הסכם בדבר מתן תגמולים מסוימים לאסירי ציון, בני משפחותיהם ובני משפחות הרוגי מלכות

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|הסכם בדבר מתן תגמולים מסוימים לאסירי ציון, בני משפחותיהם ובני משפחות הרוגי מלכות}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
''הסכם קודם:'' {{ח:תיבה|י״פ תשל״ו, 121|הסדר מתן תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם של אסירי ציון והרוגי מלכות|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2151.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 713|תיקון|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2399.pdf}}. ''הסכם חדש:'' {{ח:תיבה|י״פ תשמ״ב, 645|הסכם בדבר מתן תגמולים מסויימים לאסירי ציון ובני משפחות הרוגי מלכות – ההסכם הראשון|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2773.pdf}}, {{ח:תיבה|1073|תיקון – ההסכם השני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2790.pdf}}, {{ח:תיבה|1867|הסכם|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2820.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ג, 2066|הסכם|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-2929.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 1185|הסכם – ההסכם השלישי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3008.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 2224|הסכם – ההסכם הרביעי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3195.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 2260|הסכם – ההסכם החמישי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3345.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 2035|הסכם – ההסכם הששי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3467.pdf}}, {{ח:תיבה|2036|הסכם – ההסכם השביעי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3467.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 301|הסכם – ההסכם השמיני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3500.pdf}}, {{ח:תיבה|1734|הסכם – ההסכם התשיעי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3543.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ט, 4262|הסכם – ההסכם העשירי|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3699.pdf}}, {{ח:תיבה|4263|הסכם|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-3699.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{ח:הערה|ההסדרים הקבועים בהסכם בדבר מתן תגמולים מסוימים לאסירי ציון, בני משפחותיהם ובני משפחות הרוגי מלכות עוגנו {{ח:חיצוני|חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם|בחוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם, התשנ״ב–1992}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ממורכז|{{מוגדל|{{מוגדל|'''הסכם'''}}}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} שנערך ונחתם בירושלים ביום י״ח בחשון התשמ״ב (15 בנובמבר 1981) – בין

{{ח:ת}} ממשלת ישראל בשם מדינת ישראל (להלן – הממשלה) המיוצגת ע״י אלי עמיר, משנה למנהל הכללי של המשרד לקליטת העליה, ויעקב דנון, חשב המשרד לקליטת העליה – לבין

{{ח:ת}} המוסד לביטוח לאומי (להלן – המוסד) המיוצג ע״י רפאל רוטר, המנהל הכללי.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הואיל והממשלה החליטה על מתן תגמולים מסויימים לאסירי ציון, בני משפחותיהם ובני משפחות הרוגי מלכות באמצעות המוסד, כמפורט בנספח להסכם זה המהווה חלק בלתי נפרד ממנו (להלן – ההסדר);
{{ח:ת}} והואיל והממשלה החליטה להקים רשות שבסמכותה לאשר שאדם הינו אסיר ציון או שאדם שנפטר היה אסיר ציון או הרוג מלכות;
{{ח:ת}} והואיל והמוסד התייעץ בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת ובמועצת המוסד אשר הביעו גישתם החיובית להסדר;
{{ח:ת}} והואיל והמוסד התייעץ בועדת העבודה והרווחה לפי ההסדר לאחר מילוי התנאים האמורים {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 9|בסעיף 200 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשכ״ח–1968}} (להלן – החוק);

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לפיכך הגיעו הצדדים להסכם כדלקמן:

{{ח:סעיף|1|}}
{{ח:ת}} דברי המבוא מהווים חלק בלתי נפרד מגוף ההסכם.

{{ח:סעיף|2|}}
{{ח:ת}} המוסד מקבל על עצמו לבצע את הבדיקות הרפואיות הדרושות לקביעת דרגת נכות וכן את קביעת דרגת הנכות ותשלום התגמולים לפי ההסדר.

{{ח:סעיף|3|}}
{{ח:ת}} המוסד יגיש לממשלה, לקראת כל שנת כספים, הצעת תקציב למימון התגמולים לפי הסדר זה ולהוצאות המינהליות לביצוע הסכם והסדר זה.

{{ח:סעיף|4|}}
{{ח:תת|(א)}} הממשלה תעביר מראש לרשות המוסד, על פי הודעת המוסד, שתימסר לחשב משרד הקליטה לא יאוחר משלושה שבועות לפני מועד התשלום, לחשבונו בבנק הדואר מדי חודש בחדשו, אך לא יאוחר מארבעה ימים לפני תאריך תשלום התגמולים, את הסכום הדרוש לתשלום התגמולים בעד אותו חודש וכן את החלק היחסי מהרצאות המינהל.
{{ח:תת|(ב)}} הממשלה תחזיר למוסד את ההוצאות המינהליות הנובעות מביצוע הסכם זה לפי חשבון שהמוסד ימציא לה בתום שנת הכספים.
{{ח:תת|(ג)}} חל פיגור בהעברת הסכומים המגיעים למוסד והמוסד שילם את התגמולים מכספי דמי הביטוח והמוסד חוייב בריבית או הצמדה על הפיגור, תפצה הממשלה את המוסד בסכום שבו חוייב.

