לעיון לפי סעיף זה אם ביקש זאת בדרך שנקבעה ואם שילם את האגרה שנקבעה.

{{ח:סעיף|169|רישום העברת זכויות}}
{{ח:תת|(א)}} מי שהועברו לו זכויות בפטנט או באמצאה שהוגשה עליה בקשת פטנט, רשאי לבקש מהרשם לרשמו כבעל אותן זכויות, ואם הוכחה ההעברה להנחת דעתו של הרשם ושולמה האגרה שנקבעה – תירשם העברת הזכויות בפנקס או בתיק הבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים רשאי לקבוע דרכים למסירת פסקי דין שבהם נקבעה העברת זכויות בפטנט או באמצאה שעליה הוגשה בקשה לפטנט; קבע כך ונמסר לרשם פסק דין בדרך האמורה, ירשום הרשם את ההעברה שנקבעה בפסק הדין, על אף האמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|170|תיקון רשומות ומסמכים|תיקון: תשנ״ה, תשע״א, תשע״ב}}
{{ח:תת|(א)}} לפי בקשת אדם מעונין, שתוגש בדרך ובצורה שנקבעו, רשאי הרשם לתקן את הרשום בפנקס וכל מסמך שהוציא הוא או שהוגש לרשות, אם לדעתו אין הפנקס או המסמך משקפים את העובדות, והוא כשלא נקבעה דרך אחרת בחוק זה לעשיית התיקון.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה; אולם אם הוגשה הבקשה לתיקון בקשת פטנט או לתיקון מסמך הנוגע לה, לא יפרסם הודעה על הבקשה אלא לאחר הפרסום של קיבול בקשת הפטנט לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}.
{{ח:תת|(ג)}} כל אדם רשאי להגיש התנגדות לבקשת התיקון תוך שלושה חודשים מיום פרסום בקשת התיקון לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ד)}} סדרי הדין בהתנגדות לפי סעיף זה יהיו כסדרי הדין בהתנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30}}.

{{ח:סעיף|171|תיקון טעויות סופר|תיקון: תשע״ב}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי, אם נתבקש לעשות זאת בדרך ובצורה שנקבעה, לתקן טעות סופר שנפלה בפנקס או במסמך שהוציא הוא או הרשות.

{{ח:סעיף|172|תיקון פנקסים ביזמת הרשם}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי לתקן תיקון לפי {{ח:פנימי|סעיף 170|הסעיפים 170}} {{ח:פנימי|סעיף 171|ו־171}} גם מיזמתו הוא, לאחר שנתן לכל אדם, העלול לדעתו להיפגע מהתיקון, הזדמנות להשמיע את טענותיו.

{{ח:סעיף|172א|הטלת תפקידים שיפוטיים וקבלת סמכויות|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} השר רשאי להטיל על עובד המדינה שהוא עורך דין הכשיר להיות שופט מחוזי (להלן – פוסק בקנין רוחני) למלא כל תפקיד שיפוטי שעל הרשם למלא, או שהרשם מוסמך או רשאי לעשותו לפי הוראות חוק זה, למעט לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|סעיף 109}} {{ח:פנימי|פרק ז|ופרק ז׳}}, ובלבד שלענין קביעה או החלטה בדבר כשירות פטנט לרישום או אי כשירות פטנט לרישום, לרבות בדרך של התנגדות, לא יוטל תפקיד שיפוטי על פוסק בקנין רוחני אלא לאחר שהבקשה לרישום פטנט נבחנה בידי בוחן; לענין זה, העובדה כי הבקשה לפטנט מתייחסת לפטנט הרשום או שהוגשה לגביו בקשה לרישום פטנט במדינה שמחוץ לישראל, לא תהווה אסמכתא מספקת לבחינת הבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} פוסק בקנין רוחני שהוטל עליו תפקיד כאמור בסעיף קטן (א) ימלא את התפקיד לפי הוראות חוק זה ומוקנות לו, לשם מילוי תפקידו, הסמכויות הנתונות לרשם בחוק זה.
{{ח:תת|(ג)}} כל פעולה שנעשתה כדין בידי פוסק בקנין רוחני, שהוטל עליו תפקיד כאמור בסעיף קטן (א), דינה – לענין חוק זה, כדין פעולה שנעשתה בידי הרשם.

