חוק אמנת האג (החזרת ילדים חטופים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק אמנת האג (החזרת ילדים חטופים), התשנ״א–1991}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000097}} {{ח:תיבה|ס״ח תשנ״א, 148|חוק אמנת האג (החזרת ילדים חטופים)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210844.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 399|חוק בית המשפט לעניני משפחה|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211216.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 82|חוק להחלפת המונח פקיד סעד (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301220.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרה}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”האמנה“ – {{ח:פנימי|תוספת|האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים, שנחתמה בהאג ביום 25 באוקטובר 1980}}.

{{ח:סעיף|2|תוקף {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}}}
{{ח:ת}} לסעיפי {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}} שנוסחם מובא {{ח:פנימי|תוספת|בתוספת}} יהיה תוקף של חוק, והם יחולו על אף האמור בכל דין, ואולם הוראת {{ח:פנימי|תוספת פרט 26|סעיף 26 לאמנה}} תחול בהסתייגות האמורה בו.

{{ח:סעיף|3|הצדדים {{ח:פנימי|תוספת|לאמנה}}}}
{{ח:ת}} שר החוץ יפרסם ברשומות הודעה על המדינות שמדינת ישראל קשורה עמן {{ח:פנימי|תוספת|באמנה}}, על־פי האמור {{ח:פנימי|תוספת פרט 37|בסעיפים 37}} {{ח:פנימי|תוספת פרט 38|ו־38 לאמנה}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|שר החוץ פרסם הודעה בדבר רשימת המדינות שמדינת ישראל קשורה עמן באמנה על פי {{ח:פנימי|תוספת פרט 37|סעיפים 37}} {{ח:פנימי|תוספת פרט 38|ו־38 לאמנה}} ({{ח:חיצוני|https://olaw.org.il/yalkut/yalkut-4543.pdf|י״פ תשנ״ז, 4432}}): אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, איי באהמה, איסלנד, אירלנד, אקוודור, ארגנטינה, ארצות הברית, בוסניה והרצגובינה, בורקינה פאסו, בליז, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, הונדורס, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הצפונית (לרבות האי מן), וונצואלה, יוון, לוכסמבורג, מאוריציוס, מונקו, מכסיקו, מקדוניה, נורבגיה, ניו־זילנד, סלובניה, סנט קיטס ונביס, ספרד, פולין, פורטוגל, פינלנד, פנמה, צ׳ילה, צרפת, קולומביה, קנדה, קפריסין, קרואטיה, רומניה, שבדיה ושוויצריה.}}

{{ח:סעיף|4|הרשות המרכזית|תיקון: תשע״א}}
{{ח:תת|(א)}} היועץ המשפטי לממשלה יהיה הרשות המרכזית לענין {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}.
{{ח:תת|(ב)}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי למנות, לענין ביצוע {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}, עובדים סוציאליים מבין העובדים הסוציאליים שמונו לפי {{ח:חיצוני|חוק הסעד (סדרי דין בענייני קטינים, חולי נפש ונעדרים)|חוק הסעד (סדרי דין בענייני קטינים, חולי נפש ונעדרים), התשט״ו–1955}}, והם יפעלו, דרך כלל או לענין מסויים, לפי הנחיותיו של העובד הסוציאלי הראשי שמונה לפי {{ח:חיצוני|חוק הסעד (סדרי דין בענייני קטינים, חולי נפש ונעדרים)|אותו חוק}}, ובתוקף סמכויותיהם לפי כל דין, לרבות סמכויות לגבי קטין או קטין נזקק לפי {{ח:חיצוני|חוק הנוער (טיפול והשגחה)|חוק הנוער (טיפול והשגחה), התש״ך–1960}}.

