תקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות רכב)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות רכב), התשנ״ה–1995}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשנ״ה, 586|תקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות רכב)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5654.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 718|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5743.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 399|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6025.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 395|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6545.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 282|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6634.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 1124|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6892.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 31|סעיפים 31}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 243|ו־243}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה|לפקודת מס הכנסה}} (להלן – הפקודה), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תש״ס, תשס״ז, תשס״ח, תש״ע}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אגרה“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל)|בחוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל), התשנ״ה–1995}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הוצאה“ – הוצאה המותרת לניכוי לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 17|סעיפים 17 עד 27}} {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 30|ו־30 לפקודה}}, לרבות החזר הוצאה, וכן הוצאה להחזקת רכב שהוציא חבר־בני־אדם שחל עליו {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 3.ז|סעיף 3(ז) לפקודה}}, והכל בין אם הוצאה בידי הנישום ובין אם הוצאה בידי עובד של הנישום או בידי אדם אחר מטעמו של הנישום;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הוצאות החזקת רכב“ – הוצאות ששולמו בשנת המס בשל רישוי הרכב, ביטוח חובה ששולם עליו, ביטוח מקיף שלו, דמי שכירות בעד שימוש בו, רכישת דלק, רכישת שמנים, תיקון הרכב והחזקתו, חניה שאינה במקום העיסוק או סמוך אליו, אגרה, וכן פחת לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 21|סעיף 21 לפקודה}} שהנישום זכאי לו בשנת המס בשל הרכב; לענין זה, ”דמי שכירות“ – לרבות דמי שימוש כמשמעותם {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (ניכויים מיוחדים למשתמש בציוד בשכר מכר)|בתקנות מס הכנסה (ניכויים מיוחדים למשתמש בציוד בשכר מכר), התשמ״ט–1989}}, המותרים בניכוי לפי תקנות אלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מספר הקילומטרים השנתי“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מקום עיסוק“ – מקום שבו מנהל הנישום באורח קבע את עיסוקו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עובד החברה“ – עובד של חברה להשכרת רכב לתקופה קצרת מועד (להלן – החברה), למעט עובד שלא עשה שימוש ברכב של החברה המשמש להשכרה לתקופה קצרת מועד ולמעט עובד שהחברה העמידה לרשותו רכב או ששילמה את הוצאות החזקת רכבו, ובלבד שהחברה הצהירה, בטופס שהורה עליו הנציב, כי לא היה לעובד כל שימוש פרטי ברכב החברה המשמש להשכרה לתקופה קצרת מועד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רכב“ – אופנוע שסיווגו L3, רכב שסיווגו M1 ורכב שסיווגו N1, כמשמעותם {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה|בתקנות התעבורה, התשכ״א–1961}}, למעט רכב עבודה כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}} ולמעט רכב תפעולי, בין שבבעלותו של הנישום ובין שלא בבעלותו, ובלבד שמשקלו הכולל המותר פחות מ־3,500 ק״ג;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רכב תפעולי“ – רכב שהתקיים בו, להנחת דעתו של פקיד השומה, אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הרכב הוא רכב ביטחון, כהגדרתו {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה|בתקנות התעבורה, התשכ״א–1961}}, המשמש בפעילות מבצעית או ביטחונית בלבד;
{{ח:תתת|(2)}} הרכב לא הועמד לרשות עובד כלשהו של המעביד, הוא משמש רק לצורכי המעביד או בעל משלח היד או העסק, לפי העניין, מקום העיסוק של המעביד, של בעל משלח היד או של בעל העסק, לפי העניין – אינו בבית מגוריו ובתום שעות העבודה הרכב אינו יוצא מחוץ למקום העיסוק.