{{ח:סעיף|173|סייג לקבלת מסמכים המעידים על זכויות בפטנט}}
{{ח:תת|(א)}} כל מסמך או שטר שהועברו בהם פטנט או אמצאה שהוגשה עליה בקשה לפטנט או טובת הנאה באמצאה כאמור או בפטנט, לא יתקבל בבית משפט כראיה לזכות קנין באמצאה, בפטנט או בטובת הנאה בהם, אלא אם נרשמו לפי {{ח:פנימי|סעיף 169|סעיף 169}} או אם ראה בית המשפט טעם לעשות כן.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) יתקבלו מסמכים כאמור לראיה בכל דיון בדבר תיקון הפנקס על פי {{ח:פנימי|סעיף 170|סעיף 170}}.

{{ח:סעיף|174|זכות ערעור|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שרואה את עצמו נפגע על ידי החלטה של הרשם אשר סיימה את הדיון בהליך שנערך בפניו לפי חוק זה, לרבות החלטה שלא לשמעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 159|סעיף 159}}, רשאי לערער עליה לפני בית המשפט תוך המועד שנקבע.
{{ח:תת|(ב)}} מי שרואה את עצמו נפגע על ידי החלטה אחרת של הרשם לפי חוק זה, רשאי לערער עליה לפני בית המשפט, לאחר שניתנה לו רשות לכך מאת בית המשפט או מאת הרשם.
{{ח:תת}} לענין סעיף זה, ”החלטה אחרת“ – כל החלטה אחרת שאין בה כדי לסיים את הדיון בהליך שנערך בפני הרשם.

{{ח:סעיף|175|המשיבים בערעור}}
{{ח:ת}} כל אדם זולת המערער שהיה בעל דין בהליכים לפני הרשם יהיה המשיב בערעור; לא היה בעל דין אחר, יהיה הרשם המשיב.

{{ח:סעיף|176|דיון בדלתיים סגורות|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:ת}} ערעור על החלטת הרשם המסרב לקיבול בקשת פטנט לפני הפרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}} {{ח:פנימי|סעיף 26|או 26}}, לפי המוקדם, יהא נדון בדלתיים סגורות, אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת לפי בקשת המערער.

{{ח:סעיף|177|ראיות בערעור}}
{{ח:ת}} בית המשפט הדן בערעור רשאי לגבות ראיות, בין ראיות שכבר נגבו על ידי הרשם ובין אחרות, והוא רשאי לדרוש שראיות אלה יובאו בתצהיר או בדרך אחרת שיראה; הובאו ראיות בתצהיר, יחול {{ח:פנימי|סעיף 163|סעיף 163(א)}} בשינויים המחוייבים.

{{ח:קטע2|פרק יא|פרק י״א: הפרת פטנט}}

{{ח:סעיף|178|תביעות הפרה}}
{{ח:תת|(א)}} בעל פטנט או בעל רשיון יחודי – הם בלבד זכאים להגיש תביעה על הפרה.
{{ח:תת|(ב)}} בפטנט שבבעלות משותפת רשאי כל שותף להגיש תביעה על הפרה.
{{ח:תת|(ג)}} אם בעל הפטנט או חלק מן השותפים בפטנט או בעל רשיון יחודי לא הצטרפו כתובעים לתובענה על הפרה, יצורפו על ידי התובע כנתבעים.
{{ח:תת|(ד)}} מי שצורף כנתבע לפי סעיף זה ולא נטל חלק בהליכים, לא יחוייב בתשלום הוצאות.