{{ח:סעיף|5|מסירת מידע|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} היועץ המשפטי לממשלה רשאי, על אף האמור בכל דין, למסור מידע שקיבל כדין לאדם או לגוף כלשהם, בישראל או מחוצה לה, ככל שהדבר נחוץ לביצוע הליכים המתבקשים על־פי הוראות {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}; כן רשאי למסור מידע, עובד סוציאלי שמונה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4(ב)}}, ובלבד שהורשה בידי היועץ המשפטי לממשלה לענין מסויים; מסירת מידע לפי סעיף זה לא תיעשה אלא לאחר שהובטח כי מקבל המידע לא יעשה בו שימוש שלא למטרה שלשמה נמסר ושיבטיח שמירת חשאיותו של המידע.

{{ח:סעיף|6|בית המשפט המוסמך|תיקון: תשנ״ה}}
{{ח:ת}} בית המשפט המוסמך לענין חוק זה הוא בית המשפט לעניני משפחה, והוא יהיה מוסמך לפעול לענין כל הוראה {{ח:פנימי|תוספת|באמנה}} שמדובר בה ברשות שיפוטית או מינהלית; ולענין זה יהיו נתונות לו גם הסמכויות של בית משפט לגבי קטין או קטין נזקק לפי {{ח:חיצוני|חוק הנוער (טיפול והשגחה)|חוק הנוער (טיפול והשגחה), התש״ך–1960}}.

{{ח:סעיף|7|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא יתקין, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, תקנות בכל ענין הנוגע לביצועו, לביצוע {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}, ולהבטחת דיון מזורז בבתי המשפט, לרבות תקנות בדבר סדרי הדין ודיני הראיות בהליכים על פי {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}}.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}})}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|תוספת פרק 1|פרק 1 – תחולת האמנה}}

{{ח:פנימי|תוספת פרק 2|פרק 2 – רשויות מרכזיות}}

{{ח:פנימי|תוספת פרק 3|פרק 3 – החזרת ילדים}}

{{ח:פנימי|תוספת פרק 4|פרק 4 – זכויות ביקור}}

{{ח:פנימי|תוספת פרק 5|פרק 5 – הוראות כלליות}}

{{ח:קטע3||האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים}}
{{ח:קטע3||(נחתמה ביום 25 באוקטובר 1980)}}
{{ח:קטע2|תוספת פרק 1|פרק 1 – תחולת האמנה}}
{{ח:קטע4|תוספת פרט 1|סעיף 1}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} יעדיה של {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} הם –
{{ח:תת|(א)}} להבטיח את החזרתם המידית של ילדים, אשר לא כדין, הורחקו אל מדינה מתקשרת או לא הוחזרו ממנה, וכן
{{ח:תת|(ב)}} להבטיח כי זכויות משמורת וביקור על פי הדין של מדינה מתקשרת יכובדו ביעילות בשאר המדינות המתקשרות.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 2|סעיף 2}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} המדינות המתקשרות ינקטו את כל האמצעים הראויים כדי להבטיח את קיומם של יעדי {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}} בתחומן; לשם כך הן יפעילו את ההליכים הדחופים ביותר העומדים לרשותן.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 3|סעיף 3}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הרחקתו או אי החזרתו של ילד תיחשב לא כדין כאשר –
{{ח:תת|(א)}} יש בהן הפרת זכויות המשמורת המוענקות לאדם, למוסד או לכל גוף אחר, בין במאוחד ובין בנפרד, על פי דין המדינה שבה היה מקום מגוריו הרגיל של הקטין סמוך לפני הרחקתו או אי החזרתו, וכן
{{ח:תת|(ב)}} בעת ההרחקה או אי ההחזרה הופעלו אותן זכויות בפועל, בין במאוחד ובין בנפרד, או שהיו מופעלות כך אלמלא ההרחקה או אי ההחזרה.
{{ח:ת}} זכויות המשמורת הנזכרות בסעיף קטן (א) יכול שינבעו במיוחד מכוח דין, החלטה שיפוטית או מינהלית או הסכם בעל תוקף משפטי על פי דין אותה מדינה.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 4|סעיף 4}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}} תחול על כל ילד אשר מקום מגוריו הרגיל היה במדינה מתקשרת סמוך לפני כל הפרה של זכויות משמורת או ביקור; {{ח:פנימי|תוספת|האמנה}} תחדל לחול בהגיע הילד לגיל 16.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 5|סעיף 5}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לענין {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} –
{{ח:תת|(א)}} ”זכויות משמורת“ – לרבות זכויות המתיחסות לגוף הילד ובפרט הזכות לקבוע את מקום מגוריו של הילד;
{{ח:תת|(ב)}} ”זכויות ביקור“ – לרבות הזכות לקחת ילד לתקופה מוגבלת למקום שונה ממקום מגוריו הרגיל.

