חוק התכנון והבניה/תזכיר חוק

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק התכנון והבניה, תשכ״ה–1965}}
{{ח:קטע3||{{צבע גופן|אדום|{{ח:חיצוני|https://www.tazkirim.gov.il/s/law-item/a093Y00001TT66uQAD|תזכיר חוק לעיון הציבור – תיקון מס׳ 128}}}}}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000613}} '''חוק קודם:''' {{ח:תיבה|חא״י כרך ב׳ פרק קמ״ב, עמ׳ 1411|פקודת בנין ערים, 1921|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563627.pdf}}. '''חוק קודם:''' {{ח:תיבה|ע״ר 1936, תוס׳ 1, 153|פקודת בנין ערים, 1936|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563896.pdf}}, {{ח:תיבה|227|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563971.pdf}}; {{ח:תיבה|1938, תוס׳ 1, 13|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561260.pdf}}; {{ח:תיבה|1939, תוס׳ 1, 7|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561370.pdf}}; {{ח:תיבה|1941, תוס׳ 1, 83|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561761.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ב, 16|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_203719.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ד, 232|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_208087.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ז, 135|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208086.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ט, 93|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_208085.pdf}}, {{ח:תיבה|X|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_ec_517976.pdf}}.

'''חוק חדש:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ה, 307|חוק התכנון והבניה|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209758.pdf}}, {{ח:תיבה|XIV|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_ec_517768.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ו, 2|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_ec_317377.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ז, 10|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209778.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ט, 172|תיקון מס׳ 2 לחוק ההתגוננות האזרחית|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208297.pdf}}, {{ח:תיבה|223|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209777.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ל, 31|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_ec_317378.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ג, 228|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209776.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 12|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_ec_317379.pdf}}, {{ח:תיבה|233|חוק שירותי תיירות|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209699.pdf}}, {{ח:תיבה|253|תיקון מס׳ 6|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209775.pdf}}, {{ח:תיבה|253|תיקון מס׳ 7|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209774.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ז, 21|הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209773.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ח, 15|תיקון מס׳ 8|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209772.pdf}}, {{ח:תיבה|180|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209771.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ט, 14|תיקון מס׳ 10|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209768.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 42|תיקון מס׳ 11|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209770.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 14|תיקון מס׳ 12|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209769.pdf}}, {{ח:תיבה|46|תיקון מס׳ 13|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_210235.pdf}}, {{ח:תיבה|107|הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209766.pdf}}, {{ח:תיבה|108|תיקון מס׳ 14|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209767.pdf}}, {{ח:תיבה|109|תיקון מס׳ 15|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209765.pdf}}, {{ח:תיבה|111|תיקון מס׳ 16|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209764.pdf}}, {{ח:תיבה|166|תיקון מס׳ 17|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209763.pdf}}, {{ח:תיבה|184|תיקון מס׳ 18|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_211680.pdf}}, {{ח:תיבה|278|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_ec_317380.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 229|חוק הבזק|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_208164.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ג, 25|תיקון מס׳ 20|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209762.pdf}}, {{ח:תיבה|40|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_ec_317381.pdf}}, {{ח:תיבה|63|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_ec_317493.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 146|תיקון מס׳ 21|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210223.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 129|תיקון מס׳ 22|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210431.pdf}}, {{ח:תיבה|130|תיקון מס׳ 23|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210486.pdf}}, {{ח:תיבה|150|תיקון מס׳ 24|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210492.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 20|תיקון מס׳ 25|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210559.pdf}}, {{ח:תיבה|144|תיקון מס׳ 26|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210685.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ט, 7, 7|תיקון מס׳ 27|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210703.pdf}}, {{ח:תיבה|56|תיקון מס׳ 26 (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210743.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 123|תיקון לחוק רשות הדואר|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211618.pdf}}, {{ח:תיבה|168|חוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211688.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״א, 164|תיקון מס׳ 31 (תכנית לשימור אתרים)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211770.pdf}}, {{ח:תיבה|213|תיקון מס׳ 32|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210716.pdf}}, {{ח:תיבה|220|תיקון מס׳ 33|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211677.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ב, 7|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס הרשות המקומית)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210749.pdf}}, {{ח:תיבה|159|תיקון מס׳ 2 לחוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211690.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ג, 21|תיקון מס׳ 36|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210971.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 98|תיקון מס׳ 37|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211365.pdf}}, {{ח:תיבה|123|תיקון מס׳ 38|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211013.pdf}}, {{ח:תיבה|242|תיקון מס׳ 39|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210999.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 55|תיקון מס׳ 40|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211052.pdf}}, {{ח:תיבה|128, 130|חוק זכיון ים המלח (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211098.pdf}}, {{ח:תיבה|338|תיקון מס׳ 42|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211184.pdf}}, {{ח:תיבה|450|תיקון מס׳ 43|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211768.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 110|תיקון מס׳ 44|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211247.pdf}}, {{ח:תיבה|387|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317851.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ז, 167|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317859.pdf}}, {{ח:תיבה|167|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317860.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ח, 91|חוק להגברת הצמיחה והתעסוקה ולהשגת יעדי התקציב לשנת הכספים 1998 (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211461.pdf}}, {{ח:תיבה|217|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211511.pdf}}, {{ח:תיבה|290|תיקון לחוק משק הדלק (קידום התחרות)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211532.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 93|חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211661.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 72|חוק ההסדרים במשק מדינת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2000)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300181.pdf}}, {{ח:תיבה|192|חוק בתי משפט לעניינים מינהליים|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300273.pdf}}, {{ח:תיבה|219|תיקון מס׳ 23 לחוק הבזק|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300604.pdf}}, {{ח:תיבה|277|תיקון מס׳ 2 לחוק הפיקדון על מיכלי משקה|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300256.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 44|תיקון מס׳ 53|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300281.pdf}}, {{ח:תיבה|208|הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300352.pdf}}, {{ח:תיבה|238|חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת 2001) (תיקון, ביטול והתליה של חקיקה שמקורה בהצעות חוק פרטיות)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300364.pdf}}, {{ח:תיבה|489|חוק תאגידי מים וביוב|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300397.pdf}}, {{ח:תיבה|519|חוק התקנת מעליות שבת בבנינים ציבוריים ובבניני מגורים (הוראות ותיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300408.pdf}}, {{ח:תיבה|560|תיקון מס׳ 25 לחוק הבזק|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300411.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 83|חוק משק הגז הטבעי|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300442.pdf}}, {{ח:תיבה|132|תיקון מס׳ 59|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300459.pdf}}, {{ח:תיבה|157, 167|חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300554.pdf}}, {{ח:תיבה|206|תיקון מס׳ 61|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300474.pdf}}, {{ח:תיבה|427|תיקון מס׳ 62|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300501.pdf}}, {{ח:תיבה|490|חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300527.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ג, 56|תיקון מס׳ 63|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300578.pdf}}, {{ח:תיבה|118|חוק ייצוג גופים ציבוריים שעניינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300615.pdf}}, {{ח:תיבה|192|חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300607.pdf}}, {{ח:תיבה|208|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300614.pdf}}, {{ח:תיבה|497|חוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003 ו־2004)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299931.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ד, 70|חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299603.pdf}}, {{ח:תיבה|503|תיקון מס׳ 68|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299814.pdf}}, {{ח:תיבה|546|חוק שמירת הסביבה החופית|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_300986.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 105|תיקון מס׳ 70|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299926.pdf}}, {{ח:תיבה|276|תיקון מס׳ 72|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299657.pdf}}, {{ח:תיבה|323|תיקון מס׳ 2 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299916.pdf}}, {{ח:תיבה|660|תיקון מס׳ 73|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299630.pdf}}, {{ח:תיבה|747|תיקון מס׳ 15 לחוק בתי משפט לעניינים מינהליים|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299627.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 166|חוק הקרינה הבלתי מייננת|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299993.pdf}}, {{ח:תיבה|325, 330, 359|חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300065.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 82|חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300638.pdf}}, {{ח:תיבה|155|תיקון מס׳ 78|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299973.pdf}}, {{ח:תיבה|412|תיקון מס׳ 79|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300655.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 8|תיקון מס׳ 80|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300088.pdf}}, {{ח:תיבה|17|תיקון לחוק שמירת הסביבה החופית|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300111.pdf}}, {{ח:תיבה|62|עידוד חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300786.pdf}}, {{ח:תיבה|196|תיקון מס׳ 29 לחוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300839.pdf}}, {{ח:תיבה|411|חוק לקידום יישובם של מפוני גוש קטיף, חבל עזה וצפון השומרון|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300778.pdf}}, {{ח:תיבה|462|חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300830.pdf}}, {{ח:תיבה|632, 639|תיקון מס׳ 84 והוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300885.pdf}}, {{ח:תיבה|784|חוק אוויר נקי|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_299971.pdf}}, {{ח:תיבה|798|תיקון מס׳ 86|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300770.pdf}}, {{ח:תיבה|840|תיקון מס׳ 87|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300896.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 82|תיקון מס׳ 88|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300134.pdf}}, {{ח:תיבה|82|תיקון מס׳ 89|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300837.pdf}}, {{ח:תיבה|216|חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו־2010)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301061.pdf}}, {{ח:תיבה|330, 331|תיקון מס׳ 7 לחוק מינהל מקרקעי ישראל|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301074.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 232|תיקון מס׳ 3 לחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301077.pdf}}, {{ח:תיבה|366|תיקון מס׳ 3 לפקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300106.pdf}}, {{ח:תיבה|415|תיקון מס׳ 6 לחוק רישום שיכונים ציבוריים (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301075.pdf}}, {{ח:תיבה|450|תיקון מס׳ 94|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300970.pdf}}, {{ח:תיבה|555|תיקון מס׳ 95|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300944.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 186|חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו־2012 (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301268.pdf}}, {{ח:תיבה|669|תיקון מס׳ 96|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_306566.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ב, 19|ת״ט}}, {{ח:תיבה|458|תיקון מס׳ 2 לחוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301325.pdf}}, {{ח:תיבה|511|תיקון מס׳ 98|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301229.pdf}}, {{ח:תיבה|741|חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301466.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 207|תיקון מס׳ 100|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301578.pdf}}, {{ח:תיבה|474|תיקון מס׳ 101|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf}}, {{ח:תיבה|667|תיקון מס׳ 102|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_303842.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ה, 212, 214|תיקון מס׳ 103 והוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_313585.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ו, 42, 45, 45, 81|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו־2016)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_316718.pdf}}, {{ח:תיבה|328|הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_319029.pdf}}, {{ח:תיבה|691|תיקון מס׳ 106|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_338721.pdf}}, {{ח:תיבה|1146|תיקון מס׳ 107 והוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_348516.pdf}}, {{ח:תיבה|1149|תיקון מס׳ 108 – הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_348517.pdf}}, {{ח:תיבה|1244|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_348685.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 80, 127, 156, 160, 160|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו־2018)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_366409.pdf}}, {{ח:תיבה|332|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_ls_fr_369869.pdf}}, {{ח:תיבה|489|חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_381800.pdf}}, {{ח:תיבה|584|תיקון מס׳ 115|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382410.pdf}}, {{ח:תיבה|884|תיקון מס׳ 116|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382860.pdf}}, {{ח:תיבה|1152|תיקון מס׳ 117 – הוראת שעה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_390430.pdf}}, {{ח:תיבה|1170|תיקון מס׳ 4 לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_390432.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 74, 77|תיקון מס׳ 119|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_456379.pdf}}, {{ח:תיבה|142|תיקון מס׳ 120|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_489235.pdf}}, {{ח:תיבה|193|תיקון מס׳ 82 לחוק סדר הדין הפלילי|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491147.pdf}}, {{ח:תיבה|244, 246|תיקון מס׳ 122|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491908.pdf}}, {{ח:תיבה|494, 497, 497|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491979.pdf}}, {{ח:תיבה|749, 749|תיקון מס׳ 125|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504040.pdf}}, {{ח:תיבה|754|תיקון מס׳ 126|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504076.pdf}}, {{ח:תיבה|831|תיקון מס׳ 107 והוראת שעה (תיקון)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504197.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 81|תיקון מס׳ 33 לחוק המקרקעין|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_527182.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ף, 12|חוק הבחירות לכנסת העשרים ושלוש (הוראות מיוחדות)|https://fs.knesset.gov.il/22/law/22_lsr_566892.pdf}}, {{ח:תיבה|106|תיקון מס׳ 101 (תיקון מס׳ 5)|https://fs.knesset.gov.il/23/law/23_lsr_573950.pdf}}; {{ח:תיבה|{{צבע גופן|אדום|תשפ״א, [טרם פורסם]}}|תיקון מס׳ 128}}.

''דחיית תחילה:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשע״ו, 351|צו התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101) (דחיית יום התחילה המאוחר של החוק)}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 50|צו התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101) (דחיית יום התחילה המאוחר של החוק)}}, {{ח:תיבה|1183|צו התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101) (דחיית יום התחילה המאוחר של החוק (מס׳ 2))}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 732|צו התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101) (דחיית יום התחילה המאוחר של החוק)}}; {{ח:תיבה|תש״ף, 288|צו התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101) (דחיית יום התחילה המאוחר של החוק)}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{צבע גופן|אדום|בנוסח זה משולבות הוראת {{ח:חיצוני|https://www.tazkirim.gov.il/s/law-item/a093Y00001TT66uQAD|תזכיר חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 128), התשפ״א–2020}}.}} לנוסח הרגיל ראו {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|חוק התכנון והבניה, תשכ״ה–1965}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: מוסדות תכנון}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן א|סימן א׳: המועצה הארצית}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן א1|סימן א׳1: ועדה לתכנון ובניה של תשתיות לאומיות}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ב|סימן ב׳: ועדה מחוזית}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ב1|סימן ב׳1: ועדת ערר}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ב2|סימן ב׳2: ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ג|סימן ג׳: ועדה מקומית}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ד|סימן ד׳: ועדה מיוחדת}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ה|סימן ה׳: ועדה משותפת}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ו|סימן ו׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: תכניות}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן א|סימן א׳: תכנית מיתאר ארצית}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: תכנית מיתאר מחוזית}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: תכנית מיתאר מקומית}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ד|סימן ד׳: תכנית מפורטת}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1: תכנית הכוללת הוראה המקנה חלק ציבורי}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ה|סימן ה׳: תכנית מיוחדת}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ה1|סימן ה׳1: תכנית לשימור אתרים}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ה2|סימן ה׳2: תכנית לתשתית לאומית}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ה3|סימן ה׳3: תכנית למיתקן טעון היתר פליטה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|סימן ו׳: הוראות כלליות לתכניות}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ו1|סימן ו׳1: תכנון דרכים ומסילות ברזל}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ו2|סימן ו׳2: מיתקני גז טבעי}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז׳: חלוקה חדשה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1: חלוקה חדשה בהסכמה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ז2|סימן ז׳2: רישום חלוקה למגרשים ללא חלוקה חדשה}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ח|סימן ח׳: סולם העדיפויות של תכניות}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן ט|סימן ט׳: ביטול תכניות, שינוין והתלייתן}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: חלוקה ואיחוד של קרקעות}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: רישוי}}

{{ח:פנימי|פרק ה1|פרק ה׳1: סידורים מיוחדים לנכים בבנינים ציבוריים}}

{{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק ה׳1א{{ח:הערה|׳}}: נגישות לאנשים עם מוגבלות}}

{{ח:פנימי|פרק ה2|פרק ה׳2: רישוי בדרך מקוצרת {{ח:הערה|(בוטל)}}}}

{{ח:פנימי|פרק ה3|פרק ה׳3: מכוני בקרה}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן א|סימן א׳: הקמת מכון בקרה ותפקידיו}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ב|סימן ב׳: בקרים}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ג|סימן ג׳: בקרים מורשים}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ד|סימן ד׳: דרכי העבודה של מכון בקרה}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ה|סימן ה׳: דיווח, פיקוח וביקורת}}

{{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|סימן ו׳: עיצום כספי}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: מיתקנים בטחוניים ומכשולי טיסה}}

{{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳: שימוש חורג}}

{{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳: הפקעות}}

{{ח:פנימי|פרק ח1|פרק ח׳1: היטל השבחה}}

{{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳: פיצויים}}

{{ח:פנימי|פרק ט1|פרק ט׳1: רשימת שמאים מכריעים}}

{{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳: פיקוח, אכיפה ועונשין}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן א|סימן א׳: הגדרות}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ב|סימן ב׳: סמכויות פיקוח ואכיפה}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן ג׳: סמכויות פיקוח ואכיפה כלפי מערכת הביטחון}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ד|סימן ד׳: אכיפה מינהלית}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ה|סימן ה׳: צווים שיפוטיים}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳: עונשין}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ז|סימן ז׳: אמצעי אכיפה נוספים}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ח|סימן ח׳: עיכוב ביצוע צווים}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן ט|סימן ט׳: חיוב בתשלום אגרות ותשלומי חובה אחרים}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן י|סימן י׳: רישום בפנקסי המקרקעין}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן יא|סימן י״א: רשות מקומית המוסמכת לאכיפה ונטילת סמכויות פיקוח ואכיפה}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן יב|סימן י״ב: דיווח על פעולות אכיפה וסקר בנייה}}

{{ח:פנימי|פרק י סימן יג|סימן י״ג: סדרי דין והוראות שונות}}

{{ח:פנימי|פרק י1|פרק י׳1: עתירות בעניני תכנון ובניה {{ח:הערה|(בוטל)}}}}

{{ח:פנימי|פרק י2|פרק י׳2: החלת הוראות חוק זה על מפעלי ים המלח בע״מ}}

{{ח:פנימי|פרק י3|פרק י׳3: הוראות לעניין נכסי פעילות}}

{{ח:פנימי|פרק יא|פרק י״א: שונות}}

{{ח:פנימי|פרק יב|פרק י״ב: ביטולים והוראות מעבר}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|התוספת השניה}}