{{ח:סעיף|179|המועד להגשת תביעות הפרה|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:ת}} אין להגיש תביעה על הפרה אלא לאחר שניתן הפטנט; אולם משהוגשה תביעה על הפרה, רשאי בית המשפט –
{{ח:תת|(1)}} להעניק פיצויים בעד ניצול אמצאה שנעשה לאחר יום הפרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}} ולפני יום הפרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}; פיצויים כאמור יהיו בגובה תמלוגים סבירים שהמפר היה חייב בתשלומם אילו היה ניתן לו רישיון לנצל את האמצאה בהיקף שבו נעשה הניצול כאמור; ואולם לא יינתנו פיצויים בעד ניצול אמצאה כאמור, אלא אם כן מצא בית המשפט כי הוא מהווה הפרה של הפטנט כפי שניתן ובתנאי שהאמצאה הנתבעת בפטנט זהה מבחינה מהותית לאמצאה שנתבעה בבקשה שפורסמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 16א|סעיף 16א}};
{{ח:תת|(2)}} להעניק סעד על הפרה שנעשתה לאחר יום הפרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}.

{{ח:סעיף|180|ניצול מוצר שחולט}}
{{ח:ת}} ניצול של מוצר שיש עליו פטנט והוא חולט כדין על ידי המדינה – אין בו משום הפרה.

{{ח:סעיף|181|ניצול פטנטים בכלי שיט, בכלי טיס ובכלי רכב זרים|תיקון: תשס״ב}}
{{ח:ת}} לא יראו כהפרה –
{{ח:תת|(1)}} ניצול אמצאה שיש עליה פטנט ישראלי בגופו של כלי שיט הרשום באחת מהמדינות החברות – פרט לישראל – במכונותיו, בחיבל שלו, במכשיריו ובשאר אבזריו, שעה שכלי השיט שוהה לשעה או באקראי במימי החופין של ישראל, ובלבד שהניצול הוא לצרכיו של כלי השיט בלבד;
{{ח:תת|(2)}} ניצול אמצאה שיש עליה פטנט ישראלי בבינוים או בהפעלתם של כלי טיס או כלי רכב קרקעיים הרשומים באחת מהמדינות החברות – פרט לישראל – או באבזרי כלי טיס או כלי רכב כאלה, שעה שהם שוהים בארץ לשעה או באקראי.

{{ח:סעיף|182|הגנה על הפרה|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ח, תשס״ו, תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} עילה שניתן על פיה להתנגד למתן פטנט תשמש הגנה טובה בתביעה על הפרה; קיבל בית המשפט את ההגנה, יצווה על ביטול הפטנט, כולו או מקצתו, לפי הענין.
{{ח:תת|(א1)}} עילה שניתן בשלה להתנגד למתן צו הארכה תשמש הגנה טובה בתביעה על הפרת צו הארכה; קיבל בית המשפט את ההגנה, יצווה על ביטול צו ההארכה.
{{ח:תת|(א2)}} עילה שניתן בשלה לקצר את תקופת תוקפו של צו הארכה תשמש הגנה טובה בתביעה על הפרת צו הארכה שנעשתה בתקופת הקיצור; קיבל בית המשפט את ההגנה, יצווה על קיצור תקופת תוקפו של צו הארכה; לענין זה ”תקופת הקיצור“ – התקופה שיש להפחית מתקופת תוקפו של צו הארכה בהתאם לעילת הקיצור.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|183|סעדים במשפטי הפרה}}
{{ח:תת|(א)}} בתביעה על הפרה זכאי התובע לסעד בדרך צו מניעה ולפיצויים.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט, בבואו לפסוק פיצויים, יתחשב במעשה ההפרה של הנתבע ובמצבו של התובע עקב מעשה זה, והוא רשאי להביא בחשבון, בין היתר –
{{ח:תתת|(1)}} הנזק הישיר שנגרם לתובע;
{{ח:תתת|(2)}} היקף ההפרה;
{{ח:תתת|(3)}} הרווחים שהפיק המפר ממעשה ההפרה;
{{ח:תתת|(4)}} דמי תמלוגים סבירים שהמפר היה חייב בתשלומם אילו ניתן לו רשיון לנצל את הפטנט בהיקף שבו נעשתה ההפרה.
{{ח:תת|(ג)}} נעשתה הפרה לאחר שבעל הפטנט או בעל הרשיון היחודי הזהיר עליה את המפר, רשאי בית המשפט לחייב את המפר בתשלום פיצויי עונשין, בנוסף לפיצויים שקבע לפי סעיף קטן (ב), ובלבד שלא יעלו על סכום אותם פיצויים.
{{ח:תת|(ד)}} נתבעו פיצויים, רשאי בית המשפט לחייב את הנתבע במתן דין וחשבון על היקף ההפרה; אולם בבואו לקבוע את שיעורם של הפיצויים, לא יהא בית המשפט כפות בדין וחשבון אלא רשאי לקבוע את שיעורם לפי כל נסיבות המקרה; הוראה זו אינה גורעת מתקנות סדרי הדין בדבר מתן חשבונות.