{{ח:קטע2|תוספת פרק 2|פרק 2 – רשויות מרכזיות}}
{{ח:קטע4|תוספת פרט 7|סעיף 7}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} רשויות מרכזיות ישתפו פעולה ביניהן ויקדמו שיתוף פעולה בין הרשויות המוסמכות שבמדינותיהן כדי להבטיח את החזרתם המידית של ילדים והשגת יתר יעדי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}.
{{ח:ת}} במיוחד עליהן לנקוט, בין במישרין ובין באמצעות גורם ביניים, את כל האמצעים הראויים על מנת –
{{ח:תת|(א)}} לגלות את מקום הימצאו של ילד אשר לא כדין הורחק או לא הוחזר;
{{ח:תת|(ב)}} למנוע פגיעה נוספת בילד או בזכויות של צדדים מעונינים, על ידי נקיטת אמצעים זמניים או גרימת אמצעים כאלה;
{{ח:תת|(ג)}} להבטיח את החזרתו מרצון של הילד או להביא לידי יישוב המחלוקות בדרכי שלום;
{{ח:תת|(ד)}} להחליף מידע, בדבר רקעו החברתי של הילד, לפי הרצוי;
{{ח:תת|(ה)}} לספק מידע כללי בדבר הדין החל במדינתן בנוגע לתחולת האמנה;
{{ח:תת|(ו)}} ליזום נקיטת הליכים שיפוטיים או מינהליים, או להקל על נקיטת הליכים כאלה, במטרה להשיג את החזרת הילד, ובמקרה מתאים, לעשות סידורים כדי לארגן או להבטיח את הפעלתן היעילה של זכויות ביקור;
{{ח:תת|(ז)}} לספק סיוע משפטי וייעוץ משפטי, לרבות השתתפותם של עורכי דין ויועצים משפטיים, או להקל על נתינתם של סיוע משפטי וייעוץ משפטי כאמור, ככל שהדבר דרוש בנסיבות הענין;
{{ח:תת|(ח)}} לעשות סידורים מינהליים, ככל שיהא דרוש ונאות, להבטחת החזרתו של הילד בשלום;
{{ח:תת|(ט)}} לשמור על קשר ביניהן באשר להפעלת {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}, ובמידת האפשר, להסיר מכשולים העומדים בפני יישומה.

