חוק חופשה שנתית

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק חופשה שנתית, תשי״א–1951}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000658}} {{ח:תיבה|ס״ח תשי״א, 234|חוק חופשה שנתית|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208368.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ז, 134|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208370.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ה, 214|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208369.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ז, 100|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208371.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ט, 78|חוק בית הדין לעבודה|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_211655.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 96|תיקון מס׳ 2 לחוק שירות עבודה בשעת חירום|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209575.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 151|תיקון מס׳ 18 לחוק בית הדין לעבודה|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210695.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 95|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300447.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 224|תיקון מס׳ 8|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_301000.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 10|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299996.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 514|חוק שירות המילואים|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300745.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 510|תיקון מס׳ 11|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301032.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ג, 205|תיקון מס׳ 12|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301540.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 575|תיקון מס׳ 13|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_303808.pdf}}, {{ח:תיבה|603|חוק להחלפת המונח מעביד (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_306572.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 574|תיקון מס׳ 15 והוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_321785.pdf}}, {{ח:תיבה|1093|תיקון מס׳ 55 לחוק עבודת נשים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_347844.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק 1|פרק ראשון: מבוא}}

{{ח:פנימי|פרק 2|פרק שני: החופשה}}

{{ח:פנימי|פרק 3|פרק שלישי: תשלומים}}

{{ח:פנימי|פרק 4|פרק רביעי: קרנות חופשה}}

{{ח:פנימי|פרק 5|פרק חמישי: ביצוע וענשים}}

{{ח:פנימי|תוספת|תוספת}}

{{ח:קטע2|פרק 1|פרק ראשון: מבוא}}

{{ח:סעיף|1|פירושים|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”החופשה“ פירושו – חופשה שנתית המגיעה לעובד על פי חוק זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מפקח עבודה“ פירושו – מפקח, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק ארגון הפיקוח על העבודה#סעיף 2|בפקודת מחלקת העבודה, 1943}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עובד בשכר“ פירושו – עובד שגמול עבודתו, כולו או חלקו, משתלם שלא על בסיס של חודש או תקופה ארוכה מזו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קרן חופשה“ פירושה – קרן חופשה ששר העבודה הקימה או הסמיכה על פי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שנת עבודה“ פירושו – פרק זמן של שנים עשר חודש, שתחילתו אחד בינואר של כל שנה.

{{ח:קטע2|פרק 2|פרק שני: החופשה}}

{{ח:סעיף|2|הזכות לחופשה}}
{{ח:ת}} כל עובד זכאי לחופשה שתינתן לפי הוראות חוק זה.

{{ח:סעיף|3|אורך החופשה|תיקון: תשכ״ה, תשכ״ז, תשע״ד־2, תשע״ו}}
{{ח:תת|(א)}} אורך החופשה לכל שנת עבודה אצל מעסיק אחד או במקום עבודה אחד הוא:
{{ח:תתת|(1)}} בעד כל אחת מ־5 השנים הראשונות – 16 יום;
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(3)}} בעד השנה השישית – 18 יום;
{{ח:תתת|(4)}} בעד השנה השביעית – 21 יום;
{{ח:תתת|(5)}} בעד השנה השמינית ואילך – יום נוסף לכל שנת עבודה עד לחופשה של 28 יום;
{{ח:תת}} אך שר העבודה רשאי לקבוע, בתקנות, לעבודה מסויימת חופשה ארוכה מזו, אם ראה צורך בכך מטעמים שבבריאות העובד או שבנסיבות העבודה; בימי החופשה לא ייכלל אלא מנוחה שבועית אחת לכל שבעה ימי חופשה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (חופשה מוארכת)|תקנות חופשה שנתית (חופשה מוארכת), תשכ״ד–1963}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} היה הקשר המשפטי שבין העובד ובין המעסיק קיים כל שנת העבודה, והעובד עבד באותה שנה –
{{ח:תתת|(1)}} לפחות 200 ימים – יהיה מספר ימי החופשה כאמור בסעיף קטן (א);
{{ח:תתת|(2)}} פחות מ־200 ימים – יהיה מספר ימי החופשה חלק יחסי ממספר הימים שלפי סעיף קטן (א), כיחס מספר ימי העבודה בפועל אל המספר 200; חלק של יום חופשה לא יובא במנין.
{{ח:תת|(ג)}} היה הקשר המשפטי שבין העובד ובין המעסיק קיים בחלק משנת העבודה, והעובד עבד בתוך אותו חלק שנה –
{{ח:תתת|(1)}} לפחות 240 ימים – יהיה מספר ימי החופשה כאמור בסעיף קטן (א);
{{ח:תתת|(2)}} פחות מ־240 ימים – יהיה מספר ימי החופשה חלק יחסי ממספר הימים שלפי סעיף קטן (א), כיחס מספר ימי העבודה בפועל אל המספר 240; חלק של יום חופשה לא יובא במנין.