{{ח:סעיף|184|סייג להענקת פיצויים בפטנט שבוטל בחלקו}}
{{ח:ת}} בוטל חלק מפטנט שעל הפרתו הוגשה תביעה, אין בכך בלבד כדי לשלול מהתובע פיצויים על ההפרה; אולם רשאי בית המשפט שלא להעניק פיצויים אם התביעות שבפירוט של הפטנט המקורי לא נוסחו בתום לב או אם נוסחו שלא בצורה ברורה.

{{ח:סעיף|185|פיצויים בפטנט שפירוטו תוקן}}
{{ח:ת}} הופר פטנט לפני שניתנה רשות לתקן תביעה מתביעותיו שבפירוט ונתבעו פיצויים על ההפרה לאחר מתן רשות לתקן, רשאי בית המשפט שלא להביא בחשבון את מתן הרשות לתקן, אם התביעות שבפירוט של הפטנט המקורי לא נוסחו בתום לב או אם נוסחו שלא בצורה ברורה.

{{ח:סעיף|186|פיצויים בפטנט שחודש תקפו}}
{{ח:ת}} רשאי בית המשפט שלא לפסוק פיצויים על הפרת פטנט שנעשתה בתקופה שבין המועד לתשלום האגרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}} לבין תשלומה למעשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 57|סעיף 57}}.

{{ח:סעיף|187|הצהרה בדבר אי־הפרה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שיש בדעתו לנצל מוצר או תהליך כל שהוא, רשאי לבקש מבית המשפט הצהרה כי בניצול האמור אין משום הפרת פטנט פלוני שפורט בבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} בעל הפטנט ובעל רשיון יחודי עליו יהיו המשיבים בבקשה.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט לא יתן את ההצהרה אלא אם מסר המבקש לבעל הפטנט פרטים מלאים בדבר המוצר או התהליך שבהם הוא רוצה להשתמש, ביקש ממנו את ההצהרה שהוא מבקש עתה מבית המשפט והמשיב סירב לתיתה או לא נתן אותה תוך תקופה סבירה; אך לא ידחה בית המשפט בקשה מחמת זה בלבד שהוגשה בטרם עבר הזמן הסביר, לדעת בית המשפט, למתן ההצהרה על ידי המשיב.
{{ח:תת|(ד)}} הוצאות של בעלי הדין יוטלו על מבקש ההצהרה, זולת אם הורה בית המשפט הוראה אחרת.
{{ח:תת|(ה)}} בהליכים לפי סעיף זה לא תישמע הטענה כי הפטנט הוא חסר־תוקף, ומתן ההצהרה או הסירוב לתיתה אין בהם כדי לקבוע בשאלת תוקף הפטנט.

{{ח:סעיף|187א|אמצעי אכיפה|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} בהליכים לפי {{ח:פנימי|פרק יא|פרק זה}} יהיה בית המשפט רשאי לנקוט את אמצעי האכיפה המנויים {{ח:פנימי|סעיף 18ג|בסעיף 18ג}}.