{{ח:סעיף|5|}}
{{ח:ת}} פרסום בנושאי הסכם זה ייעשה בתיאום מראש בין הרשות, כהגדרתה בהסדר, לבין המוסד.

{{ח:סעיף|6|}}
{{ח:ת}} תחילת תקפו של הסכם זה ושל ההסדר – ביום כ״ו באדר ב׳ התשמ״א (1 באפריל 1981).

{{ח:סעיף|7||תיקון: תשמ״ב־2, תשמ״ג, תשמ״ד, תשמ״ה, תשמ״ו}}
{{ח:ת}} תקפו של הסכם זה הוא עד ליום 31 במרס 1988. לאחר מועד זה יתארך ההסכם מאליו לשנה אחת בכל פעם, אלא אם יודיע אחד הצדדים למשנהו שלשה חדשים לפני תום השנה על רצונו לסיים את ההסכם.

{{ח:קטע2|נספח|נספח}}
{{ח:קטע3||הסדר מתן תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם של אסירי ציון והרוגי מלכות}}

{{ח:סעיף*|1|הגדרות:|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ד, תשמ״ז, תשמ״ז־2, תשמ״ח, תשמ״ח־2, תשמ״ט, תשמ״ט־2|עוגן=נספח פרט 1}}
{{ח:ת}} בהסדר זה:
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אסיר ציון“ – מי {{ח:חיצוני|חוק השבות|שחוק השבות, התש״י–1950}} (להלן – חוק השבות), חל עליו והוא אזרח ותושב ישראל והתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(א)}} נאסר בתקופה כלשהי מאז קום המדינה עקב פעילות ציונית או באשמת פעילות ציונית בארצות שבהן פעילות זו אסורה, או היה במאסר עקב פעילות או אשמה כאמור בעת קום המדינה (להלן – מאסר), והרשות הכירה בו לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2 להסדר זה}} כאסיר ציון;
{{ח:תתת|(ב)}} נעצר בתקופה כלשהי מאז קום המדינה בארץ אויב בשל פעילותו הציונית או עקב האיבה שבין אותה ארץ אויב לבין ישראל (להלן – מעצר) והיה במעצר תקופה של ששה חדשים לפחות, וכן מי שהיה במעצר תקופה קצרה יותר אם הוא לוקה בנכות של 25% לפחות והרשות הכירה בו לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2 להסדר זה}} כאסיר ציון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אסיר ציון במאסר“ – מי {{ח:חיצוני|חוק השבות|שחוק השבות}} היה חל עליו אילו עלה לישראל ובעת הגשת בקשה לפי הסדר זה נמצא במעצר לא פחות מששה חדשים או במאסר, או שחלפו ששה חדשים לפחות מיום שעקבותיו נעלמו בארץ אויב והעלמותו היא עקב יהדותו או עקב יחסי האיבה השוררים בין אותה ארץ לבין ישראל ובני משפחתו הם אזרחי ישראל ותושביה, והרשות הכירה בו כאסיר ציון הנמצא – במאסר או כעציר ציון הנמצא במעצר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אסיר ציון שנפטר במאסר או במעצר“ – מי {{ח:חיצוני|חוק השבות|שחוק השבות}} היה חל עליו אילו עלה לישראל והוא נפטר במאסר או במעצר ובני משפחתו הם אזרחי ישראל ותושביה, והרשות הכירה בו כאסיר ציון שנפטר במאסר אר במעצר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרוג מלכות“ – מי {{ח:חיצוני|חוק השבות|שחוק השבות}} היה חל עליו אילו עלה לישראל והוא הוצא להורג או עונה למוות מחוץ לישראל מיום הקמת המדינה על ידי שלטונות מדינה אחרת עקב יהדותו או זיקתו לישראל או בגלל יחסי האיבה ששררו או השוררים בין אותה מדינה לבין מדינת ישראל, ובני משפחתו הם אזרחי ישראל ותושביה, והרשות הכירה בו כהרוג מלכות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכות“ – איבוד הכושר לפעול פעולה רגילה, גופנית, שכלית או נפשית, או צמצומו של כושר זה כתוצאה מחבלה, ממחלה או מהחמרת מחלה או חבלה שאירעו לאסיר ציון בתקופת מאסרו או מעצרו; בקביעת דרגת הנכות אפשר להביא בחשבון מום מכער;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכה“ – אסיר ציון שנקבעה לו דרגת נכות לפי הסדר זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השכר הקובע“ – השכר הקובע כמשמעו {{ח:חיצוני|חוק נכי רדיפות הנאצים#סעיף 1|בסעיף 1 לחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי״ז–1957}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הכנסה“ – מהמקורות המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2|בסעיף 2 לפקודת מס הכנסה}}, למעט תגמולים לפי הסדר זה, קיצבת ילדים לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק ד|פרק ה׳ לחוק}} והענקות לפי {{ח:חיצוני|חוק החיילים המשוחררים (חזרה לעבודה)#סעיף 40|סעיף 40(ב1)(2) לחוק החיילים המשוחררים (חזרה לעבודה), התש״ט–1949}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחוסר פרנסה“ – מי שאין לו הכנסה או שהכנסתו, לרבות הכנסת בן זוגו שאינו חי בנפרד ממנו, אינה עולה על סכום קצבת הזקנה המשתלמת לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי|החוק}} ליחיד אם אין תלויים בו, או אינה עולה על סכום קצבת הזקנה המשתלמת לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי|החוק}} למבוטח שיש לו תלוי שהוא בן זוג אם יש בו תלויים (להלן – ההכנסה המותרת);
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תלויים“, לענין זה – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יא|בפרק ב׳ לחוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השכר הממוצע“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 1|בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשכ״ח–1968}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נקודת קיצבה“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 33א|בסעיף 33א לפקודת מס הכנסה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נצרך“ – מי שאינו מסוגל להשתכר למחייתו מחמת מחלתו, ליקויו הגופני, השכלי או הנפשי ואין סיכוי נראה לעין שאפשר יהיה אי פעם לשקמו, והוא אינו מוחזק במוסד ציבורי בנסיבות ובתנאים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 14|בסעיף 14(ד) להסדר זה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בן משפחה“ –
{{ח:תתת|(א)|(1)}} אלמנה, ילד, הורה, אח, אחות – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום)#סעיף 1|בסעיף 1 לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש״י–1950}} (להלן – חוק משפחות החיילים), בשינויים המחוייבים מן הענין;
{{ח:תתתת|(2)}} אלמן – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 130|בסעיף 74(ב)(2) לחוק}}; ילדו של אלמן לענין זה – כמשמעותו של ”ילד“ בפסקה (1) לעיל;
{{ח:תתת|(ב)}} בן זוגו של אסיר ציון במאסר שנתקיימו בו התנאים לגבי אלמן או אלמנה לפי הסדר זה, בהתאם לענין, כל עוד הוא בן זוגו.