{{ח:קטע2|תוספת פרק 3|פרק 3 – החזרת ילדים}}
{{ח:קטע4|תוספת פרט 8|סעיף 8}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל אדם, מוסד או גוף אחר הטוען כי ילד הורחק או לא הוחזר תוך הפרת זכויות משמורת, רשאי לפנות אל הרשות המרכזית שבמקום מגוריו הרגיל של הילד או אל הרשות המרכזית של כל מדינה מתקשרת אחרת, בבקשה לסייע להחזרתו של הילד.
{{ח:ת}} הבקשה תכיל –
{{ח:תת|(א)}} מידע על זהותם של כל אחד מאלה: המבקש, הילד והאדם אשר כנגדו נטען שהרחיק את הילד או שלא החזירו;
{{ח:תת|(ב)}} תאריך הלידה של הילד, אם ניתן לבררו;
{{ח:תת|(ג)}} הנימוקים לביסוס תביעתו של המבקש את החזרת הילד;
{{ח:תת|(ד)}} כל מידע שניתן להשיג באשר למקום הימצאו של הילד וזהותו של האדם אשר משערים כי הילד נמצא עמו;
{{ח:תת}} לבקשה ניתן לצרף או להוסיף:
{{ח:תת|(ה)}} העתק מאומת של החלטה או הסכם הנוגעים לענין;
{{ח:תת|(ו)}} תעודה או תצהיר מאת רשות מרכזית או רשות מוסמכת אחרת של המדינה שבה נמצא מקום מגוריו הרגיל של הילד, או מאדם מוסמך לכך בדבר הדין הנוגע לענין של מדינה זו;
{{ח:תת|(ז)}} כל מסמך אחר הנוגע לענין.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 9|סעיף 9}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} רשות מרכזית שקיבלה בקשה כאמור {{ח:פנימי|תוספת פרט 8|בסעיף 8}} ויש לה יסוד להאמין כי הילד מצוי במדינה מתקשרת אחרת, תעביר את הבקשה במישרין וללא דיחוי אל הרשות המרכזית של אותה מדינה מתקשרת, ותודיע על כך לרשות המרכזית המבקשת או למבקש, לפי הענין.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 10|סעיף 10}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הרשות המרכזית של המדינה שבה נמצא הילד תנקוט את כל האמצעים המתאימים או תגרום לנקיטתם כדי להשיג החזרה מרצון של הילד.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 11|סעיף 11}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} הרשויות השיפוטיות או המינהליות של המדינות המתקשרות יפעלו בהליכיהן בדחיפות להחזרתם של הילדים.
{{ח:ת}} לא הגיעה הרשות השיפוטית או המינהלית הנוגעת בדבר להכרעה כעבור ששה שבועות מיום פתיחת ההליכים, רשאים המבקש או הרשות המרכזית של המדינה המתבקשת, ביוזמתה או אם נתבקשה על ידי הרשות המרכזית של המדינה המבקשת, לדרוש הודעה על סיבות העיכוב; קיבלה הרשות המרכזית של המדינה המתבקשת תשובה, תעבירנה לרשות המרכזית של המדינה המבקשת או למבקש, לפי הענין.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 12|סעיף 12}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} ילד, אשר לא כדין, הורחק או לא הוחזר כאמור {{ח:פנימי|תוספת פרט 3|בסעיף 3}}, וביום פתיחת ההליכים בפני הרשות השיפוטית או המינהלית של המדינה המתקשרת שבה נמצא הילד חלפה תקופה של פחות משנה מתאריך ההרחקה או אי ההחזרה, שלא כדין, תצווה הרשות הנוגעת בדבר להחזיר את הילד לאלתר.
{{ח:ת}} הרשות השיפוטית או המינהלית תצווה להחזיר את הילד, אף אם החלו ההליכים לאחר תום התקופה של שנה אחת האמורה בפסקה הקודמת, זולת אם הוכח כי הילד השתלב כבר בסביבתו החדשה.
{{ח:ת}} היה לרשות השיפוטית או המינהלית במדינה המתבקשת יסוד להאמין כי הילד נלקח למדינה אחרת, רשאית היא לעכב את ההליכים או לדחות את הבקשה להחזרת הילד.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 13|סעיף 13}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף הקודם}}, אין הרשות השיפוטית או המינהלית של המדינה המתבקשת חייבת להורות על החזרת הילד, אם הוכיחו האדם, המוסד או גוף אחר המתנגדים להחזרתו כי –
{{ח:תת|(א)}} האדם, המוסד או הגוף האחר שבידיו מופקדת ההשגחה על גוף הילד לא הפעיל בפועל את זכויות המשמורת בעת ההרחקה או אי ההחזרה, או הסכים עמן או השלים עמן לאחר מעשה, או