{{ח:קטע2|פרק יב|פרק י״ב: שפיטה ועונשין}}

{{ח:סעיף|188|בית המשפט המוסמך לפי חוק זה}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט לענין חוק זה, זולת לענין תביעת הפרה, הוא בית המשפט המחוזי בירושלים; אולם שר המשפטים רשאי, בצו, להורות שהסמכות של בית משפט לפי חוק זה תהיה גם בידי בתי משפט מחוזיים אחרים שקבע.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הפטנטים (סמכות בית המשפט המחוזי בתל-אביב-יפו)|צו הפטנטים (סמכות בית המשפט המחוזי בתל־אביב־יפו), תשכ״ט–1969}} לפיו תהיה הסמכות של בית משפט לפי החוק נתונה גם בידי בית המשפט המחוזי בתל־אביב־יפו.}}
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט לענין תביעות הפרה הוא בית המשפט המחוזי שיש לו שיפוט בענין לפי כל דין אחר.

{{ח:סעיף|189|יועץ מדעי}}
{{ח:תת|(א)}} בהליכים לפי חוק זה רשאי בית המשפט למנות לו יועץ מדעי אשר יסייע לו בגביית הראיות וייעץ לו, אך לא יטול חלק במתן פסק הדין.
{{ח:תת|(ב)}} שכר היועץ המדעי ייקבע על ידי בית המשפט וישולם מאוצר המדינה.

{{ח:סעיף|190|רשות להורות על תיקון הפירוט}}
{{ח:ת}} בכל הליך על פי חוק זה רשאי בית המשפט, על פי בקשת בעל הפטנט, להורות על תיקון בפירוט, מן הטעמים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 65|בסעיפים 65}} {{ח:פנימי|סעיף 69|או 69}}, ויחולו לגביו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 66|הסעיפים 66}} {{ח:פנימי|סעיף 67|ו־67}} בשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|191|סמכויות בית המשפט בהעברת דיון לרשם}}
{{ח:ת}} נתן בית המשפט רשות לרשם לדון בבקשת תיקון לפי {{ח:פנימי|סעיף 70|סעיף 70}} או בבקשת ביטול לפי {{ח:פנימי|סעיף 74|סעיף 74}}, רשאי הוא לעכב את הדיון במשפט התלוי ועומד בפניו בענין אותו פטנט, לתקופה ובתנאים שקבע, אך כל בעל דין רשאי לפנות בכל עת לבית המשפט ולבקש שינוי צו העיכוב או ביטולו.

{{ח:סעיף|192|דין מתחזה כעורך פטנטים}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה דינם קנס 5000 לירות:
{{ח:תתת|(1)}} העושה פעולה שנתייחדה לפי חוק זה לעורך פטנטים שעה שאינו עורך פטנטים;
{{ח:תתת|(2)}} המתחזה כעורך פטנטים והוא אינו עורך פטנטים;
{{ח:תתת|(3)}} העושה בתקופה שבה הותלה רשיונו להיות עורך פטנטים פעולה שנתייחדה לפי חוק זה לעורך פטנטים.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף קטן (א)(1) לא יחול על עורך דין או על עובד מדינה במילוי תפקידו, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 154|בסעיף 154(ב)}}.

{{ח:סעיף|193|פעולות הפוגעות בבטחון המדינה או בכוחה הכלכלי וגילוי סודות|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} מי שפרסם או מסר ידיעות בניגוד להוראה שניתנה על פי {{ח:פנימי|סעיף 94|סעיפים 94}} {{ח:פנימי|סעיף 99|או 99}}, או שעבר על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיפים 98}}, {{ח:פנימי|סעיף 103|103}}, {{ח:פנימי|סעיף 114|114}}, {{ח:פנימי|סעיף 137|137}}, {{ח:פנימי|סעיף 138|138}} {{ח:פנימי|סעיף 165|או 165}}, דינו – מאסר שנתיים או קנס 20,000 לירות.
{{ח:תת|(ב)}} בתי המשפט בישראל מוסמכים לשפוט בעבירה על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיפים 98}}, {{ח:פנימי|סעיף 103|103}}, {{ח:פנימי|סעיף 138|138}} {{ח:פנימי|סעיף 165|ו־165}} שבוצעה בחוץ לארץ.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף זה באות להוסיף על כל דין אחר ולא לגרוע ממנו.

