תקנות התקנים (תו-תקן וסימן השגחה)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות התקנים (תו־תקן וסימן השגחה), התשמ״ב–1982}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ב, 1591|תקנות התקנים (תו־תקן וסימן השגחה)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4400.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק התקנים#סעיף 11|סעיפים 11(ד)}} {{ח:חיצוני|חוק התקנים#סעיף 25|ו־{{ח:הערה|(}}25{{ח:הערה|)}}}} {{ח:חיצוני|חוק התקנים|לחוק התקנים, התשי״ג–1953}} (להלן – החוק), בהתאם {{ח:חיצוני|תקנון מכון התקנים הישראלי#סעיף 1|לסעיף 34 לתקנון מכון התקנים הישראלי, התשי״ד–1954}}, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת לפי {{ח:חיצוני|חוק-יסוד: משק המדינה#סעיף 1|סעיף 1(ב) לחוק־יסוד: משק המדינה}}, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המכון“ – מכון התקנים הישראלי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המועצה הכללית“ – המועצה הכללית של המכון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הועד הפועל“ – הועד הפועל של המכון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תקן“ – לרבות מפרט שאישר המכון ושלא פורסם כתקן ישראלי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תו־תקן“ – לרבות סימן השגחה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היתר“ – היתר לסמן מצרך בתו־תקן;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יצרן“ – אדם העוסק למטרות מסחריות בייצור מוצרים או בהרכבתם, לרבות המציג עצמו כיצרן של מוצר במתן שמו או סימנו המסחרי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המינהלה“ – מינהלת תו־תקן שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|תקנה 2}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הממונה“ – הממונה על התקינה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – המנהל הכללי של המכון או מי שהוא הסמיכו בכתב למלא תפקיד מתפקידיו לפי תקנות אלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בא כוח המנהל“ – מי שהמנהל מינהו לבצע פעולה הקשורה בתקנות אלה, כמוגדר בכתב המינוי.

{{ח:סעיף|2|מינהלת תו־תקן}}
{{ח:תת|(א)}} תוקם במכון מינהלה, וזה יהיה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} הממונה, שישמש יושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} אחד עשר חברים שתבחר המועצה הכללית, בהמלצת הועד הפועל, אחת לשלוש שנים;
{{ח:תתת|(3)}} המנהל.
{{ח:תת|(ב)}} המינהלה תבחר מבין חבריה סגן יושב ראש, שימלא את מקומו של היושב ראש בהעדרו.
{{ח:תת|(ג)}} המינהלה תהיה מוסמכת –
{{ח:תתת|(1)}} לקבוע את נוסח המסמכים הקשורים במתן היתר;
{{ח:תתת|(2)}} להחליט על הסדרים, המהות והמידה של הפיקוח מטעם המכון ומטעם היצרן על טיבם וייצורם של המצרכים המסומנים בתו־תקן;
{{ח:תתת|(3)}} לדון ולהחליט בערעורים על החלטות ועדת ההיתרים;
{{ח:תתת|(4)}} לדרוש מאת המנהל פרטים, לרבות דין וחשבון כספי בקשר לביצוע הפיקוח של המכון על טיב המצרכים המסומנים בתו־תקן;
{{ח:תתת|(5)}} להקים ועדות לשם יעוץ וסיוע בביצוע סמכויותיה, לרבות ועדת היתרים, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בתקנה 3}} וועדות מקצועיות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בתקנה 4}} ולהנחותן בפעולותיהן;
{{ח:תתת|(6)}} לדון בדו״חות שתגיש לה ועדת ההיתרים, לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|תקנה 7(ה)}};
{{ח:תתת|(7)}} להתנות תנאים לשימוש בתו־התקן בנוסף על התנאים שנקבעו בתקנות אלה, ובלבד שהתנאים הנוספים לא יעמדו בסתירה לתנאים שבתקנות אלה;
{{ח:תתת|(8)}} לנהל את כל עניני תו־התקן ולהחליט בכל ענין הקשור בהנהלת עניני תו־התקן.
{{ח:תת|(ד)}} חבר המינהלה שבחרה בו המועצה יכהן בתפקידו במשך שלוש שנים מיום היבחרו אלא אם התפטר לפני כן; נתפנה מקומו של חבר במינהלה ימנה הועד הפועל אדם אחר במקומו, שיכהן כחבר המינהלה עד תום תקופת כהונתו של החבר שתחתיו מונה.
{{ח:תת|(ה)}} המינהלה תתכנס לישיבות לפי הזמנת היושב ראש, שיקבע את מועדן, מקומן וסדר יומן, והוא חייב לכנסה לפי דרישת חמישה מחבריה לפחות, או לפי דרישת המנהל.
{{ח:תת|(ו)}} רוב חברי המינהלה יהווה מנין חוקי בישיבותיה; ההחלטות יתקבלו ברוב רגיל של הנוכחים בישיבה; היו הדעות שקולות, יכריע קולו של היושב ראש.

