צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הובלת לחם)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הובלת לחם), תשכ״א–1960}}
{{ח:קטע3||צו בדבר הובלת לחם}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשכ״א, 436|צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הובלת לחם)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1075.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 5|הסעיפים 5}} {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 15|ו־15}} {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים|לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, תשי״ח–1957}}, ובתוקף שאר הסמכויות הנתונות לי לפי כל דין, אני מצווה לאמור:

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון)#סעיף 325|סעיף 325(א)(8) לחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע״ו–2015}}, יראו צו זה כאילו הותקן מכוח {{ח:חיצוני|חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון)|החוק האמור}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק 1|פרק ראשון: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק 2|פרק שני: הארגז}}

{{ח:פנימי|פרק 3|פרק שלישי: הכלים}}

{{ח:פנימי|פרק 4|פרק רביעי: הובלת לחם}}

{{ח:פנימי|פרק 5|פרק חמישי: בריאות המוביל}}

{{ח:פנימי|פרק 6|פרק ששי: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק 1|פרק ראשון: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בצו זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוביל“ – אדם שעסקו או חלק מעסקו הוא הובלת לחם, טעינתו או פריקתו, לרבות אדם המועסק על ידי מוביל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מאפיה“ – מקום בו אופים לחם לשם שיווקו, לרבות מחסן בו מוחזקים חמרים לאפיית לחם והלחם עצמו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”לחם“ – מוצר הנאפה מגרעיני דגן או ממוצר מגרעיני דגן ואשר תסיסתו נגרמה על ידי שאור או שמרים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רכב“ – רכב המונע בכוח מיכני או הנגרר על ידי רכב כזה או על ידי בהמה, וכן מכונה או מיתקן המונעים או הנגררים כאמור, לרבות אופניים ותלת־אופנים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הובלה“ – הובלה ברכב לשם עסק, לרבות העברה והפצה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הטענה“ – העברה מן המאפיה אל תוך הארגז;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פריקה“ – העברה מן הארגז אל מקום ייעודו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ארגז“ – ארגז נפרד המיועד להובלת לחם בלבד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כלים“ – אמצעים המשמשים או העשויים לשמש להטענת לחם או לפריקתו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נקי“ – לרבות נקי מחרקים, זחלים או כל זיהום שהוא ולמעט פירורי לחם, נפולת קמח או סובין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – המנהל הכללי של משרד הבריאות, לרבות אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} מנהל לשכת בריאות מחוזית או נפתית;
{{ח:תתת|(2)}} מהנדס־תברואה ראשי;
{{ח:תתת|(3)}} תברואן ארצי למזון וכן תברואן מזון מחוזי או נפתי;
{{ח:תתת|(4)}} רופא, מהנדס־תברואה ותברואן שהוסמך בכתב על ידי המנהל הכללי של משרד הבריאות.

{{ח:סעיף|2|אחריות מוביל}}
{{ח:תת|(א)}} חובה המוטלת לפי צו זה, יראו אותה כמוטלת על מוביל, והוא כשאין כוונה אחרת משתמעת.
{{ח:תת|(ב)}} האמור בסעיף קטן (א) אינו בא להוציא מוביל מכלל כל אדם שהוראות צו זה מטילות עליו חובה כלשהי.

{{ח:קטע2|פרק 2|פרק שני: הארגז}}

{{ח:סעיף|3|הסדר ההובלה}}
{{ח:ת}} לא יוביל אדם לחם אלא בארגז סגור, יבש ונקי שהותקנו בו פתחי אוורור מספיקים.

{{ח:סעיף|4|דפנות הארגז}}
{{ח:ת}} הדפנות החיצוניים והפנימיים של הארגז יהיו חלקים ושלמים. הדפנות החיצוניים של הארגז יהיו צבועים בצבע שמן או בכל צבע יציב אחר.

{{ח:סעיף|5|תוכן הארגז}}
{{ח:ת}} לא יימצא אדם או בעל חיים בארגז, לא יכניס אדם ולא יחזיק בו מזון שאינו לחם וכן חפצים שאינם דרושים לצרכי הובלת לחם, ובלבד שמותר להוביל בארגז, בשעה שאין מובילים בו לחם, חמרים המשמשים לאפיית לחם למעט מלח.

{{ח:סעיף|6|החזקת לחם בארגז}}
{{ח:ת}} לא יחזיק אדם בארגז בשעת הובלת לחם או פריקתו אלא לחם וכלים.

{{ח:סעיף|7|חובת סימון הארגז}}
{{ח:ת}} לא יוביל אדם לחם אלא בארגז שעליו סימן בצבע שמן המכיל פרטים אלה:
{{ח:תת|(1)}} שם המאפיה או סימן המסחר שלה, אם ישנו;
{{ח:תת|(2)}} מען המאפיה.