{{ח:סעיף*|2|הרשות המאשרת|עוגן=נספח פרט 2}}
{{ח:תת|(א)}} השר לקליטת העליה ימנה רשות מאשרת (להלן – הרשות), שבסמכותה יהיה להכיר באסיר ציון או במי שבעת פטירתו היה אסיר ציון ובהרוג מלכות.
{{ח:תת|(ב)}} הרשות תיתן תעודה שתעיד על הכרה כאמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף*|3|ועדת ערר|עוגן=נספח פרט 3}}
{{ח:ת}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת הרשות רשאי לערור על כך בפני ועדת ערר, שהיושב ראש שלה וחבריה יתמנו בידי השר לקליטת העליה ושמותיהם יפורסמו בדרך שתיראה לו.

{{ח:סעיף*|4|יושב ראש ועדת ערר|עוגן=נספח פרט 4}}
{{ח:ת}} ליושב ראש הועדה יתמנה מי שכשיר להתמנות כשופט בית המשפט המחוזי לפי {{ח:חיצוני|חוק השופטים|חוק השופטים, התשי״ג–1953}}.

{{ח:סעיף*|5|רשימת אנשי ציבור|עוגן=נספח פרט 5}}
{{ח:ת}} השר לקליטת העליה יפרסם רשימה של אנשי ציבור הבקיאים בתנאי המאסר באזורים שונים ובארצות שונות או הבקיאים בנושאים מקצועיים הקשורים בתגמולים (להלן – הרשימה).

{{ח:סעיף*|6|חברי ועדת הערר|עוגן=נספח פרט 6}}
{{ח:ת}} כחברי הועדה יתמנו חבר אחד מתוך הרשימה אשר הנושא הנדון בועדה מוכר לו וחבר נוסף יתמנה בידי השר לקליטת העליה.

{{ח:סעיף*|7|הגשת הערר|עוגן=נספח פרט 7}}
{{ח:ת}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת הרשות יהיה רשאי לערור עליה תוך שלושה חדשים מיום שנמסרה לו ההחלטה בפני ועדת הערר.