{{ח:תת|(ב)}} קיים חשש חמור שהחזרתו של הילד תחשוף אותו לנזק פיזי או פסיכולוגי או תעמיד את הילד בדרך אחרת במצב בלתי נסבל.
{{ח:ת}} הרשות השיפוטית או המינהלית רשאית כמו כן לסרב לצוות על החזרת הילד אם התברר לה כי הילד מתנגד להחזרתו וכי הוא הגיע לגיל ולרמת בגרות שבהם מן הראוי להביא בחשבון את השקפותיו.
{{ח:ת}} בבואן לשקול את הנסיבות הנזכרות בסעיף זה, יביאו הרשויות השיפוטיות והמינהליות בחשבון את המידע בדבר רקעו החברתי של הילד, כפי שהומצא על ידי הרשות המרכזית או רשות מוסמכת אחרת שבמקום מגוריו הרגיל של הילד.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 14|סעיף 14}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} בבואן לברר אם היתה הרחקה או אי החזרה, שלא כדין, כמשמעותן {{ח:פנימי|תוספת פרט 3|בסעיף 3}}, רשאיות הרשויות השיפוטיות או המינהליות של המדינה המתבקשת להתייחס ישירות לדין המדינה שבה נמצא מקום מגוריו הרגיל של הילד, וכן להחלטות שיפוטיות או מינהליות של אותה מדינה בין אם הוכרו פורמלית באותה מדינה ובין אם לאו, זאת מבלי להזדקק להליכים מיוחדים להוכחת אותו דין או להכרה בהחלטות זרות, שהיו נדרשים לולא הוראה זו.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 15|סעיף 15}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת פרט 15}}
{{ח:ת}} הרשויות השיפוטיות או המינהליות של מדינה מתקשרת רשאיות, לפני הוצאת צו להחזרת הילד, לדרוש שהמבקש ישיג, מרשויות המדינה שבה נמצא מקום מגוריו הרגיל של הילד, החלטה או קביעה אחרת שהרחקתו או אי החזרתו נעשתה שלא כדין כמשמעותן {{ח:פנימי|תוספת פרט 3|בסעיף 3 לאמנה}}, במידה שניתן להשיג החלטה או קביעה כאמור באותה מדינה. הרשויות המרכזיות של המדינות המתקשרות יסייעו עד כמה שאפשר למבקשים להשיג החלטה או קביעה כאמור.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 16|סעיף 16}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת פרט 16}}
{{ח:ת}} משנתקבלה הודעה על הרחקה או החזרה, של ילד, שלא כדין, כמשמעותן {{ח:פנימי|תוספת פרט 3|בסעיף 3}}, לא יחליטו הרשויות השיפוטיות או המינהליות של המדינה המתקשרת, שאליה הורחק הילד או שבה הוא נמצא בעקבות אי החזרתו, לגופן של זכויות המשמורת, עד אשר ייקבע שאין להחזיר את הילד על פי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} או אם לא הוגשה בקשה על פי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} תוך זמן סביר לאחר קבלת ההודעה.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 17|סעיף 17}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת פרט 17}}
{{ח:ת}} עצם העובדה כי ניתנה במדינה המתבקשת החלטה בענין משמורת או כי ההחלטה ראויה להכרה באותה מדינה, לא תשמש נימוק לסרב החזרת ילד על פי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}, אך רשויותיה השיפוטיות או המינהליות של המדינה המתבקשת רשאיות להתחשב בנימוקים לאותה החלטה בבואן להפעיל {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 18|סעיף 18}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת פרט 18}}
{{ח:ת}} אין בהוראות {{ח:פנימי|פרק 3|פרק זה}} כדי להגביל את סמכותה של רשות שיפוטית או מינהלית לצוות על החזרת הילד בכל עת שהיא.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 19|סעיף 19}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת פרט 19}}
{{ח:ת}} החלטה על פי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} בנוגע להחזרת הילד לא תיחשב כהכרעה לגופה של מחלוקת בענין משמורת.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 20|סעיף 20}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} ניתן לסרב להחזיר את הילד על פי הוראות {{ח:פנימי|תוספת פרט 12|סעיף 12}} אם ההחזרה אינה מותרת על פי עקרונות היסוד של המדינה המתבקשת באשר להגנה על זכויות האדם וחירויות יסוד.

