צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי) (תשי"ז)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תשי״ז–1957}}
{{ח:קטע3||צו בדבר קביעת שיעור הריבית המכסימלי}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשי״ז, 991|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0681.pdf}}, {{ח:תיבה|1724|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0721.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ח, 125|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0744.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ל, 1261|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-2538.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק הריבית#סעיף 3|סעיף 3}} {{ח:חיצוני|חוק הריבית|לחוק הריבית, תשי״ז–1957}}, לאחר התיעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|לפי {{ח:חיצוני|צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי)#סעיף 4|סעיף 4(א) לצו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תש״ל–1970}}, צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תשי״ז–1957 – בטל; אולם על מילוות שניתנו לפני תחילתו של הצו החדש, יוסיף לחול הצו הקודם כאילו לא בוטל ולא יחול עליהם הצו החדש.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשי״ז}}
{{ח:ת}} בצו זה – ”מילווה“, למעט –
{{ח:תת|(1)}} מילווה שניתן במטבע חוץ ולקבלתו ולתנאיו ניתנה רשות מאת המפקח על מטבע חוץ לפי {{ח:חיצוני|תקנות ההגנה (כספים)|תקנות ההגנה (כספים), 1941}} (להלן – מילווה חוץ);
{{ח:תת|(2)}} מילווה צמוד ערך כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3}} שניתן מתוך כספי מילווה חוץ, אם הרשות לקבלתו כאמור בפסקה (1), ניתנה בתנאי שהוא ישמש למתן המילווה האמור.

{{ח:סעיף|1א|שיעור הריבית המכסימלי הכללי|תיקון: תשי״ז}}
{{ח:ת}} שיעור הריבית המכסימלי למילוות הוא אחד עשר למאה לשנה, אם אין הוראה אחרת בצו זה.

{{ח:סעיף|2|מילווה לחקלאות לתעשיה או למלאכה}}
{{ח:תת|(א)}} שיעור הריבית המכסימלי למילווה שניתן לצרכי חקלאות, תעשיה או מלאכה או שניתן למפעלי חקלאות, תעשיה או מלאכה, הוא עשרה למאה לשנה.
{{ח:תת|(ב)}} סעיף קטן (א) אינו חל על מילווה כאמור בו שניתן על ידי אגודה שיתופית לאשראי, כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק האגרות (אגודות שיתופיות לאשראי)|בחוק האגרות (אגודות שיתופיות לאשראי), תשט״ו–1955}}, ושההון העצמי שלה אינו עולה על 200,000 לירות.
{{ח:תת}} לענין סעיף קטן זה – ”הון עצמי“ – סך כל דמי החבר של חברי האגודה בתוספת סכום קרן המילואים של האגודה שלא הודעה {{ח:הערה|[צ״ל: שלא הועדה]}} לכל מטרה.

{{ח:סעיף|3|מילווה צמוד ערך|תיקון: תשי״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תתת|(1)}} ”מילווה צמוד־ערך“ – מילווה שסכומו, כולו או מקצתו, צמוד לשער החליפין של המטבע הישראלי או למדד יוקר המחיה;
{{ח:תתת|(2)}} ”הסכום הנוסף“ – הסכום שלווה חייב לשלם עקב תנאי הצמידות נוסף לסכום הנקוב של המילווה;
{{ח:תתת|(3)}} ”מוסד בנקאי“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק בנק ישראל|בחוק בנק ישראל, תשי״ד–1954}}.
{{ח:תת|(ב)}} שיעור הריבית המכסימלי למילווה שהוא כולו צמוד־ערך יהיה –
{{ח:תתת|(1)}} אם הוא ניתן על ידי מוסד בנקאי – שבע ורבע למאה לשנה;
{{ח:תתת|(2)}} אם הוא ניתן על ידי מוסד בנקאי שהוכרז על ידי שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, כבנק אפותיקאי – שבע וחצי למאה לשנה;
{{ח:תתת|(3)}} במקרים אחרים – ששה וחצי למאה לשנה.
{{ח:תת|(ג)}} שיעור הריבית המכסימלי למילווה שחלק ממנו בלבד צמוד־ערך, הוא –
{{ח:תתת|(1)}} לחלק המילווה הצמוד – כאמור בסעיף קטן (ב);
{{ח:תתת|(2)}} לחלק המילווה הבלתי צמוד – שיעור הריבית המכסימלי החל על אותו מילווה לפי צו זה.
{{ח:תת|(ד)}} מילווה שלפי תנאיו חייב הלווה, אם יסלק אותו במועדו, לשלם רק חלק מהסכום הנוסף (להלן – החלק הנוסף), יראו כצמוד־ערך אותו חלק בלבד מסכום המילווה, שיחסו אל כל סכום המילווה כיחס החלק הנוסף אל סך כל הסכום הנוסף.

{{ח:סעיף|4|מילווה הדדי}}
{{ח:ת}} מילווה (להלן – המילווה הראשון) שלפי תנאיו גם המלווה מקבל סכום מסויים כמילווה לתקופה מסויימת מאת הלווה (להלן – המילווה השני) יוקטן שיעור הריבית המכסימלי החל על המילווה הראשון לפי צו זה בעד אותה תקופה בחלק יחסי מאותו שיעור, כיחס של סכום המילווה השני אל סכום המילווה הראשון.

{{ח:סעיף|5|מילווה שבו הריבית משתלמת מראש}}
{{ח:ת}} מילווה שלפי תנאיו על הלווה לשלם ריבית בעד תקופה מסויימת מראש, דין הריבית ששולמה כאמור כדין מילווה שני כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}} שניתן לאותה תקופה.

{{ח:סעיף|6|צבירת ריבית}}
{{ח:ת}} צבירת ריבית מותרת באחד ממקרים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הריבית נתרבתה תקופה של שלושה חדשים לפחות והיא לא שולמה במועד פרעונה,
{{ח:תת|(2)}} סך כל הריבית יחד עם הריבית דריבית אינו עולה על סך כל הריבית לפי השיעור המכסימלי שנקבע בצו זה.

{{ח:סעיף|7|תחולה}}
{{ח:ת}} צו זה יחול על מילוות שניתנו עד יום י׳ בניסן תשי״ח (31 במרס 1958).

{{ח:סעיף|8|השם}}
{{ח:ת}} לצו זה ייקרא ”צו הריבית (קביעת שיעור הריבית המכסימלי), תשי״ז–1957“.

{{ח:חתימות|כ״ח באדר א׳ תשי״ז (1 במרס 1957)}}
* '''לוי אשכול'''
שר האוצר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]