{{ח:סעיף*|8|הגשת הבקשה|עוגן=נספח פרט 8}}
{{ח:תת|(א)}} טופסי הבקשה לתגמול יעובדו בידי הרשות בתיאום עם המוסד.
{{ח:תת|(ב)}} הטופס יכלול, בין היתר, את תיאור המחלות והחבלות שאירעו לאסיר ציון בתקופת מאסרו או מעצרו ונסיבותיהן, וכן פרטים על הכנסותיו של מבקש התגמול (להלן – המבקש) והכנסות בן זוגו אם התגמול מותנה בהכנסות.
{{ח:תת|(ג)}} הבקשה לתגמול תוגש לרשות על גבי טופס הבקשה; הרשות תדאג לקבל את כל המסמכים הדרושים להוכחת הזכאות ותאמת את הפרטים הניתנים לאימות במקום.
{{ח:תת|(ד)}} לא המציא המבקש את הפרטים הדרושים, תהיה הרשות רשאית לדחות את הבקשה או לעכב את הטיפול בבקשה לפי שיקול דעתה.
{{ח:תת|(ה)}} הכירה הרשות במבקש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2 להסדר זה}}, תעביר הרשות את הבקשה על כל מסמכיה לטיפול המוסד.

{{ח:סעיף*|9|וערת רופאים|עוגן=נספח פרט 9}}
{{ח:ת}} המוסד ימנה רופא או ועדת רופאים (להלן – ועדת רופאים) לצורך הסדר זה מתוך רשימת רופאים שתפורסם בדרך שתיראה למוסד.

{{ח:סעיף*|10|ועדת רופאים לעררים|עוגן=נספח פרט 10}}
{{ח:ת}} המוסד ימנה ועדת רופאים לעררים (להלן – וערת רופאים לעררים) לצורך הסדר זה מתוך רשימת רופאים שתפורסם בדרך שתיראה למוסד.

{{ח:סעיף*|11|קביעת דרגת נכות|עוגן=נספח פרט 11}}
{{ח:תת|(א)}} דרגת הנכות של אסיר ציון תיקבע בידי ועדת רופאים.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת הרופאים תקבע דרגת נכות רק בגין מחלה, החמרת מחלה או חבלה שהצהיר עליהם אסיר ציון בטופס הבקשה.
{{ח:תת|(ג)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדת הרופאים רשאי לערור עליה תוך שלושים ימים מיום שנמסרה לו ההחלטה בפני ועדת הרופאים לעררים.
{{ח:תת|(ד)}} לעניין סעיף זה יחולו, בשינויים המחוייבים מן הענין, ההוראות הבאות מתוך {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה), התשט״ז–1956}}:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#פרק 2|הפרק השני}}, למעט {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 15|תקנות 15}}, {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 16|16}}, {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 16א|16א}}, {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 18|18}}, {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 18א|18א}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 26|ו־26}};
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#פרק 4|הפרק הרביעי}}, למעט {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#סעיף 45|תקנה 45}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#תוספת חלק א|חלקים א׳}} {{ח:חיצוני|תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה)#תוספת חלק ג|ו־ג׳ של התוספת}}.

{{ח:סעיף*|12|קביעת חוסר פרנסה ונצרכות|עוגן=נספח פרט 12}}
{{ח:תת|(א)}} הקביעה אם אסיר ציון הוא מחוסר פרנסה או נצרך תיעשה בידי המוסד.
{{ח:תת|(ב)}} לענין הזכאות לתגמול ייקבע גובה הכנסתו של אדם בידי המוסד, על פי הצהרתו בכתב ועל פי כל מידע אחר שיגיע לרשות או למוסד. לצורך זה יהא המוסד רשאי לבדוק מחדש, מזמן לזמן, את גובה ההכנסות.
{{ח:תת|(ג)}} המבקש או המקבל תגמול על פי הסדר זה חייב להמציא למוסד כל מידע או מסמך המעיד על הכנסתו או על הכנסת בן זוגו ושיש בו כדי להשפיע על גובה התגמול המשתלם לו על פי הסדר זה; העלים מידע או מסמך כאמור או נמנע מלהגישם, יהא המוסד רשאי לשלול ממנו את התגמול, אם מתן התגמול מותנה בגובה ההכנסה.