{{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת שלישית}}

{{ח:פנימי|תוספת 4|תוספת רביעית}}

{{ח:פנימי|תוספת 5|התוספת החמישית: סוגי הדיור}}

{{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת שישית: דיור בהישג יד}}

{{ח:פנימי|תוספת 7|תוספת שביעית}}

{{ח:פנימי|תוספת 8|תוספת שמינית}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשמ״א־8, תשמ״ח־2, תשנ״א־3, תשנ״ד, תשנ״ה־3, תשס״ב־3, תשס״ד־3, תשס״ה־3, תשס״ז־3, תשס״ח־2, תשס״ח־4, תשס״ח־6, תשס״ח־7, תשס״ט־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ה־2, תשע״ו, תשע״ו־7, תשע״ו־9, תשע״ז־4, תשע״ז־7, תשע״ח, תשע״ח־7, תשע״ט, תשפ״א}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אדריכל רשוי“ ו”מהנדס רשוי“ – כמשמעותם לפי {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בטיחות הטיסה“ – לרבות מניעת מפגעים הנגרמים עקב הטיסה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית סוהר“ – בית סוהר כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר|בפקודת בתי הסוהר [נוסח חדש], התשל״ב–1971}}, למעט בית סוהר ארעי כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת בתי הסוהר|בפקודה האמורה}} ותאי מעצר בתחנות משטרה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בנין“ – כל מבנה, בין שהוא בנוי אבן ובין שהוא בנוי ביטון, טיט, ברזל, עץ או כל חומר אחר, לרבות –
{{ח:תתת|(1)}} כל חלק של מבנה כאמור וכל דבר המחובר לו חיבור של קבע;
{{ח:תתת|(2)}} קיר, סוללת עפר, גדר וכיוצא באלה הגודרים או תוחמים, או מיועדים לגדור, או לתחום, שטח קרקע או חלל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בנין חורג“ – בנין שלא נתקיימה בו הוראה מהוראותיה של תכנית או של תקנה אחרת לפי חוק זה החלות עליו, בין שניתנו לסוג מיוחד של בנינים ובין שהן חלות עליו בהיותו נמצא באזור או בשטח מיוחד, או שלא נתקיימה בו הוראה של היתר שניתן לבנייתו על־פי כל חוק הדן בתכנון ובבניה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל“ – לרבות חוכר לדורות כאמור {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|בחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקר“ – כמשמעותו {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ב|בסימן ב׳ לפרק ה׳3}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקר מורשה“ – בקר שקיבל הרשאה להיות בקר מורשה לעניין חיקוק מסוים לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כב|סעיף 158כב}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקרת ביצוע“ – בדיקה מדגמית ובקרה תהליכית בדבר ביצוע עבודות בהתאם להיתר ובהתאם לתכן הבנייה, תוך ביצוע הערכת סיכונים, לרבות בקרה בידי בקר מורשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כג|סעיף 158כג(ז)}}, והכול בנושאים ובעניינים שקבע שר הפנים ולפי הוראות שקבע;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בקרת תכן“ – בדיקה מדגמית ובקרה תהליכית בדבר התאמתה של בקשה להיתר לתכן הבנייה, תוך ביצוע הערכת סיכונים, לרבות בקרה בידי בקר מורשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כג|סעיף 158כג(ז)}}, והכול בנושאים ובעניינים שקבע שר הפנים ולפי הוראות שקבע;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גורם מאשר“ – מי שאישורו או ההתייעצות עמו הם תנאי למתן היתר או לביצוע עבודות לפי היתר, לפי חוק זה או לפי חוק אחר, ושאינו מוסד תכנון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דרך“ – תוואי למעבר רכב, הולכי רגל או בעלי חיים, לרבות מסילת ברזל, מבני דרך, אי תנועה, קיר תומך, קיר או סוללה למניעת רעש וכן תעלה, חפיר ומעביר מים בצד הדרך או מתחת לה, ולרבות מיתקני דרך;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היתר“ – לרבות הרשאה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הנדסאי“ – הנדסאי רשום כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים|בחוק ההנדסאים והטכנאים}}, הרשום כהנדסאי בנין או כהנדסאי אדריכלות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הקלה“ – הרשאה לבצע עבודה שהיא טעונה היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} בסטיה מהוראות תכנית או תקנה אחרת החלות במקום הנדון ושאין בה משום שימוש חורג;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מקומית עצמאית“ – ועדה מקומית שהוסמכה לוועדה מקומית עצמאית לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מקומית עצמאית מיוחדת“ – ועדה מקומית עצמאית שהוסמכה לוועדה מקומית עצמאית מיוחדת לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חברה ממשלתית“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק החברות הממשלתיות|בחוק החברות הממשלתיות, התשל״ה–1975}}, לרבות חברת בת ממשלתית כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק החברות הממשלתיות|בחוק האמור}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק גנים לאומיים“ – {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ״ח–1998}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק ההנדסאים והטכנאים“ – {{ח:חיצוני|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע״ג–2012}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק חופש המידע“ – {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע|חוק חופש המידע, התשנ״ח–1998}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק המהנדסים והאדריכלים“ – {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים, תשי״ח–1958}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק משק הגז הטבעי“ – {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|חוק משק הגז הטבעי, התשס״ב–2002}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית“ – {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע״ו–2016}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות“ – {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ״ח–1998}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק שמאי מקרקעין“ – {{ח:חיצוני|חוק שמאי מקרקעין|חוק שמאי מקרקעין, התשס״א–2001}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק התקשורת“ – {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)|חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ״ב–1982}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין“ – מי שמונה לפי {{ח:חיצוני|חוק שמאי מקרקעין#סעיף 2|סעיף 2(ג) לחוק שמאי מקרקעין}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יועץ סביבתי“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ימי עבודה“ – למעט שבת ומועד ממועדי ישראל המפורטים {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 18א|בסעיף 18א(א) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש״ח–1948}}, וערביהם, ולמעט ימי חול המועד וימי שבתון שנקבעו בחיקוק; שר הפנים רשאי לקבוע ימים נוספים שלא ייחשבו ימי עבודה לעניין זה, בין דרך כלל ובין לעניין סוגים של מוסדות תכנון או מוסד תכנון מסוים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יישוב מיעוטים“ – יישוב ש־80% לפחות מתושביו אינם יהודים, על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מבנה דרך“ – מחלף, גשר או מנהרה לרבות חפיר או סוללה המצויים בתחילתו או בסופו של אחד מאלה וכן תחנה לתחבורה ציבורית, וכל בניין אחר הדרוש במישרין לצורך הקמתה של דרך או השימוש בה שקבע שר הפנים לאחר התייעצות עם שר התחבורה והבטיחות בדרכים (בחוק זה – שר התחבורה);
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (בניין הדרוש במישרין לצורך הקמתה של דרך או שימוש בה)|תקנות התכנון והבניה (בניין הדרוש במישרין לצורך הקמתה של דרך או שימוש בה), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מגרש“ – יחידת קרקע שנקבעה בתכנית כתוצאה מפעולת חלוקה או איחוד או איחוד וחלוקה, או בתשריט חלוקה או איחוד, אף אם טרם נרשמה כחלקה בפנקסי רישום המקרקעין, בין אם מותרת בה בניה ובין אם לאו, לרבות מגרש תלת־ממדי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מגרש תלת־ממדי“ – יחידה נפחית המצויה בעומק שמתחת לקרקע או בחלל הרום שמעליה, שגבולותיה נקבעו באופן תלת־ממדי בתכנית כתוצאה מפעולת חלוקה או איחוד או איחוד וחלוקה, או בתשריט חלוקה או איחוד, אף אם טרם נרשמה כחלקה בפנקסי המקרקעין, בין אם מותרת בה בנייה ובין אם לאו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מהנדס הועדה“ – מהנדס הועדה המקומית לתכנון ולבניה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה“ ו”מורשה לנגישות השירות“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוסד תכנון“ – כל רשות שיש לה סמכות בענין תכניות או היתרים למעט מכון בקרה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מינהל התכנון“ {{ח:הערה|(פקע);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מסילת ברזל“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת מסילות הברזל#סעיף 2|בסעיף 2 רישה ופסקאות (1) ו־(2) לפקודת מסילות הברזל [נוסח חדש], תשל״ב–1972}}, וכן מיתקנים לצורך מסילת ברזל או בקשר אליה המהווים חלק בלתי נפרד ממנה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקני דרך“ – כל אחד ממיתקנים אלה שבתוואי הדרך: אבן שפה, גדר, מחסום, מעקה, עמוד תאורה, רמזור, תחנה לאיסוף נוסעים ולהורדתם, תחנת המתנה לרכב, ספסל רחוב, מיתקן איסוף אשפה, עמדת קריאה לעזרה, תמרור, חניה במפלס הקרקע, מיתקני איתות, בקרה, ניטור ומדידה הנדרשים להפעלת הדרך, מיתקן טעינה לרכב חשמלי, מיתקני חשמול וטעינה בחשמל לרכבת, וכן כל מיתקן הנדרש במישרין לצורך הפעלה של דרך והמהווה חלק בלתי נפרד ממנה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקני תקשורת“ – תחנת שידור, כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו|בחוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו, התש״ן–1990}}, המשמשת או המיועדת לשמש לצורכי שידורי טלוויזיה בשיטה הספרתית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקני תשתית“ – קווי תשתית ומיתקני חיבור כהגדרתם {{ח:חיצוני|פקודת העיריות#סעיף 274ב|בסעיף 274ב(ג) לפקודת העיריות}}, וכן כבלי תקשורת, מיתקנים להולכת גז וצינורות להולכת חומרים מסוכנים כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק החומרים המסוכנים|בחוק החומרים המסוכנים, תשנ״ג–1993}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכון בקרה“ – גוף שניתן לו רישיון לפי {{ח:פנימי|סעיף 158טו|סעיף 158טו}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מקרקעי ישראל“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק-יסוד: מקרקעי ישראל|בחוק־יסוד: מקרקעי ישראל}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מרחב מוגן“ – מקלט כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית#סעיף 11|בסעיף 11 לחוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}}, במתכונת מרחב הבנוי בתוך מעטפת המבנה, המיועד להגן על החוסים בו מפני התקפה והמתוכנן בהתאם להוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|החוק האמור}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מתחם פינוי ובינוי“, ”מתחם פינוי ובינוי במסלול מיסוי“, ”הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית“ ו”תכנית החיזוק (תמ״א 38)“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”סביבה חופית“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק שמירת הסביבה החופית|בחוק שמירת הסביבה החופית, התשס״ד–2004}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קרוב“, לאדם פלוני –
{{ח:תתת|(1)}} בן זוג;
{{ח:תתת|(2)}} הורה, הורי הורה, צאצא, צאצאי בן זוג ובני זוגם של כל אחד מאלה, או אדם אחר הסמוך על שולחנו של אותו אדם פלוני;
{{ח:תתת|(3)}} אח או אחות ובני זוגם;
{{ח:תתת|(4)}} תאגיד שהוא מנהלו או נושא משרה בו, או שחלקו בהון המניות, בזכות לקבל רווחים, בזכות למנות מנהל או בזכות ההצבעה, עולה על 5%;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות מקומית“ – עיריה או מועצה מקומית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות עירונית“ – רשות מקומית למעט מועצה אזורית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שטח כולל המותר לבניה“ – סך כל השטח המותר לבניה, הכולל הן שטחים למטרות עיקריות והן שטחים למטרות שירות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שימוש חורג“, בקרקע או בבנין – השימוש בהם למטרה שלא הותר להשתמש בהם, הן במיוחד והן מהיותם באזור או בשטח מיוחד, לפי כל תכנית או תקנה אחרת שלפי חוק זה החלות על הקרקע או הבנין או לפי היתר על־פי כל חוק הדן בתכנון ובניה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תחנה לאיסוף נוסעים והורדתם“ – תחנה המיועדת רק לאיסוף נוסעים או להורדתם מרכב או מרכבת, ובכלל זה ספסל, מצללה, עמדת בידוק, עמדת כרטוס וכל מיתקן אחר הנדרש במישרין להפעלת תחנה כאמור שקבע שר הפנים לאחר התייעצות עם שר התחבורה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תחנה לתחבורה ציבורית“ – תחנה לנוסעים בתחבורה ציבורית שאינה מיועדת רק לאיסוף נוסעים או להורדתם מרכב או מרכבת, לרבות מיתקנים המיועדים למתן שירותים נלווים הנדרשים במישרין להפעלת התחנה ולמתן שירותים בסיסיים לרווחת הנוסעים בה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכן הבנייה“ – הוראות לפי חיקוק שעניינן יציבות ובטיחות הבניין ובטיחות המשתמש וכן תנאים לפי חיקוק אשר צריכים להתקיים בבניין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – תכנית מהתכניות שלפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}, לרבות שינוי תכנית, התלייתה או ביטולה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית דרך“ – תכנית לדרך הכלולה בתכנית מיתאר ארצית לדרכים או בתכנית מיתאר ארצית למסילות ברזל, או שהיא תכנית הנגזרת מתכנית מיתאר ארצית לדרכים, או שהיא תכנית לדרך המהווה עורק תחבורה ראשי שהועדה המקומית לתכנון ולבניה הנוגעת בדבר, בהסכמת הועדה המחוזית, החליטה כי יראו אותה כתכנית דרך לענין חוק זה, או ששר התחבורה החליט, לאחר התייעצות עם שר הפנים ועם הועדה המקומית הנוגעת בדבר, כי יראו אותה כתכנית דרך לענין חוק זה; לעניין הגדרה זו, ”דרך“ – לרבות מתחם תפעולי הנדרש לטיפול במסילת ברזל ובציוד הנדרש להפעלתה של רכבת וכן מתחם לשינוע מטעני רכבת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית בסמכות ועדה מקומית“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית בסמכות ועדה מחוזית“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת שאינה תכנית בסמכות ועדה מקומית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תסקיר השפעה על הסביבה“ או ”תסקיר“ – מסמך הסוקר את הקשר שבין תכנית מוצעת לבין הסביבה שבה היא מיועדת להתבצע, לרבות הערכות לגבי השפעות צפויות או חזויות של התכנית על אותה סביבה ופירוט האמצעים הדרושים למניעה או לצמצום השפעות שליליות, כפי שייקבע בתקנות;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (תסקירי השפעה על הסביבה)|תקנות התכנון והבניה (תסקירי השפעה על הסביבה), התשס״ג–2003}}.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תשתיות לאומיות“ – מיתקני תשתית, שדה תעופה, נמל, מעגן, מיתקן להתפלת מים, מיתקני מים וביוב לרבות מאגרים, אתרי סילוק וטיפול בפסולת, מיתקני תקשורת, תחנת כוח, מיתקן אחסון נפט, גז ודלק, דרך, מיתקני גז ומיתקני גט״ן כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 2|בסעיף 2 לחוק משק הגז הטבעי}}, אתרי כרייה וחציבה, חניון לעידוד השימוש בתחבורה הציבורית, תשתית תיירות ובית סוהר; לעניין הגדרה זו, ”דרך“ – לרבות מתחם תפעולי הנדרש לטיפול במסילת ברזל ובציוד הנדרש להפעלתה של רכבת וכן מתחם לשינוע מטעני רכבת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תשתית תיירות“ – מיזם ששר התיירות הכריז עליו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 76ב1|סעיף 76ב1}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' מוצע לתקן את ההגדרות ”תכנית דרך“ ו”תשתיות לאומיות“, ולהוסיף להן כי לעניין הגדרות אלה, יראו במתחם לשינוע מטעני רכבת, כדרך, כך שניתן יהיה לאשר במסגרת תכנית דרך או תכנית לתשתית לאומית, גם מתחם לשינוע מטענים כאמור. זאת על מנת לייעל את הליכי התכנון לתוואי מסילות ברזל כך שניתן יהיה לתכנן במסגרתם גם מתחמים לשינוע מטעני רכבת, מתחמים שהינם נדרשים לצורך פעילות הרכבת. (משמעות תיקון זה, איננה כי מתחם כאמור נכלל בגדר מבנה דרך והוא מכוון רק לעניין האפשרות לתכנן מתחם כאמור במסגרת תכנית דרך או תכנית לתשתית לאומית).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להוסיף בהגדרת ”תשתיות לאומיות“, כי לעניין הגדרה זו, יראו גם במתחם תפעולי הנדרש לטיפול במסילת ברזל ובציוד הנדרש להפעלתה של רכבת, כדרך, זאת כדי להבהיר כי בסמכות הוועדה לתשתיות לאומיות (להלן – הוועדה לתשתיות), לקבוע בתוכנית בסמכותה גם מתחם תפעולי כאמור. מדובר בתיקון זהה לתיקון שנעשה במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 101), התשע״ד–2014}} (להלן – תיקון 101) להגדרת תכנית דרך, ואף בתיקון מבהיר בלבד, זאת בהתאם {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/18/350/025/B14&fileName{{=}}18025350_B14.pdf&type{{=}}4|לפסק הדין בבג״ץ 2535/18 ובג״ץ 2560/18 עריית רמלה ואח׳ נ׳ ממשלת ישראל}}.}}

{{ח:סעיף|1א|פרסום בעתון|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשס״ח־8, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ”פרסום בעתון“ לעניין חוק זה,
{{ח:תתת|(1)}} פרסום בשני עתונים יומיים בשפה העברית, שלפחות אחד מהם הוא עתון נפוץ כאמור בסעיף קטן (ב), ובמקום שבו מופיע עתון מקומי לפחות אחת לשבוע – פרסום נוסף בעתון המקומי;
{{ח:תתת|(2)}} במרחב תכנון מקומי שבו האוכלוסיה הדוברת ערבית מהווה לפחות עשרה אחוזים מכלל האוכלוסיה, פרסום אחד בעתון המתפרסם בשפה הערבית, אחד בעתון נפוץ בעברית ואחד בעתון מקומי כאמור;
{{ח:תתת|(3)}} במרחב תכנון מקומי שבו, לדעת יושב ראש הועדה המחוזית, קיים שיעור ניכר של ציבור שאינו קורא אף אחד משלושת העתונים הנפוצים כמשמעותם בסעיף קטן (ב), פרסום אחד בעתון מתוך רשימה שיקבע שר הפנים לאותו מרחב תכנון מקומי, אחד בעתון נפוץ בעברית ואחד בעתון מקומי כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} לעניין זה יפרסם שר הפנים ברשומות, מדי שנה, לאחר התייעצות עם האיגוד המייצג את רוב המפרסמים במדינה, רשימה של שלושת העתונים היומיים הנפוצים ביותר במדינה בשפה העברית; פרסום באחד מהם ייחשב כפרסום בעתון נפוץ.
{{ח:תת|(ג)}} הפרסום ייעשה במדור מיוחד בעתון, שיובלט במסגרת מתאימה, וישא את הכותרת ”הודעות בענייני תכנון ובניה“.
{{ח:תת|(ד)}} בכל פרסום בעיתון תצוין הפניה לאתרי אינטרנט כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1ב|בסעיף 1ב}} הכוללת את שמות המתחם של האתרים.