{{ח:סעיף|3|ועדת היתרים}}
{{ח:תת|(א)}} המינהלה תקים ועדת היתרים שחבריה יהיו יושב ראש המינהלה, המנהל ושלושה חברים שתבחר המינהלה.
{{ח:תת|(ב)}} המינהלה רשאית לשנות את הרכבה של ועדת ההיתרים.
{{ח:תת|(ג)}} יושב ראש המינהלה יהיה יושב ראש ועדת ההיתרים.
{{ח:תת|(ד)}} ועדת ההיתרים תקבע את סדרי עבודתה.
{{ח:תת|(ה)}} ועדת ההיתרים תמסור למינהלה דין וחשבון על עבודתה ועל החלטותיה.
{{ח:תת|(ו)}} ועדת ההיתרים מוסמכת:
{{ח:תתת|(1)}} להחליט על מתן היתר ועל ביטולו לצמיתות או לתקופה;
{{ח:תתת|(2)}} להחליט על אופן הסימון של תו־התקן על גבי המצרכים, על אריזותיהם ועל כל הקשור בהם.

{{ח:סעיף|4|ועדות מקצועיות}}
{{ח:תת|(א)}} המינהלה תקים, לפי הצורך, ועדות מקצועיות לענפי ייצור שונים שיהיו מורכבות ממומחים למקצוע אשר תמנה המינהלה; מספר החברים בכל ועדה מקצועית לא יעלה על שבעה; המנהל יהיה חבר בכל ועדה מקצועית; המינהלה תמנה את יושבי ראש הועדות המקצועיות ואת סגניהם.
{{ח:תת|(ב)}} המינהלה תהיה רשאית לשנות את הרכבה של כל ועדה מקצועית.
{{ח:תת|(ג)}} המינהלה תמלא את תפקידי הועדה המקצועית לענפי ייצור שלא הוקמו להן ועדות מקצועיות לפי תקנת משנה (א).
{{ח:תת|(ד)}} ועדה מקצועית מוסמכת:
{{ח:תתת|(1)}} לבדוק את התקנים החלים על מצרך, ולהחליט אם הם כוללים דרישות טיב או דרישות בטיחות במידה המאפשרת הענקת תו־תקן;
{{ח:תתת|(2)}} לבחון מבחינה מקצועית את דו״חות המנהל שלפי {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנה 6(ג)}} הנוגעים למצרכים שבתחום פעולתה ולהמליץ בפני ועדת ההיתרים על מתן ההיתר.
{{ח:תת|(ה)}} הועדה המקצועית תתכנס לישיבות לפי הזמנתו של היושב ראש, של המנהל, או של יושב ראש המינהלה.
{{ח:תת|(ו)}} הממונה רשאי להשתתף בישיבות הועדות המקצועיות ולקבל הזמנות לישיבותיהן וכן את הפרוטוקולים מישיבותיהן.
{{ח:תת|(ז)}} הועדות המקצועיות תפעלנה לפי הנחיות המינהלה.

{{ח:סעיף|5|הגשת בקשות למתן היתר}}
{{ח:תת|(א)}} יצרן הרוצה בהיתר (להלן – המבקש) יגיש למכון בקשה בכתב בטופס שקבעה המינהלה, חתומה בידו, לגבי המצרך שהוא מייצרו או משווקו ואשר לגביו הוא מבקש את ההיתר, ויצרף לבקשה תיאור מפורט של המצרך אגב ציון החלקים שהוא מייצר בעצמו.
{{ח:תת|(ב)}} טופס הבקשה יכיל, בין השאר, התחייבות למלא אחר הוראות תקנות אלה ואחר התנאים והסידורים שקבעו המינהלה וועדת ההיתרים וכן התחייבות להרשות לבא־כח המנהל לבקר במפעלו של המבקש, ובמקום הרכבת המצרך וכן במפעלים אחרים הפועלים מטעם המבקש בייצור המצרך או חלקיו, או בהרכבתו, ולאפשר ולסייע לו לבחור וליטול, בלא תשלום, דוגמאות של המצרך ושל החמרים והחלקים המשמשים בייצורו לשם עריכת בדיקות מוקדמות ובירור העניינים כמפורט {{ח:פנימי|סעיף 6|בתקנה 6}}.
{{ח:תת|(ג)}} לא תאושר בקשה, אלא אם ועדה מקצועית קבעה כי נתקיימו התנאים להענקת תו־תקן לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|תקנה 4(ד)(1)}}.