{{ח:סעיף|4|עובד זמני בשכר|תיקון: תשל״ו, תשס״ח, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}} אינו חל על עובד בשכר שעבד פחות מ־75 ימים רצופים, אצל מעסיק אחד או במקום עבודה אחד, בין בשנת עבודה אחת ובין בשתי שנות עבודה רצופות. לעובד כאמור תשולם תמורת חופשה, כמפורש {{ח:פנימי|פרק 3|בפרק השלישי}}.
{{ח:תת|(ב)}} לענין סעיף קטן (א) רואים ימי עבודה כרצופים, אפילו חלה הפסקה בעבודה מחמת –
{{ח:תתת|(1)}} שירות מילואים לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות המילואים|חוק שירות המילואים, התשס״ח–2008}};
{{ח:תתת|(2)}} יום המנוחה השבועית או חג שאין עובדים בהם, אם על פי חוק ואם על פי הסכם או נוהג, וכן אחד במאי;
{{ח:תתת|(3)}} חופשה על פי חוק זה וכל חופשה או פגרה שניתנה לעובד על פי חוק או בהסכמת המעסיק, בין בשכר ובין שלא בשכר;
{{ח:תתת|(4)}} שביתה או השבתה;
{{ח:תתת|(5)}} תאונה או מחלה;
{{ח:תתת|(6)}} ימי אבל במשפחה שמטעמי דת או נוהג לא עבד בהם העובד;
{{ח:תתת|(7)}} הפסקה ארעית ללא הפסקת יחסי עבודה;
{{ח:תתת|(8)}} אימון לשירות עבודה לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות עבודה בשעת חירום|חוק שירות עבודה בשעת חירום, תשכ״ז–1967}}.

{{ח:סעיף|5|חישוב ימי החופשה|תיקון: תשס״ח, תשע״ו־2}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה הימים שלא יובאו במנין ימי החופשה;
{{ח:תתת|(1)}} הימים בהם שירת העובד שירות מילואים לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות המילואים|חוק שירות המילואים, התשס״ח–2008}};
{{ח:תתת|(2)}} ימי חג שאין עובדים בהם, אם על פי חוק ואם על פי הסכם או נוהג – להוציא ימי המנוחה השבועית;
{{ח:תתת|(3)}} ימי תקופת לידה והורות;
{{ח:תתת|(4)}} הימים שבהם אין העובד מסוגל לעבוד מחמת תאונה או מחלה;
{{ח:תתת|(5)}} ימי אבל במשפחה, שמטעמי דת או נוהג אין העובד עובד בהם;
{{ח:תתת|(6)}} ימי שביתה או השבתה;
{{ח:תתת|(7)}} ימי הודעה מוקדמת לפיטורים, אלא אם עלו על ארבעה עשר ובמידה שעלו.
{{ח:תת|(ב)}} חלו ימים מן האמורים בסעיף קטן (א) בימי החופשה, יראו את החופשה כנפסקת לאותם הימים, ויש להשלימה ככל האפשר תוך אותה שנת עבודה.

{{ח:סעיף|6|מועד החופשה|תיקון: תשס״ב, תש״ע, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} החופשה תינתן בחודש האחרון של שנת העבודה שבעדה היא ניתנת, או במשך שנת העבודה שלאחריה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף הוראות סעיף קטן (א), רשאי עובד לקחת יום אחד מן החופשה במהלך שנת העבודה שבעדה היא ניתנת במועד שיבחר ויום אחד נוסף באחד מהימים המנויים {{ח:פנימי|תוספת|בתוספת}}, ואולם אין ברשימת הימים כאמור כדי לפגוע בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}}, ובלבד שהודיע על כך למעסיקו 30 ימים מראש לפחות.
{{ח:תת|(ג)}} שר התעשייה המסחר והתעסוקה רשאי, בצו, להוסיף על רשימת הימים המנויים {{ח:פנימי|תוספת|בתוספת}}.