{{ח:סעיף|1ב|חובת פרסום הודעות באינטרנט|תיקון: תשס״ח־8, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} נקבעה חובת פרסום בעיתון לפי חוק זה, תחול חובת הפרסום גם באתר אינטרנט במדור מיוחד, שיישא את הכותרת ”הודעות בענייני תכנון ובניה“, כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} הודעות מטעם ועדה מקומית או רשות רישוי מקומית – באתר האינטרנט של הוועדה המקומית או באתר האינטרנט של רשות מקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תתת|(2)}} הודעות מטעם מוסד תכנון אחר – באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} פורסמה הודעה כאמור בסעיף קטן (א)(1), למעט הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}}, תועבר על ידי הוועדה המקומית למשרד הפנים; הועברה הודעה כאמור יפרסמה משרד הפנים גם באתר האינטרנט שלו; לעניין זה יראו הפניה באתר האינטרנט של משרד הפנים להודעה כפי שפורסמה באתר האינטרנט כאמור בסעיף קטן (א)(1), כפרסום באתר האינטרנט של משרד הפנים לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ג)}} לעניין שפת הפרסום לפי סעיפים קטנים (א) ו־(ב), יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 1א|סעיף 1א(א)}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|1ג|אתר אינטרנט|תיקון: תשס״ח־8, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} אתר אינטרנט שבו יש לפרסם תכניות, הודעות או מסמכים אחרים לפי חוק זה יהיה נגיש לכלל הציבור בלא תשלום והפרסום בו ייעשה באופן שיבטיח את זמינותו, שמירתו, יכולת אחזור המידע באתר והפקת פלט ממנו.
{{ח:תת|(ב)}} המועד לפרסומם באתר אינטרנט של תכנית, הודעה או מסמך שיש לפרסמם לפי חוק זה יהיה עם מועד פרסומם הראשון בעיתון או עם הפרסום הראשון לגביהם לפי חוק זה, לפי העניין, והם לא יוסרו מהאתר, ואולם הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} לעניין שימוש חורג ניתן להסיר בתום תקופת תוקפו של השימוש החורג נושא ההודעה; מועד הפרסום באתר האינטרנט לא ישפיע על מניינן של תקופות לפי חוק זה הנמנות ממועד הפרסום.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות בעניינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} מבנה ומאפיינים אחרים של אתר אינטרנט, לרבות אמצעים טכנולוגיים שישמשו בהפעלתו ואבטחת המידע בו;
{{ח:תתת|(2)}} צורת תכניות, הודעות או מסמכים המתפרסמים באתר אינטרנט ופרטים נוספים הנוגעים לאופן פרסומם;
{{ח:תתת|(3)}} מסמכים נוספים שיש לפרסמם באתר אינטרנט;
{{ח:תתת|(4)}} תכניות, הודעות או מסמכים, או חלקים מהם, שאין חובה לפרסמם באתר אינטרנט לצמיתות או שאין חובה לפרסמם כלל, לרבות בשל חשש לפגיעה בפרטיותו של אדם או בזכויות אחרות;
{{ח:תתת|(5)}} פטור לוועדה מקומית מסוימת או לסוגים של ועדות מקומיות מחובת הפרסום באתר אינטרנט, לפרק זמן שלא יעלה על שנה.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: מוסדות תכנון}}
{{ח:קטע3|פרק ב סימן א|סימן א׳: המועצה הארצית}}

{{ח:סעיף|2|מועצה ארצית|תיקון: תשל״ו־3, תשנ״ה־3, תשנ״ח־2, תשס״ב־7, תשס״ו־2, תשע״ה, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} תקום מועצה ארצית לתכנון ולבניה (להלן – המועצה הארצית) לייעץ לממשלה בכל הנוגע לקו הכללי בביצוע חוק זה, לרבות עניני חקיקה, ולמלא את יתר התפקידים המוטלים עליה בחוק זה ובכל דין אחר.
{{ח:תת|(ב)}} וזה הרכב המועצה הארצית:
{{ח:תתת|(1)}} שר הפנים או נציגו, והוא יהיה יושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} אחד עשר חברי הממשלה, שתחליט עליהם הממשלה מזמן לזמן, או נציגיהם;
{{ח:תתת|(3)}} מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים או נציגו מבין עובדי מינהל התכנון, והוא יהיה ממלא מקום היושב ראש;
{{ח:תתת|(4)}} בעל הכשרה מקצועית בעניני שיכון ובניה שימנהו שר השיכון;
{{ח:תתת|(5)}} מנהל הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים או נציגו;
{{ח:תתת|(6)}} ראשי העיריות ירושלים, תל־אביב־יפו וחיפה;
{{ח:תתת|(7)}} ראשי שתי עיריות אחרות, ראשי שלוש מועצות מקומיות שאינן מועצות אזוריות וראשי שתי מועצות אזוריות; שר הפנים יקבע לענין זה את העיריות, המועצות המקומיות והמועצות האזוריות, ובלבד שאחת מהן בגליל ואחת בנגב; בפסקה זו, ”הגליל“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הרשות לפיתוח הגליל|בחוק הרשות לפיתוח הגליל, התשנ״ג–1993}}, ו”הנגב“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הרשות לפיתוח הנגב|בחוק הרשות לפיתוח הנגב, התשנ״ב–1991}};
{{ח:תתת|(8)}} חבר אחד שימנה שר הפנים מתוך הרשומים בפנקס המהנדסים והאדריכלים לפי {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים, תשי״ח–1958}};
{{ח:תתת|(9)}} נציגה אחת של ארגון נשים, והיא תתמנה על ידי שר הפנים בהמלצת ארגון ארצי של ארגוני נשים שהוא לדעת השר יציג ונוגע בדבר;
{{ח:תתת|(10)}} נציג הטכניון, מכון טכנולוגי לישראל;
{{ח:תתת|(11)}} נציג המוסדות המיישבים שימנהו שר הפנים לפי המלצת הסוכנות היהודית לארץ־ישראל;
{{ח:תתת|(12)}} בעל הכשרה מקצועית בסוציולוגיה שיתמנה על ידי שר הפנים;
{{ח:תתת|(13)}} נציג ארגון הגג של הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה, שימנהו שר הפנים מתוך רשימת מועמדים שהארגון האמור יגיש לו;
{{ח:תתת|(13א)}} {{ח:הערה|(פקעה);}}
{{ח:תתת|(14)}} נציג הדור הצעיר, שימנהו שר הפנים בהתייעצות עם הגופים שלדעתו נוגעים בדבר.
{{ח:תת|(ג)}} במקומו של ראש רשות מקומית כחבר המועצה הארצית יכול לבוא אחד מסגניו שימנה לכך.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} תקופת כהונתו של חבר המועצה הארצית תהיה חמש שנים, ניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת מכוח אותה פסקה בסעיף קטן (ב) שלפיה מונה, וכן לתקופות כהונה נוספות כאמור – אם מונה מכוח פסקה אחרת באותו סעיף קטן; ואולם חבר המועצה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למינויו מחדש, ובלבד שלא חלפו יותר משישה חודשים מעת שתמה תקופת כהונתו.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), תקופת כהונתם כחברי המועצה הארצית של מנהל מינהל התכנון של מנהל הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים, של חברי הממשלה ושל ראשי העיריות המנויים בסעיף קטן (ב)(6) תהיה עד תום תקופת הכהונה בתפקיד שמכוחו הם חברי המועצה הארצית.
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|3|פרסום ברשומות}}
{{ח:ת}} מינוי חבר המועצה הארצית יפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|4|מילוי מקומו של חבר מועצה שנעדר}}
{{ח:ת}} חבר המועצה שנבצר ממנו למלא את תפקידו תקופה מסויימת משום שהוא נעדר או נטול יכולת לפעול מחמת מחלה או מחמת סיבה אחרת, רשאי מי שמינה אותו למנות במקומו אדם אחר לאותה תקופה, ובלבד שממלא המקום יתמנה בדרך ובתנאים שנתמנה חבר המועצה שקדם לו.

{{ח:סעיף|5|מזכיר המועצה הארצית ויועציה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים ימנה מזכיר למועצה הארצית.
{{ח:תת|(ב)}} המועצה הארצית רשאית למנות לה יועצים מקצועיים.

{{ח:סעיף|6|ועדות משנה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ז־5}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית רשאית –
{{ח:תתת|(1)}} למנות מבין חבריה ועדות קבועות וועדות לענינים מסויימים ולקבוע להן את סמכויותיהן ותפקידיהן (בסעיף זה – ועדות משנה);
{{ח:תתת|(2)}} למנות לועדות כאמור יועצים מקצועיים;
{{ח:תתת|(3)}} לאצול לועדות כאמור מסמכויותיה, למעט כל סמכות בדבר תכנית מיתאר ארצית ובדבר הייעוץ בעניני החקיקה בשטח התכנון והבניה.
{{ח:תת|(ב)}} היה חבר ועדה שנאצלה לה סמכות לפי סעיף זה חולק על החלטת הועדה, תעביר הועדה את ההחלטה, על־פי דרישתו, להכרעתה הסופית של המועצה.
{{ח:תת|(ג)}} המועצה הארצית תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה אחת לפחות, שתדון ותחליט בערר על החלטת ועדה מחוזית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12(ה)}}; דין החלטת ועדת משנה שהוקמה לפי סעיף קטן זה כדין החלטת המועצה הארצית, והוראות סעיף קטן (ב) לא יחולו.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} המועצה הארצית תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה אחת לפחות, שתדון ותחליט בתכניות שהועברו לה לפי {{ח:פנימי|סעיף 109א|סעיף 109א(ב)(2)}} או בבקשות שהועברו לה לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ג1)}}; ועדת משנה כאמור תהיה בת תשעה חברים, ובהם –
{{ח:תתתת|(א)}} שני חברים לפחות מבין החברים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 2|בפסקאות (א) ו־(7) של סעיף 2(ב)}};
{{ח:תתתת|(ב)}} חבר אחד לפחות מבין החברים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 2|בפסקאות (8) עד (14) של סעיף 2(ב)}};
{{ח:תתת|(2)}} בדיון בתכנית הנוגעת לשטחים שהוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(ו)}} חלות עליהם, תכלול ועדת המשנה את נציג שר הביטחון במועצה הארצית;
{{ח:תתת|(2א)}} בדיון בבקשה הנוגעת לתנאים לעניין מיתקני מים וביוב, תכלול ועדת המשנה את שר הבריאות או נציגו במועצה הארצית;
{{ח:תתת|(2ב)}} לדיון בבקשה, בנושא המצוי בתחום אחריותו של משרד ממשלתי, יוזמן נציג השר הנוגע לעניין במועצה הארצית, שתהיה לו דעה מייעצת, וזאת אם השר האמור או נציגו אינם חברי ועדת המשנה;
{{ח:תתת|(3)}} דין החלטת ועדת משנה שהוקמה לפי סעיף קטן זה כדין החלטת המועצה הארצית, והוראות סעיף קטן (ב) לא יחולו.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן א1|סימן א׳1: ועדה לתכנון ובניה של תשתיות לאומיות|תיקון: תשס״ב־3}}

{{ח:סעיף|6א|ועדה ארצית לתכנון ולבניה של תשתיות לאומיות|תיקון: תשס״ב־3, תשס״ט־4, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ו־5, תשע״ח, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} תקום ועדה ארצית לתכנון ולבניה של תשתיות לאומיות (להלן – הועדה לתשתיות), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} נציג שר הפנים, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג ראש הממשלה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(4)}} נציג השר לתשתיות לאומיות;
{{ח:תתת|(5)}} נציג שר התחבורה;
{{ח:תתת|(6)}} נציג שר האוצר;
{{ח:תתת|(7)}} נציג שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(8)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(9)}} נציג שר החקלאות ופיתוח הכפר;
{{ח:תתת|(10)}} נציג רשות מקרקעי ישראל;
{{ח:תתת|(11)}} נציג שר הביטחון;
{{ח:תתת|(11א)}} {{ח:הערה|(פקעה);}}
{{ח:תתת|(12)}} בעל הכשרה מקצועית בעניני תכנון ובניה שימנה שר הפנים – והוא יהיה מתכנן הועדה;
{{ח:תתת|(13)}} נציג ציבור שתמנה הממשלה;
{{ח:תתת|(14)}} נציג ארגון הגג של הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה, שימנהו שר הפנים מתוך רשימת מועמדים שהארגון יגיש לו;
{{ח:תתת|(14א)}} {{ח:הערה|(פקעה);}}
{{ח:תתת|(15)}} נציג השלטון המקומי שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(16)}} בדיון בתוכנית הכוללת מתחם לשינוע מטעני רכבת, תכלול הועדה את ראש הרשות המקומית שבתחומה נכלל רוב שטח המתחם כאמור.
{{ח:תת|(א1)}} בדיון בתכנית לתשתית תיירות, יבוא נציג שר התיירות במקומו של נציג שר התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה לתשתיות תפעל ליד המועצה הארצית, וחבר במועצה הארצית יוכל להתמנות גם לחבר בועדה לתשתיות.
{{ח:תת|(ג)}} תקופת כהונתו של חבר הועדה לתשתיות תהא חמש שנים; ניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת מכוח אותה פסקה בסעיף קטן (א) שלפיה מונה, וכן לתקופות כהונה נוספות כאמור – אם מונה מכוח פסקה אחרת באותו סעיף קטן; ואולם חבר הוועדה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למינויו מחדש, ובלבד שלא חלפו יותר משישה חודשים מעת שתמה תקופת כהונתו.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ה)}} מי שמינה נציג לועדה לתשתיות רשאי בכל עת להחליף את נציגו בועדה.
{{ח:תת|(ו)}} כל אימת שהועדה דנה בתכנית, ששטחה, כולו או חלקו, בתחום ועדה מקומית, תזמין את מהנדס הועדה המקומית או את נציגו ותיתן לו הזדמנות להשמיע את דברו לפני שתחליט בענין.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' בהמשך לתיקון המוצע {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}} לפיו תורחב סמכות הועדה לתשתיות לתכנן גם מתחם לשינוע מטעני רכבת, מוצע לקבוע כי בדיון בתכנית שכוללת מתחם כאמור, יתווסף להרכב הועדה לתשתיות גם יושב ראש הרשות המקומית שבתחומה נכלל רוב שטח המתחם.}}