{{ח:סעיף|6|בירורים מוקדמים}}
{{ח:תת|(א)}} הגיש המבקש בקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|תקנה 5}} ומילא אחר התנאים הנוגעים לבירורים המוקדמים, יבקר בא כוחו של המנהל במפעלו של המבקש, ולפי הצורך גם במפעלים אחרים הפועלים מטעם המבקש בייצור המצרך, או חלקיו, או בהרכבתו, כדי –
{{ח:תתת|(1)}} לבחור וליטור דוגמאות מהמצרך ומהחמרים המשמשים לייצורו לשם בדיקה מוקדמת;
{{ח:תתת|(2)}} לברר את האפשרויות הקיימות במפעל לייצור המצרך וחלקיו לפי דרישות התקן באופן שוטף וסדיר;
{{ח:תתת|(3)}} לברר את הסידורים הקיימים במפעל לקיום בדיקה שיטתית עצמית של טיב המצרך לשם התאמתו לתקן.
{{ח:תת|(ב)}} בא־כוח המנהל יגיש למנהל דין וחשבון על תוצאות הביקור והבירורים ועל תוצאות בדיקת המצרך.
{{ח:תת|(ג)}} קיימת ועדה מקצועית לאותו מקצוע, יעביר לה המנהל תחילה את הדו״חות האמורים לשם מתן המלצה.

{{ח:סעיף|7|החלטה על מתן היתר}}
{{ח:תת|(א)}} עם סיום הבירורים המוקדמים, יעביר המנהל לועדת ההיתרים דין וחשבון על תוצאות הביקור במפעל ועל תוצאות הבדיקות המוקדמות של המוצר, בצירוף המלצות הועדה המקצועית, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6|בתקנה 6}}, ואת המלצותיו הוא.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת ההיתרים רשאית לתת היתר או לסרב לתיתו, ובלבד שלא יינתן היתר אם הראו הבדיקות כי אין המצרך מתאים לדרישות התקנים הישראליים המתייחסים אליו.
{{ח:תת|(ג)}} החליטה ועדת ההיתרים לא לתת את ההיתר, ישלח המנהל למבקש הודעה מנומקת ויצויין בה שהמבקש רשאי לערער על ההחלטה לפני המינהלה, תוך 30 ימים מיום שנשלחה אליו ההודעה.
{{ח:תת|(ד)}} החליטה ועדת ההיתרים ליתן את ההיתר המבוקש, תקבע –
{{ח:תתת|(1)}} הסדרים, המהות והמידה של פיקוח המכון על טיבו וייצורו של המצרך, לרבות בדיקות מצרכים שיקנה המכון בשוק החפשי;
{{ח:תתת|(2)}} תו מתוי התקן שישמש לסימון המצרך, ממדיו של תו התקן, האופן והמקום של סימונו על המצרך, על אריזתו או על תויתו;
{{ח:תתת|(3)}} תנאים נוספים אם תראה צורך בכך, למתן ההיתר ולשימוש בתו־תקן.
{{ח:תת|(ה)}} ועדת ההיתרים תמסור למינהלה דין וחשבון על החלטותיה.

{{ח:סעיף|8|בדיקת דוגמאות}}
{{ח:ת}} מידת התאמתן של דוגמאות לתקנים תיבדק בידי המכון; באין אפשרות לבצע את הבדיקות האמורות במעבדות המכון או אם ראה המנהל צורך בכך מסיבה אחרת, ימסור את ביצוע הבדיקות, כולן או מיקצתן, למעבדה אחרת שאישר לכך המכון על פי כללים שקבע; על תוצאות הבדיקות תגיש המעבדה דין וחשבון למנהל.

{{ח:סעיף|9|דינים וחשבונות תקופתיים}}
{{ח:ת}} המנהל יגיש למינהלה דינים וחשבונות תקופתיים, מדי שלושה חדשים או במועד אחר לפי דרישתה, בדבר ביצוע הפיקוח בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 7|לתקנה 7(ד)(1)}}.