{{ח:סעיף|7|צבירת החופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} אין החופשה ניתנת לצבירה; ואולם רשאי העובד בהסכמת המעסיק, לקחת רק שבעה ימי חופשה לפחות ולצרף את היתרה לחופשה שתינתן בשתי שנות העבודה הבאות.
{{ח:תת|(ב)}} שר העבודה רשאי, בתקנות, לאסור צבירת חופשה אם, לדעתו, בריאות העובד או הנסיבות בהן העבודה נעשית מחייבים כי כל החופשה תינתן לעובד מדי שנה בשנה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (חופשה מוארכת)|תקנות חופשה שנתית (חופשה מוארכת), תשכ״ד–1963}}.}}

{{ח:סעיף|8|רציפות החופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} החופשה תהיה רצופה, אלא שבהסכמת העובד והמעסיק ובאישור ועד העובדים במקום, אם ישנו, אפשר לחלקה, ובלבד, שפרק אחד ממנה יהיה לפחות שבעה ימים.

{{ח:סעיף|9|תחילת החופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} תאריך תחילת החופשה ייקבע לפחות ארבעה עשר יום מראש, ומשנקבע התאריך, ירשום אותו המעסיק בפנקס המתנהל על פי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}, אם הוא חייב לנהל פנקס כזה.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף זה אינו חל על חלקי חופשה של פחות משבעה ימים.

{{ח:קטע2|פרק 3|פרק שלישי: תשלומים}}

{{ח:סעיף|10|דמי החופשה|תיקון: תשכ״ז, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} המעסיק חייב לשלם לעובד בעד ימי החופשה דמי חופשה בסכום השווה לשכרו הרגיל.
{{ח:תת|(ב)}} השכר הרגיל לענין סעיף זה הוא –
{{ח:תתת|(1)}} לגבי עובד שגמול עבודתו, כולו או חלקו, משתלם על בסיס של חודש או תקופה ארוכה מזו – שכר העבודה שהעובד היה מקבל בעד אותו פרק זמן אילו לא יצא לחופשה והוסיף לעבוד;
{{ח:תתת|(2)}} לגבי עובד בשכר – שכר העבודה היומי הממוצע כפול במספר ימי החופשה; שכר העבודה היומי הממוצע הוא הסכום היוצא מחילוק שכר רבע השנה שקדמה לחופשה למספר תשעים; היו ברבע השנה כאמור חדשי עבודה לא־מלאה, יחושב השכר היומי הממוצע לפי רבע השנה של העבודה המלאה ביותר שבשנים עשר החדשים שקדמו לחופשה, הכל לפי בחירת העובד.
{{ח:תת|(ג)}} שכר עבודה לענין סעיף (ב) הוא כל תמורה, בכסף או בשווה כסף, המשתלמת לעובד על ידי המעסיק בעד שעות העבודה הרגילות, זולת אם נקבע אחרת בהסכם קיבוצי שאושר לענין זה על ידי שר העבודה. סכום המשתלם לעובד לכיסוי הוצאות מיוחדות שאינן קיימות בעת החופשה, אין רואים אותו כחלק משכר העבודה.

{{ח:סעיף|11|המועד לתשלום דמי החופשה}}
{{ח:ת}} דמי החופשה ישולמו לכל המאוחר ביום שבו היו משלמים לעובד את שכרו, אילו לא יצא לחופשה והוסיף לעבוד; אך אם העובד יצא לחופשה של שבעה ימים לפחות, ודרש להקדים את תשלום דמי החופשה – ישולמו לכל המאוחר שני ימים לפני תחילת החופשה.

{{ח:סעיף|12|איבוד הזכות לדמי חופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} עובד לא יעבוד בשכר בימי חופשתו, ואם עבד עבודה סדירה בשכר, איבד את זכותו לדמי חופשה; ואם כבר שולמו, רשאי המעסיק לנכותם משכר העבודה שישולם לעובד, או לגבותם בכל דרך בה גובים חוב אזרחי.

{{ח:סעיף|13|פדיון חופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} חדל עובד לעבוד לפני שניתנה לו החופשה המגיעה לו עד ליום שבו חדל לעבוד, ישלם המעסיק פדיון חופשה בסכום השווה לדמי החופשה שהיו משתלמים לעובד אילו יצא לחופשה ביום שבו חדל לעבוד.