{{ח:סעיף*|13|תחולת התשלום|עוגן=נספח פרט 13}}
{{ח:ת}} התקיימו באדם כל תנאי הזכאות לתגמול לפי הסדר זה (להלן – הזכאי לתגמול), ישולם לו התגמול כאמור להלן כל עוד הוא תושב או אזרח ישראל –
{{ח:תת|(1)}} אם הזכאי לתגמול היה אזרח ותושב ישראל ביום 1 באפריל 1973 – ישולם לו התגמול מהיום הראשון לחודש שבו הוגשה הבקשה לתגמול; אולם אדם כאמור שהגיש את הבקשה לתגמול עד ליום 3 בדצמבר 1975 – ישולם לו התגמול מיום 1 באפריל 1973;
{{ח:תת|(2)}} אם הזכאי לתגמול עלה לישראל אחרי 1 באפריל 1973 – ישולם לו התגמול מחודש עלייתו לישראל, אך לא יותר מאשר בעד שנים עשר החדשים שקדמו לחודש הגשת הבקשה על ידיו;
{{ח:תת|(3)}} על אף האמור בסעיף זה, רשאית ועדת הערר לאשר, מטעמים מיוחדים שתרשום בגוף ההחלטה, תשלום התגמול מכל תאריך אחר שלא מלפני 1 באפריל 1973.

{{ח:סעיף*|14|סייג לתשלום|עוגן=נספח פרט 14}}
{{ח:תת|(א)}} בשום מקרה לא ישולמו תגמולים לזכאי לתגמול לפי הסדר זה בעד תקופה שלפני יום 1 באפריל 1973.
{{ח:תת|(ב)}} פקעה הזכאות לתגמול לפי הסדר זה, ישולם התגמול עד סוף החודש שבו פקעה הזכאות כאמור. חל שינוי הגורם להקטנה או להגדלה של התגמול שלא בראשון לחודש, יוקטן או יוגדל התגמול לפי הענין מהראשון בחודש בתכוף לאחר החודש, שבו חל השינוי.
{{ח:תת|(ג)}} יצא זכאי לתגמול את ישראל לתקופה העולה על ששה חדשים, לא יהא זכאי לתגמול בעד תקופת שהותו מחוץ לישראל מעבר לתקופת ששת החדשים האמורים, זולת אם יצא את ישראל בשליחות ממלכתית, ציבורית, או לצרכי קבלת טיפול רפואי שאושר לו לפי כללים שנקבעו על ידי המוסד והרשות.
{{ח:תת|(ד)}} אסיר ציון שהוא זכאי לתגמול ואין בו תלויים, והוא מוחזק על חשבון המדינה, הסוכנות או רשות מקומית במוסד לנכים או לקשישים או במוסד אחר כיוצא בזה, יוקטן התגמול שהוא זכאי לו לפי הסדר זה ב־75% החל מהחודש הרביעי להחזקתו במוסד כאמור וכל עוד הוא מוחזק בו.

{{ח:סעיף*|15|תגמול לנכה|עוגן=נספח פרט 15}}
{{ח:ת}} נכה שדרגת נכותו מ־25% ומעלה וכל עוד הוא נכה כאמור, ישולם לו תגמול בשיעור של אחוז אחד מהשכר הקובע לכל אחוז שבדרגת נכותו (להלן – התגמול העיקרי).

{{ח:סעיף*|16|תגמול לנכה מחוסר פרנסה|תיקון: תשמ״ד|עוגן=נספח פרט 16}}
{{ח:ת}} נכה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}} שהוא מחוסר פרנסה וכל עוד הוא מחוסר פרנסה, ישולם לו, במקום התגמול העיקרי, תגמול למחוסר פרנסה בשיעור השווה לסכום המתקבל מצירופם של שני סכומים אלה:
{{ח:תת|(1)}} סכום המחושב באחוזים שלהלן מהשכר הממוצע בהתאם להרכב המשפחה:
{{ח:תתת|(א)}} {{טורים שווים | יחיד | 25% }}
{{ח:תתת|(ב)}} {{טורים שווים | שני בני זוג | 37.5% }}
{{ח:תתת|(ג)}} {{טורים שווים | שני בני זוג שעמם ילד | 42.5% }}
{{ח:תתת|(ד)}} {{טורים שווים | שני בני זוג שעמם שני ילדים לפחות | 47.5% }}
{{ח:תתת|(ה)}} {{טורים שווים | יחיד שעמו ילד | 37.5% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתת|(ו)}} {{טורים שווים | יחיד שעמו שני ילדים לפחות | 42.5% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תת|(2)}} סכום השווה למחצית התגמול העיקרי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}}.

