פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים), 1945}}
{{ח:קטע3||פקודה הבאה לתקן ולאחד את החוק המייפה את כוחן של הרשויות המקומיות להרים מס עסקים.}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000925}} '''חוק קודם:''' {{ח:תיבה|ע״ר 1944, תוס׳ 1, 17|פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561970.pdf}}.

'''חוק נוכחי:''' {{ח:תיבה|ע״ר 1945, תוס׳ 1, 115|פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_562172.pdf}}; {{ח:תיבה|1948, תוס׳ 2, 513 {{מוקטן|(אנגלית)}}|Amendment}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ט, 1|חוק המעבר|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208911.pdf}}, {{ח:תיבה|43|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_209484.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ב, 296|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_209480.pdf}}; {{ח:תיבה|תשט״ז, 38|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_209479.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ח, 35|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_209478.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ז, 2|תיקון מס׳ 5|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209476.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ד, 144|תיקון מס׳ 6|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209475.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ז, 2|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209474.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 22|תיקון מס׳ 8|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209473.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
חוק יוחק בידי הנציב העליון לפלשתינה (א״י), בעצתו של הוועד המייעץ לאמור:–

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיף 14 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה בידי הנציב העליון תהא נתונה לממשלה. פורסמה הודעה על הענקת סמכויות הנציב העליון לשר הפנים (י״פ תשי״א, 1367). מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 11|בסעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}} – לפיו החוק הקיים בארץ־ישראל נשאר בתקפו, בשינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה – מקום בו נאמר ”מושל המחוז“ ייקרא מעתה ”הממונה על המחוז“. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. לפי {{ח:חיצוני|חוק המעבר#סעיף 13|סעיף 13 לחוק המעבר, תש״ט–1949}}, כל מקום בו נאמר בחוק ”עתון רשמי“ ייקרא מעתה ”רשומות“.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|שם קצר}}
{{ח:ת}} פקודה זו תיקרא {{ח:הערה|”}}פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים), 1945{{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2|פירוש}}
{{ח:ת}} בפקודה זו, הביטוי ”רשות מקומית“ פירושו מועצה עירונית, בגדר מובנה של {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|פקודת העיריות, 1934}}, או מועצה מקומית, בגדר מובנה של {{ח:חיצוני|פקודת המועצות המקומיות|פקודת המועצות המקומיות, 1941}}.