{{ח:סעיף|14|חישוב השכר הרגיל, חילוקי דעות בדבר תשלומים|תיקון: תשכ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} שר העבודה רשאי לקבוע, בתקנות, הוראות משלימות בדבר חישוב השכר הרגיל לענין {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}}.
{{ח:תת|(ב)}} התעוררו חילוקי דעות בדבר דרך חישובם של דמי החופשה, או של פדיון החופשה, או בקשר {{ח:פנימי|סעיף 12|לסעיף 12}}, יכריע בית דין אזורי כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק בית הדין לעבודה|בחוק בית הדין לעבודה, תשכ״ט–1969}}.

{{ח:סעיף|15|תשלום תמורת חופשה|תיקון: תשכ״ה, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} עובד בשכר העובד אצל מעסיק אחד או במקום עבודה אחד לפחות יום אחד אך פחות מ־75 ימים רצופים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}}, בין בשנת עבודה אחת ובין בשתי שנות עבודה רצופות, ואין ביניהם חוזה עבודה בכתב לתקופת עבודה רצופה העולה על 74 ימים – ישלם בעדו המעסיק תמורת חופשה 4% לפחות משכר העבודה.
{{ח:תת|(ב)}} תמורת החופשה תשולם לקרן החופשה של ענף העבודה שבו עבד העובד או בכל דרך אחרת שנקבעה בתקנות.
{{ח:תת|(ג)}} היתה תמורת החופשה משתלמת לקרן החופשה, חייב המעסיק לשלמה בתחילת החודש שלאחר חודש העבודה, לפי שכר העבודה המשתלם בחודש שלפניו לעובדים כאמור בסעיף קטן (א); המשיך העובד לעבוד אצל אותו מעסיק או באותו מקום עבודה מעל ל־74 ימים רצופים, ישלם לו המעסיק את דמי החופשה, או פדיון חופשה, הכל לפי הענין, וקרן החופשה תחזיר למעסיק, לפי בקשתו, את הסכומים שהעביר לה בשל אותו עובד; שר העבודה רשאי לקבוע בתקנות את המועדים והסדרים להחזרת הסכומים על ידי קרן החופשה, כאמור.
{{ח:תת|(ד)}} תמורת החופשה ששולמה לקרן חופשה תימסר לעובד לפי הוראות תקנון הקרן, ותמורת החופשה ששולמה בדרך אחרת תימסר לעובד בדרך שתיקבע בתקנות.
{{ח:תת|(ה)}} קרן החופשה רשאית – בהסכמת העובדים שתינתן בהסכם קיבוצי, בחוזה עבודה או בדרך אחרת שתיקבע – לבוא לידי הסכם עם המעסיק בדבר תשלום דמי החופשה לקרן גם בעד עובדים שעבדו אצלו מעל ל־75 ימים.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (דרך אחרת לתשלום תמורת חופשה)|תקנות חופשה שנתית (דרך אחרת לתשלום תמורת חופשה), תשל״א–1971}}.}}

{{ח:סעיף|16|זכות לתבוע תמורת חופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} תמורת חופשה שמעסיק חייב לשלמה, יראוה כחוב המגיע ממנו לקרן החופשה או למי שיש לשלמה בהתאם לתקנות.

{{ח:סעיף|17|דין התשלומים}}
{{ח:ת}} דמי חופשה, פדיון חופשה ותמורת חופשה, דינם לכל דבר כדין שכר עבודה.

{{ח:קטע2|פרק 4|פרק רביעי: קרנות חופשה}}

{{ח:סעיף|18|הקמה או הסמכה}}
{{ח:תת|(א)}} שר העבודה רשאי להקים קרן חופשה, וכן רשאי הוא להסמיך קרן חופשה בתנאים שימצא לנכון, אם נוכח כי יש בה ערובה מספקת לשימוש יעיל בתמורת החופשה לנופש ולהבראה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יקים ולא יסמיך שר העבודה יותר מקרן חופשה אחת לענף עבודה אחד.
{{ח:תת|(ג)}} קרן החופשה תתנהל על ידי העובדים כפי שייקבע בתקנות.

{{ח:סעיף|19|פיקוח}}
{{ח:ת}} קרן חופשה תהיה נתונה לפיקוח שר העבודה, בהתאם לתקנות.

{{ח:סעיף|20|גוף מאוגד}}
{{ח:ת}} קרן חופשה היא גוף מאוגד, ורשאית היא להתקשר בחוזים ולהיות צד בכל הליך משפטי ובכל משא ומתן אחר.

