חוק ההתיישנות

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק ההתיישנות, תשי״ח–1958}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000281}} {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ח, 112|חוק ההתיישנות|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208303.pdf}}, {{ח:תיבה|145|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_ec_317747.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ה, 103|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208304.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 65|חוק האפוטרופוס הכללי|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_207909.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ד, 430|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299776.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 385|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300126.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ה, 216|תיקון מס׳ 5|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_313586.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 610|חוק אומנה לילדים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_323013.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ב, 1048|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_646056.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ד, 492|תיקון מס׳ 8 – חרבות ברזל|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ה, 529|תיקון מס׳ 152 לחוק העונשין|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_6235343.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק 1|פרק ראשון: עיקרי ההתיישנות}}

{{ח:פנימי|פרק 2|פרק שני: תקופת ההתיישנות}}

{{ח:פנימי|פרק 3|פרק שלישי: חישוב תקופת ההתיישנות}}

{{ח:פנימי|פרק 4|פרק רביעי: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק 1|פרק ראשון: עיקרי ההתיישנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית משפט“ – כל רשות שיפוטית או בורר, ולמעט בית דין דתי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תובענה“ – הליך אזרחי לפני בית משפט;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מקרקעין“ – קרקע מכל סוג וכל זכות או טובת הנאה בקרקע וכל דבר המחובר לקרקע חיבור קבע וכל זכות או טובת הנאה הטעונים רישום בספרי האחוזה.

{{ח:סעיף|2|טענת התיישנות}}
{{ח:ת}} תביעה לקיים זכות כל שהיא נתונה להתיישנות, ואם הוגשה תובענה על תביעה שהתיישנה וטען הנתבע טענת התיישנות, לא יזדקק בית המשפט לתובענה, אך אין בהתיישנות בלבד כדי לבטל את הזכות גופה.

{{ח:סעיף|3|הזמן לטענת התיישנות}}
{{ח:ת}} אין נזקקים לטענת התיישנות אם לא טען הנתבע טענה זו בהזדמנות הראשונה לאחר הגשת התובענה.

{{ח:סעיף|4|תביעה שכנגד וקיזוז}}
{{ח:ת}} בתובענה על תביעה שלא התיישנה או שהתיישנה אך לא נטענה נגדה טענת התיישנות, לא תישמע טענת התיישנות נגד קיזוז באותה תובענה ולא נגד תביעה שכנגד, כשהיא והתביעה שבאותה תובענה נושאן אחד או כשהן נובעות מאותן נסיבות.

{{ח:קטע2|פרק 2|פרק שני: תקופת ההתיישנות}}

{{ח:סעיף|5|הזמן להתיישנות}}
{{ח:ת}} התקופה שבה מתיישנת תביעה שלא הוגשה עליה תובענה (להלן – תקופת ההתיישנות) היא –
{{ח:תת|(1)}} בשאינו מקרקעין – שבע שנים;
{{ח:תת|(2)}} במקרקעין – חמש עשרה שנה; ואם נרשמו בספרי האחוזה לאחר סידור זכות קנין לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (סידור זכות הקנין)|פקודת הקרקעות (סידור זכות הקנין)}} – עשרים וחמש שנה.

{{ח:סעיף|6|תחילת ההתיישנות}}
{{ח:ת}} תקופת ההתיישנות מתחילה ביום שבו נולדה עילת התובענה.

{{ח:סעיף|7|השעיית מרוץ תקופת ההתיישנות עקב התנהגות פסולה של הנתבע|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} מרוץ תקופת ההתיישנות של תביעה יושעה כל עוד נמנע התובע מלהגיש תובענה בשל כך שהנתבע, או מי מטעמו, מטעה ביודעין את התובע, מפעיל נגדו כוח, מאיים עליו או מנצל את מצוקתו; לעניין זה, ”הטעיה“ – לרבות בדרך של אי־גילוי ביודעין של עובדה מהעובדות המהוות את עילת התובענה.

{{ח:סעיף|8|התיישנות שלא מדעת}}
{{ח:ת}} נעלמו מן התובע העובדות המהוות את עילת התובענה, מסיבות שלא היו תלויות בו ושאף בזהירות סבירה לא יכול היה למנוע אותן, תתחיל תקופת ההתיישנות ביום שבו נודעו לתובע עובדות אלה.