{{ח:סעיף|6ב|תפקידי הועדה לתשתיות וסמכויותיה|תיקון: תשס״ב־3, תשע״ד־2, תשע״ז־3, תשע״ח־9, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בעניני תכנון ובניה של תשתיות לאומיות יהיו לועדה לתשתיות כל הסמכויות והתפקידים של המועצה הארצית.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור {{ח:פנימי|פרק ה|בפרק ה׳}}, לענין מתן היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|אותו פרק}} על פי תכנית לתשתית לאומית (להלן – תכנית לתשתית לאומית), ולעניין␛ לעניין מתן היתר לתשתית לאומית על פי תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות או על פי תכנית מפורטת לתשתיות לאומיות שאושרה על ידי ועדה מחוזית שהתקיימו לגביה התנאים שנקבעו סעיף קטן (ג1), או על פי תכנית מועדפת לדיור, תהיה –
{{ח:תתת|(1)}} רשות הרישוי – יושב ראש הועדה לתשתיות ומתכנן הועדה ולעניין מתן היתר לפי תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות או תכנית מועדפת לדיור␛ תכנית שאינה תכנית לתשתית לאומית, או לעניין היתר ליעודים או שימושים נוספים על פי תכנית לתשתית לאומית בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 76ב|לסעיף 76ב(ב1)}} – גם מהנדס הוועדה המקומית שבתחומה נמצא השטח הגדול ביותר בתחום הבקשה להיתר;
{{ח:תתת|(2)}} הועדה המקומית – הועדה לתשתיות; ואולם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א)}} לא יחולו.
{{ח:תת}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות“ – תכנית מיתאר ארצית להקמת תשתית לאומית, הכוללת הוראות המאפשרות מתן היתר לתשתית לאומית, בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה ומצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה␛;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית מועדפת לדיור“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה)|בחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע״ד–2014}}.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), ניתן להגיש בקשה להיתר לפי תכנית כאמור באותו סעיף קטן לוועדה המקומית שבמרחב התכנון שלה חלה התכנית האמורה או לרשות הרישוי שלה, לפי העניין, ומשהוגשה בקשה להיתר כאמור יהיו כל הסמכויות לעניין מתן ההיתר נתונות לוועדה המקומית האמורה ולרשות הרישוי שלה, לפי העניין; ואולם היתה התכנית תכנית לתשתית לאומית רשאי רק מגיש התכנית או מי שהוא הסמיך לעניין זה להגיש בקשה להיתר לוועדה המקומית או לרשות הרישוי שלה כאמור; לעניין זה, ”בקשה להיתר“ – למעט בקשה להרשאה לפי {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ה)}}.
{{ח:תת|(ג1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), לעניין מתן היתר לפי תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות שלא מצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה ולעניין מתן היתר לפי תכנית מפורטת לתשתיות לאומיות שאושרה על ידי ועדה מחוזית (בסעיף קטן זה – התכנית), לא יחולו הוראות הסעיף קטן האמור, אלא אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} נקבעה הוראה בתכנית, לפיה יחולו לגביה הוראות סעיף קטן (ב);
{{ח:תתת|(2)}} התקבלה החלטת הועדה המחוזית לאחר ששמעה את עמדת הועדה המקומית הנוגעת בדבר, לפיה יחולו לגבי התכנית, כולה או חלקה, הוראות סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 261|בסעיף 261(ה)}}, לעניין הרשאה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 261|באותו סעיף}} לפי תכנית כאמור בסעיף קטן (ב), יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 261|הסעיף האמור}} בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בפסקה (2), במקום ”למתכנן המחוז“ יקראו ”למתכנן הוועדה לתשתיות“;
{{ח:תתת|(2)}} בפסקה (3), במקום ”יבדקו מתכנן המחוז ומהנדס הועדה המקומית“ יקראו ”יבדקו יושב ראש הוועדה לתשתיות ומתכנן הוועדה לתשתיות“, אחרי ”ויאשרו אותה“ יבוא ”לאחר התייעצות עם מהנדס הוועדה המקומית, שימסור את חוות דעתו בתוך שמונה עשר ימים מיון שהוגש לו העתק הבקשה,“ ובמקום קבעו המתכנן והמהנדס" יקראו ”קבעו יושב ראש הוועדה תשתיות ומתכנן הוועדה לתשתיות“;
{{ח:תתת|(2א)}} בפסקה (3ב), במקום ”ועדת המשנה להתנגדויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11(א)}}“, יקראו ”ועדת המשנה לשמיעת השגות לפי {{ח:פנימי|סעיף 6ד|סעיף 6ד}}“ ופסקת משנה (ב)(6) לא תקרא;
{{ח:תתת|(3)}} בפסקה (4), במקום ”לא החליטו מתכנן המחוז ומהנדס הועדה המקומית“ יקראו ”לא החליטו יושב ראש הוועדה לתשתיות ומתכנן הוועדה לתשתיות“;
{{ח:תתת|(4)}} פסקאות (5) ו־(7) – לא ייקראו;
{{ח:תתת|(5)}} בפסקה (6), במקום ”יושב ראש הועדה המחוזית“ יקראו ”יושב ראש הוועדה לתשתיות“.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ב)}} עוסק בסמכויות הרישוי של הועדה לתשתיות לאומיות. בסעיף נקבע כי לעניין מתן היתר על פי תכנית לתשתית לאומית, רשות הרישוי תהיה מורכבת מיושב ראש הועדה לתשתיות ומתכנן הועדה, ולוועדה לתשתיות יוקנו סמכויות הועדה המקומית. במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491979.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 124), התשע״ח–2018}} (להלן – תיקון 124), הורחבו סמכויות הרישוי של הועדה לתשתיות, גם לעניין תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות או תכנית מועדפת לדיור, לצד קביעה כי בהיתר לפי תכניות אלה, יתווסף להרכב רשות הרישוי גם מהנדס הוועדה המקומית שבתחומה נמצא השטח הגדול ביותר בתחום הבקשה להיתר. בהגדרת ”תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות“, נקבע במסגרת תיקון 124, כי מדובר בתוכנית הכוללת הוראות המאפשרות מתן היתר לתשתית לאומית בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה ומצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|ראשית, מוצע להשמיט את הדרישה שנקבעה לעניין תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות, כי מצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה כאמור. כך שגם לגבי תכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות אשר לא מצורף לה תשריט, אך היא ’מתלבשת‘ על תכניות מפורטות תקפות ומוסיפה להן שימושים או שטחי בניה לתשתיות לאומיות, או שהיא אושרה בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 145|לסעיף 145(ח)}}, תוסמך רשות הרישוי של הועדה לתשתיות לאומיות, או הועדה לתשתיות, לפי העניין, להוציא היתרים מכוחה, וזאת בהרכבה המורחב שכולל את מהנדס הועדה המקומית שבתחומה נמצא השטח הגדול ביותר בתחום הבקשה להיתר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תיקון זה נדרש, שכן קיימות תכניות מיתאר ארציות לתשתיות לאומיות אשר נערכות ללא תשריט, אשר ’מתלבשות‘ על התוכניות המפורטות החלות או שהן מאושרות בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ח)}} הנזכר, והן מסדירות את האפשרות להקמתן של תשתיות לאומיות חשובות וחיוניות, כך שאין הצדקה לאבחנה ולדרישה שנקבעה במסגרת תיקון 124 כי סמכות רשות הרישוי תינתן רק לתכנית מיתאר ארצית אשר צורף אליה תשריט ונכון ליתן סמכות כאמור גם אם התכנית איננה כוללת תשריט.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד מוצע להרחיב את סמכות רשות הרישוי של הועדה לתשתיות לאומיות, גם למצבים שבהם אושרה תשתית לאומית בתכנית שאושרה על ידי ועדה מחוזית. תיקון זה נדרש לצורך האצת הליכי הרישוי וההקמה של תשתיות לאומיות ועל רקע העובדה שלעיתים קרובות מאושרת תשתית לאומית חיונית, במסגרת תכנית בוועדה המחוזית ולא באמצעות תכנית לתשתית לאומית או תכנית מיתאר ארצית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עם זאת, מוצע כי בשני המצבים הנזכרים (תכנית מיתאר ארצית ללא תשריט לתשתית לאומית או תכנית לתשתית לאומית שאושרה על ידי ועדה מחוזית), תנאי מקדים לתחולת הסעיף ולהקניית סמכות הרישוי לרשות הרישוי של הועדה לתשתיות או לוועדה לתשתיות, יהיה אחד מאלה, או הוראה בתכנית עצמה שמכוחה מבוקש ההיתר כי יחולו לגביה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב}}, או החלטת הועדה המחוזית לאחר ששמעה את עמדת הוועדה המקומית הנוגעת בדבר, כי קיימת הצדקה לכך שניתן יהיה להוציא היתרים מכוח תכנית כאמור, כולה או חלקה, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר כי בשני המצבים הנזכרים, הרכב רשות הרישוי של הועדה לתשתיות, יכלול גם את מהנדס הועדה המקומית כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד מוצע, לקבוע כי החובה על הרחבת הרכבה של רשות הרישוי של הועדה לתשתיות לאומיות לעניין מתן היתר שלא מכוח תכנית לתשתית לאומית כפי שנקבע {{ח:פנימי|סעיף 6ב|בסעיף 6ב(ב)(1)}} – שכולל גם את מהנדס הועדה המקומית כאמור, תחול גם על היתר לפי תכנית לתשתית לאומית – לעניין שימושים ויעודים נוספים שאינם לתשתית לאומית ככל שנקבעו בה בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 76ב|לסעיף 76ב(ב1)}} המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ובהמשך לתיקון {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ה)}}, מוצע לתקן גם את {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ב)(ד)}}, כפי שיוסבר להלן בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 261|בסעיף 261}}.}}

{{ח:סעיף|6ג|ועדות משנה ותוקף החלטותיהן|תיקון: תשס״ב־3}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה לתשתיות רשאית למנות מבין חבריה ועדות קבועות וועדות לענינים מסוימים, לקבוע להן את סמכויותיהן ותפקידיהן, ולאצול להן מסמכויותיה (בסעיף זה – ועדות משנה).
{{ח:תת|(ב)}} שני חברים לפחות של הועדה לתשתיות רשאים, בתוך שלושה ימים מיום שנמסרה להם החלטת ועדת משנה, לדרוש בכתב שיתקיים במליאת הועדה לתשתיות דיון בענין שלגביו התקבלה ההחלטה; התקבלה דרישה כאמור, תקיים הועדה לתשתיות דיון ותקבל החלטה בענין בתוך שבעה ימים מיום שהוגשה לה הדרישה כאמור.

{{ח:סעיף|6ד|ועדת משנה להשגות|תיקון: תשס״ב־3}}
{{ח:ת}} הועדה לתשתיות תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה בת חמישה חברים, לשמיעת השגות לתכנית לתשתית לאומית, וזה הרכבה –
{{ח:תת|(1)}} יושב ראש הועדה לתשתיות או ממלא מקומו, והוא יהיה יושב ראש ועדת המשנה להתנגדויות;
{{ח:תת|(2)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תת|(3)}} מתכנן הועדה;
{{ח:תת|(4)}} חבר הועדה לתשתיות שהוא נציג הציבור;
{{ח:תת|(5)}} חבר מבין חברי הועדה לתשתיות.

{{ח:סעיף|6ה|יועץ סביבתי, מזכיר ויועצים אחרים|תיקון: תשס״ב־3, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} יושב ראש הועדה לתשתיות ונציג השר לאיכות הסביבה בועדה לתשתיות ימנו לועדה, מתוך רשימה שיקבע שר הפנים בהסכמת השר לאיכות הסביבה,␛ יועץ סביבתי, אחד או יותר, שאינו עובד המדינה.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים ימנה מזכיר לועדה לתשתיות.
{{ח:תת|(ג)}} הועדה לתשתיות רשאית למנות לה ולועדות המשנה שלה יועצים מקצועיים.
{{ח:תת|(ד)}} הועדה לתשתיות ומתכנן הועדה רשאים לקבל חוות דעת מכל גורם מקצועי כפי שימצאו לנכון.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 6ה|בסעיף 6ה(א)}} נקבע כי ”יושב ראש הועדה לתשתיות לאומיות ונציג השר לאיכות הסביבה בוועדה לתשתיות ימנו לוועדה, מתוך רשימה שיקבע שר הפנים בהסכמת השר לאיכות הסביבה, יועץ סביבתי, אחד או יותר, שאינו עובד המדינה“. לאור הניסיון שנצבר ובשים לב לכך שמדובר בהליך אשר כפוף להוראות חוק חובת המכרזים והתקנות לפיו, מוצע לקבוע כי יושב ראש הוועדה לתשתיות יחד עם נציג השר להגנת הסביבה בוועדה, ימנו יחד יועץ סביבתי אחד או יותר לוועדה, ללא צורך במעורבות שר הפנים והשר להגנת הסביבה בהכנת רשימת יועצים.}}

{{ח:סעיף|6ו|מסירת החלטות הועדה לתשתיות|תיקון: תשס״ב־3}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 48ב|בסעיף 48ב}}, החלטות הועדה לתשתיות יימסרו למשתתפים בדיון, לרבות לחברי ועדה שלא נכחו בדיון, מיד בתום הדיון בועדה.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ב|סימן ב׳: ועדה מחוזית}}

{{ח:סעיף|7|ועדה מחוזית|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ג־2, תשס״ט־4, תשע״ה, תשע״ו־5}}
{{ח:תת|(א)}} לכל מחוז תהיה ועדה מחוזית לתכנון ולבניה (להלן – ועדה מחוזית), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} נציג שר הפנים, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר הבטחון;
{{ח:תתת|(4)}} נציג שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(5)}} נציג שר הבריאות;
{{ח:תתת|(6)}} נציג שר החקלאות;
{{ח:תתת|(7)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(8)}} נציג שר התחבורה;
{{ח:תתת|(9)}} נציג שר התיירות וממלא מקומו יהיה נציג שר התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים;
{{ח:תתת|(10)}} נציג רשות מקרקעי ישראל;
{{ח:תתת|(11)}} מתכנן המחוז כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8(א)}};
{{ח:תתת|(12)}} חמישה חברים שימנה שר הפנים על פי המלצות של הרשויות המקומיות שבאותו מחוז (להלן – נציגי הרשויות המקומיות);
{{ח:תתת|(13)}} חבר אחד שימנה שר הפנים והוא – אדריכל או מהנדס הרשומים בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}} או בעל תואר אקדמי בתחום תכנון ערים ואזורים, ובלבד שיתקיימו בכל אחד מהם שניים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוא בקי בענייני תכנון ובניה;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוא אינו עובד המדינה או עובד ועדה מקומית או רשות מקומית שבאותו מחוז;
{{ח:תתת}} חבר כאמור ימונה על פי המלצת הארגון המייצג את מרב בעלי הכישורים האמורים, כפי שיקבע שר הפנים בהודעה ברשומות;
{{ח:תתת|(14)}} נציג של הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה, שימנה שר הפנים בהתייעצות עם השר לאיכות הסביבה, מתוך רשימת מועמדים שיגישו לו גופים אלה; לענין זה, ”הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה“ – הגופים המפורטים {{ח:חיצוני|חוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה)#תוספת|בתוספת לחוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה), התשס״ג–2002}}.
{{ח:תת|(ב)}} הרשויות המקומיות שבמחוז יגישו, תוך שלושים ימים מיום שנדרשו לכך על ידי שר הפנים או מי מטעמו, את המלצותיהן כאמור בסעיף קטן (א)(12); לא עשו כן, רשאי השר למנות את חמשת החברים ללא המלצה.
{{ח:תת|(ג)}} חברותם של נציגי השרים כאמור בפסקאות (2), (4), (5) ו־(8) של סעיף קטן (א) בועדה המחוזית, או של ממלאי מקומם (להלן – הנציגים הקבועים), תהיה עיסוקם הבלעדי, זולת אם אישר שר הפנים לשר הממנה, להטיל עליהם תפקיד נוסף.

{{ח:סעיף|8|מתכנן מחוז, מזכיר ועדה מחוזית ויועצים|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} שר הפנים ימנה לכל ועדה מחוזית מתכנן מחוז ומזכיר; מתכנן המחוז יכול שימונה מקרב עובדי המדינה או שלא מקרב עובדי המדינה;
{{ח:תתת|(2)}} מינוי מתכנן מחוז שלא מקרב עובדי המדינה, יהיה לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק חובת המכרזים|חוק חובת המכרזים, התשנ״ב–1992}}, ומשמונה יחולו עליו הדינים החלים על עובד ציבור.
{{ח:תת|(ב)}} ועדה מחוזית רשאית להתייעץ בענין מסוים עם יועץ מקצועי שתקבע וכן רשאית היא למנות לה יועץ מקצועי של קבע לרבות יועץ משפטי.

{{ח:סעיף|9|תקופת כהונה|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} תקופת כהונתו של חבר הוועדה המחוזית תהיה חמש שנים, ניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת מכוח אותה פסקה {{ח:פנימי|סעיף 7|בסעיף 7(א)}} שלפיה מונה, וכן לתקופות כהונה נוספות כאמור – אם מונה מכוח פסקה אחרת {{ח:פנימי|סעיף 7|באותו סעיף קטן}}; ואולם חבר הוועדה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למינויו מחדש, ובלבד שלא חלפו יותר משישה חודשים מעת שתמה תקופת כהונתו;
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), תקופת כהונתם של מתכנן המחוז ושל נציגי הרשויות המקומיות המנויים {{ח:פנימי|סעיף 7|בסעיף 7(א)(11) ו־(12)}} כחברי הוועדה המחוזית תהיה עד תום תקופת הכהונה בתפקיד שמכוחו או שבשלו הם חברי הוועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ב)}} שר רשאי בכל עת להחליף את נציגו בועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ג)}} חבר ועדה מחוזית – שאינו נציג שר – שנבצר ממנו למלא את תפקידו תקופה מסויימת משום שהוא נעדר או נטול יכולת לפעול מחמת מחלה או מחמת סיבה אחרת, רשאי מי שמינה אותו למנות במקומו אדם אחר לאותה תקופה, ובלבד שממלא המקום יתמנה בדרך ובתנאים שנתמנה חבר הועדה שקדם לו.

{{ח:סעיף|10|מהנדס מקומי בועדה מחוזית|תיקון: תשס״ב־3}}
{{ח:ת}} כל אימת שהועדה לתשתיות או שועדה מחוזית דנה בתכנית שבתחום רשות מקומית, תזמין את מהנדס הרשות המקומית – אם ישנו – ואת נציגה לבוא לפניה, ואם באו – תתן להם הזדמנות להשמיע את דברם לפני שתחליט בענין.

{{ח:סעיף|10א||תיקון: תשמ״ח־2, תשמ״ט־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|11|ועדת משנה להתנגדויות|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מחוזית תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה אחת לפחות, בת חמישה חברים, לשמיעת התנגדויות לתכניות לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|פרק ג׳ סימן ו׳}} (להלן – ועדת משנה להתנגדויות), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הועדה המחוזית או ממלא מקומו או מי שהיושב ראש מינה מקרב חברי הועדה המחוזית, שיהיה יושב ראש ועדת המשנה להתנגדויות;
{{ח:תתת|(2)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(3)}} חבר מבין הנציגים הקבועים;
{{ח:תתת|(4)}} חבר מבין נציגי הרשויות המקומיות;
{{ח:תתת|(5)}} חבר שתבחר הועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ב)}} דנה ועדת המשנה להתנגדויות בהתנגדות לתכנית הנוגעת לרשות מקומית או לועדה מקומית מסוימת, ונציג הרשויות המקומיות בועדת המשנה הוא חבר או עובד הרשות המקומית או הועדה המקומית שבתכנית הנוגעת לה, דנים, או שהוא הומלץ, לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7(ב)}}, על ידי רשות מקומית כאמור, ימנה היושב ראש לדיון האמור חבר אחר מבין נציגי הרשויות המקומיות.