{{ח:סעיף*|17|תגמול לנכה בעל הכנסה עודפת|תיקון: תשמ״ד|עוגן=נספח פרט 17}}
{{ח:תת|(א)}} נכה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 15|בסעיף 15}} שהכנסתו, לרבות הכנסת בן זוגו, עולה על ההכנסה המותרת (לסכום העולה על ההכנסה המותרת ייקרא להלן – ההכנסה העודפת) ישולם לו תגמול כאמור {{ח:פנימי|סעיף 16|בסעיף 16}} בניכוי ההכנסה העודפת כמפורט בסעיף קטן (ב), ובלבד שלא יפחת מהתגמול העיקרי.
{{ח:תת|(ב)}} ניכוי ההכנסה העודפת לענין סעיף קטן (א) ייעשה כלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} היתה ההכנסה העודפת הכנסה מהמקורות המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|בסעיף 2(1)}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.2|או (2) לפקודת מס הכנסה}} (להלן – הפקודה) – מהתגמול 60% מההכנסה העודפת;
{{ח:תתת|(2)}} היתה ההכנסה העודפת הכנסה שאינה מהמקורות המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|בסעיף 2(1)}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.2|או (2) לפקודה}}, תנוכה מהתגמול מלוא ההכנסה העודפת;
{{ח:תתת|(3)}} לצורך ניכוי ההכנסה העודפת תובא תחילה בחשבון ההכנסה שלא מהמקורות המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|בסעיף 2(1)}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.2|או (2) לפקודה}}, ולאחריה הכנסה מהמקורות המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.1|בסעיף 2(1)}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 2.2|או (2) לפקודה}}.

{{ח:סעיף*|18|תגמול לנכה נצרך שדרגת נכותו 50% ומעלה|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ז, תשמ״ז־2, תשמ״ח, תשמ״ח־2, תשמ״ט, תשמ״ט־2|עוגן=נספח פרט 18}}
{{ח:תת|(א)}} נכה נצרך שדרגת נכותו אינה פחותה מ־50% ואין לו הכנסה ישולם לו, במקום התגמול העיקרי שהיה משתלם לו אילו לא היה נצרך, תגמול בשיעור של התגמול לנכה נצרך כמשמעו {{ח:חיצוני|חוק נכי רדיפות הנאצים#סעיף 4א|בסעיף 4א׳ לחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי״ז–1957}}.
{{ח:תת|(ב)}} בנוסף על האמור בסעיף קטן (א), נכה נצרך שדרגת נכותו אינה פחותה מ־60%, תשולם לו תוספת לתגמוליו כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} לנכה שדרגת נכותו פחותה מ־70% אך איננה פחותה מ־60% – תוספת של 5% מן התגמול העיקרי;
{{ח:תתת|(2)}} לנכה שדרגת נכותו פחותה מ־80% אך אינה פחותה מ־70% – תוספת של 10% מן התגמול העיקרי;
{{ח:תתת|(3)}} לנכה שדרגת נכותו פחותה מ־90% אך אינה פחותה מ־80% – תוספת של 15% מן התגמול העיקרי;.
{{ח:תתת|(4)}} לנכה שדרגת נכותו 90% או יותר – תוספת של 20% מן התגמול העיקרי.
{{ח:תת|(ג)}} לתגמולים כאמור בסעיפים קטנים (א) ו־(ב) ייקרא להלן – תגמול לנצרך.
{{ח:תת|(ד)}} נכה נצרך שדרגת נכותו אינה פחותה מ־50% ויש לו הכנסה ישולם לו, במקום התגמול העיקרי, תגמול לנצרך בניכוי הכנסתו ובלבד שלא יפחת מהתגמול העיקרי.
{{ח:תת|(ה)}} היה לנכה בן זוג שאינו חי בנפרד ממנו, רואים לענין סעיף זה גם את מחצית הכנסתו של בן הזוג כהכנסת הנכה.

{{ח:סעיף*|19|תגמול לנצרך שדרגת נכותו מ־25% עד 49%|עוגן=נספח פרט 19}}
{{ח:ת}} נכה שדרגת נכותו מ־25% עד 49% והוא נצרך, ישולם לו תגמול לפי הכללים {{ח:פנימי|סעיף 16|שבסעיפים 16}} {{ח:פנימי|סעיף 17|ו־17 להסדר זה}}.

{{ח:סעיף*|20|תגמול לבן משפחה של הרוג מלכות ואסיר ציון שנפטר במאסר או במעצר|עוגן=נספח פרט 20}}
{{ח:ת}} בן משפחה של הרוג מלכות ושל אסיר ציון שנפטר במאסר או במעצר יהיה זכאי לתגמולים בשיעורים ובתנאים שנקבעו {{ח:חיצוני|חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום)|בחוק משפחות החיילים}} בשינויים המחוייבים מן הענין.

{{ח:סעיף*|21|דין אלמן|עוגן=נספח פרט 21}}
{{ח:ת}} דין אלמן לענין קביעת שיעור התגמולים על פי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20 בהסדר זה}} כדין אלמנה {{ח:חיצוני|חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום)|בחוק משפחות החיילים}}.