{{ח:סעיף|9|הודאה בקיום זכות}}
{{ח:ת}} הודה הנתבע, בכתב או בפני בית משפט, בין בתוך תקופת ההתיישנות ובין לאחריה, בקיום זכות התובע, תתחיל תקופת ההתיישנות מיום ההודאה; ומעשה שיש בו משום ביצוע מקצת הזכות, דינו כהודאה לענין סעיף זה.
{{ח:ת}} בסעיף זה, ”הודאה“ – למעט הודאה שהיה עמה טיעון התיישנות.

{{ח:קטע2|פרק 3|פרק שלישי: חישוב תקופת ההתיישנות}}

{{ח:סעיף|10|קטינות}}
{{ח:ת}} בחישוב תקופת ההתיישנות לא יבוא במנין הזמן שבו עדיין לא מלאו לתובע שמונה עשרה שנה.

{{ח:סעיף|11|ליקוי נפשי או שכלי|תיקון: תשס״ד}}
{{ח:ת}} בחישוב תקופת ההתיישנות לא יבוא במנין הזמן שבו התובע לא היה מסוגל לדאוג לעניניו מחמת ליקוי נפשי או שכלי, זמני או קבוע, ולא היה עליו אפוטרופוס; היה עליו אפוטרופוס, לא יבוא במנין הזמן שבו טרם נודעו לאפוטרופוס העובדות המהוות את עילת התובענה.

{{ח:סעיף|12|יחסי אפוטרופסות}}
{{ח:ת}} בחישוב תקופת ההתיישנות לא יבוא במנין הזמן שבו היה התובע אפוטרופוס של הנתבע או נתון לאפוטרופסותו.

{{ח:סעיף|13|נישואין}}
{{ח:ת}} בחישוב תקופת ההתיישנות לא יבוא במנין הזמן שבו היו בעלי הדין נשואים זה לזה; בנישואין שהוכרזו כדין בטלים מעיקרא או שהופקעו כדין, יראו את בעלי הדין לענין סעיף זה, כאילו היו נשואים זה לזה עד יום ההכרזה או עד יום ההפקעה.

{{ח:סעיף|14|שהות מחוץ לישראל|תיקון: תשל״ח}}
{{ח:ת}} בחישוב תקופת ההתיישנות לא יבוא במנין הזמן שבו נמצא אחד מבעלי הדין בשטח מדינה, שמחמת התנאים שהיה נתון בהם שם או מחמת היחסים שהיו שוררים בין אותה מדינה לבין מדינת ישראל לא יכול היה, הוא או בעל דינו, לקיים את הבירור המשפטי.
{{ח:ת}} בסעיף זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שטח מדינה“ – לרבות כל ארץ חסות וכל שטח התפוס למעשה בידי מדינה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל דין“ – לגבי נכס המוקנה לאפוטרופוס על נכסי נפקדים, לאפוטרופוס על נכסי גרמנים או לממונה על רכוש האויב – מי שהיה בעל הנכס האמור ערב ההקנייה, ולגבי נכס שבניהולו של האפוטרופוס הכללי – בעל הנכס.

{{ח:סעיף|15|תובענה שנדחתה}}
{{ח:ת}} הוגשה תובענה לפני בית משפט, לרבות בית דין דתי, והתובענה נדחתה באופן שלא נבצר מן התובע להגיש תובענה חדשה בשל אותה עילה, לא יבוא במנין תקופת ההתיישנות הזמן שבין הגשת התובענה ובין דחייתה.