{{ח:קטע2|תוספת פרק 4|פרק 4 – זכויות ביקור}}
{{ח:קטע4|תוספת פרט 21|סעיף 21}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} בקשה לעשיית סידורים כדי לארגן או כדי להבטיח את הפעלתן היעילה של זכויות ביקור, יכול שתוגש לרשויות המרכזיות של המדינות המתקשרות כדרך שמגישים בקשה להחזרת ילד.
{{ח:ת}} על הרשויות המרכזיות מוטלים החיובים בדבר שיתוף פעולה המפורטים {{ח:פנימי|תוספת פרט 7|בסעיף 7}}, על מנת לקדם ניצול, בדרכי שלום, של זכויות ביקור ולקיים כל תנאי שהפעלת זכויות אלה כפופות לו. הרשויות המרכזיות ינקטו צעדים, ככל שניתן, להסרת כל מכשול להפעלת זכויות אלה.
{{ח:ת}} הרשויות המרכזיות רשאיות, במישרין או באמצעות גורמי ביניים, ליזום או לסייע בנקיטת הליכים, במטרה לארגן זכויות אלה או להגן עליהן, ולהבטיח כי התנאים שאותן זכויות כפופות להם – יכובדו.

{{ח:קטע2|תוספת פרק 5|פרק 5 – הוראות כלליות}}
{{ח:קטע4|תוספת פרט 22|סעיף 22}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לא יידרשו כל ערבות, ערובה או פקדון, יהא תיאורם אשר יהא, כדי לערוב לתשלום עלויות הוצאות בהליכים שיפוטיים או מינהליים במסגרת {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 23|סעיף 23}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לא יידרש אימות או פורמליות דומה בהקשר של {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 24|סעיף 24}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל בקשה, הודעה או מסמך אחר הנשלחים לרשות המרכזית של המדינה המתבקשת, יהיו בשפה המקורית, ויצורף להם תרגום לשפה הרשמית או לאחת השפות הרשמיות של המדינה המתבקשת או, אם הדבר אינו ניתן, תרגום לצרפתית או לאנגלית.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 25|סעיף 25}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} אזרחי המדינות המתקשרות ומי שמקום מגוריו הרגיל במדינות אלה, יהיו זכאים, בענינים הנוגעים ליישום {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}, לסיוע משפטי ולייעוץ משפטי בכל מדינה מתקשרת אחרת, כאילו היו אזרחים של אותה מדינה שמקום מגוריהם הרגיל נמצא בה, ובאותם תנאים.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 26|סעיף 26}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(1)}}}} כל רשות מרכזית תישא בהוצאותיה בבואה ליישם {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(2)}}}} רשויות מרכזיות ושירותים ציבוריים אחרים של מדינות מתקשרות לא יטילו תשלומים כלשהם ביחס לבקשות המוגשות על פי {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}. במיוחד, אין הן רשאיות לדרוש תשלום מן המבקש על חשבון עלויות והוצאות הכרוכות בהליכים או במקרה מתאים, עבור אלה הנובעות מהשתתפותם של עורכי דין או יועצים משפטיים. ואולם רשאיות הן לדרוש את תשלום ההוצאות הכרוכות, או העלולות להיות כרוכות, בביצוע החזרת הילד.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(3)}}}} עם זאת, רשאית מדינה שהתקשרה בהסתייגות בהתאם {{ח:פנימי|תוספת|לסעיף 42}}, להצהיר כי לא תהא מחוייבת לשאת בהוצאות המוזכרות בפסקה הקודמת, הנובעות מהשתתפותם של עורכי דין או יועצים משפטיים או מהליכים בבית משפט, אלא במידה שניתן לכסות הוצאות אלה באמצעות מערכת הסיוע המשפטי והייעוץ המשפטי שלה.