{{ח:סעיף|21|התקנון}}
{{ח:ת}} שר העבודה יקבע תקנון לדוגמה לקרנות חופשה ואותו תקנון, בשינויים שיאושרו על ידיו, יהיה לתקנון של קרן חופשה, והקרן תפעל לפיו; התקנון לדוגמה יפורסם ברשומות.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|תקנון לדוגמה לקרן חופשה|תקנון לדוגמה לקרן חופשה}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0204.pdf|ק״ת תשי״א, 1613}}).}}

{{ח:סעיף|22|דרכי הפעולה}}
{{ח:ת}} שר העבודה רשאי לקבוע בתקנות הוראות בדבר דרך יסודה של קרן חופשה, דרך פעולתה, הנהלת חשבונותיה, הגשת דינים וחשבונות ופרסומם, דרכי הפיקוח עליה, ואופן השקעת כספים והשימוש בעודפים לשם נופש והבראה, וכן בדבר הקמתן של ועדות בקורת, הרכבן ודרכי פעולתן.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (קרנות חופשה)|תקנות חופשה שנתית (קרנות חופשה), תשי״א–1951}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (שימוש בכספי קרן חופשה)|תקנות חופשה שנתית (שימוש בכספי קרן חופשה), תשכ״ד–1964}}.}}

{{ח:סעיף|23|ביטול הסמכה או פירוק}}
{{ח:תת|(א)}} שר העבודה רשאי לבטל את הסמכתה של קרן חופשה, או לפרק קרן חופשה שהוקמה על ידיו, בכל אחד משלושה אלה:
{{ח:תתת|(1)}} אין הקרן מקיימת את התנאים שנקבעו להסמכתה;
{{ח:תתת|(2)}} אין הקרן ממלאה אחרי תקנות שהותקנו לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(3)}} הביטול או הפירוק רצוי, לדעת שר העבודה, לטובת האנשים שלהם משתלמת תמורת חופשה.
{{ח:תת|(ב)}} ביטל שר העבודה את הסמכתה של קרן חופשה, או פירק קרן חופשה, יודיע בצו, למי ובאיזה תנאים יעברו כספי הקרן. ניתן הצו, יוקנו כספי הקרן למי שהועברו אליו לפי הצו, ולאיש זולתו לא תהיה שליטה עליהם.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמה {{ח:חיצוני|החלטה בדבר חלוקת יתרות הכספים בקרן חופשה לפועלי הבניין ועבודות ציבוריות|החלטה בדבר חלוקת יתרות הכספים בקרן חופשה לפועלי הבניין ועבודות ציבוריות}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-5786.pdf|י״פ תשס״ח, 2360}}).}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה כללית "מבטחים")|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה כללית ”מבטחים“), התשע״ז–2017}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7786.pdf|ק״ת תשע״ז, 808}}).}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה לעובדים בחקלאות)|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה לעובדים בחקלאות), התשע״ז–2017}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7786.pdf|ק״ת תשע״ז, 808}}).}}

{{ח:סעיף|24|פרסום הודעות}}
{{ח:ת}} הודעה על הקמת קרן חופשה או הסמכתה, וכן הודעה על פירוק קרן חופשה או על ביטול הסמכה, תפורסם ברשומות.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו הודעות על קרנות החופשה הבאות: {{ח:חיצוני|החלטה בדבר חלוקת יתרות הכספים בקרן חופשה לפועלי הבניין ועבודות ציבוריות|קרן חופשה לעובדי בנין ועבודות ציבוריות}} (הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-0194.pdf|י״פ תשי״ב, 32}}; ביטול הסמכה: (לא פורסם); העברת כספים: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-5786.pdf|י״פ תשס״ח, 2360}}), {{ח:חיצוני|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה לעובדים בחקלאות)|קרן חופשה לעובדים בחקלאות}} (הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-0194.pdf|י״פ תשי״ב, 32}}; ביטול הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-7451.pdf|י״פ תשע״ז, 3651}}; העברת כספים: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7786.pdf|ק״ת תשע״ז, 808}}); {{ח:חיצוני|צו חופשה שנתית (העברת כספי קרן חופשה כללית "מבטחים")#סעיף|קרן חופשה כללית ”מבטחים“}} (הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-0194.pdf|י״פ תשי״ב, 32}}; ביטול הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-7451.pdf|י״פ תשע״ז, 3650}}; העברת כספים: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7786.pdf|ק״ת תשע״ז, 808}}); ”קרן חופשה כללית – יובלים“ שבניהול יובלים – ניהול קופות גמל וקרן השתלמות 1996 בע״מ (הסמכה: {{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-4781.pdf|י״פ תשנ״ט, 4639}}).}}

{{ח:סעיף|25|רושם קרנות חופשה}}
{{ח:תת|(א)}} שר העבודה ימנה אדם להיות רושם קרנות חופשה; הודעה על המינוי תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ב)}} שר העבודה רשאי להעביר לרושם קרנות החופשה את הסמכויות הנתונות לו על פי {{ח:פנימי|פרק 4|פרק זה}}, חוץ מהסמכויות להתקין תקנות, לפרק קרן חופשה או לבטל את הסמכתה; הודעה על העברת סמכויות תפורסם ברשומות.