{{ח:סעיף*|22|תגמול לבן משפחה של אסיר ציון|תיקון: תשמ״ד|עוגן=נספח פרט 22}}
{{ח:תת|(א)}} בני משפחה של אסיר ציון במאסר יהיו זכאים לתגמול כמפורט להלן כל עוד הוא נמצא במאסר ועד תום שנים עשר חדשים תמימים מיום שחרורו –
{{ח:תתת|(1)}} אם אין להם הכנסה או שהכנסתם אינה עולה על ההכנסה המותרת, ישולם תגמול בסכום המחושב באחוזים שלהלן מהשכר הממוצע ובהתאם להרכב המשפחה:
{{ח:תתתת|(א)}} {{טורים שווים | יחיד שאינו ילד | 25% }}
{{ח:תתתת|(ב)}} {{טורים שווים | שני בני זוג | 37.5% }}
{{ח:תתתת|(ג)}} {{טורים שווים | שני בני זוג שעמם ילד | 42.5% }}
{{ח:תתתת|(ד)}} {{טורים שווים | שני בני זוג שעמם שני ילדים לפחות | 47.5% }}
{{ח:תתתת|(ה)}} {{טורים שווים | יחיד שעמו ילד | 37.5% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתתת|(ו)}} {{טורים שווים | יחיד שהוא בן זוגו של אסיר ציון שעמו ילד | 40% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתתת|(ז)}} {{טורים שווים | יחיד שעמו שני ילדים לפחות | 42.5% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתתת|(ח)}} {{טורים שווים | יחיד שהוא בן זוג של אסיר ציון שעמו שני ילדים לפחות | 47.5% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתתת|(ט)}} {{טורים שווים | ילד | 25% {{ש}} פחות נקודת קיצבה }}
{{ח:תתתת|(י)}} {{טורים שווים | שני ילדים | 37.5% {{ש}} פחות שתי נקודות קיצבה }}
{{ח:תתתת}} {{טורים שווים | לכל ילד נוסף אחרי שני ילדים ראשונים שאין עמו הורה בישראל | 10% }}
{{ח:תתת|(2)}} אם הכנסתם עולה על ההכנסה המותרת ישולם התגמול לפי פסקה (1) בניכוי ההכנסה העודפת ואם בן המשפחה הוא בן זוג או ילד לא יפחת התגמול מגובה קיצבה המשתלמת לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 252|סעיף 21 לחוק}};
{{ח:תתת|(3)}} לצורך החישוב לפי סעיף זה לא תובא בחשבון הכנסתם של ילדים.
{{ח:תת|(ב)}} עלה אסיר ציון האמור בסעיף קטן (א) לישראל תוך שנים עשר חדשים מיום שחרורו, יימשך תשלום התגמול לבני המשפחה ששה חדשים מיום עלייתו לישראל.
{{ח:תת|(ג)}} המידע הדרוש למוסד לענין סעיפים קטנים (א) ו־(ב) יימסר על ידי הרשות.
{{ח:תת|(ד)}} הרשות תהא רשאית בכל עת להורות על הפסקת תשלום התגמול או על הארכתו על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו־(ב) לסעיף זה, אם מצאה לנכון לעשות כן בנסיבות הענין, על־פי שיקול דעתה.
{{ח:תת|(ה)}} היה אסיר ציון האמור בסעיף קטן (ב) זכאי לתגמול לפי הסדר זה, ינוכה מהתגמול המגיע לו סכום התגמול ששולם לבני משפחתו בעד התקופה שלאחר עלייתו אך לא ינוכה ממנו סכום העולה על התגמול המגיע לו בעד אותה תקופה.

{{ח:סעיף*|23|תגמול לאלמנה של אסיר ציון|תיקון: תשמ״ד|עוגן=נספח פרט 23}}
{{ח:תת|(א)}} אלמנה של אסיר ציון שנפטר בישראל או מחוצה לה לאחר שהשתחרר מהמאסר או מהמעצר תהיה זכאית לתגמול בשיעור של קצבת שאירים לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יא|פרק ב׳ לחוק}}. הוראה זו תחול על אלמנה שמתקיימים בה שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} אינה זכאית לקבל קצבה לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי|החוק}}, למעט קצבת ילדים לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק ד|פרק ה׳ לחוק}}, וכן אינה זכאית לקבל גמלת זיקנה מיוחדת או גמלת שאירים מיוחדת מכוח הסכם בין הצדדים על פי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 9|סעיף 200 לחוק}};
{{ח:תתת|(2)}} היתה זכאית לקצבת שאירים לפי {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#פרק יא|פרק ב׳ לחוק}}, אילו התקיימו בבעלה התנאים המזכים לקצבת שאירים.
{{ח:תת|(ב)}} חזרה ונישאה אלמנה שקיבלה תגמול לפי סעיף קטן (א), יחולו עליה בשינויים המחוייבים הוראות {{ח:חיצוני|חוק הביטוח הלאומי#סעיף 255|סעיף 23(ב) לחוק}}.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(נמחק).}}
{{ח:תת|(ד)}} ”אלמנה“ ו”ילד“ – לענין סעיף זה – אלמנה וילד כמשמעותם {{ח:פנימי|סעיף 1|בהגדרת ”בן משפחה“ שבסעיף 1}} שהם אזרחי ישראל ותושביה.