{{ח:תת|{{ח:הערה|(4)}}}} בבואן לצוות על החזרת הילד או להוציא צו בנוגע לזכויות ביקור בהתאם {{ח:פנימי|תוספת|לאמנה זו}}, רשאיות הרשויות השיפוטיות או המינהליות להורות, לפי הצורך, לאדם אשר הרחיק את הילד או לא החזירו או אשר מנע מימוש זכויות ביקור, לשלם את ההוצאות ההכרחיות שנגרמו למבקש, או שנגרמו מטעמו, לרבות הוצאות נסיעה, עלויות או תשלומים שנעשו לשם איתור הילד, הוצאות עבור ייצוג משפטי של המבקש, ואלה שלענין החזרת הילד.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 27|סעיף 27}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כאשר נראה בעליל כי דרישותיה של {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} אינן מתקיימות או כי מטעם אחר הבקשה אינה מבוססת כראוי, אין הרשות המרכזית חייבת לקבל את הבקשה. במקרה כזה תודיע הרשות המרכזית מיד, למבקש או לרשות המרכזית אשר באמצעותה הוגשה הבקשה, לפי הענין, על נימוקיה.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 28|סעיף 28}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} רשות מרכזית רשאית לדרוש כי הבקשה תלווה בהרשאה כתובה המסמיכה אותה לפעול בשם המבקש, או לקבוע נציג אשר יפעל כאמור.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 29|סעיף 29}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} לא תמנע אדם, מוסד או גוף אחר הטוען כי היתה הפרה של זכויות משמורת או ביקור כמשמעותן {{ח:פנימי|תוספת פרט 3|בסעיפים 3}} {{ח:פנימי|תוספת פרט 21|או 21}}, מלפנות ישירות אל רשויותיה השיפוטיות או המינהליות של מדינה מתקשרת, בין על פי הוראות {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}} ובין בדרך אחרת.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 30|סעיף 30}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} כל בקשה שהוגשה לרשויות המרכזיות או במישרין לרשויות השיפוטיות או המינהליות של מדינה מתקשרת בהתאם להוראות {{ח:פנימי|תוספת|אמנה זו}}, ביחד עם מסמכים ומידע אחר המצורפים אליה או המסופקים על ידי רשות מרכזית, יהיו קבילים בפני בתי המשפט או הרשויות המינהליות של המדינות המתקשרות.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 31|סעיף 31}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לגבי מדינה שבה קיימות בענין משמורת ילדים שתי שיטות משפט או יותר החלות על יחידות טריטוריאליות שונות –
{{ח:תת|(א)}} כל התיחסות למקום מגורים רגיל באותה מדינה תתפרש כמתיחסת למקום מגורים רגיל ביחידה טריטוריאלית של מדינה זו;
{{ח:תת|(ב)}} כל התיחסות לדין המדינה שבה נמצא מקום המגורים הרגיל תתפרש כמתיחסת לדין של היחידה הטריטוריאלית באותה מדינה שבה נמצא מקום מגוריו הרגיל של הילד.

{{ח:קטע4|תוספת פרט 32|סעיף 32}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} לגבי מדינה שבה קיימות בענין משמורת ילדים שתי שיטות משפט או יותר החלות על סוגים שונים של אנשים, כל התיחסות לדין של אותה מדינה תתפרש כמתיחסת לאותה שיטת משפט כפי שנקבע בדין של אותה מדינה.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ז׳ בסיון התשנ״א (20 במאי 1992).}}
* '''יצחק שמיר'''
ראש הממשלה
* '''דן מרידור'''
שר המשפטים
* '''חיים הרצוג'''
נשיא המדינה
* '''דב שילנסקי'''
יושב ראש הכנסת
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]