{{ח:קטע2|פרק 5|פרק חמישי: ביצוע וענשים}}

{{ח:סעיף|26|פנקס חופשה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} מעסיק חייב לנהל פנקס חופשה שבו יירשמו ביחס לכל עובד הפרטים שייקבעו בתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} שר העבודה יקבע, בהודעה שתפורסם ברשומות, את סוגי המעסיקים שעליהם יחול סעיף זה.
{{ח:תת|(ג)}} בהודעה על פי סעיף קטן (ב) רשאי שר העבודה לקבוע שפנקס החופשה יהיה חלק מפנקס אחר שהמעסיק חייב לנהלו על פי חוק ששר העבודה ממונה על ביצועו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (פנקס חופשה)|תקנות חופשה שנתית (פנקס חופשה), תשי״ז–1957}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמה {{ח:חיצוני|הודעה בדבר סוגי המעבידים החייבים לנהל פנקס חופשה|הודעה בדבר סוגי המעבידים החייבים לנהל פנקס חופשה}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-0541.pdf|י״פ תשי״ז, 973}}).}}

{{ח:סעיף|27|סמכויות מפקח עבודה}}
{{ח:תת|(א)}} סמכויותיו של מפקח עבודה, ביחס לכל מקום שיש לו יסוד להניח כי עובד בו עובד, הן כסמכויותיו של מפקח לפי {{ח:חיצוני|חוק ארגון הפיקוח על העבודה#סעיף 3|סעיף 4(1) לפקודת מחלקת העבודה, 1943}}.
{{ח:תת|(ב)}} מפקח עבודה רשאי לחקור, בכל ענין הנוגע לחוק זה, כל אדם הנמצא במקום שאליו בא מפקח העבודה בתוקף סמכויותיו לפי סעיף קטן (א); אך לא יידרש אדם ליתן תשובה או עדות העלולה לגלגל עליו אשמה פלילית.
{{ח:תת}} מפקח עבודה רשאי לרשום בפרוטוקול את תשובותיו והודעותיו של הנחקר.
{{ח:תת|(ג)}} דין פרוטוקול שנרשם בהתאם לסעיף קטן (ב) כדין הודעה שנרשמה בהתאם {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 2|לסעיף 2 לפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)}}, {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 3|והסעיפים 3}} {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 4|ו־4 לאותה פקודה}} חלים עליו.

{{ח:סעיף|28|עבירות ועונשים|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} מעסיק שעבר אחת העבירות האלה –
{{ח:תתת|(1)}} לא נתן לעובדו חופשה לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} לא שילם, בלי צידוק מספיק ותוך זמן המתקבל על הדעת, דמי חופשה, פדיון חופשה או תמורת חופשה לפי חוק זה,
{{ח:תת}} דינו – קנס חמישים לירות ביחס לכל עובד שלגביו נעברה העבירה.
{{ח:תת|(ב)}} אדם שעבר אחת העבירות האלה –
{{ח:תתת|(1)}} הפריע למפקח עבודה להשתמש בסמכויותיו;
{{ח:תתת|(2)}} סירב להשיב למפקח עבודה על שאלה שהוא חייב להשיב עליה;
{{ח:תתת|(3)}} לא ניהל פנקס חופשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}};
{{ח:תתת|(4)}} לא רשם את הפרטים שיש לרשמם בפנקס חופשה או רשם פרטים לא נכונים או לא מלאים;
{{ח:תתת|(5)}} עבר על תקנות שהתקין שר העבודה על פי חוק זה,
{{ח:תת}} דינו – קנס עד חמישים לירות.