{{ח:סעיף|3|כוחה של רשות מקומית להרים מס עסקים|תיקון: 1948, תש״ט־2, תשי״ב, תשט״ז, תשי״ח, תשכ״ז, תשל״ד, תשל״ז, תשמ״א}}
{{ח:תת|(1)}} רשות מקומית רשאית, בחוק עזר, להטיל על כל אדם העוסק בתחומה במלאכה או בעסק מן המפורטים בחוק העזר, בין שניהולם בתחום הרשות המקומית ובין שהוא במקום אחר, מס שייקרא בעיריה ”מס עסקים עירוני“ ובמועצה מקומית ”מס עסקים מקומי“, בשיעור שייקבע בחוק העזר ושלא יעלה על עשרים אלף שקלים לשנה {{ח:הערה|(מתואם לשנת 1981)}} לכל מקום שבו האדם עוסק במלאכה או בעסק האמורים, בלי שמציאותם של מלאכה או עסק של אותו אדם במקום אחר, בין בתחום הרשות המקומית ובין מחוצה לה, תשפיע על קביעת שיעור מס העסקים במקום הנדון, והוא, אף אם המקום הנדון משמש לניהול המלאכה או העסק במקום האחר; והמס ייקבע לפי ממדי העסק והמלאכה באותו מקום בלבד, לפי מבחני הדירוג שנקבעו מכוח סעיף קטן (2).
{{ח:תת|(2)}} כל חוקי־עזר, שיותקנו לפי הכוחות אשר הוענקו בסעיף זה, יכולים –
{{ח:תתת|(א)}} מתוך כפיפות למכסימום של עשרים אלף שקלים לשנה {{ח:הערה|(מתואם לשנת 1981)}} הנזכר בסעיף־קטן (1) – להטיל סכומי־מס שונים על מלאכות או עסקים שונים, הנקובים בחוקי־העזר, או על סוגים או תיאורים שונים של מלאכות או עסקים, הנקובים כך, ובלי לפגוע בכללות הוראותיו הקודמות של סעיף־קטן זה, יכולים הם להטיל כל אותם סכומי־מס שונים בסולם מודרג, לפי המבחנים הבאים, כולם או מקצתם: היקף המלאכה או העסק, לרבות המחזור, וכן מספר המועסקים, תצרוכת החשמל, משקל המכונות או ההספק שלהן, השטח, ומבחנים אחרים שיש בהם כדי להצביע על ממדי המלאכה או העסק – הכל לפי שייקבע בחוק העזר לגבי מלאכה או עסק פלונים.
{{ח:תתת|(ב)}} לקבוע שהמס ישולם במלואו באותו תאריך, שיהיה עשוי להינקב בחוק־העזר, או באותם שיעורים ובאותם תאריכים, שיהיו עשויים להינקב כך.
{{ח:תת|(2א)}} על אף האמור בסעיף קטן (1) לא יוטל מס עסקים לגבי מלאכה או עסק שאין להם בתחום הרשות המקומית מקום כגון בית מלאכה, בית חרושת, משרד, חנות, מחסן, מיתקן, תחנה להעלאת נוסעים, או מקום כיוצא באלה; אך לא יהא בהוראה זו כדי למנוע הטלת מס עסקים לגבי עבודות קבלניות.
{{ח:תת|(2ב)|(א)}} בסעיף קטן זה, ”מדד“ – מדד המחירים לצרכן שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;
{{ח:תתת|(ב)}} עלה המדד שפורסם בחודש ינואר של שנה פלונית (להלן – המדד החדש) לעומת המדד שפורסם בחודש ינואר 1981 (להלן – המדד היסודי), יוגדל ב־1 באפריל של אותה שנה סכום המס המירבי, האמור בסעיפים קטנים (1) ו־(2) לפי שיעור עליית המדד החדש לעומת המדד היסודי; סכום מוגדל כאמור יעוגל כלפי מטה למאת השקלים הקרובים;
{{ח:תתת|(ג)}} המנהל הכללי של משרד הפנים יפרסם ברשומות את סכום המס המירבי כפי שהוא הוגדל עקב עליית המדד.
{{ח:תת|(2ג)|(א)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (1) עד (2ב) ובחוקי עזר של הרשויות המקומיות, אם בסיס תשלום המס לפי חוק העזר (להלן – הבסיס) הוא אחד מאלה, המפורטים להלן, לא יחוייב אדם בשל כל מקום שבו הוא עוסק במלאכה או בעסק בסכום מס העולה על שיעורים אלה:
{{ח:תתתת|(1)}} אם הבסיס הוא סכום המחזור השנתי של העסק – 0.6% מסכום המחזור;
{{ח:תתתת|(2)}} אם הבסיס הוא שכר העבודה הכולל ששילם העוסק – 1% מהשכר;
{{ח:תתתת|(3)}} אם הבסיס הוא מספר המועסקים – 2% מהשכר הממוצע השנתי של השכירים במשק, בשל כל מועסק.
{{ח:תתת|(ב)}} בסעיף קטן זה, ”השכר הממוצע השנתי של השכירים במשק“ – השכר הממוצע למשרת שכיר בשלושת החדשים האחרונים שלגביהם היו נתונים בידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ב־1 בינואר שלפני שנת הכספים שלגביה הוטל החיוב במס, בעיגול לשקל הקרוב, כפול 4.
{{ח:תת|(3)}} שר הפנים רשאי להתקין תקנות משלימות לביצוע סעיף זה.

{{ח:סעיף|3א|בקשה לבית דין למס עסקים|תיקון: 1948, תשי״ח}}
{{ח:תת|(1)}} רשות מקומית המטילה מס עסקים תקים בית דין למס עסקים שידון ויחליט בבקשות אדם אשר –
{{ח:תתת|(א)}} נמסרה לו הודעה הדורשת ממנו לשלם כל מס עסקים עירוני או מס עסקים מקומי לפי כל חוקי עזר שהותקנו על פי פקודה זו, וכן
{{ח:תתת|(ב)}} מבקש בכתב, תוך ארבעה עשר יום ממסירת הודעה כזאת, מבית הדין למס עסקים האמור לבטל או לשנות אותה הודעה מתוך כל אחד מן הטעמים הבאים:–
{{ח:תתתת|(1)}} שאין עליו לשלם שום מס, או שעליו לשלם סכום מס שונה מזה שנדרש לשלמו, או
{{ח:תתתת|(2)}} שנדרש לשלם מס בגין מלאכה או עסק שאינם המלאכה או העסק שהוא עוסק בהם, או
{{ח:תתתת|(3)}} שהוא נפגע באופן אחר ע״י הדרישה שנדרשה ממנו לשלם את המס.
{{ח:תת|(2)}} הובאו לפני בית הדין במהלך הדיון בבקשה לפי סעיף זה ראיות שלא היו בתחום ידיעתה של הרשות המקומית שעה שנקבע שיעור המס שבהודעה בדבר תשלום המס, רשאי בית הדין, לפי בקשת הרשות המקומית או נציגה, להגדיל את שיעור המס, אם חומר הראיות האמור מצדיק זאת.