{{ח:סעיף|10|מתן היתר ותקפו}}
{{ח:תת|(א)}} שילם המבקש את אגרות ההיתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|תקנה 18}}, חתם על הסכם עם המכון בדבר ביצוע הפיקוח האמור {{ח:פנימי|סעיף 7|בתקנה 7(ד)(1)}} (להלן – הסכם פיקוח) ומילא אחרי התנאים למתן ההיתר, יינתן לו היתר חתום בידי המנהל, בנוסח שאישרה המינהלה; ההיתר ישא מספר סידורי.
{{ח:תת|(ב)}} תוקף ההיתר יהיה עד ה־31 במרס הקרוב, אולם אם ניתן תוך ששה חדשים שקדמו לתאריך זה יהיה תקפו עד ה־31 לחודש מרס בשנה הבאה.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת ההיתרים רשאית להאריך את תקפו של ההיתר, בכל פעם לשנה אחת לבקשת בעל ההיתר, לאחר שהמבקש שילם את האגרה שלפי {{ח:פנימי|סעיף 18|תקנה 18}} וחתם על הסכם פיקוח לשנה נוספת ומילא אחר התנאים למתן ההיתר.
{{ח:תת|(ד)}} היתר לא יהיה ניתן להעברה או לשעבוד.
{{ח:תת|(ה)}} חל שינוי בבעלות במפעלו של בעל ההיתר, יודיע בעל ההיתר למכון מיד, בכתב, על השינוי; תקפו של ההיתר יפקע כתום חדשיים מהיום שבו חל השינוי, בין אם ניתנה הודעה כאמור ובין אם לאו, אלא אם יבקשו הבעלים החדשים בכתב מאת המכון, תוך חודש מהיום שבו חל השינוי להאריך את תקפו של ההיתר, והמינהלה החליטה להיענות לבקשתם לאחר שהבעלים החדשים קיבלו על עצמם בכתב את כל ההתחייבויות של בעל ההיתר.
{{ח:תת|(ו)}} הוכרז בעל ההיתר פושט רגל, הוחל בהליכי פירוק שלו, נכנס במשא ומתן עם נושיו לסידור חובותיו פתח בחיסול עסקו, או נתמנה מקבל נכסים להנהלת עסקו, יפקע תקפו של ההיתר, אלא אם נתנה ועדת ההיתרים החלטה אחרת לבקשת צד מעונין.

{{ח:סעיף|11|שמירה על סודיות}}
{{ח:ת}} עובדי המכון, עובדי מעבדות אחרות שלפי {{ח:פנימי|סעיף 8|תקנה 8}}, חברי ועדת ההיתרים והועדות המקצועיות וחברי המינהלה, ישמרו על סודיות הדברים שיגיעו לידיעתם כתוצאה ממילוי תפקידם בביצוע תקנות אלה, ולא יפרסמו חומר הנוגע לדברים אלה, אלא אם קיבלו לכך אישור בכתב ומראש מאת המנהל.

{{ח:סעיף|12|טיפול בדוגמאות}}
{{ח:תת|(א)}} המכון לא יהיה אחראי לנזק העלול להיגרם לדוגמאות המצרכים בעת בדיקתן או כתוצאה ממנה.
{{ח:תת|(ב)}} על בעל הדוגמאות ליטול אותן מהמכון תוך 15 ימים מיום מסירת תעודת הבדיקה או דו״ח הבדיקה; לא נטלם תוך 15 ימים כאמור או תוך 30 ימים מהיום שנשלחה אליו דרישה בדואר רשום לעשות כך, רשאי המכון למכרן או לסלקן בכל דרך שימצא לנכון.

{{ח:סעיף|13|רשימת היתרים ופרסומם}}
{{ח:תת|(א)}} עם מתן היתר יפרסם המנהל הודעה על כך בשני עתונים יומיים על חשבון בעל ההיתר, אלא אם החליטה המינהלה אחרת בהתחשב בנסיבות הענין.
{{ח:תת|(ב)}} במשרדי המכון תתנהל רשימה של היתרים שתהיה פתוחה לעיון הקהל.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל יפרסם ברשומות מדי חודש את רשימת ההיתרים שנתן המכון בחודש שחלף.