{{ח:סעיף|11א|ועדת משנה לעררים|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מחוזית תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה אחת לפחות, בת חמישה חברים, לשמיעת עררים לפי {{ח:פנימי|סעיף 111|סעיף 111}} (להלן – ועדת משנה לעררים), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הועדה המחוזית או ממלא מקומו או מי שהיושב ראש מינה מקרב חברי הועדה המחוזית שיהיה יושב ראש ועדת המשנה לעררים;
{{ח:תתת|(2)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(4)}} מתכנן המחוז;
{{ח:תתת|(5)}} חבר מבין נציגי הרשויות המקומיות.
{{ח:תת|(ב)}} דנה ועדת המשנה לעררים, בערר לגבי תכנית הנוגעת לרשות מקומית או לועדה מקומית מסוימת, ונציג הרשויות המקומיות בועדת המשנה הוא חבר או עובד הרשות המקומית או הועדה המקומית שבתכנית הנוגעת לה דנים או שהוא הומלץ, לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7(ב)}}, על ידי רשות מקומית כאמור, ימנה היושב ראש, לגבי אותו ערר, חבר אחר מבין נציגי הרשויות המקומיות.

{{ח:סעיף|11א1|ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים|תיקון: תש״ע־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שיכון ציבורי“ – מקרקעין שאושרו כשיכון ציבורי בידי שר הבינוי והשיכון בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק רישום שיכונים ציבוריים (הוראת שעה)#סעיף 1א|סעיף 1א לחוק רישום שיכונים ציבוריים (הוראת שעה), התשכ״ד–1964}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית לשיכון ציבורי“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת החלה על תחומו של שיכון ציבורי אחד או יותר ברשות מקומית אחת, למעט תכנית כאמור החלה בתחומו של יישוב שיתופי כהגדרתו לפי {{ח:חיצוני|פקודת המועצות המקומיות|פקודת המועצות המקומיות}}, והכוללת הוראות של תכנית מפורטת, הדרושות כדי לאפשר רישום בפנקסי המקרקעין של חלוקה למגרשים או חלוקה חדשה של הקרקע שנבנה עליה שיכון ציבורי או המיועדת להקמת שיכון כאמור, ואת אלה בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} בכל מחוז תוקם, מבין חברי הוועדה המחוזית, ועדת משנה לעניין תכניות לשיכונים ציבוריים (בסעיף זה – ועדה משנה לרישום שיכונים ציבוריים), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הוועדה המחוזית והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(4)}} נציג השר להגנת הסביבה;
{{ח:תתת|(4א)}} {{ח:הערה|(פקעה);}}
{{ח:תתת|(5)}} חבר מבין נציגי הרשויות המקומיות, שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(6)}} מתכנן המחוז;
{{ח:תתת|(7)}} נציג רשות מקרקעי ישראל.
{{ח:תת|(ג)}} הודעה על הקמת ועדה כאמור בסעיף קטן (ב) תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ד)}} לדיוני ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים יוזמן דרך קבע מנהל המרכז למיפוי ישראל או נציגו מקרב עובדי המרכז למיפוי ישראל.
{{ח:תת|(ה)}} לוועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים יהיו נתונות כל הסמכויות של ועדה מחוזית ושל ועדת מקומית הדרושות לשם אישור תכניות שיכונים ציבוריים או אישור תשריטי חלוקה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, וליושב ראש ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים יהיו נתונות הסמכויות של יושב ראש ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיפים 125}} {{ח:פנימי|סעיף 141|ו־141}}.
{{ח:תת|(ו)}} דין החלטת ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים כדין החלטת ועדה מחוזית, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיפים 11ד}} {{ח:פנימי|סעיף 11ה|ו־11ה}} לא יחולו על ההחלטה.
{{ח:תת|(ז)}} בכפוף להוראות סעיף קטן (ח), אין בסמכויות הנתונות לוועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים בסעיף זה, כדי לגרוע מהסמכויות הנתונות לוועדה מקומית, לאשר כל תכנית או תשריט לפי כל דין.
{{ח:תת|(ח)|(1)}} החליטה ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים על הפקדת תכנית לשיכון ציבורי, לא תחליט ועדה מקומית, בתוך חמש שנים ממועד ההחלטה האמורה, על הפקדת תכנית אחרת החלה, כולה או חלקה, בתחום התכנית לשיכון ציבורי, שיש בה כדי לסתור את התכנית לשיכון ציבורי, עד שתאושר התכנית לשיכון ציבורי או עד שתתקבל החלטה שלא לאשרה;
{{ח:תתת|(2)}} החליטה ועדה מקומית או ועדה מחוזית על הפקדת תכנית (בפסקה זו – התכנית הראשונה), לא תחליט ועדת משנה לרישום שיכונים ציבוריים, בתוך חמש שנים ממועד ההחלטה האמורה, על הפקדת תכנית לשיכון ציבורי החלה, כולה או חלקה, בתחום התכנית הראשונה, שיש בה כדי לסתור את התכנית הראשונה, עד שתאושר התכנית הראשונה או עד שתתקבל החלטה שלא לאשרה.

{{ח:סעיף|11א2|ועדת משנה לתכניות מסוימות ביישובי מיעוטים|תיקון: תשע״ו, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית להסדרת רישום ביישוב מיעוטים“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת החלה בתחומו של יישוב מיעוטים, הכוללת הוראות של תכנית מפורטת הדרושות כדי לאפשר רישום בפנקסי המקרקעין של חלוקה למגרשים או של חלוקה חדשה של הקרקע, ואת אלה בלבד;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית מסוימת ביישוב מיעוטים“ – תכנית להסדרת רישום ביישוב מיעוטים ותכנית נקודתית ביישוב מיעוטים;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית נקודתית ביישוב מיעוטים“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, החלה בתחומו של יישוב מיעוטים, הכוללת הוראות של תכנית מפורטת והמייעדת קרקע למגורים ולשימושים הנלווים למגורים, ובלבד שמספר יחידות הדיור הכלולות בה אינו עולה על 50.
{{ח:תת|(ב)}} במחוז הצפון, במחוז חיפה ובמחוז המרכז תוקם, מבין חברי הוועדה המחוזית, ועדת משנה לעניין תכניות מסוימות ביישובי מיעוטים (בסעיף זה – ועדת משנה ליישובי מיעוטים), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הוועדה המחוזית או ממלא מקומו או מי שהיושב ראש מינה מקרב חברי הוועדה המחוזית, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(4)}} נציג השר להגנת הסביבה;
{{ח:תתת|(5)}} נציג שר הפנים;␛
{{ח:תתת|(6)}} שני חברים מבין נציגי הרשויות המקומיות, שתבחר הוועדה המחוזית;
{{ח:תתת|(7)}} מתכנן המחוז.
{{ח:תת|(ג)}} נציג רשות מקרקעי ישראל יהיה ממלא מקום נציג שר הבינוי והשיכון בוועדת המשנה.
{{ח:תת|(ד)}} הודעה על הקמת ועדת משנה ליישובי מיעוטים תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ה)}} לדיוני ועדת משנה ליישובי מיעוטים יוזמן דרך קבע מנהל המרכז למיפוי ישראל או נציגו מקרב עובדי המרכז למיפוי ישראל.
{{ח:תת|(ו)}} לדיוני ועדת משנה ליישובי מיעוטים יוזמן ראש הרשות המקומית שתכנית מסוימת ביישוב מיעוטים חלה במרחב התכנון שלה.
{{ח:תת|(ז)}} דין החלטה של ועדת משנה ליישובי מיעוטים כדין החלטת ועדה מחוזית, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיפים 11ד}} {{ח:פנימי|סעיף 11ה|ו־11ה}} לא יחולו על ההחלטה.
{{ח:תת|(ח)}} ועדת משנה ליישובי מיעוטים רשאית לאשר תכנית מסוימת ביישוב מיעוטים לאחר שהתקיימו שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה למנהל המרכז למיפוי ישראל תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית המסוימת;
{{ח:תתת|(2)}} מנהל המרכז למיפוי ישראל הודיע כי המרכז למיפוי ישראל יאשר את התכנית לצורכי רישום שהוגשה לו התואמת את התכנית המסוימת, ככשרה לרישום בהתאם {{ח:חיצוני|פקודת המדידות|לפקודת המדידות}} {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|ולחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}}, עם אישור התכנית המסוימת בוועדת המשנה ליישובי מיעוטים ובהתאם לה.
{{ח:תת|(ט)}} לוועדת משנה ליישובי מיעוטים יהיו נתונות כל הסמכויות של ועדה מחוזית ושל ועדה מקומית הדרושות לשם אישור תכנית מסוימת ביישוב מיעוטים או אישור תשריטי חלוקה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, וליושב ראש ועדת המשנה ליישובי מיעוטים יהיו נתונות הסמכויות של יושב ראש ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיפים 125}} {{ח:פנימי|סעיף 141|ו־141}}.
{{ח:תת|(י)}} בכפוף להוראות סעיף קטן (יא), אין בסמכויות הנתונות לוועדת משנה ליישובי מיעוטים בסעיף זה, כדי לגרוע מהסמכויות הנתונות לוועדה מקומית לאשר כל תכנית או תשריט לפי כל דין.
{{ח:תת|(יא)}} החליטה ועדת משנה ליישובי מיעוטים על הפקדת תכנית מסוימת ביישוב מיעוטים, לא תחליט ועדה מקומית, בתוך חמש שנים ממועד ההחלטה האמורה, על הפקדת תכנית אחרת החלה, כולה או חלקה, בתחום התכנית המסוימת, שיש בה כדי לסתור את התכנית המסוימת, עד שתאושר התכנית האמורה או עד שיוחלט שלא לאשרה.
{{ח:תת|(יב)}} החליטה ועדה מקומית או ועדה מחוזית על הפקדת תכנית (בסעיף קטן זה – התכנית הראשונה), לא תחליט ועדת משנה ליישובי מיעוטים, בתוך חמש שנים ממועד ההחלטה האמורה, על הפקדת תכנית מסוימת ביישוב מיעוטים החלה, כולה או חלקה, בתחום התכנית הראשונה, שיש בה כדי לסתור את התכנית הראשונה, עד שתאושר התכנית הראשונה או עד שיוחלט שלא לאשרה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 11א2|בסעיפים 11א2}} {{ח:פנימי|סעיף 11א4|ו־11א4}} הוקמו ועדות משנה לוועדות המחוזית (במחוזות מרכז, צפון וחיפה) לעניין יישובי מיעוטים ולהתחדשות עירונית. נקבע כי תוקם ועדה משנה כאמור, מבין חברי הועדה המחוזית, ונציג שר הפנים יהיה חבר בוועדות משנה אלו, וזאת בנוסף ליושב ראש הועדה המחוזית (או ממלא מקומו או מי שהוא מינה מקרב חברי הועדה המחוזית – שהוא יהיה יושב ראש ועדת המשנה) ולמתכנן המחוז. הוראה זו נקבעה בתקופת הוראת השעה במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_313585.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 103 והוראת שעה), התשע״ה–2015}}, במהלכה ככלל, הועברו הסמכויות לפי החוק העיקרי משר הפנים לשר האוצר לרבות הסמכות למנות יושב ראש לוועדה מחוזית ואת מתכנן המחוז. בהתאם התווסף נציג שר הפנים במליאת הוועדה המחוזית, ונציג זה נכלל בהרכבי ועדות המשנה הנזכרות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להשמיט הוראות אלה, שכן עם פקיעת הוראת השעה והחזרת הסמכויות לשר הפנים, פקעה גם אותה הוראה בדבר תוספת נציג שר הפנים בוועדה המחוזית. יובהר כי מדובר בתיקונים מבהירים בלבד, שכן בהעדר נציג לשר הפנים במליאת הוועדה המחוזית, למעשה פקעו הוראות אלו, שכן בהעדר חבר כאמור במליאת הועדה, לא ניתן למנותו כחבר בוועדות המשנה הנזכרות שנקבע לגביהן כי החברים בהן יהיו מתוך חברי הועדה המחוזית.}}

{{ח:סעיף|11א3||תיקון: תשע״ו־7, תשע״ח־13}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|11א4|ועדת משנה להתחדשות עירונית|תיקון: תשע״ו־9, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית להתחדשות עירונית“ – כל אחת מאלה, ובלבד שמספר יחידות הדיור החדשות הכלולות בה הוא 70 לפחות:
{{ח:תתתת|(1)}} תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, החלה בתחום של מתחם פינוי ובינוי, מתחם פינוי ובינוי במסלול מיסוי או מתחם שהוועדה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|בסעיף 15(א) לחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}} נתנה לגביו החלטה מקדמית ולפיה בהתקיים התנאים שנקבעו לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|סעיף 15(ב) לחוק האמור}}, בכוונתה להמליץ לשר הבינוי והשיכון להכריז עליו כעל מתחם פינוי ובינוי במסלול מיסוי;
{{ח:תתתת|(2)}} תכנית שמטרתה חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה לפי הוראות תכנית החיזוק (תמ״א 38) הכוללת הוראות של תכנית מפורטת והמייעדת קרקע למגורים, לרבות לשימושים הנלווים למגורים.
{{ח:תת|(ב)}} תוקם, מבין חברי הוועדה המחוזית, ועדת משנה לעניין תכניות להתחדשות עירונית (בסעיף זה – ועדת משנה להתחדשות עירונית), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הוועדה המחוזית והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר המשפטים;
{{ח:תתת|(4)}} נציג השר להגנת הסביבה;
{{ח:תתת|(5)}} נציג שר הפנים;␛
{{ח:תתת|(6)}} נציג רשות מקרקעי ישראל;
{{ח:תתת|(7)}} שני חברים מבין נציגי הרשויות המקומיות, שתבחר הוועדה המחוזית, ובלבד שלעניין תכנית החלה בתחומה של רשות מקומית שנציגה הוא חבר בוועדה המחוזית, ייבחר אותו חבר כאחד משני הנציגים האמורים;
{{ח:תתת|(8)}} מתכנן המחוז;
{{ח:תתת|(9)}} נציג כאמור {{ח:פנימי|סעיף 7|בסעיף 7(13)}}.
{{ח:תת|(ג)}} נציג שר הבינוי והשיכון יהיה ממלא מקום יושב ראש ועדת המשנה.
{{ח:תת|(ד)}} הודעה על הקמת ועדת משנה להתחדשות עירונית תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(ה)}} לדיוני ועדת משנה להתחדשות עירונית יוזמן דרך קבע מנהל הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית או נציגו מקרב עובדי הרשות האמורה.
{{ח:תת|(ו)}} לדיוני ועדת משנה להתחדשות עירונית יוזמן ראש הרשות המקומית שתכנית להתחדשות עירונית חלה במרחב התכנון שלה.
{{ח:תת|(ז)}} דין החלטה של ועדת משנה להתחדשות עירונית כדין החלטת ועדה מחוזית, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיפים 11ד}} {{ח:פנימי|סעיף 11ה|ו־11ה}} לא יחולו על ההחלטה.
{{ח:תת|(ח)}} לוועדת משנה להתחדשות עירונית יהיו נתונות כל הסמכויות של ועדה מחוזית הדרושות לשם אישור תכנית להתחדשות עירונית, למעט סמכויות המוקנות לוועדה המחוזית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(ו)}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 11א2|בסעיף 11א2}}.}}

{{ח:סעיף|11ב|ועדות משנה אחרות|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} ועדה מחוזית רשאית לבחור, מבין חבריה, ועדות משנה נוספות, בנות חמישה חברים כל אחת, ובהן לפחות חבר אחד שהוא מבין נציגי הרשויות המקומיות; הועדה תמנה יושב ראש לכל ועדת משנה שבחרה כאמור, מקרב חברי הועדה המחוזית, והיא רשאית לאצול לה מסמכויותיה.

{{ח:סעיף|11ג|משלוח ההחלטות של ועדות המשנה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} החלטות ועדות המשנה יישלחו לכל חברי הועדה המחוזית, תוך עשרה ימים מקבלתן.

{{ח:סעיף|11ד|החלטה פגומה – דיון במליאת הועדה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} שני חברים לפחות של הועדה המחוזית רשאים, תוך שבעה ימים מיום קבלת החלטתה של ועדת המשנה לידיהם, לדרוש בכתב שיתקיים במליאת הועדה המחוזית דיון בענין שלגביו התקבלה בועדת המשנה החלטה, בנימוק שהחלטתה של ועדת המשנה פגומה מבחינה משפטית או תכנונית; הדרישה תכלול את פרטי הנימוקים; נתקבלה דרישה כאמור, תקיים הועדה המחוזית דיון בענין והחלטתה תהיה סופית.