{{ח:סעיף|15א|עיכוב של תקופת ההתיישנות – חרבות ברזל|תיקון: תשפ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} בחישוב תקופת ההתיישנות של תביעה בשאינו מקרקעין, שערב תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf|חוק ההתיישנות (תיקון מס׳ 8 – חרבות ברזל), התשפ״ד–2024}} {{ח:הערה|(ביום 25.1.2024)}} (בסעיף זה – תיקון מס׳ 8) לא הסתיימה – לא תבוא במניין התקופה שמיום כ״ב בתשרי התשפ״ד (7 באוקטובר 2023) עד יום כ״ז באדר ב׳ התשפ״ד (6 באפריל 2024).
{{ח:תת|(ב)}} בחישוב תקופת ההתיישנות של תביעה במקרקעין, שתקופת ההתיישנות שלה הייתה מסתיימת, על פי הדין החל ערב {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf|תיקון מס׳ 8}}, בתקופה שמיום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf|תיקון מס׳ 8}} ועד יום כ״ז באדר ב׳ התשפ״ד (6 באפריל 2024) – לא תבוא במניין התקופה שמיום כ״ב בתשרי התשפ״ד (7 באוקטובר 2023) עד יום כ״ז באדר ב׳ התשפ״ד (6 באפריל 2024).
{{ח:תת|(ג)}} הסתיימה תקופת ההתיישנות של תביעה, בין במקרקעין ובין בשאינו מקרקעין, בתקופה שמיום כ״ב בתשרי התשפ״ד (7 באוקטובר 2023) עד ערב תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf|תיקון מס׳ 8}} – יראו את תקופת ההתיישנות כאילו טרם הסתיימה, ולא תבוא במניין התקופה שמיום כ״ב בתשרי התשפ״ד (7 באוקטובר 2023) עד יום כ״ז באדר ב׳ התשפ״ד (6 באפריל 2024).
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג), בית המשפט רשאי לקבוע כי הוראות אותו סעיף קטן לא יחולו על תביעה שהתיישנה ערב תחילתו של תיקון מס׳ 8, מטעמים מיוחדים שיירשמו; בהחלטתו ישקול בית המשפט, בין השאר, אם חל שינוי לרעה במצבו של הנתבע בשל חלוף תקופת ההתיישנות בהתאם לדין ערב תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4019628.pdf|תיקון מס׳ 8}}.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף זה יחולו גם לעניין תקופת התיישנות בתביעה שנקבעה בחיקוק אחר, למעט בהוראה מהוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק התובלה האווירית#סעיף 15|סעיף 15 לחוק התובלה האווירית, התש״ם–1980}};
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:חיצוני|פקודת הובלת טובין בים#תוספת פרט 3|תקנות 6 ו־6א לתקנות האג בעניין שטרי מטען}} המובאות {{ח:חיצוני|פקודת הובלת טובין בים#תוספת פרט 3|בסעיף III לתוספת לפקודת הובלת טובין בים}};
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק האחריות לפיצוי נזקי זיהום בשמן#סעיף 23|סעיף 23 לחוק האחריות לפיצוי נזקי זיהום בשמן, התשס״ד–2004}};
{{ח:תתת|(4)}} {{ח:חיצוני|חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה)#סעיף 5א|סעיף 5א(3) לחוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה), התשי״ב–1952}};
{{ח:תתת|(5)}} {{ח:חיצוני|חוק הספנות (ימאים)#סעיף 75|סעיף 75 לחוק הספנות (ימאים), התשל״ג–1973}};
{{ח:תתת|(6)}} {{ח:חיצוני|חוק המכר (מכר טובין בין-לאומי)#תוספת חלק ג סימן 2 פרט 39|סעיף 39(ב) בתוספת לחוק המכר (מכר טובין בין־לאומי), התש״ס–1999}};
{{ח:תתת|(7)}} {{ח:חיצוני|פקודת המכס#סעיף 154|סעיף 154(ב) לפקודת המכס}}.

{{ח:סעיף|16|תקופת התיישנות לאחר עיכוב}}
{{ח:ת}} נתעכב מנין תקופת ההתיישנות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 10|בסעיפים 10}} {{ח:פנימי|סעיף 12|ו־12 עד 15}}, לא תסתיים התקופה לפני שעברה לפחות שנה אחת מן היום שבו חדל העיכוב; נתעכב מנין התקופה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 11|בסעיף 11}} – לא תסתיים לפני שעברו לפחות שנתיים מן היום שבו חדל העיכוב.

{{ח:סעיף|17|סגירת בית משפט}}
{{ח:ת}} נבצר מן התובע בשנה האחרונה של תקופת ההתיישנות להגיש את התובענה מפני שנסגר בית המשפט המוסמך לדון בה, לא תסתיים תקופת ההתיישנות לפני שעברה שנה מן היום שבו חזר ונפתח בית המשפט.

{{ח:סעיף|18|תביעת הזכות אינה משפיעה}}
{{ח:ת}} לענין חישוב תקופת ההתיישנות אין נפקא מינה אם הזכות נתבעת על ידי הזכאי המקורי או על ידי חליפו או אם הזכות נתבעת נגד החייב המקורי או נגד חליפו, ובלבד שאם נסבה הזכות בדרך ירושה, לא תסתיים תקופת ההתיישנות לפני שעברה לפחות שנה אחת מן היום שבו נסבה הזכות.