{{ח:סעיף|3ב|הרכב בית הדין למס עסקים|תיקון: 1948, תש״ח, תשי״ח}}
{{ח:תת|(1)}} בית דין למס עסקים יורכב משלושה חברים, שניים מהם יתמנו ע״י הרשות המקומית ואחד ע״י הממונה על המחוז.
{{ח:תת|(2)}} ראש מועצת העיריה או נשיא המועצה המקומית המקיימים בית דין למס עסקים כזה, הכל לפי הענין, ימנו אחד מחברי בית הדין למס עסקים להיות יושב ראש שלו.
{{ח:תת|(3)}} לחברי בית הדין למס עסקים שנתמנו לפי סעיף קטן (1) ישולם שכר מקופת הרשות המקומית, כפי שייקבע ע״י הרשות המקומית באישורו של הממונה על המחוז, או אם הרשות המקומית אינה קובעת כל שכר, כפי שייקבע ע״י הממונה על המחוז.
{{ח:תת|(4)}} כל אדם החפץ לפנות בבקשה לבית דין למס עסקים ישלם אותה אגרה ויפקיד אותו סכום על חשבון הוצאות בקשר לבקשתו, כפי שייקבע על ידי הרשות המקומית, באישורו של הממונה על המחוז.
{{ח:תת|(5)}} כל הבקשות שהובאו לפני בית דין למס עסקים לפי הוראות פקודה זו, יוכרע בהן ברוב דעות חברי בית הדין:
{{ח:תת}} בתנאי שבית הדין למס עסקים ייחשב למורכב כראוי אם, בשעת שמיעת כל בקשה בכל ישיבה שלו, נוכחים היושב ראש וחבר אחד אחר שלו, ואילו במקרה של חילוקי דעות בין היושב ראש והחבר האחר האמור, יישמע הענין מחדש בפני בית הדין כשהוא מורכב משלושה חברים כאמור לעיל.
{{ח:תת|(6)}} בית הדין למס עסקים ישמע כל מבקש שבקשתו הוגשה בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 3א|לסעיף 3א}} ושבגינה שולמו כל אגרה או פקדון הקבועים בסעיף {{ח:הערה|קטן}} (4) של סעיף זה, ואשר מבקש שמיעה, וכן כל אדם אחר מטעם מבקש כזה, וכן, בין אם אותו מבקש, מבקש שמיעה, ובין אם לא, הרשות המקומית או נציגה יהיו רשאים להשמיע את דבריהם, ובית הדין למס עסקים רשאי לשמוע אותם עדים ולדרוש הצגת אותם מסמכים, כפי שימצא לנחוץ.
{{ח:תת|(7)}} בית הדין למס עסקים יתן נימוקים להחלטתו, ויושב ראש בית הדין יודיע עליה בכתב לרשות המקומית ולכל מבקש.

{{ח:סעיף*|3בא|ערעור לבית המשפט המחוזי|תיקון: תשי״ח|עוגן=סעיף 3ב1}}
{{ח:תת|(1)}} בעל דין הרואה את עצמו נפגע על ידי החלטת בית הדין, זכאי לערער עליה לפני בית המשפט המחוזי שבתחום שיפוטו נמצא תחום הרשות המקומית.
{{ח:תת|(2)}} ערעורו של מי שהיה מבקש בבית הדין לא יישמע אלא אם הוכיח המערער כי לפני הגשת הערעור שילם לפחות מחצית השיעור של מס העסקים המגיע ממנו אותה שעה, לפי החלטת בית הדין, או את שיעור מס העסקים שנתחייב בו בתאריך המקביל בשנת הכספים הקודמת, אם נתחייב, הכל לפי הסכום הקטן יותר.
{{ח:תת|(3)}} הערעור יוגש תוך שלושים יום מיום שנמסרה למערער ההודעה על ההחלטה, אלא שמותר להגיש ערעור גם לפני מסירת ההודעה.
{{ח:תת|(4)}} משהודיעו לבית הדין למס עסקים על הערעור, יעביר יושב ראש בית הדין לבית המשפט כל חומר שהשתמש בו בית הדין בקשר לנושא הערעור.
{{ח:תת|(5)}} הערעור יוגש ויתברר בצורת בקשה בדרך המרצה כאמור {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין האזרחי החדשות|בתקנות הפרוצידורה האזרחית, 1938}}.
{{ח:תת|(6)}} בית המשפט הדן בערעור יהיה של שופט יחיד.