{{ח:סעיף|11ה|דין החלטת ועדת משנה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיף 11ד}}, דין החלטת ועדת משנה כדין החלטת הועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|12|מרחב תכנון מחוזי|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} כל שטח במחוז שאיננו מרחב תכנון מקומי לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ג|סימן ג׳}} או מרחב תכנון מיוחד לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ד|סימן ד׳}}, יהיה אף הוא מרחב תכנון מקומי, ולועדה המחוזית של המחוז יהיו באותו שטח, בנוסף על סמכויותיה האחרות לפי חוק זה, כל הסמכויות שהיו לועדה המקומית אילו הוכרז השטח מרחב תכנון מקומי, למעט הסמכויות הנתונות לרשות הרישוי המחוזית, האמורה בסעיף קטן (ג).
{{ח:תת|(ב)}} שטח כאמור שביום תחילתו של חוק זה או בכל מועד שלאחר מכן נכלל בתחומה של רשות מקומית, לא יחולו עוד עליו הוראות סעיף קטן (א) בתום תקופה של חמש שנים מיום תחילתו של חוק זה או מהיום שבו נכלל השטח בתחום רשות מקומית כאמור, הכל לפי המאוחר. שר הפנים רשאי, לגבי שטח פלוני, להאריך את התקופה האמורה בחמש שנים נוספות.
{{ח:תת|(ג)}} הרכב רשות הרישוי לענין מרחב תכנון מחוזי יהיה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש הועדה המחוזית או ממלא מקומו;
{{ח:תתת|(2)}} מתכנן המחוז.
{{ח:תת|(ד)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית במרחב תכנון מחוזי, יראו אותה לעניין חוק זה כתכנית בסמכות ועדה מחוזית.
{{ח:תת|(ה)}} בכל מקום שקיימת לפי חוק זה זכות ערר על החלטה של ועדה מקומית או של רשות רישוי מקומית, למעט ערר על החלטה בעניין תכנית כאמור בסעיף קטן (ד), וההחלטה ניתנה על ידי הוועדה המחוזית או רשות הרישוי המחוזית מכוח סמכותן לפי סעיף זה, יוגש הערר לוועדת המשנה של המועצה הארצית שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(ג)}}.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ב1|סימן ב׳1: ועדת ערר|תיקון: תשנ״ה־3}}

{{ח:סעיף|12א|ועדת ערר|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ו־2, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לכל מחוז תהיה ועדת ערר (בחוק זה – ועדת הערר) וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} עורך דין, בעל ותק של חמש שנים לפחות, ובלבד שהוא מצוי בעניני תכנון ובניה, שימנו שר הפנים ושר המשפטים כאחד והוא יהיה היושב ראש; לא ימונה עורך דין כאמור אם לדעת השרים קיים ניגוד ענינים בין תפקידו כיושב ראש לבין עיסוקיו האחרים;
{{ח:תתת|(2)}} נציג מתכנן המחוז הבקי בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תתת|(3)}} חבר אחד שימנה שר הפנים, והוא אדריכל או מהנדס הרשומים בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}} או בעל תואר אקדמי בתחום תכנון ערים ואזורים, ובלבד שיתקיימו בכל אחד מהם שניים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוא בקי בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוא אינו עובד המדינה או עובד ועדה מקומית או רשות מקומית שבאותו מחוז;
{{ח:תתת}} חבר כאמור ימונה על פי המלצת הארגון המייצג את מרב בעלי הכישורים האמורים, כפי שיקבע שר הפנים בהודעה ברשומות;
{{ח:תתת|(4)|(א)}} שני נציגי ציבור שימנה שר הפנים לאחר התייעצות עם יושב ראש הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של רשויות מקומיות.
{{ח:תתתת|(ב)}} לא נמסרה עמדת יושב ראש הארגון כאמור בפסקת משנה (א) בתוך 45 ימים מיום שפנה אליו השר בעניין, יראו בתום אותה תקופה, כאילו קוימה חובת ההתייעצות לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תתתת|(ג)}} לא ימנה שר הפנים נציג ציבור שהוא חבר במועצה של רשות מקומית, בועדה מקומית, בועדה מיוחדת או בועדה משותפת או שהוא עובד אחד הגופים האמורים.
{{ח:תת|(ב)}} בדיון בערר לפי {{ח:פנימי|סעיף 12ב|סעיף 12ב(א)(3)}} על החלטת ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, לעניין תכנית שבסמכותה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}}, יצורפו להרכב ועדת הערר חברים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} נציג השר להגנת הסביבה בוועדה המחוזית או נציג אחר שימנה השר להגנת הסביבה;
{{ח:תתת|(2)}} נציג שר הבינוי והשיכון בוועדה המחוזית או נציג אחר שימנה שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר התחבורה בוועדה המחוזית או נציג אחר שימנה שר התחבורה.
{{ח:תת|(ב1)}} חבר ועדת הערר ימונה לתקופת כהונה אחת של שבע שנים; ואולם חבר ועדת הערר, למעט יושב ראש ועדת ערר, שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים ימנה מזכיר לוועדת ערר, ויכול שימונה מקרב עובדי המדינה או שלא מקרב עובדי המדינה.

{{ח:סעיף|12ב|סמכויות ועדת הערר|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ב, תשס״ו־2, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה התפקידים והסמכויות של ועדת הערר:
{{ח:תתת|(1)}} לדון ולהחליט בערר על החלטה של ועדה מקומית, של רשות רישוי מקומית או של ועדה משותפת למספר ועדות מקומיות שבמחוז אחד, בכל ענין שבו ניתנת בחוק זה זכות ערר על החלטותיהן, למעט בענינים שבתחום סמכותה של ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה שמונתה לפי {{ח:פנימי|סעיף 12ו|סעיף 12ו}};
{{ח:תתת|(2)}} לדון ולהחליט בערר על החלטה של ועדה מקומית או של רשות רישוי כאמור בפסקה (1) שענינה חלוקה ואיחוד של קרקעות לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, או היתר לפי חוק זה, לרבות הקלה או היתר לשימוש חורג;
{{ח:תתת|(3)}} לדון ולהחליט בערר על החלטת ועדה מקומית בענין תכנית שבסמכותה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}} ולהחליט אם לאשר תכנית כאמור, עם או בלי שינויים, או בתנאים שתקבע או לדחותה;
{{ח:תתת|(3א)}} לדון ולהחליט בערר שעניינו הנחיות מרחביות לפי {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד(ז)}};
{{ח:תתת|(3ב)}} לדון ולהחליט בהשגה לפי {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א2)}};
{{ח:תתת|(3ג)}} לדון ולהחליט בערר בשל אי־מתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א3)}};
{{ח:תתת|(4)}} לדון ולהחליט בכל ערר אחר שחוק זה מסמיך אותה לדון ולהחליט בו;
{{ח:תתת|(5)}} לדון ולהחליט בערר לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 26|סעיף 26(ג) לחוק משק הגז הטבעי}}.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת הערר רשאית לקבל חוות דעת של מומחה בכל ענין הנדון בפניה, בין ביוזמתה ובין ביוזמת הצדדים הנוגעים לענין; שר הפנים רשאי להתקין תקנות לעניין סעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ג)}} החלטת ועדת הערר תישלח בדואר רשום לצדדים וליושב ראש הועדה המקומית, תוך שבעה ימים מיום קבלתה.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} החלטת ועדת ערר לפי סעיף קטן (א)(1) ו־(2) תהיה סופית;
{{ח:תתת|(2)}} על החלטת ועדת ערר לפי סעיף קטן (א)(3) ניתן לערור לועדה המחוזית לפי {{ח:פנימי|סעיף 111|סעיף 111}}.
{{ח:תת|(ה)}} שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ותנאים שבהם יהיה יושב ראש ועדת הערר מוסמך לדון ולהחליט לבדו בערר, או בהשגה לפי {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א2)}}, על החלטה של ועדה מקומית או של רשות רישוי מקומית שעניינה היתר, לרבות הקלה או היתר לשימוש חורג.

{{ח:סעיף|12ג|הקמת ועדות ערר נוספות|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם הועדות המקומיות הנוגעות בדבר, רשאי להקים ועדות ערר נוספות לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ב1|סימן זה}}, למרחב תכנון מקומי אחד או יותר, שבמחוז מסוים, אם נוכח כי יש צורך לעשות כן.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על הקמת ועדת הערר, הרכבה, ותחום סמכותה, תפורסם ברשומות והעתקה יישלח ליושב ראש הועדה המחוזית שבתחומה הוקמה ועדת הערר; יושב ראש הועדה המחוזית ישלח העתק מההודעה לועדות המקומיות שבמחוז, והועדות המקומיות ימסרו את ההודעה לכל דורש.

{{ח:סעיף|12ד|סדרי דין|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר המשפטים, בהסכמת שר הפנים, יקבע את סדרי הדין בועדות הערר.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר), התשנ״ו–1996}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר בעררים לפי סעיף 198 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר בעררים לפי סעיף 198 לחוק), התשנ״ח–1997}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק)|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק), התשע״א–2010}}.}}

{{ח:סעיף|12ה|הוצאות ועדת ערר|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הוצאותיה של ועדת הערר, לרבות שכרם של חברי הועדה, ייכללו בתקציב משרד הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} הוקמה במחוז יותר מועדת ערר אחת, רשאי שר הפנים לקבוע את שיעור השתתפותן של הרשויות המקומיות בהוצאותיהן של הועדות הנוספות שהוקמו, בהתחשב באגרות הערר שיגבו באותו מחוז.
{{ח:תת|(ג)}} קבע שר הפנים את סכום שיעור השתתפותה של רשות מקומית לפי סעיף קטן (ב), יהיה סכום זה חוב המגיע ממנה לאוצר המדינה, מיום שהומצאה לה הודעה על כך משר הפנים; מותר לאוצר המדינה לנכות חוב כאמור מתוך הסכומים המגיעים מאוצר המדינה לרשות המקומית על פי דין או הסכם, או בדרך אחרת, על פי דרישת שר הפנים, וזאת על אף כל משכון, שעבוד, עיקול או איסור העברה אחר, המוטלים על הסכום האמור, ורואים את התשלום לועדת הערר כתשלום לרשות המקומית.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ב2|סימן ב׳2: ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה|תיקון: תשס״ו־2}}

{{ח:סעיף|12ו|ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה|תיקון: תשס״ו־2, תשס״ח־7, תשע״ה}}
{{ח:ת}} לכל מחוז תהיה ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה (בחוק זה – ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה), וזה הרכבה:
{{ח:תת|(1)}} עורך דין, בעל ותק של חמש שנים לפחות, המצוי בעניני תכנון ובניה, שימנו שר הפנים ושר המשפטים כאחד, והוא יהיה היושב ראש; לא ימונה עורך דין כאמור אם לדעת השרים קיים ניגוד ענינים בין תפקידו כיושב ראש לבין עיסוקיו האחרים;
{{ח:תת|(2)}} נציג מתכנן המחוז, הבקיא בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תת|(3)}} בעל תואר אקדמי בתחום הכלכלה, מינהל עסקים, ראיית חשבון או ההנדסה, או השכלה מתאימה אחרת, שימנה שר הפנים, ובלבד שאינו עובד המדינה או עובד ועדה מקומית או רשות מקומית, שבאותו מחוז; לא ימונה אדם כאמור אם לדעת שר הפנים קיים ניגוד ענינים בין תפקידו כחבר בוועדה לבין עיסוקיו האחרים.

{{ח:סעיף|12ז|סמכויות ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה|תיקון: תשס״ו־2, תשע״ד־2, תשע״ז־7}}
{{ח:ת}} ואלה התפקידים והסמכויות של ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה:
{{ח:תת|(1)}} לדון ולהחליט בערר על החלטה הנוגעת להיטל השבחה לפי {{ח:פנימי|פרק ח1|פרק ח׳1}};
{{ח:תת|(2)}} לדון ולהחליט בערר על החלטה הנוגעת לתביעת פיצויים לפי {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}};
{{ח:תת|(3)}} לדון ולהחליט בערר לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 28|סעיף 28(ה)(3) לחוק משק הגז הטבעי}} ובדרישה לפיצויים לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 28|סעיפים 28(ב), (ג) ו־(ד)}}, {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 45|45}} {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 53|ו־53 לחוק האמור}};
{{ח:תת|(4)}} לדון ולהחליט בדרישה לפיצויים לפי {{ח:חיצוני|חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל#סעיף 16|סעיף 16(ג) לחוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל, התשע״ז–2017}}.

{{ח:סעיף|12ח|תחולת הוראות על ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה|תיקון: תשס״ו־2, תשע״ח}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 12א|סעיפים 12א(ב1)}}, {{ח:פנימי|סעיף 12ב|12ב(ב), (ג) ו־(ד)(1)}}, {{ח:פנימי|סעיף 12ד|12ד}} {{ח:פנימי|סעיף 12ה|ו־12ה(א)}} יחולו על ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה, בשינויים המחויבים.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ג|סימן ג׳: ועדה מקומית}}

{{ח:סעיף|13|מרחב תכנון מקומי|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, הועדה המחוזית והרשות המקומית הנוגעת בדבר, רשאי להכריז בצו על שטח כעל מרחב תכנון מקומי (להלן – צו תכנון).
{{ח:תת|(ב)}} צו תכנון לגבי מרחב תכנון מקומי הכולל את השטח של מועצה אזורית לא יכלול גם שטחים של מועצה מקומית שאיננה מועצה אזורית או של עיריה, אלא אם כן שוכנע שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר החקלאות, כי לא יהיה בקביעת מרחב התכנון המקומי משום פגיעה באופיה המיוחד של המועצה האזורית הנוגעת בדבר.

{{ח:סעיף|14|תכנו ופרסומו של צו תכנון}}
{{ח:ת}} צו תכנון יפרט את גבולותיו או את תחומו של המרחב; הוא יפורסם ברשומות, על לוחות המודעות של כל רשות מקומית הנמצאת בתחומו של המרחב ובמשרדה של כל רשות מקומית כאמור.

{{ח:סעיף|15|תחילתו של צו תכנון}}
{{ח:ת}} צו תכנון – תחילתו במועד שנקבע בו, ואם לא נקבע – ביום החמישה־עשר מיום פרסומו ברשומות.

{{ח:סעיף|16|שינוי מרחב תכנון|תיקון: תשע״ה, תשע״ו}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים רשאי לשנות את תחומו או את גבולותיו של מרחב תכנון מקומי באותם התנאים ובאותה דרך שבהם הוא רשאי להכריז עליו.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שונה תחומה של רשות מקומית לפי דין, רשאי שר האוצר להכריז בצו על התאמת מרחב התכנון המקומי לשינויים כאמור, ולא תחול על השינוי חובת התייעצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|סעיף 13}}.

{{ח:סעיף|17|ועדה מקומית}}
{{ח:ת}} לכל מרחב תכנון מקומי תהיה ועדה מקומית לתכנון ולבניה (להלן – ועדה מקומית).

{{ח:סעיף|18|ועדה ברשות מקומית אחת|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ט־4, תשע״ב־4, תשע״ד־2, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} במרחב תכנון מקומי הכולל תחום רשות מקומית אחת בלבד, תהיה מועצת הרשות המקומית – הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ב)}} לדיוני הועדה המקומית ולדיוני ועדת המשנה יוזמנו, דרך קבע, נציגי המשרדים והגופים הבאים, שתהא להם דעה מייעצת (בחוק זה – נציגים בעלי דעה מייעצת):
{{ח:תתת|(1)}} נציגי שר הפנים, השר לאיכות הסביבה, שר הבינוי והשיכון, שר הבריאות, שר המשטרה ושר התחבורה;
{{ח:תתת|(2)}} נציג רשות מקרקעי ישראל;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שימנה שר הפנים והוא אדריכל או מהנדס הרשומים בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}}, או בעל תואר אקדמי בתחום תכנון ערים ואזורים, ובלבד שיתקיימו בכל אחד מהם שניים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוא בקי בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוא אינו עובד המדינה או עובד ועדה מקומית או רשות מקומית שבאותו מחוז;
{{ח:תתת}} נציג לפי פסקה זו ימונה על פי המלצת הארגון המייצג את מרב בעלי הכישורים האמורים, כפי שיקבע שר הפנים בהודעה ברשומות;
{{ח:תתת|(3א)}} שני נציגים שימנה שר הפנים שמתקיים בהם האמור בפסקאות משנה (א) ו־(ב) של פסקה (3), ובלבד שכל אחד מהם הוא בעל תואר אקדמי בתחום האדריכלות, ההנדסה או תכנון ערים ואזורים או בתחום מדעי החברה והסביבה הנוגעים לעניין או שהוא הנדסאי;
{{ח:תתת|(4)}} נציג שר החקלאות – בועדה מקומית, שבמרחבה מצויה מועצה אזורית;
{{ח:תתת|(5)}} נציג הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים שימנה מנהל הרשות – בוועדה מקומית שבמרחבה מצויה מועצה אזורית.
{{ח:תת|(ג)}} לפי המלצת נציג שר הפנים, יזמין יושב ראש הועדה את נציגו של שר, שאינו מנוי בסעיף קטן (ב), אשר יש לו ענין בדבר הנדון בועדה; לנציג כאמור תהא דעה מייעצת בלבד.
{{ח:תת|(ג1)}} נציג בעל דעה מייעצת לפי סעיף קטן (ב)(3) או (3א) יהיה זכאי לגמול בעבור השתתפותו בישיבות הוועדה המקומית או ועדות המשנה; הגמול ישולם מקופת הוועדה המקומית, בסכום שיקבע שר הפנים ולפי תנאים שיקבע; משרד הפנים ישפה את הוועדה המקומית בעלות תשלום הגמול לפי סעיף קטן זה; שר הפנים יקבע, לאחר התייעצות עם שר האוצר, הוראות לעניין שיפוי לפי סעיף קטן זה, ורשאי הוא בתקנות כאמור לקבוע כי ועדות מקומיות או סוגי ועדות מקומיות שיקבע לא יהיו זכאיות לשיפוי, כולו או חלקו, בהתחשב באמות מידה שיקבע לעניין זה ובין השאר במצבן הכלכלי.
{{ח:תת|(ג2)}} לנציג בעל דעה מייעצת תינתן הזדמנות לחוות את דעתו בכל עניין העולה לדיון בוועדה המקומית או בוועדת המשנה; הגיש נציג כאמור חוות דעת בכתב לפני הדיון, תוצג חוות דעתו בדיון.
{{ח:תת|(ד)}} כל שניים, מבין הנציגים בעלי הדעה המייעצת, רשאים לערור כאחד על כל החלטה של הועדה המקומית או של ועדת המשנה לפני ועדת הערר, והיא רשאית לאשר את החלטת הועדה המקומית, לשנותה או לבטלה.
{{ח:תת|(ה)}} ועדה מקומית תקים ועדת משנה לתכנון ולבניה (בסעיף זה – ועדת המשנה), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} ראש הרשות המקומית או אחד מסגניו שהמועצה מינתה לכך, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} במועצת רשות מקומית שמספר חבריה פחות מעשרים ואחד – לא יותר מששה חברי מועצה, ובמועצה שמספר חבריה עשרים ואחד או יותר – לא יותר מעשרה חברי מועצה; ואולם, אם קיימת במועצה ועדת הנהלה שלא כל הסיעות מיוצגות בה, יהיה ייצוגן הכולל של הסיעות כאמור בועדת המשנה יחסי לייצוגן במועצה, אך לא פחות מנציג אחד;
{{ח:תתת|(3)}} נציג הרשות הארצית לכבאות והצלה, בעל הכשרה בתחום בטיחות אש והצלה, יוזמן, דרך קבע, לדיוני ועדת המשנה, ותהיה לו דעה מייעצת בעניינים הנוגעים לבטיחות אש והצלה.
{{ח:תת|(ו)}} כל התפקידים והסמכויות של ועדה מקומית יהיו מוקנים לועדת המשנה ודין החלטתה, בכפוף להוראות סעיף קטן (ז), כדין החלטת הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ז)}} כל החלטה של ועדת המשנה תישלח לכל חברי הועדה המקומית ולנציגים בעלי הדעה המייעצת, תוך עשרה ימים מיום קבלתה; כל חבר הועדה המקומית או נציג כאמור רשאי לדרוש בכתב, תוך שבעה ימים מיום קבלת ההחלטה לידיו, שיתקיים במליאת הועדה המקומית דיון בענין; הדרישה תכלול את פרטי הנימוקים; הוגשה דרישה כאמור, יידון הענין בישיבה הקרובה של הועדה המקומית; לא הוגשה דרישה כאמור, רואים את החלטתה של ועדת המשנה כהחלטת הועדה המקומית, לכל דבר.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ה)}} נקבע כי ועדה מקומית תקים ועדת משנה לתכנון ולבניה תוך פירוט הרכב ועדת המשנה בפסקאות (1) ו־(2). עם זאת, לא נקבעה בפסקה זו, במפורש, זהות יושב ראש ועדת המשנה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להבהיר ענין זה ולהוסיף במפורש בסוף פסקה (1) ”והוא יהיה היושב ראש“. הוראה זו מתבקשת נוכח מעמדו של יושב ראש ועדת המשנה והיקף הסמכויות המוקנות לו בחוק, והיא אף עולה בקנה אחד עם הוראות דומות בחוק, אשר קובעות כך במפורש (ראו {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19}}, בסעיף קטן (א)(1) ובסעיף קטן (א1)(1)(ד)).}}