{{ח:סעיף|18א|תביעה בשל תקיפה מינית או התעללות|תיקון: תשס״ז, תשע״ו, תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} בחישוב תקופת ההתיישנות של תביעה בתובענה שהגיש נפגע בשל מעשה כמפורט להלן, לא יבוא במניין הזמן שבו טרם מלאו לנפגע 28 שנים:
{{ח:תתת|(1)}} תקיפה מינית שבוצעה בנפגע בהיותו קטין;
{{ח:תתת|(2)}} התעללות שבוצעה בנפגע בהיותו קטין בידי פוגע שהוא בן משפחתו או אדם שהיה אחראי עליו;
{{ח:תתת|(3)}} תקיפה מינית שבוצעה בנפגע בהיותו בגיר אך בטרם מלאו לו 21 שנים, תוך ניצול יחסי אמון, תלות, טיפול או מרות או בידי פוגע שהוא בן משפחתו.
{{ח:תת|(א1)}} הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הנזיקין#סעיף 41|סעיף 41 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש]}} לא יחולו בתובענה כאמור בסעיף קטן (א) שהוגשה לאחר שמלאו לנפגע 28 שנים והנתבע אינו הפוגע בנפגע, בן משפחתו או אדם שהיה אחראי עליו.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בן משפחה“ –
{{ח:תתתת|(1)}} הורה, בן זוגו של הורה אף אם אינו נשוי לו, סב או סבתא;
{{ח:תתתת|(2)}} מי שמלאו לו 15 שנים והוא אחד מאלה: אח או אחות, אח או אחות חורגים, דוד או דודה, גיס או גיסה;
{{ח:תתתת|(3)}} אומן, בן זוגו של אומן אף אם אינו נשוי לו, אביו או אמו של אומן;
{{ח:תתתת|(4)}} מי שמלאו לו 15 שנים והוא אחד מאלה: בנו או בתו של אומן ובן זוגו של כל אחד מאלה, אחיו או אחותו של אומן ובן זוגו של כל אחד מאלה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אומן“ – אב או אם במשפחת אומנה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק אומנה לילדים|בחוק אומנה לילדים, התשע״ו–2016}}, או במשפחת אומנה אחרת שאישר משרד הרווחה והשירותים החברתיים;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אחראי על קטין“ –
{{ח:תתתת|(1)}} מי שעליו האחריות לצורכי מחייתו, לבריאותו, לחינוכו או לשלומו של קטין – מכוח דין, החלטה שיפוטית, חוזה מפורש או מכללא, או מי שעליו האחריות כאמור לקטין מחמת מעשה כשר או אסור שלו;
{{ח:תתתת|(2)}} מי שהקטין מתגורר עמו או נמצא עמו דרך קבע, ומלאו לו 18 שנים, ובלבד שקיימים ביניהם יחסי תלות או מרות.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|18ב|תביעה נגד מי שהוגש נגדו כתב אישום בעבירת התעללות בקטין או בעבירת מין|תיקון: תשס״ז, תשפ״ב, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} תקופת ההתיישנות של תביעה בתובענה שהגיש נפגע, בשל עובדות המהוות עבירה כמפורט להלן שבוצעה בו, נגד הפוגע בו שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור, לא תסתיים לפני שעברה שנה מהיום שבו פסק הדין בהליך הפלילי הפך לחלוט:
{{ח:תת|(1)}} עבירת התעללות לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ג|סעיף 368ג לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (בסעיף זה – חוק העונשין), שבוצעה בקטין בידי האחראי עליו; בסעיף זה, ”אחראי על קטין“ – כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 18א|בסעיף 18א(ב)}};
{{ח:תת|(2)}} עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 345|סעיפים 345}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 346|346(א)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 348|348(א), (ב), (ג1) או (ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 351|ו־351 לחוק העונשין}}, או לפי {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 75|סעיף 75 לחוק השיפוט הצבאי, התשט״ו–1955}}.

{{ח:קטע2|פרק 4|פרק רביעי: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|19|תקופת התיישנות מוסכמת}}
{{ח:ת}} רשאים בעלי הדין להסכים, בחוזה נפרד בכתב, על תקופת התיישנות ארוכה מן הקבועה בחוק זה, ובתביעה שענינה אינו מקרקעין – גם על תקופת התיישנות קצרה יותר מן הקבועה בחוק זה, ובלבד שלא תקצר מששה חדשים.

{{ח:סעיף|20|הזכות ליפרע משעבוד}}
{{ח:ת}} נושה שיש לו על חובו ערבון, משכנתה, משכון או שעבוד כיוצא באלה, אין בהתיישנות כדי לפגוע בזכותו ליפרע מן השעבוד.