{{ח:קטע2|פרק יג|פרק י״ג: ביצוע ותקנות}}

{{ח:סעיף|194|ביצוע ותקנות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ח, תשע״א, תשע״ב}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו ובין היתר להסדיר בתקנות –
{{ח:תת|(1)}} סדרי רישום;
{{ח:תת|(2)}} סדרי דין בהליכים לפי חוק זה;
{{ח:תת|(3)}} צורת הבקשה והפירוט ודרכי הדגמת האמצאה בפירוט;
{{ח:תת|(4)}} האגרות שיש לשלמן בעד בקשות המוגשות לרשות או בעד פעולות הרשות, בעד רישום פטנטים וחידושם ובעד ענינים אחרים שייקבעו שיש לשלם בעדם אגרה;
{{ח:תת|(4א)|(א)}} האגרות שיש לשלמן:
{{ח:תתתת|(1)}} לפי {{ח:פנימי|פרק ג1|פרק ג׳1}};
{{ח:תתתת|(2)}} בעד פעולות הרשות בענינים אחרים שנקבע בתקנות כי יש לשלם בעדן אגרה;
{{ח:תתתת|(3)}} בעד פעולות שעל הרשות לבצע לפי האמנה כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 48א|בסעיף 48א}}, ובתנאי שנקבע באמנה האמורה כי אפשר לגבות בעבורן אגרות;
{{ח:תתת}} אגרות לפי פסקה זו יועברו לרשות;
{{ח:תתת|(ב)}} נהלים לתשלום האגרות הנדרשות לפי האמנה והמועדים לתשלומן;
{{ח:תת|(5)}} פרסומם ומכירתם של תקצירי פירוטים ושרטוטים מטעם הרשם, והסדרת פרסומים אחרים המבוצעים על ידי הרשות;
{{ח:תת|(6)}} הכנתם, הדפסתם, פרסומם ומכירתם של פירוטי פטנטים על ידי הרשות;
{{ח:תת|(7)}} סדרי רישומם של עורכי פטנטים ברשות;
{{ח:תת|(8)}} נהלים להגשת בקשה בינלאומית לפי {{ח:פנימי|פרק ג1|פרק ג׳1}} והטיפול בה;
{{ח:תת|(9)}} קביעת מועדים לתשלום אגרות ולעשיית פעולות הנדרשות לפי חוק זה;
{{ח:תת|(10)}} כללי אתיקה מקצועית לעורכי פטנטים;
{{ח:תת|(11)}} סדרי דין בבקשות למתן צו הארכה של פטנט, בהתנגדות למתן צו הארכה ובבקשות לביטול צו הארכה;
{{ח:תת|(12)}} דרכי מסירת הודעות לרשם על ידי בעל פטנט בסיסי שניתן עליו צו הארכה;
{{ח:תת|(13)}} האגרות שיש לשלמן בעד פעולות הרשות בענין צווי הארכה;
{{ח:תת|(14)}} פרסום הפנקס באתר האינטרנט של הרשות ופרסום באינטרנט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 166א|בסעיף 166א}}, וכן קביעת דרכי פרסום נוספות.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הפטנטים (נוהלי הרשות, סדרי דין, מסמכים ואגרות)|תקנות הפטנטים (נוהלי הרשות, סדרי דין, מסמכים ואגרות), תשכ״ח–1968}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הפטנטים (יישום האמנה בדבר שיתוף פעולה בעניני פטנטים)|תקנות הפטנטים (יישום האמנה בדבר שיתוף פעולה בעניני פטנטים), התשנ״ו–1996}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הפטנטים (הארכת תקופת הגנה – סדרי דין בבקשה לצו, בהתנגדות לצו ובבקשה לביטול)|תקנות הפטנטים (הארכת תקופת הגנה – סדרי דין בבקשה לצו, בהתנגדות לצו ובבקשה לביטול), התשנ״ח–1998}}.}}