{{ח:סעיף|19|ועדה במספר רשויות מקומיות|תיקון: תשכ״ט־2, תשנ״ה־3, תשנ״ו, תשנ״ו־2, תשע״ב־4, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח, תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} במרחב תכנון מקומי שבתחומו נמצאות יותר מרשות מקומית אחת (להלן – הרשויות המרחביות), יהיה הרכבה של הועדה המקומית כזה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש שימנה שר הפנים, מקרב עובדי המדינה או שלא מקרב עובדי המדינה; ואולם אם מרחב התכנון המקומי כולל לכל היותר שתי רשויות מרחביות והתקיימו כל התנאים המפורטים להלן, יהיה ראש הרשות המרחבית שמספר תושביה הוא הגדול ביותר (בסעיף קטן זה – הרשות המובילה) או אחד מסגניו שמועצתה מינתה לכך, יושב ראש הוועדה המקומית:
{{ח:תתתת|(א)}} מספר התושבים ברשות הגדולה הוא 18,000 או יותר;
{{ח:תתתת|(ב)}} מספר התושבים ברשות הגדולה הוא 80% לפחות ממספר כלל התושבים במרחב התכנון המקומי;
{{ח:תתת|(2)}} שבעה חברים, ובמרחב תכנון מקומי שבו מספר הרשויות המרחביות עולה על חמש – מספר חברים כמספר הרשויות המרחביות בתוספת שני חברים, שימנה שר הפנים מתוך רשימת אנשים שהמליצו עליהם הרשויות המרחביות, בשים לב ככל האפשר למספר התושבים של כל אחת מהן, ובלבד שלכל רשות מרחבית יהיה נציג אחד לפחות, שלא יתמנה עובד הרשויות הללו ושלפחות שניים מהממונים לא יהיו חברי המועצות של הרשויות המרחביות;
{{ח:תתת|(3–7)}} {{ח:הערה|(נמחקו).}}
{{ח:תת|(א1)|(1)}} על אף הוראות סעיף קטן (א), במרחב תכנון מקומי, שברשות מרחבית אחת לפחות המצויה בתחומו, מספר התושבים הוא שלושים וחמישה אלף או יותר, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הועדה המקומית תהיה בת 17 חברים ותורכב מנציגי הרשויות המרחביות;
{{ח:תתתת|(ב)}} שר הפנים יקבע את מספר הנציגים של כל רשות מרחבית בועדה המקומית, לפי היחס שבין מספר התושבים של כל אחת מהרשויות המרחביות למספר התושבים הכולל של הרשויות המרחביות שבאותו מרחב תכנון, אך לא פחות מנציג אחד לכל רשות מרחבית;
{{ח:תתתת|(ג)}} כל רשות מרחבית תבחר, ככל שניתן, את נציגיה לועדה המקומית בהתאם להרכב היחסי של הסיעות; ואולם, אם מספר הנציגים של רשות מרחבית אחת בועדה המקומית הוא ארבעה לפחות, וקיימת באותה רשות מרחבית ועדת הנהלה שלא כל הסיעות מיוצגות בה, תבחר הרשות המרחבית, לועדה המקומית, נציג אחד לפחות מסיעה שאינה מיוצגת בועדת ההנהלה;
{{ח:תתתת|(ד)}} הועדה המקומית תבחר מבין חבריה יושב ראש; ואולם אם מרחב התכנון המקומי כולל לכל היותר שתי רשויות מרחביות ומספר התושבים ברשות המרחבית שמספר תושביה הוא הגדול ביותר הוא 80% לפחות ממספר כלל התושבים במרחב התכנון המקומי, יהיה ראש הרשות המרחבית שמספר תושביה הוא הגדול ביותר או אחד מסגניו שמועצתה מינתה לכך, יושב ראש הוועדה המקומית;
{{ח:תתת|(2)|(א)}} הועדה המקומית שהוקמה לפי פסקה (1) תבחר, מבין חבריה, ועדת משנה לתכנון ולבניה (להלן – ועדת משנה) בת שבעה חברים;
{{ח:תתתת|(ב)}} כל התפקידים והסמכויות של ועדה מקומית יהיו נתונים לועדת משנה ודין החלטתה, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ז)}}, כדין החלטת הועדה המקומית;
{{ח:תתתת|(ג)}} על החלטות ועדת המשנה לפי סעיף זה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ז)}}.
{{ח:תת|(א2)}} לדיוני הועדה המקומית יוזמנו, דרך קבע, הנציגים בעלי הדעה המייעצת ויחולו בעניינם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ג1) עד (ד)}}.
{{ח:תת|(ב)}} נציג הרשות הארצית לכבאות והצלה, בעל הכשרה בתחום בטיחות אש והצלה, יוזמן דרך קבע לדיוני הוועדה, ותהיה לו דעה מייעצת בעניינים הנוגעים לבטיחות אש והצלה.

{{ח:סעיף|20|מהנדס ומזכיר הועדה המקומית|תיקון: תשנ״ב, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}, מהנדס הרשות המקומית יהיה מהנדס הועדה.
{{ח:תת|(ב)}} במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו, תמנה הועדה המקומית את מהנדס הועדה מבין הכשירים להיות מהנדס ברשות מקומית שמספר תושביה הוא 10,000 לפחות לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית)|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית), התשנ״ב–1991}} והוא יהיה עובד הוועדה; הוראות {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית)#סעיף 5א|סעיפים 5א}}, {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית)#סעיף 6|6}} {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית)#סעיף 6א|ו־6א לחוק האמור}} יחולו על מהנדס שמונה לפי סעיף קטן זה, בשינויים המחויבים, ושר הפנים יקבע הוראות בנוגע לדרכי מינויו והעברתו מכהונה.
{{ח:תת|(ג)}} מהנדס הועדה המקומית ישמש גם כמזכיר הועדה, ואולם הוועדה המקומית רשאית למנות מזכיר לוועדה והוא יהיה עובד הרשות המקומית אם היא ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}, או עובד הוועדה – אם היא ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}}.

{{ח:סעיף|20א|מבקר הוועדה המקומית|תיקון: תש״ע־4, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בוועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}, מבקר הרשות המקומית יהיה מבקר הוועדה המקומית.
{{ח:תת|(ב)}} במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו, יהיה מבקר הוועדה המקומית מבקר הרשות המרחבית שמספר תושביה הוא הגדול ביותר.
{{ח:תת|(ג)}} על פעולתו של מבקר הוועדה המקומית לפי סעיפים קטנים (א) ו־(ב) יחולו הוראות החלות על מבקר עיריה לפי הוראות {{ח:חיצוני|פקודת העיריות|פקודת העיריות}}, בשינויים המחויבים, אלא אם כן קבע השר אחרת בעניין זה.

{{ח:סעיף|20ב|יועץ משפטי של ועדה מקומית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} לוועדה מקומית יהיה יועץ משפטי.
{{ח:תת|(ב)}} בוועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}}, היועץ המשפטי של הרשות המקומית שמונה לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי)|חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי), התשל״ו–1975}}, יהיה היועץ המשפטי של הוועדה המקומית.
{{ח:תת|(ג)}} במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו, מינויו של היועץ המשפטי של הוועדה המקומית טעון אישור של הוועדה במליאתה; שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר המשפטים, יקבע את תנאי הכשירות לכהונה של יועץ משפטי כאמור, וכן הוראות בנוגע לדרכי מינויו ולהעברתו מכהונה.

{{ח:סעיף|21|תקופת כהונתו של חבר הועדה המקומית|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} כהונתו של חבר הועדה המקומית שבתחומה נמצאת יותר מרשות מקומית אחת, למעט נציגו של שר, תחדל בתום חמש שנים למינויו, אך לא לפני שימונה חבר אחר במקומו או לפני שהוא עצמו ימונה שנית; חבר ועדה מקומית שנתמנה על פי המלצת מועצת רשות מקומית, רשאית המועצה הבאה אחריה להמליץ על מינוי חבר אחר שימונה במקומו.

{{ח:סעיף|22|פרסום ברשומות}}
{{ח:ת}} הודעה על מינוי חבר ועדה מקומית {{ח:פנימי|סעיף 21|שסעיף 21}} דן בו, תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|23||תיקון: תשל״ו־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|24|תקציב|תיקון: תש״ע־4, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בועדה מקומית שמרחב התכנון שלה כולל תחום של רשות מקומית אחת בלבד, ייכלל אומדן הכנסותיה והוצאותיה בתקציב אותה רשות מקומית.
{{ח:תת|(ב)}} היה מרחב התכנון כולל תחום של כמה רשויות מקומיות תערוך הועדה המקומית בכל שנה הצעת תקציב המראה את אומדן הכנסותיה והוצאותיה, והועדה המקומית רשאית בתקציב כאמור להטיל על הרשויות המקומיות שבתחומה תשלומי כסף למימון התקציב, לפי מכסות שתקבע.
{{ח:תת|(ג)}} בתקנות מותר לקבוע מועד לעריכת התקציב.
{{ח:תת|(ד)}} התקציב יוגש לאישור שר הפנים ולא ישולם סכום מכספי הועדה המקומית אלא על־פי תקציב מאושר כאמור ולא תתחייב הועדה המקומית בשום התחייבות אלא לפיו או לפי החלטה שאושרה כאמור.
{{ח:תת|(ה)}} תמצית התקציב המאושר כאמור בסעיף קטן (ד), תפורסם ברשומות וכן באתרי האינטרנט של הרשות המקומית או של הרשויות המרחביות, לפי העניין, ובאתר האינטרנט של הוועדה המקומית, אם יש כזה.

{{ח:סעיף|25|גביית האגרות|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} אגרות המשתלמות על־פי תקנות לפי חוק זה לועדה המקומית בקשר לקרקעות או בנינים שבתחום רשות מקומית פלונית, ישולמו לקופת אותה רשות מקומית ויהיו חלק מהכנסותיה; אגרות כאמור בקשר לקרקעות ובנינים במקומות אחרים ישולמו לקופת הועדה המקומית ויהיו חלק מהכנסותיה.

{{ח:סעיף|26|הקניית מקרקעין}}
{{ח:תת|(א)}} מקרקעין שהופקעו על־ידי הועדה המקומית או שיש להקנותם לה בדרך אחרת מכוח חוק זה או על פיו יירשמו בפנקסי המקרקעין על שם הרשות המקומית שבתחומה נמצאים המקרקעין, או על שם המדינה אם נקבע הדבר במפורש בתכנית או אם אין רשות מקומית כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} מי שמקרקעין מוקנים כאמור רשומים על־שמו יבצע כל עסקה בהם על־פי הוראות הועדה המקומית שניתנו בהתאם לחוק זה, ולא יבצע בהם כל עסקה אלא על פי הוראות כאמור.

{{ח:סעיף|27|ביצוע החוק על־ידי הועדה המקומית}}
{{ח:תת|(א)}} מתפקידה של הועדה המקומית ושל כל רשות מקומית במרחב תכנון הכולל תחום של יותר מרשות מקומית אחת להבטיח את קיומן של הוראות חוק זה וכל תקנה על פיו.
{{ח:תת|(ב)}} מקום שקיימת ועדת משנה לתכנון ולבניה חייבים בביצוע כאמור גם הועדה המקומית וגם ועדת המשנה.

{{ח:סעיף|28|כפיית ביצוע על־ידי הועדה המחוזית|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המחוזית רשאית להורות בכתב לועדה מקומית לעשות את כל הדרוש למילוי התפקידים המוטלים על הועדה המקומית בחוק זה או על־פיו, הן בדרך כלל והן בקשר למקום מסויים.
{{ח:תת|(ב)}} לא קיימה הועדה המקומית הוראה או דרישה של הועדה המחוזית מכוח חוק זה, לרבות הוראה בדבר עריכת תכניות והפקעת קרקעות או בנינים, תוך הזמן שקבעה הועדה המחוזית, רשאית הועדה המחוזית, לעשות בעצמה את כל הדרוש לביצוע ההוראה או הדרישה על־חשבון הועדה המקומית ובמקומה ולגבות את ההוצאות ממנה; לענין זה יהיו לה כל הסמכויות של הועדה המקומית, ומה שתעשה יראו כאילו נעשה על־ידי הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ג)}} לענין סעיף זה, דין ועדת המשנה לתכנון ולבניה או רשות הרישוי המקומית כדין הועדה המקומית.

{{ח:סעיף|28א|ועדה ממונה|תיקון: תשס״ד, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בכל אחד מהמקרים המנויים להלן, רשאי שר הפנים למנות ועדה ממונה למילוי תפקידי הועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}}:
{{ח:תתת|(1)}} הועדה אינה ממלאת עוד, לדעת השר, את התפקידים שהוטלו עליה לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} הועדה אינה עשויה למלא את התפקידים שהוטלו עליה לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יפעיל שר הפנים את סמכותו לפי סעיף קטן (א), אלא לאחר שעיין בדין וחשבון של ועדת חקירה שמינה לענין זה, והתייעץ עם הועדה המחוזית הנוגעת בדבר.
{{ח:תת|(ג)}} לועדה ממונה וליושב ראש שלה יהיו כל הסמכויות והחובות המוקנות לועדה מקומית וליושב ראש שלה לפי חוק זה או לפי כל דין אחר.
{{ח:תת|(ד)}} הועדה הממונה תכהן לתקופה שיקבע שר הפנים.

{{ח:סעיף|28ב|העברת סמכויות מוועדה מקומית לוועדה מחוזית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים רשאי להורות על העברת סמכויותיה של ועדה מקומית, כולן או חלקן, לדון ולהחליט על הפקדתן או אישורן של תכניות שבסמכותה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}}, לוועדה המחוזית, אם מצא כי הוועדה המקומית אינה ממלאת דרך קבע את תפקידיה לפי חוק זה לעניין תכניות כאמור או שהיא ממלאת אותם שלא בהתאם להוראות הדין או שהיא פועלת לגביהן בחריגה מסדרי מינהל תקין או מעקרונות של טוהר המידות.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים ייתן את דעתו בדבר חשד לעבירות שעניינן טוהר המידות בפעולתה של הוועדה המקומית, עובדיה וחבריה, לשם הפעלת סמכותו לפי סעיף קטן (א), אם הוגשה לו חוות דעת לעניין זה מאת היועץ המשפטי לממשלה או מי שהוא הסמיך לכך; חוות דעת כאמור תוגש בתוך 21 ימים ממועד פניית שר הפנים לקבלתה.
{{ח:תת|(ג)}} לא יפעיל שר הפנים את סמכותו לפי סעיף קטן (א), אלא לאחר שעיין בדין וחשבון של ועדת חקירה שמינה לעניין זה, ולאחר שהתייעץ עם הוועדה המחוזית הנוגעת בדבר.
{{ח:תת|(ד)}} העברת הסמכויות לפי סעיף זה תהיה לתקופה שיורה שר הפנים; הועברו סמכויותיה של ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} והתקיימו בחירות למועצת הרשות המקומית, רשאית המועצה שכוננה לאחר בחירות כאמור לבקש משר הפנים לבחון מחדש את העברת הסמכויות; שר הפנים ידון ויחליט אם מוצדק לבטל את העברת הסמכויות, בתוך שישים ימים מיום שהוגשה לו בקשה כאמור.
{{ח:תת|(ה)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית שהסמכות לגביה הועברה לוועדה המחוזית לפי סעיף זה, יראו אותה כתכנית בסמכות ועדה מחוזית.
{{ח:תת|(ו)}} הודעה על העברת סמכויות לפי סעיף זה ותקופתה ועל ביטול העברת הסמכויות תפורסם ברשומות ובאתרי האינטרנט של משרד הפנים ושל הוועדה המקומית הנוגעת בדבר.