{{ח:סעיף|21|התיישנות פסק דין}}
{{ח:ת}} פסק דין בתובענה שעברו עליו עשרים וחמש שנה בלי שהזכאי לפיו עשה פעולה כל שהיא כדי לבצעו, רשאי החייב לטעון טענת התיישנות; ואולם פסק דין בתובענה שלפי תכנו אינו טעון ביצוע אינו נתון להתיישנות.

{{ח:סעיף|22||תיקון: תשכ״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק הקרקעות העותמני|בחוק הקרקעות העותמני}}.}}

{{ח:סעיף|23|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (סידור זכות הקנין)|בפקודת הקרקעות (סידור זכות הקנין)}}.}}

{{ח:סעיף|24|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת הנזיקין האזרחיים|בפקודת הנזיקין האזרחיים, 1944}}.}}

{{ח:סעיף|25|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת השטרות|בפקודת השטרות}}.}}

{{ח:סעיף|26|ביטולים|תיקון: תשי״ח}}
{{ח:ת}} בטלים –
{{ח:תת|(1)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב במג׳לה;}}
{{ח:תת|(2)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק הסחר הימי העותמני|בחוק הסחר הימי העותמני מיום 20 באוגוסט 1863}};}}
{{ח:תת|(3)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק המסחרי העותומאני|בחוק המסחרי העותמני משנת 1850}};}}
{{ח:תת|(4)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק ההוצאה לפועל|בחוק הזמני על ההוצאה לפועל העותמני מיום 11 במאי 1914}};}}
{{ח:תת|(5)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק זכות יוצרים 1911|בחוק זכות יוצרים, 1911}};}}
{{ח:תת|(6)}} פקודת ההתיישנות (אויבים ושבויי מלחמה), 1946;
{{ח:תת|(7)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת מסילות הברזל|בפקודת מסילות הברזל הממשלתיות, 1936}};}}
{{ח:תת|(8)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק הדואר|בחוק בנק הדואר, תשי״א–1951}}.}}

{{ח:סעיף|27|דינים שמורים}}
{{ח:ת}} אין חוק זה בא לפגוע בתקופת התיישנות הקבועה לענין פלוני בדין אחר, אלא אם נאמר כך במפורש בחוק זה; ואין חוק זה בא לפגוע בכל סמכות, לפי כל דין, לדחות תובענה או לסרב למתן סעד מחמת שיהוי.

{{ח:סעיף|28|דין המדינה}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה יחולו גם על המדינה.

{{ח:סעיף|29|הוראות מעבר}}
{{ח:תת|(א)}} תביעה שנתיישנה לפני תחילתו של חוק זה וענינה אינו מקרקעין, לא יחולו עליה ההוראות של חוק זה הקובעות תקופות ההתיישנות; אך תובענה על תביעה שנתיישנה כאמור שהיתה תלויה ערב תחילתו של חוק זה – רשאי בית המשפט להחיל עליה כל הוראות חוק זה אף שענינה אינו מקרקעין.
{{ח:תת|(ב)}} תביעה שענינה מקרקעין יחולו עליה כל הוראות חוק זה אף אם לפני תחילת חוק זה נתיישנה התביעה או נסתיימה התקופה שהיתה קבועה {{ח:חיצוני|חוק הקרקעות העותמני|בסעיפים 20 ו־78 לחוק הקרקעות העותמני}}.
{{ח:תת|(ג)}} תביעה שלא נתיישנה לפני תחילתו של חוק זה יחולו עליה כל הוראות חוק זה.
{{ח:תת|(ד)}} בכל המקרים האמורים בסעיף זה לא תקצר תקופת ההתיישנות מכפי שהיתה נתונה לפני תחילת חוק זה.

{{ח:סעיף|30|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו, ובכלל זה תקנות לשם הקניית תוקף להוראות בדבר חישובן וארכן של תקופות ההתיישנות שנקבעו בהסכם בין ישראל ומדינה זרה, או באמנה בינלאומית שישראל צד לה, אף אם ההוראות באותו הסכם או באותה אמנה סוטות מהוראות חוק זה.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ו׳ בניסן תשי״ח (27 במרס 1958).}}
* '''יצחק בן־צבי'''
נשיא המדינה
* '''דוד בן־גוריון'''
ראש הממשלה
* '''פנחס רוזן'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]