{{ח:סעיף|2|ניכוי הוצאות החזקות רכב|תיקון: תשס״ח, תש״ע}}
{{ח:ת}} הוצאות החזקת רכב שהוצאו בייצור הכנסה שאינה הכנסת עבודה, יותרו בניכוי בשנת מס כמפורט להלן:
{{ח:תת|(1)}} לגבי רכב, למעט אופנוע שסיווגו L3 ולמעט רכב כאמור בפסקאות (1ב), (1ג) ו־(1ד) – סכום הוצאות החזקת רכב בניכוי שווי השימוש ברכב כפי שנקבע {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב)|בתקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב), התשמ״ז–1987}} (להלן – תקנות שווי השימוש), או סכום בגובה 45% מהוצאות החזקת הרכב, לפי הגבוה;
{{ח:תת|(1א)}} לגבי אופנוע שסיווגו L3 – סכום הוצאות החזקת רכב בניכוי שווי השימוש כפי שנקבע {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב)#סעיף 2|בתקנה 2(ב) לתקנות שווי השימוש}}, או סכום בגובה 25% מהוצאות החזקת הרכב, לפי הגבוה;
{{ח:תת|(1ב)}} לגבי רכב שסיווגו M1, שסיווג המשנה שלו הוא אוטובוס ציבורי או מונית, כאמור {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה#סעיף 271א|בתקנה 271א(ד)(1) לתקנות התעבורה, התשכ״א–1961}} (להלן – תקנות התעבורה) – סכום הוצאות החזקת הרכב בניכוי שווי השימוש ברכב כפי שנקבע {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב)|בתקנות שווי השימוש}}, או סכום בגובה 90% מהוצאת החזקת הרכב, לפי הגבוה;
{{ח:תת|(1ג)}} לגבי רכב שסיווגו M1, שסיווג המשנה שלו הוא רכב סיור או רכב מדברי, כאמור {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה#סעיף 271א|בתקנה 271א(ד)(1) לתקנות התעבורה}} – סכום הוצאות החזקת הרכב בניכוי שווי השימוש ברכב כפי שנקבע {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב)|בתקנות שווי השימוש}}, או סכום בגובה 80% מהוצאות החזקת הרכב, לפי הגבוה;
{{ח:תת|(1ד)}} לגבי רכב שסיווגו M1, שסיווג המשנה שלו הוא רכב שצוין ברישיון הרכב שלו כרכב להוראת נהיגה, כאמור {{ח:חיצוני|תקנות התעבורה#סעיף 271א|בתקנה 271א(ד)(1) לתקנות התעבורה}} – סכום הוצאות החזקת הרכב בניכוי שווי השימוש ברכב כפי שנקבע {{ח:חיצוני|תקנות מס הכנסה (שווי השימוש ברכב)|בתקנות שווי השימוש}}, או סכום בגובה 77.5% מהוצאות החזקת הרכב, לפי הגבוה, ובלבד שבבעלות הנישום רכב כאמור אחד בלבד, ולגבי מי שבבעלותו רק שני כלי רכב כאמור, שלגבי אחד מהם בלבד צוין ברישיון הרכב שהוא בעל תיבת הילוכים אוטומטית, במקום ”77.5%“ יקראו ”68%“;
{{ח:תת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), ברכב של חברה להשכרת רכב לתקופה קצרת מועד (להלן – החברה) – כל הוצאות החזקת הרכב לגבי כלי הרכב שמספרם עולה על מספר עובדי החברה.

{{ח:סעיף|3|רכב צמוד|תיקון: תשנ״ו, תשס״ח}}
{{ח:ת}} הוצאות החזקת רכב בשל רכב שהמעביד העמיד לרשות עובדו, יותרו בניכוי במלואן.

{{ח:סעיף|4|אי התרת הוצאות לעובד}}
{{ח:ת}} לא יותרו בניכוי הוצאות החזקת רכב שהוצאו בייצור הכנסת עבודה.

{{ח:סעיף|5|תנאי להתרת הניכוי}}
{{ח:ת}} הוצאות החזקת רכב יותרו בניכוי רק אם הותקן ברכב שלגביו נתבעו ההוצאות מכשיר למדידת מספר הקילומטרים שנסע הרכב, למדידת תצרוכת הדלק, סוג הדלק הנצרך ומשך הזמן שהרכב היה בנסיעה, או למדידת חלק מנתונים אלה כפי שיורה הנציב.

{{ח:סעיף|6|דיווח}}
{{ח:ת}} הוצאות החזקת רכב בשל רכב מסוים יותרו בניכוי רק אם בדו״ח לפי {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 131|סעיף 131 לפקודה}} רשם הנישום לגבי כל רכב בנפרד את קריאת המונה בק״מ בתחילת שנת המס ובסופה, ואם הגיע הרכב לרשות הנישום במהלך שנת המס או יצא מרשותו במהלך שנת המס, את קריאת המונה ביום שבו הגיע הרכב לרשותו או ביום שבו יצא הרכב מרשותו, לפי הענין.

{{ח:סעיף|7|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות רכב), התשמ״ז–1987 (להלן – התקנות הקודמות) – בטלות.

{{ח:סעיף|8|תחילה}}
{{ח:תת|(א)}} תחילתן של תקנות אלה, למעט {{ח:פנימי|סעיף 5|תקנה 5}}, ביום כ״ט בטבת התשנ״ה (1 בינואר 1995) (להלן – יום התחילה).
{{ח:תת|(ב)}} תחילתה של {{ח:פנימי|סעיף 5|תקנה 5}} ביום שיקבע שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת.

{{ח:סעיף|9|הוראות מעבר}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 2|בתקנה 2}}, יותרו בניכוי בתקופת המעבר כל ההוצאות הקבועות שהוצאו בשנת מס בשל רכב מסחרי.
{{ח:תת|(ב)}} בתקנה זו –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”רכב מסחרי“ – כהגדרתו בתקנות הקודמות, לרבות רכב כאמור שמשקלו הכולל המותר עולה על 3,000 ק״ג ונמוך מ־3,500 ק״ג, והכל אם הנישום היה זכאי לתבוע הוצאות החזקת רכב בשלהם לפני יום התחילה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הוצאות קבועות“ – כהגדרתן בתקנות הקודמות;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תקופת המעבר“ – התקופה שמיום התחילה עד יום ב׳ בטבת התשנ״ח (31 בדצמבר 1997).

{{ח:חתימות|ה׳ בשבט התשנ״ה (6 בינואר 1995)}}
* '''אברהם (בייגה) שוחט'''
שר האוצר
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]