{{ח:סעיף|3ג|חובת תשלום מס כל עוד בקשה תלויה ועומדת|תיקון: 1948, תשי״ח}}
{{ח:תת|(1)}} כל אדם החייב לשלם כל מס שהוטל לפי כל חוק עזר שהותקן עפ״י פקודה זו, חייב לשלם את סכום המס בתאריך בו חל זמן פרעונו, אף אם הגיש בקשה לבית הדין למס עסקים לפי {{ח:פנימי|סעיף 3א|סעיף 3א}} וטרם הוכרע בבקשתו באותו תאריך:
{{ח:תת}} בתנאי כי, מקום שניתנה החלטה ע״י בית הדין למס עסקים שאין עליו לשלם שום מס, או שעליו לשלם סכום מס שונה מהסכום ששולם ע״י אותו אדם, הסכום ששולם על ידו, או ההפרש, אם ישנו הפרש כזה, הכל לפי הענין, יוחזר – אם שולם יותר מדי על ידו, או – אם שולם פחות מדי על ידו – יהיה ניתן לתשלום ולגבייה כאילו היה פיגור מס.
{{ח:תת|(2)}} רואים בקשה כאילו טרם הוכרע בה, כל עוד לא עברה תקופת הערעור לפי {{ח:פנימי|סעיף 3ב1|סעיף 3בא}}, ואם הוגש ערעור כאמור – כל עוד לא ניתן בו פסק דין סופי.
{{ח:תת|(3)}} פסק דין סופי בערעור כאמור דינו, לענין תשלום ההפרש במס, כדין החלטה סופית של בית הדין למס עסקים.

{{ח:סעיף|3ד|חוקי־עזר המתייחסים לבקשות למועצה|תיקון: 1948, תש״ט}}
{{ח:ת}} מקום שהוקם ע״י איזו רשות מקומית בית דין למס עסקים לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 3א|סעיף 3א}}, באישורו של הממונה על המחוז, תפורסם הודעה על כך ברשומות ע״י אותה רשות מקומית, ומפרסום הודעה כזו, לא יהיה מותר לאותה רשות מקומית להתקין כל חוקי עזר המתקינים הוראות בדבר ערעורים נגד כל החלטה של אותה רשות מקומית בגין, או ביחס אל, מס עסקים עירוני או מס עסקים מקומי, או בדבר בקשות בקשר לכל החלטה כזו, או בדבר עיון מחדש בה, וכל חוקי עזר כאלה שהותקנו ע״י אותה רשות מקומית לפני תאריך הפרסום של הודעה כזו ובעלי תוקף סמוך לפני תאריך זה, תקפם יחדל למן תאריך זה:
{{ח:ת}} בתנאי כי –
{{ח:תת|(1)}} מקום שלפני תאריך הפרסום של הודעה כזו, כאמור לעיל, איזה אדם פנה לרשות המקומית בבקשה להחלטה בגין התחייבותו לשלם כל מס עסקים עירוני או מס עסקים מקומי בהתאם לכל חוקי עזר שהותקנו ע״י הרשות המקומית עפ״י פקודה זו, תעיין הרשות המקומית בדבר ותתן החלטה בבקשה כזו; וכן
{{ח:תת|(2)}} הוראות סעיף זה לא תחולנה על כל חוק עזר המתקין על דבר הפחתת מס, או ויתור עליו, ע״י רשות מקומית מחמת ענין של כל אדם החייב לשלם כל מס המוטל ע״י אותה רשות מקומית.

{{ח:סעיף|4|הנחה או ויתור|תיקון: תש״ח, תשי״ח}}
{{ח:ת}} רשות מקומית רשאית להפחית את סכום המס או לוותר עליו, בשים לב למצבו החמרי של החייב בו, או בגלל סיבה אחרת שתאושר על ידי שר הפנים.

{{ח:סעיף|5|גביית מס|תיקון: תש״ט־2, תשי״ח}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|פקודת העיריות, 1934}}, בדבר גביית ארנוניות, שהטילה אותן מועצת עירייה לפי {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|הפקודה ההיא}}, וכן בדבר הטלת קנס פיגורים, משלוח הודעות ומסירת מסמכים, תחולנה בשינויים המתאימים על גביית מס כל־שהוא, שתטיל אותו רשות מקומית לפי הפקודה הזאת, ולצורך הטלתן של ההוראות ההן על גביית מס כל־שהוא, שתטיל אותו כך מועצה מקומית, יהיו רואים את כוחותיו של ראש העירייה – לפי ההוראות הנ״ל – כאילו הם מסורים לנשיא המועצה המקומית.

{{ח:סעיף|6|הפקעה}}
{{ח:ת}} פקודת הרשויות המקומיות (מס עסקים), 1944, מופקעת בזה.

{{ח:חתימות|3 בספטמבר, 1945}}
* '''ג׳. ו. ו. שאו'''
מנהל ענייני הממשלה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]