{{ח:סעיף|8|שפת הסימון}}
{{ח:ת}} הסימון יהיה בעברית, באותיות דפוס שגדלן הוא לפחות 10 ס״מ.

{{ח:קטע2|פרק 3|פרק שלישי: הכלים}}

{{ח:סעיף|9|הסדר ההטענה והפריקה}}
{{ח:ת}} לא יטעין אדם לחם ולא יפרקו אלא בכלים נקיים ויבשים, ובלבד שמותר להטעין לחם על גבי לוחות־עץ עליהם הונח הלחם לאחר הוצאתו מן התנור.

{{ח:סעיף|10|חומר הכלים}}
{{ח:ת}} הכלים יהיו עשויים מפח מגולוון, ממתכת בלתי־מחלידה, מפלסטיק או מכל חומר אחר יציב, חלק ושלם שאושר על ידי המנהל.

{{ח:סעיף|11|איסור הנחת כלים מחוץ לארגז}}
{{ח:ת}} לא יניח אדם כלים ברחוב או במדרכה או בכל מקום אחר שאינו ארגז או שולחן.

{{ח:סעיף|12|החזקת כלים}}
{{ח:ת}} לא יחזיק אדם כלים בין שימוש לשימוש אלא כשהם תלויים בצדן הפנימי של דלתות או דפנות הארגז.

{{ח:קטע2|פרק 4|פרק רביעי: הובלת לחם}}

{{ח:סעיף|13|הובלה בתנאים תברואתיים}}
{{ח:ת}} לא יוביל אדם לחם בתנאים בלתי־תברואתיים או כשהלחם אינו ראוי למאכל אדם או נתקלקל, הושחת, או איכותו נפגמה מסיבות כלשהן.

{{ח:סעיף|14|איסור השימוש בבדים}}
{{ח:ת}} לא יכסה אדם לחם ולא יניח תחתיו שקים, בדים או כל חומר אחר, ובלבד שמותר בימות גשמים לכסות לחם בסדין לבן ונקי.

{{ח:סעיף|15|הנחת לחם בארגז}}
{{ח:ת}} לא יניח אדם לחם בארגז אלא על גבי משטח המוגבה 10 ס״מ לפחות מרצפת הארגז העשוי מלוחות־עץ, חלקים ושלמים.

{{ח:קטע2|פרק 5|פרק חמישי: בריאות המוביל}}

{{ח:סעיף|16|נקיון המוביל}}
{{ח:ת}} לא יוביל אדם לחם ולא ירשה לאחר להוביל לחם, אלא אם –
{{ח:תת|(1)}} המוביל לבוש בשעת ההובלה בגדים נקיים;
{{ח:תת|(2)}} ידיו וצפרניו של המוביל הן נקיות.

{{ח:סעיף|17|בריאות המוביל}}
{{ח:ת}} לא יועסק אדם בהובלת לחם אם –
{{ח:תת|(1)}} הוא חולה במחלה מידבקת העלולה לעבור מאדם לאדם באמצעות מזון, או כשהוא נושא טפילי מחלה כזאת, או הוא חולה בשחפת העלולה לסכן את בריאות הציבור או במחלת עור העלולה לגרום לזיהום המזון; או
{{ח:תת|(2)}} על פניו, צווארו, זרועותיו או ידיו חבורות, חטטים, פצעים פתוחים או מוגלתיים.

{{ח:סעיף|18|אישור רפואי}}
{{ח:תת|(א)}} לא יוביל אדם לחם ולא ירשה לאחר להוביל לחם, אלא אם המוביל מחזיק אישור בכתב מאת רופא –
{{ח:תתת|(1)}} שאין הוא חולה באחת המחלות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 17|בסעיף 17}};
{{ח:תתת|(2)}} שאין הוא חולה בשחפת ריאות.
{{ח:תת|(ב)}} תקפו של אישור כאמור בסעיף קטן (א) הוא לשנה אחת מיום נתינתו.

{{ח:סעיף|19|בדיקות רפואיות}}
{{ח:ת}} לא יוביל אדם לחם ולא ירשה לאחר להוביל לחם אלא אם נבדק המוביל בדיקה מעבדתית ובדיקת רנטגן לאחר שנדרש לעשות זאת מטעם מנהל לשכת בריאות מחוזית או נפתית.

{{ח:קטע2|פרק 6|פרק ששי: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|20|שמירת דינים}}
{{ח:ת}} צו זה אינו בא לגרוע מכוחו של כל דין אחר.

{{ח:סעיף|21|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של צו זה בתום תשעים יום מיום פרסומו ברשומות.

{{ח:סעיף|22|השם}}
{{ח:ת}} לצו זה ייקרא ”צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הובלת לחם), תשכ״א–1960“.

{{ח:חתימות|ג׳ בכסלו תשכ״א (22 בנובמבר 1960)}}
* '''ישראל ברזילי'''
שר הבריאות
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]