{{ח:קטע2|פרק יד|פרק י״ד: תחילה והוראות מעבר}}

{{ח:סעיף|195|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה היא ביום ג׳ בניסן תשכ״ח (1 באפריל 1968) ומאותו יום ואילך לא תחול עוד {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|פקודת הפטנטים והמדגמים}} על מתן פטנטים, על אמצאות ועל תקפם; ואולם –
{{ח:תת|(1)}} פטנט שניתן לפני תחילתו של חוק זה, תחול עליו {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|הפקודה האמורה}} בכל הנוגע לכשירותו ולתקפו;
{{ח:תת|(2)}} פטנט לפי בקשה שנשלחה לגביה הודעה לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים#סעיף 10|סעיף 10 לפקודה}}, יינתן בדרך הקבועה {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|בפקודה}} ומשניתן תחול עליו פסקה (1);
{{ח:תת|(3)}} דין פנקס שנוהל לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|הפקודה}} כדין הפנקס המתנהל לפי חוק זה;
{{ח:תת|(4)}} מי שנתמנה להיות רשם לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|הפקודה}} רואים אותו כאילו נתמנה רשם לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|196|הוראת מעבר בדבר סוכני פטנטים}}
{{ח:ת}} מיום תחילתו של חוק זה לא יעסוק עוד ברישום פטנטים אלא מי שנרשם כעורך פטנטים לפי חוק זה, או עורך דין או עובד מדינה במילוי תפקידו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 154|בסעיף 154(ב)}}; אולם –
{{ח:תת|(1)}} יחיד שנרשם כסוכן פטנטים לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|פקודת הפטנטים והמדגמים}} זכאי להירשם כעורך פטנטים לפי חוק זה;
{{ח:תת|(2)}} יחיד שהוא שותף בפירמה הרשומה כסוכן פטנטים לפי {{ח:חיצוני|פקודת הפטנטים והמדגמים|הפקודה}}, ויחיד המועסק על ידי פירמה כאמור, זכאים להירשם כעורכי פטנטים לפי חוק זה אם עסקו בהיקף ניכר, להנחת דעתו של הרשם, בעבודה שנתייחדה בחוק זה לעורך פטנטים;
{{ח:ת}} ובלבד שביקשו להירשם כאמור בתקופה שבין פרסום חוק זה ברשומות ובין תחילת תקפו, ומשעשו כן לא יהיו חייבים באגרת רישום לפי {{ח:פנימי|סעיף 142|סעיף 142(5)}}.

{{ח:קטע2|תוספת 1|התוספת הראשונה|תיקון: תשס״ו, תשע״ד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 64א|סעיף 64א – ההגדרות ”מדינה מוכרת“ ו”מדינה אירופית מוכרת“}})}}}}
{{ח:קטע3|תוספת 1 חלק א|חלק א׳}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} ארצות הברית של אמריקה.

{{ח:קטע3|תוספת 1 חלק ב|חלק ב׳}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 1 חלק ב פרט 1}}
{{ח:ת}} איטליה;

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 1 חלק ב פרט 2}}
{{ח:ת}} בריטניה;

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 1 חלק ב פרט 3}}
{{ח:ת}} גרמניה;

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 1 חלק ב פרט 4}}
{{ח:ת}} ספרד;

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת 1 חלק ב פרט 5}}
{{ח:ת}} צרפת.

{{ח:קטע2|תוספת 2|התוספת השניה|תיקון: תש״ן, תשס״ו}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 142|סעיף 142}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 2 פרט 1}}
{{ח:ת}} הנדסה

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 2 פרט 2}}
{{ח:ת}} כימיה

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 2 פרט 3}}
{{ח:ת}} פיסיקה

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 2 פרט 4}}
{{ח:ת}} ביולוגיה

{{ח:סעיף*|(5)||עוגן=תוספת 2 פרט 5}}
{{ח:ת}} רוקחות

{{ח:סעיף*|(6)||עוגן=תוספת 2 פרט 6}}
{{ח:ת}} מדעי המחשב

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ב׳ באב תשכ״ז (8 באוגוסט 1967).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]