{{ח:סעיף|29|אחריות של חבר הנהלה ושל מנהלים}}
{{ח:ת}} חברה, אגודה שיתופית או כל חבר אנשים אחר שלא נתן לעובד חופשה לפי חוק זה או שלא שילם, בלי צידוק מספיק ותוך זמן המתקבל על הדעת, דמי חופשה, פדיון חופשה או תמורת חופשה, רואים כאשם לעבירה גם כל חבר הנהלה, מנהל או פקיד של אותו חבר אנשים, ואפשר להביאו לדין ולהענישו כאילו עבר הוא את העבירה, אם לא הוכיח אחד משני אלה:
{{ח:תת|(א)}} שהעבירה נעברה שלא בידיעתו;
{{ח:תת|(ב)}} שנקט כל האמצעים הנאותים כדי להבטיח שהוראות חוק זה בקשר לעבירה הנידונה יקוימו.

{{ח:סעיף|30|חיוב תשלום|תיקון: תש״ן}}
{{ח:תת|(א)}} במשפט שבו נאשם אדם בעבירה על פי {{ח:פנימי|סעיף 28|סעיף 28(א)(1)}}, הזכות בידי העובד לטעון ולחקור עדים, ורשאי בית המשפט או בית דין לעבודה, לפי בקשת העובד, לחייב את הנאשם לשלם לעובד סכום השווה לדמי חופשה שהיו משתלמים לו אילו ניתנה החופשה בסוף שנת העבודה שאחרי שנת העבודה שבעדה הגיעה החופשה.
{{ח:תת|(ב)}} במשפט שבו נאשם אדם בעבירה על פי {{ח:פנימי|סעיף 28|סעיף 28(א)(2)}}, הזכות בידי העובד או בידי מי שיש לשלם לו את תמורת החופשה, הכל לפי הענין, לטעון ולחקור עדים, ורשאי בית המשפט או בית דין לעבודה, לפי בקשת העובד או לפי בקשת מי שיש לשלם לו את תמורת החופשה, לחייב את הנאשם לשלם את דמי החופשה, פדיון החופשה או את תמורת החופשה, שהנאשם היה חייב לשלם ולא עשה כן.
{{ח:תת|(ג)}} החלטת בית המשפט או בית דין לעבודה המחייבת את הנאשם בתשלום, כאמור בסעיף קטן (א) או בסעיף קטן (ב), דינה, בכל הנוגע להוצאה לפועל, כדין פסק דין סופי של בית משפט מוסמך, לטובת העובד או לטובת מי שיש לשלם לו את תמורת החופשה, הכל לפי הענין.

{{ח:סעיף|31|התישנות}}
{{ח:ת}} תקופת ההתישנות לכל תביעה על פי חוק זה, בין אזרחית ובין פלילית, היא שלוש שנים.

{{ח:סעיף|32|חופשה בשעת חירום|תיקון: תשס״ז}}
{{ח:ת}} בשעה שלדעת שר העבודה צרכי ההספקה במדינה מחייבים זאת, רשאי שר העבודה, בצו כללי או מיוחד, לדחות את מועד החופשה, לגבי כל העובדים או לגבי סוג מסויים של עובדים; נתן שר העבודה צו כאמור, יקבע הוא מתוך איזה מועד תינתן החופשה או באיזו דרך יפצו את העובד על החופשה.

{{ח:סעיף|33|דין עובדי המדינה}}
{{ח:ת}} לענין חוק זה דין עובד המדינה כדין כל עובד אחר.

{{ח:סעיף|34|חבורת עובדים}}
{{ח:ת}} בחבורת עובדים, בין שהיא גוף מאוגד ובין שאינה גוף מאוגד, רואים את כל אחד מבני החבורה כעובדו של האדם שמסר לחבורה את העבודה, אם היו רואים אותו כך אילו היה קיים קשר ישיר בינו ובין כל אחד מבני החבורה; ואת כל אחד מבני החבורה כאמור רואים כעובד בשכר שעבד פחות מ־75 ימים רצופים ושבעדו יש לשלם תמורת חופשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}}.

{{ח:סעיף|35|אי־חלות|תיקון: תשי״ז, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} חוק זה אינו חל על –
{{ח:תתת|(1)}} עובד בחקלאות המקבל את כל גמול עבודתו בחלק מהיבול, בשירותים או בשווה כסף;
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:הערה|(בוטלה);}}
{{ח:תתת|(3)}} עובד ארעי בעבודה שאינה לצורך עסקי המעסיק או מקצועו.
{{ח:תת|(ב)}} שר העבודה רשאי להתקין תקנות המפרשות מה הן עבודות ארעיות לצורך סעיף קטן (א)(3).