{{ח:סעיף*|24|מענק לבני משפחת אסיר ציון שקיבל תגמול ונפטר|עוגן=נספח פרט 24}}
{{ח:ת}} אסיר ציון שקיבל תגמול לפי הסדר זה ונפטר, ישולם מענק בסכום השווה לתגמול החדשי האחרון ששולם לו כפול 6 כדלקמן:
{{ח:תת|(א)}} לאלמנה או לאלמן;
{{ח:תת|(ב)}} אם אין לו אלמנה או אלמן – לילדיו בחלקים שווים;
{{ח:תת|(ג)}} אם אין לו אלמנה, אלמן או ילדים – להוריו שעיקר פרנסתם היתה עליו לפני פטירתו, בחלקים שווים.

{{ח:סעיף*|25|הצמדה לשינויים במשכורת|עוגן=נספח פרט 25}}
{{ח:ת}} חל שינוי, במשכורת המשתלמת לעובדי המדינה יחושבו השכר הקובע והתגמולים לפי המשכורת המתי אימה בהתאם לשינויים שחלו בה ומהיום שחלו.

{{ח:סעיף*|26|חוב של תגמול|עוגן=נספח פרט 26}}
{{ח:ת}} נפטר זכאי לתגמול, ובשעת פטירתו הגיעו לו תשלומים על פי ההסדר, ישולם החוב לבן זוגו של הזכאי לתגמול, ובאין לו בן זוג – ליורשיו; ”יורש“, לענין סעיף זה כמשמעות יורש {{ח:חיצוני|חוק הירושה#סעיף 10|בסעיף 10 לחוק הירושה, התשכ״ה–1965}}.

{{ח:סעיף*|27|תגמול אחד בלבד|עוגן=נספח פרט 27}}
{{ח:ת}} קיימת זכאות על פי הסדר זה לתגמולים שונים, ישולם לזכאי רק התגמול הגבוה שבין כל התגמולים.

{{ח:סעיף*|28|טיפול רפואי ושיקום|עוגן=נספח פרט 28}}
{{ח:ת}} המוסד והרשות יקבעו כללים בדבר טיפול רפואי ושיקום מקצועי שינתנו לזכאים על פי הסדר זה בנוסף לתגמולים החדשיים המשתלמים להם וידאגו לביצועם.

{{ח:סעיף*|29||תיקון: תשמ״ה|עוגן=נספח פרט 29}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(נמחק).}}

{{ח:סעיף*|30|הוראות מעבר|עוגן=נספח פרט 30}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} הוראות ההסכם שבין המוסד לבין הסוכנות היהודית לארץ ישראל בדבר מתן תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם של אסירי ציון והרוגי מלכות שפורסם בילקוט הפרסומים 2151, התשל״ו, עמ׳ 121 (להלן – ההסכם הראשון), למעט סעיף 26 להסדר שבו, כפי שתוקן בהסכם מיום 23.11.1977 שפורסם בילקוט הפרסומים 2399, התשל״ח, עמ׳ 713 (להלן – ההסכם השני), יחולו על הצדדים לגבי התקופה מיום 1 באפריל 1980, ועד ליום 31 במרס 1981.
{{ח:תתת|(2)}} אסיר אשר דרגת נכותו שנקבעה על פי ההסדר הנספח להסכם הראשון, הופחתה לאחר שנקבעה מחדש על פי סעיף 4 להסכם השני, ייראה כאילו לא הופחתה דרגת נכותו כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} כל תשלום, החלטה, קביעה או אישור שנעשו על ידי המוסד, הרשות המאשרת, ועדת הערר, ועדת הרופאים וועדת הרופאים לעררים על פי ההסכם הראשון וההסכם השני ולפי האמור בסעיף קטן (א) לעיל, יראו כאילו נעשו על פי הסכם זה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ממורכז|'''ולראיה באו הצדדים על החתום'''}}
{{ח:ת}} {{טורים שווים ממורכז | '''יעקב דנון''' {{ש}} חשב המשרד לקליטת העליה | '''אלי עמיר''' {{ש}} משנה למנהל הכללי המשרד לקליטת העליה | '''רפאל רוטר''' {{ש}} המנהל הכללי של המוסד לביטוח לאומי }}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]