צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תש״ל–1970}}
{{ח:קטע3||צו בדבר קביעת שיעור הריבית המכסימלי}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תש״ל, 1261|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2538.pdf}}, {{ח:תיבה|1930|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2582.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״א, 1465|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2728.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ז, 459|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-3628.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 1808|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4133.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 767|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4579.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 1780|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4843.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 776|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6171.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ג, 471|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6223.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הריבית#סעיף 3|סעיף 3}} {{ח:חיצוני|חוק הריבית|לחוק הריבית, תשי״ז–1957}}, ולאחר התייעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תש״ל, תש״ם, תשס״ב}}
{{ח:ת}} בצו זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מילווה“, למעט –
{{ח:תתת|(1)}} מילווה שניתן במטבע־חוץ ולקבלתו ולתנאיו ניתנה רשות מאת המפקח על מטבע־חוץ לפי {{ח:חיצוני|חוק בנק ישראל|תקנות ההגנה (כספים), 1941}} (להלן – מילווה־חוץ);
{{ח:תתת|(2)}} מילווה שניתן מתוך כספי מילווה־חוץ, אם הרשות לקבלתו כאמור בפסקה (1) ניתנה בתנאי שהוא ישמש למתן המילווה האמור;
{{ח:תתת|(3)}} מילווה שנתנה חברה שעסקה או חלק מעסקה הוא מתן מילוות, מתוך כספים שקיבלה במטבע־חוץ או במטבע ישראלי הנובע מפדיון איגרות מדינת ישראל – מילווה העצמאות או איגרות מדינת ישראל – מילווה הפיתוח תמורת הקצאת מניות באותה החברה, אם המפקח על מטבע־חוץ נתן רשות לפי {{ח:חיצוני|חוק בנק ישראל|תקנות ההגנה (כספים), 1941}}, להקצאת המניות ולקבלת הכספים והתנה שהם ישמשו למתן המילווה האמור, או אם המפקח על מטבע־חוץ נתן אישור למילווה האמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מילווה צמוד־ערך“ – מילווה שסכומו, כולו או מקצתו, צמוד למדד יוקר המחיה או לעליית מחירו של כל דבר אחר, אך למעט מילווה צמוד לשער מטבע חוץ;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הסכום הנוסף“ – הסכום שלווה חייב לשלם עקב תנאי הצמידות נוסף לסכום הנקוב של המילווה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ריבית פיגורים“ – ריבית המשתלמת על סכום כלשהו בקשר עם מילווה שלא שולם במועד פרעונו, בעד התקופה שבין המועד שנקבע בתנאי המילווה לפרעונו של אותו סכום לבין מועד פרעונו בפועל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ריבית הפריים“ – ריבית בסיסית תעריפית ללקוחות מועדפים בעלי חשבון דביטורי.

{{ח:סעיף|2|שיעור ריבית מכסימלי למילווה צמוד ערך|תיקון: תשל״א, תשל״ז, תשמ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שיעור הריבית המכסימלי למילווה צמוד־ערך הוא שלושה עשר למאה לשנה; אולם למילווה שמקצתו בלבד צמוד־ערך, ונקבע בתנאיו שיעור ריבית הן לחלק המילווה הצמוד והן לחלק המילווה הבלתי צמוד, יחולו הוראות סעיף קטן זה רק לגבי חלק המילווה הצמוד.
{{ח:תת|(ב)}} מילווה שלפי תנאיו חייב הלווה אם יסלק אותו במועדו, לשלם רק חלק מהסכום הנוסף (להלן – החלק הנוסף), יראו כצמוד־ערך אותו חלק בלבד מסכום המילווה שיחסו אל כל סכום המילווה כיחס החלק הנוסף אל סך כל הסכום הנוסף.
{{ח:תת|(ג)}} מילווה צמוד־ערך (להלן – המילווה הראשון) שלפי תנאיו גם המלווה מקבל סכום מסויים כמילווה לתקופה מסויימת מאת הלווה (להלן – המילווה השני), יוקטן שיעור הריבית המכסימלי החל על המילווה הראשון לפי צו זה בעד אותה תקופה בחלק יחסי מאותו שיעור כיחס של סכום המילווה השני אל סכום המילווה הראשון.
{{ח:תת|(ד)}} מילווה צמוד־ערך שלפי תנאיו על הלווה לשלם ריבית בעד תקופה מסויימת מראש, דין הריבית ששולמה כאמור כדין מילווה שני כאמור בסעיף קטן (ג) שניתן לאותה תקופה.

{{ח:סעיף|2א|שיעור מכסימלי לריבית פיגורים במילווה צמוד ערך|תיקון: תש״ל, תשמ״ה, תשס״ב, תשס״ג}}
{{ח:תת|(א)}} שיעור ריבית הפיגורים המקסימלי למילווה צמוד ערך הוא שבעה עשר למאה לשנה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שיעור ריבית הפיגורים המכסימלי להלוואה שנתן תאגיד בנקאי, המובטחת במשכנתה על דירת מגורים, הוא השיעור הממוצע של ריבית הפריים בשלושת הבנקים הגדולים, בתוספת 6.5 נקודות אחוז; החשב הכללי במשרד האוצר או מי שהוא מינה לכך יפרסם, מפעם לפעם, את שיעור ריבית הפיגורים המכסימלי כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} היתה קרן ההלוואה או הריבית שבפיגור צמודה, בתקופת הפיגור, למדד המחירים לצרכן או למדד אחר או לשער מטבע חוץ כלשהו, תנוכה ההצמדה כאמור מתוך ריבית הפריים האמורה.

{{ח:סעיף|3|צבירת ריבית|תיקון: תשמ״ד}}
{{ח:ת}} צבירת ריבית מותרת באחד ממקרים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הריבית נתרבתה תקופה של חודש ימים לפחות;
{{ח:תת|(2)}} הריבית שולמה על איגרות חוב שאישרה לענין זה ועדת הכספים של הכנסת;
{{ח:תת|(3)}} הריבית שולמה על פקדון שלגביו ניתן צו בדבר זיכוי, הנחה או פטור ממס על פי {{ח:חיצוני|חוק לעידוד החסכון (ערבות למילוות והנחות ממס הכנסה)#סעיף 5|סעיף 5 לחוק לעידוד החסכון (ערבות למילוות והנחות ממס הכנסה), תשט״ז–1956}}.

{{ח:סעיף|4|ביטול והוראות מעבר|תיקון: תש״ל}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:חיצוני|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי) (תשי"ז)|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תשי״ז–1957}}, {{ח:חיצוני|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי) (תשי"ח)|וצו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תשי״ח–1958}} – בטלים; אולם על מילוות שניתנו לפני תחילתו של צו זה יוסיפו לחול הצווים האמורים כאילו לא בוטלו ולא יחול עליהם צו זה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 2א|סעיף 2א}} גם על מילווה צמוד ערך שניתן לפני תחילתו של צו זה;
{{ח:תתת|(2)}} שיעור ריבית הפיגורים המכסימלי למילווה שאינו צמוד ערך שניתן לפני תחילתו של צו זה הוא ששה עשר למאה לשנה,
{{ח:תת}} ובלבד שהוראות סעיף קטן זה יחולו רק על אותה ריבית פיגורים המשתלמת בעד התקופה שלאחר יום תחילתו של צו זה.

{{ח:סעיף|5|השם}}
{{ח:ת}} לצו זה ייקרא ”צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תש״ל–1970“.

{{ח:חתימות|י״ז באדר ב׳ תש״ל (25 במרס 1970)}}
* '''פנחס ספיר'''
שר האוצר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]