{{ח:סעיף|14|ביטול היתרים}}
{{ח:תת|(א)}} ביטול היתר בידי המכון ייעשה על פי החלטת ועדת ההיתרים; הביטול יכול שיהיה לצמיתות או לתקופה.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי לבטל היתר אם לא מילא בעל ההיתר את חובותיו כלפי המכון בהתאם להסכם הפיקוח שחתם עם המכון; עותק מהודעת הביטול יימסר לועדת ההיתרים.
{{ח:תת|(ג)}} בוטל היתר לצמיתות, או פג תקפו, יימחק ההיתר מרשימת ההיתרים והודעה על כך תפורסם ברשומות, ואם לא החליטה המינהלה אחרת, בהתחשב בנסיבות הענין, גם בשני עתונים יומיים, תוך 30 ימים, על חשבון בעל ההיתר.
{{ח:תת|(ד)}} בוטל היתר, לתקופה או לצמיתות, לא יסמן בעל ההיתר את מצרכיו בתו־תקן, לא ישתמש בו ולא יזכירו בפרסומיו, במכתביו ובדברי הפרסומת שלו, ואם החליטה על כך ועדת ההיתרים ימחק את תו־התקן ויסירו מעל כל מלאי המצרכים הנמצא ברשותו.
{{ח:תת|(ה)}} הודעה מנומקת על ביטול ההיתר, לתקופה או לצמיתות תישלח בידי המנהל לבעל ההיתר; בהודעה יצויין, שבעל ההיתר רשאי לערער על ההחלטה בפני המינהלה, תוך 30 ימים מיום שנשלחה אליו ההודעה.

{{ח:סעיף|15|תו־התקן כאישור}}
{{ח:ת}} תו־התקן ישמש אישור מטעם בעל ההיתר על כך, כי המצרך אשר עליו נקבע מתאים לדרישות התקנים המתייחסים אליו.

{{ח:סעיף|16|שימוש בתו־תקן או בסימן השגחה}}
{{ח:ת}} לא יקבע בעל היתר את תו־התקן, כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 15|בתקנה 15}}, על גבי מצרך אם אינו מתאים לדרישות התקנים החלים עליו, והעומדים בתוקף באותו זמן.

{{ח:סעיף|17|חובות בעל היתר}}
{{ח:תת|(א)}} בעל ההיתר חייב –
{{ח:תתת|(1)}} לקבוע על המצרך, יחד עם תו־התקן, גם את שמו או את סימנו המסחרי הרשום;
{{ח:תתת|(2)}} לא לייצר מצרך שאינו מתאים לדרישות התקנים החלים על המצרך ושלגביו ניתן לו ההיתר.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א)(2), רשאי בעל היתר לייצר מצרך שאיננו עומד בדרישות התקנים –
{{ח:תתת|(1)}} בתנאי שהמינהלה נתנה הסכמתה לכך אחרי ששקלה את נסיבות המקרה, ובתנאי שהתקן שחל על המצרך אינו תקן רשמי;
{{ח:תתת|(2)}} אם הותר ייצורו לפי {{ח:חיצוני|חוק התקנים#סעיף 16|סעיף 16(ב) לחוק}};
{{ח:תתת|(3)}} אם נמצא מפעל היצרן מחוץ לגבולות ישראל, ובלבד שלא ייובא אליה מצרך מאותו הסוג שלגביו ניתן לו ההיתר, אם אינו מסומן בתו־תקן.

{{ח:סעיף|18|אגרות}}
{{ח:ת}} בעד כל היתר תשולם אגרה כמפורט {{ח:פנימי|תוספת|בתוספת}}.

{{ח:סעיף|19|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות התקנים (תו־תקן וסימן השגחה), התשט״ו–1955 – בטלות.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 18|תקנה 18}})}}}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת פרט 1}}
{{ח:ת}} שיעור האגרה בעד כל היתר – 417 שקלים {{ח:הערה|(מתואם לדצמבר 1981)}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת פרט 2}}
{{ח:ת}} האגרה לפי {{ח:פנימי|תוספת|תוספת זו}} אינה כוללת את התשלומים המגיעים למכון בעד הבירורים המוקדמים ובעד הפיקוח על טיבו וייצורו של המצרך שלגביו ניתן ההיתר.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת פרט 3}}
{{ח:ת}} אם יתברר מתוך מדד המחירים שיתפרסם לחודש דצמבר של כל שנה (להלן – המדד החדש), כי המדד החדש עולה לעומת המדד שפורסם לחודש דצמבר 1981 (להלן – המדד היסודי), תשולם האגרה לפי {{ח:פנימי|תוספת פרט 1|סעיף 1}} כשהיא מוגדלת באופן יחסי לשיעור העליה של המדד החדש לעומת המדד היסודי ובעיגול לחצי השקל הקרוב.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת פרט 4}}
{{ח:ת}} המנהל יפרסם ברשומות הודעה על השינוי באגרה שייכנס לתוקף ביום אחד באפריל שלאחר שנקבע המדד החדש.

{{ח:חתימות|י״ד בתמוז התשמ״ב (5 ביולי 1982)}}
* '''גדעון פת'''
שר התעשיה והמסחר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]