{{ח:סעיף|36|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר העבודה ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות בכל ענין הנוגע לביצועו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות חופשה שנתית (הצגת תמצית החוק)|תקנות חופשה שנתית (הצגת תמצית החוק), תשי״ט–1958}}.}}

{{ח:סעיף|37|חובת התיעצות}}
{{ח:ת}} שר העבודה לא יתקין תקנות, להוציא תקנות על פי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26(א)}}, ולא ישתמש בסמכויותיו לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|הסעיפים 18(א)}}, {{ח:פנימי|סעיף 21|21}}, {{ח:פנימי|סעיף 23|23(א)}}, {{ח:פנימי|סעיף 26|26(ב)}} {{ח:פנימי|סעיף 32|ו־32}}, אלא לאחר התייעצות עם ארגון העובדים הארצי המייצג את המספר הגדול ביותר של העובדים וכן עם ארגונים ארציים של מעבידים שלדעת שר העבודה הם רפרזנטטיביים ונוגעים בדבר.

{{ח:סעיף|38|שמירת זכויות}}
{{ח:ת}} חוק זה אינו בא למעט מכל זכות הנתונה לעובד לפי חוק, הסכם קולקטיבי, חוזה עבודה או נוהג.

{{ח:סעיף|39|תחילת תוקף}}
{{ח:ת}} תקפו של חוק זה הוא מיום א׳ בתשרי תשי״ב (1 באוקטובר 1951).

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת|תיקון: תש״ע}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6}})}}}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת פרט 1}}
{{ח:ת}} צום גדליה; ערב יום הכיפורים; ערב חג הסוכות; הושענא רבה; צום עשרה בטבת (יום הקדיש הכללי); תענית אסתר; פורים; שושן פורים; ערב חג הפסח; ערב שביעי של פסח; חג המימונה; ל״ג בעומר; ערב חג השבועות; צום י״ז בתמוז; צום תשעה באב; ערב ראש השנה.

{{ח:סעיף*|1א||תיקון: תשע״ג|עוגן=תוספת פרט 1א}}
{{ח:ת}} יום קורבן זבח פסח; חג הפסח; שביעי של פסח (חג המצות); חג השבועות; מועד החודש השביעי; יום הכיפורים; חג הסוכות; שמיני עצרת – כל אלה, במועדים שבהם הם נחגגים על ידי בני העדה השומרונית.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת פרט 2}}
{{ח:ת}} ערב חג המולד; ערב ראשית השנה; ערב חג ההתגלות; ערב חג הפסחא; יום הבשורה; ערב עליית ישו השמיימה; ערב חג השבועות.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת פרט 3}}
{{ח:ת}} ערב ראש השנה ההג׳רית; ערב יום הולדת הנביא; עליית הנביא השמיימה (לילת אלאסרא ואלמעראג׳); ערב חג הפסקת הצום (ערב עיד אלפיטר); ערב חג הקורבן (ערב עיד אלאדחא).

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת פרט 4}}
{{ח:ת}} ערב חג אלח׳דר (אליהו הנביא); ערב חג הנביא שועייב (יתרו); ערב חג הנביא סבלאן; ערב חג הקורבן (ערב עיד אלאדחא).

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת פרט 5}}
{{ח:ת}} יום הזיכרון לעדה הצ׳רקסית.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=תוספת פרט 6}}
{{ח:ת}} חג הסיגד.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=תוספת פרט 7}}
{{ח:ת}} יום האישה הבין־לאומי; יום הזיכרון לשואה ולגבורה; יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולחללי פעולות איבה וטרור (ערב יום העצמאות); יום ירושלים; אחד במאי; יום הניצחון על גרמניה הנאצית; יום פטירת הרצל; ראש השנה האזרחית.

{{ח:סעיף*|8||תיקון: תשע״ד|עוגן=תוספת פרט 8}}
{{ח:ת}} יום האזכרה הפרטית של חלל מערכות ישראל או של מי שנפטר כתוצאה מפגיעת איבה – לגבי קרוב משפחתו של מי מהם; לעניין זה, ”קרוב משפחה“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל#סעיף 4א|בסעיף 4א לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, התשכ״ג–1963}}, או {{ח:חיצוני|חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה#סעיף 7ה|בסעיף 7ה לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש״ל–1970}}, לפי העניין.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ״ח בסיון תשי״א (2 ביולי 1951).}}
* '''דוד בן גוריון'''
ראש הממשלה
* '''גולדה מאירסון'''
שרת העבודה
* '''חיים ווייצמן'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]