{{ח:סעיף|29||תיקון: תשכ״ט, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|29א|אצילת סמכויות בועדה מקומית של רשות מרחבית|תיקון: תשל״ג, תשע״ה}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}} רשאית, במידה שקבע שר הפנים בתקנות, לאצול מסמכויותיה לועדת משנה שתבחר מבין חבריה.

{{ח:סעיף|30|רשות רישוי|תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} יושב ראש הועדה המקומית או יושב ראש ועדת המשנה של הועדה המקומית ומהנדס הועדה המקומית, יחדיו, יהיו רשות רישוי מקומית לענין מתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}.

{{ח:סעיף|31|המצאת מידע על ידי ועדה מקומית או מהנדס הוועדה|תיקון: תשס״ב־3, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית או מהנדס הוועדה ימציאו מזמן לזמן לשר הפנים, לוועדה המחוזית או לוועדה לתשתיות, לפי דרישתם, באופן ובמועד שנקבעו בדרישה, את הידיעות הדרושות לדעתם, כדי לברר –
{{ח:תת|(1)}} את צרכי מרחב התכנון לענין התווייתם והרחבתם של דרכים ושטחים פתוחים;
{{ח:תת|(2)}} את צרכי מרחב התכנון בכל דבר אחר שבסמכות הועדה המקומית;
{{ח:תת|(3)}} את כיוונו ואופיו המשוערים של פיתוח המרחב;
{{ח:תת|(3א)}} את השטחים המיועדים לבינוי במרחב התכנון, לרבות מלאי יחידות הדיור וגודלן, בין שהם בנויים ובין שהם מתוכננים לבנייה;
{{ח:תת|(3ב)}} את נוכחותם של הנציגים בעלי הדעה המייעצת בדיוני הוועדה המקומית וועדת המשנה שלה;
{{ח:תת|(4)}} כל דבר הדרוש לשר הפנים, לוועדה המחוזית או לוועדה לתשתיות לשם מילוי תפקידם או הפעלת סמכויותיהם לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|31א|הסמכת ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית או כוועדה מקומית עצמאית מיוחדת|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ו־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים רשאי להסמיך ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית שיהיו נתונות לה הסמכויות לדון ולהחליט על הפקדה ועל אישור של תכניות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א1) או (ג)}}, אם נוכח כי היא מקיימת באופן מקצועי ויעיל מערכת תכנון ורישוי ומערכת אכיפה של ההוראות לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} לא יסמיך שר הפנים ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית, אלא אם כן מכהן בוועדה המקומית נציג בעל דעה מייעצת, אחד לפחות, מבין הנציגים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ב)(3) או (3א)}};
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), שר הפנים רשאי, מטעמים מיוחדים, להסמיך ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית גם אם לא מכהן בה נציג בעל דעה מייעצת כאמור באותה פסקה, ובלבד ששוכנע כי התקיימו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} בוצעו כל הפעולות הדרושות למינוי נציג כאמור והנציג לא מונה מטעמים שאינם תלויים בשר הפנים או בוועדה המקומית;
{{ח:תתתת|(ב)}} נקבע בחוות דעתה של יחידת הבקרה כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 31ג|בסעיף 31ג}}, שהוגשה לפי סעיף קטן (ד), כי נציג בעל דעה מייעצת אחד לפחות, מבין נציגי השרים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ב)(1)}}, משתתף דרך כלל בישיבות הוועדה המקומית או ועדת המשנה שלה.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} לא יסמיך שר הפנים ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית, אלא לאחר שנתן את דעתו בדבר חשד לעבירות שעניינן טוהר המידות בפעולתה של הוועדה המקומית, עובדיה וחבריה, לפי חוות דעת לעניין זה מאת היועץ המשפטי לממשלה או מי שהוא הסמיך לכך;
{{ח:תתת|(2)}} טרם הסמכת ועדה מקומית כוועדה מקומית עצמאית יפנה שר הפנים ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לקבלת חוות דעת כאמור בפסקה (1); חוות הדעת תוגש בתוך 21 ימים ממועד פניית שר הפנים לקבלתה; לא הוגשה חוות הדעת כאמור, לא יחולו הוראות פסקה (1).
{{ח:תת|(ד)}} החלטה לעניין הסמכה כאמור בסעיף קטן (א) תינתן לאחר קבלת המלצת מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים ויושב ראש הוועדה המחוזית הנוגעת בדבר, ולאחר קבלת חוות דעת מאת יחידת הבקרה כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 31ג|בסעיף 31ג}}; המלצות וחוות דעת כאמור יוגשו לשר הפנים בתוך 21 ימים ממועד פניית שר הפנים לקבלתן.
{{ח:תת|(ה)}} שר הפנים רשאי להסמיך ועדה מקומית עצמאית כוועדה מקומית עצמאית מיוחדת שיהיו נתונות לה הסמכויות לדון ולהחליט על הפקדה ועל אישור של תכניות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א2)}}, אם נוכח כי היא מקיימת באופן מקצועי ויעיל מערכת תכנון, רישוי ואכיפה של ההוראות לפי חוק זה ברמה הנדרשת לשם הפעלת סמכויותיה של ועדה מקומית עצמאית מיוחדת; לעניין הסמכה כאמור יחולו הוראות סעיפים קטנים (ב) עד (ד).
{{ח:תת|(ו)}} הסמכה לפי סעיף זה של ועדה מקומית עצמאית או של ועדה מקומית עצמאית מיוחדת תהיה לתקופה שיורה שר הפנים ושלא תעלה על חמש שנים; שר הפנים רשאי להאריך הסמכה כאמור לתקופות נוספות שלא יעלו על חמש שנים כל אחת.
{{ח:תת|(ו1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיפים קטנים (ה) ו־(ו), הוארכה הסמכה של ועדה מקומית עצמאית שחלפו חמש שנים ממועד הסמכתה כאמור לראשונה, יהיו נתונות לה הסמכויות של ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, אלא אם כן מצא שר האוצר כי היא לא מקיימת באופן מקצועי ויעיל מערכת תכנון, רישוי ואכיפה של ההוראות לפי חוק זה ברמה הנדרשת לשם הפעלת סמכויותיה של ועדה מקומית עצמאית מיוחדת.
{{ח:תת|(ז)}} מצא שר הפנים כי ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת אינה מקיימת עוד את התנאים הנדרשים להסמכתה לפי סעיפים קטנים (א) עד (ה), רשאי הוא לבטל את הסמכתה, לאחר שניתנה ליושב ראש הוועדה המקומית, ואם היא ועדה מקומית במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו – גם לראשי הרשויות המרחביות הנכללות בתחום מרחב התכנון האמור, הזדמנות לטעון את טענותיהם בדרך שהורה שר הפנים, ויחולו לעניין ההחלטה הוראות סעיף קטן (ד).
{{ח:תת|(ח)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (ו) ו־(ז), החליט שר הפנים לבטל את הסמכתה של ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת או לא לחדש את הסמכתה, רשאי הוא להורות לגבי תכניות או סוגי תכניות שוועדה מקומית כאמור החליטה להפקידן, כי תמשיך ותהיה נתונה לוועדה האמורה, לגבי אותן תכניות, הסמכות לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א1), (א2) או (ג)}}, לפי העניין.
{{ח:תת|(ט)}} הודעה על הסמכה של ועדה מקומית עצמאית או של ועדה מקומית עצמאית מיוחדת ותקופתה, על ביטול הסמכה כאמור ועל החלטה לפי סעיף קטן (ח) תפורסם ברשומות ובאתרי האינטרנט של משרד הפנים ושל הוועדה המקומית הנוגעת בדבר.

{{ח:סעיף|31ב|מינוי מלווה מקצועי לוועדה מקומית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ראה שר הפנים, מטעמים שיירשמו, כי יש צורך במינוי מלווה מקצועי לוועדה מקומית כדי להבטיח את התנהלותה התקינה והמקצועית או לשם הסמכתה כוועדה מקומית עצמאית, ימנה לוועדה המקומית מלווה מקצועי לתקופה שיורה ושלא תעלה על שנתיים (בסעיף זה – מלווה מקצועי); שר הפנים רשאי להאריך את תקופת כהונתו של המלווה המקצועי לתקופות נוספות שלא יעלו על שנתיים כל אחת.
{{ח:תת|(ב)}} החלטה לעניין מינוי מלווה מקצועי לפי סעיף קטן (א) תינתן לאחר קבלת המלצת מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים ויושב ראש הוועדה המחוזית הנוגעת בדבר, ולאחר שניתנה ליושב ראש הוועדה המקומית, ואם היא ועדה מקומית במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו – גם לראשי הרשויות המרחביות הנכללות בתחום מרחב התכנון האמור, הזדמנות לטעון את טענותיהם.
{{ח:תת|(ג)}} מלווה מקצועי יהיה בעל הכשירות הנדרשת ממהנדס ועדה מקומית במרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 20|בסעיף 20(ב)}}.
{{ח:תת|(ד)}} מונה לוועדה מקומית מלווה מקצועי, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} לא יפעיל מהנדס הוועדה סמכות מסמכויותיו בתחומי הפעילות שקבע שר הפנים בכתב המינוי של המלווה מקצועי, אלא אם כן התקבל לכך אישור בכתב של המלווה המקצועי;
{{ח:תתת|(2)}} המלווה המקצועי יוזמן לכל דיוני הוועדה המקומית, ועדת המשנה שלה ורשות הרישוי המקומית, וכן לכל דיון של מוסד תכנון שאליו נדרשת הזמנת מהנדס הוועדה, והוא יהיה רשאי להגיש חוות דעת בכתב, מטעמו, לגבי כל עניין הנדון בדיון כאמור ולהציג את עמדתו במהלך הדיון;
{{ח:תתת|(3)}} המלווה המקצועי יהיה רשאי לדרוש כל מידע ומסמך הדרושים לו לשם מילוי תפקידו מהוועדה המקומית, מכל חבר, ממלא תפקיד, עובד או יועץ בה, מהרשות המקומית או מהרשויות המרחביות שבתחום מרחב התכנון שלה, וכן לדרוש כל מידע ומסמך כאמור הנמצאים ברשות גורם אחר ואשר בסמכות הגורמים המנויים בפסקה זו לדרוש אותם מאותו גורם; מידע או מסמך שדרש מלווה מקצועי כאמור, יימסרו לו באופן ובמועד שנקבעו בדרישה;
{{ח:תתת|(4)}} לשם מילוי תפקידו תהיה למלווה המקצועי גישה לכל מאגר מידע רגיל או ממוחשב, לכל בסיס נתונים ולכל תוכנת עיבוד נתונים אוטומטי (בפסקה זו – מאגר מידע) של הוועדה המקומית, וכן לכל מאגר מידע שגורם אחר מחזיק בו ולוועדה המקומית גישה אליו, לפי דין או הסכם;
{{ח:תתת|(5)}} מלווה מקצועי שאינו עובד המדינה יפעיל את סמכויותיו לפי פסקאות (3) ו־(4) בהתאם להוראות שקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ה)}} שכרו של מלווה מקצועי ישולם מתקציב משרד הפנים.
{{ח:תת|(ו)}} מלווה מקצועי יגיש לשר הפנים דוח על תפקודה של הוועדה המקומית בתחומי תפקידיו; דוח כאמור יוגש בתום כל שנה ובכל מועד אחר שבו ידרוש זאת שר הפנים או מי שהוא הסמיך לכך.
{{ח:תת|(ז)}} הודעה על מינוי מלווה מקצועי ועל תקופת כהונתו תפורסם ברשומות ובאתרי האינטרנט של משרד הפנים ושל הוועדה המקומית הנוגעת בדבר.

{{ח:סעיף|31ג|יחידת בקרה על ועדות מקומיות|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} במשרד הפנים תוקם יחידת בקרה על ועדות מקומיות שתערוך בקרה על אופן פעילותן לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} יחידת הבקרה תגיש לשר הפנים דוח שנתי לעניין פעולותיה וממצאי הביקורת שערכה באותה שנה; הדוח השנתי יפורסם באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} מנהל יחידת הבקרה או מי שהוא הסמיך לכך רשאי לדרוש כל מידע או מסמך הדרושים ליחידת הבקרה לשם מילוי תפקידיה, לגבי ועדה מקומית מסוימת – מהוועדה המקומית, מכל חבר, ממלא תפקיד, עובד או יועץ בה, מהרשות המקומית או מהרשויות המרחביות שבתחום מרחב התכנון שלה, מהוועדה המחוזית שבתחומה נמצאת הוועדה המקומית, ממשרדי הממשלה, מרשות שהוקמה לפי חוק ומגוף ציבורי אחר שקבע שר הפנים לעניין זה; מידע או מסמך שדרשה יחידת הבקרה כאמור, יימסרו לה באופן ובמועד שנקבעו בדרישה; מנהל יחידת הבקרה רשאי להסתייע, לשם מילוי תפקידו, באדם שאינו עובד המדינה, שהוסמך לכך בכתב, והכול בהתאם להוראות שקבע שר הפנים.

{{ח:סעיף|31ד|הדרכה, הכוונה וסיוע לוועדות מקומיות|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים יפעל ככל הניתן להדרכתן ולהכוונתן של הוועדות המקומיות כדי שיהיה ניתן לקדם את הסמכתן כוועדות מקומיות עצמאיות, וככל שנקבעו לכך סכומים בתקציב המדינה השנתי – יקצה שר הפנים לוועדות המקומיות סיוע כספי, לפי אמות מידה שיקבע, בהתחשב בין השאר במצבן הכלכלי.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ד|סימן ד׳: ועדה מיוחדת}}

{{ח:סעיף|32|מרחב תכנון מיוחד|תיקון: תשל״ג, תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים, על־פי המלצת שר הבינוי והשיכון, רשאי להכריז בצו כי שטח שבתחום מחוז אחד יהווה מרחב תכנון מיוחד, אם נתמלא אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} בשטח הנדון עוד אין ישוב והוא נועד להקמת ישוב חדש;
{{ח:תתת|(2)}} ביום תחילתו של חוק זה וערב פרסום הצו היו באותו שטח 75% לפחות מיחידות הדיור הקיימות והנמצאות בתהליך של בניה גם יחד, יחידות דיור שהוקמו או שהן מוקמות על ידי המדינה או מטעמה, וקויימה התייעצות בדבר מתן הצו עם הרשות המקומית שבתחומה נמצא השטח.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים על פי המלצת שר הבינוי והשיכון ובהסכמת הרשות המקומית הנוגעת בדבר, ואם סירבה רשות מקומית או לא הסכימה להמלצת שר הבינוי והשיכון תוך 90 יום מיום שנמסרה לה – באישור המועצה הארצית על פי הצעת שר הבינוי והשיכון, רשאי להכריז בצו כי שטח שבתחום אותה רשות מקומית יהיה מרחב תכנון מיוחד, אם המדינה הכינה תכנית להקים בו שכונה חדשה שעל פיה 75% לפחות של כלל יחידות הדיור באותו שטח יוקמו על ידי המדינה או מטעמה.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 14|סעיפים 14 עד 16}} יחולו על תכנו של הצו, פרסומו, תחילתו ושינויו, בשינויים המחוייבים לפי הענין, ושאר הוראות חוק זה יחולו במרחב תכנון מיוחד, ככל שאין {{ח:פנימי|פרק ב סימן ד|בסימן זה}} או {{ח:פנימי|פרק ג סימן ה|בסימן ה׳ לפרק ג׳}} הוראה מפורשת אחרת לאותו ענין.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה ”יחידת דיור“ – מערכת חדרים, על חדרי שירות שלה, הנועדת למגורים של משפחה אחת.

{{ח:סעיף|33|תקפו של צו המכריז על מרחב תכנון מיוחד|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה, תשע״ח־10}}
{{ח:תת|(א)}} תקפו של צו המכריז על מרחב תכנון מיוחד יהיה לתקופה שנקבעה בו, אך לא יותר מחמש שנים מיום תחילתו.
{{ח:תת|(ב)}} רשאי שר הפנים, בדרך האמורה {{ח:פנימי|סעיף 32|בסעיף 32}}, להאריך תקפו של צו כאמור לתקופה נוספת שלא תעלה על חמש שנים, וכן רשאי הוא לשוב ולהאריך את תקפו של צו כאמור, בדרך האמורה, בתקופה נוספת שנייה שלא תעלה על שלוש שנים, וכן רשאי שר הפנים, בהמלצת שר הבינוי והשיכון, לבטל צו כאמור.

{{ח:סעיף|33א||תיקון: תשס״ב־3, תשס״ז, תשס״ח־11, תשס״ט־4, תשע״ד־3, תשע״ה, תשע״ו־9}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|34|ועדה מיוחדת והרכבה|תיקון: תשל״ג, תשנ״ה־3, תשע״ה, תשע״ח־10}}
{{ח:תת|(א)}} לכל מרחב תכנון מיוחד תהיה ועדה מיוחדת לתכנון ולבניה (להלן – ועדה מיוחדת), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} שני נציגים של שר הפנים שאחד מהם יהיה יושב ראש ואחד מהם יהיה בעל הכשרה מקצועית בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תתת|(2)}} שני נציגים של שר הבינוי והשיכון, שאחד מהם יהיה בעל הכשרה מקצועית בעניני שיכון ובניה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג אחד של שר הבריאות;
{{ח:תתת|(4)}} נציג אחד של שר המשפטים;
{{ח:תתת|(5)}} נציג אחד של השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(6)}} נציג אחד של שר התחבורה;
{{ח:תתת|(7)}} נציג אחד של שר הבטחון;
{{ח:תתת|(7א)}} {{ח:הערה|(פקע);}}
{{ח:תתת|(8)}} ארבעה נציגים של הרשות המקומית שבתחומה נמצא השטח שאליו מתייחס הדיון.
{{ח:תת|(ב)}} בתקופה הנוספת השנייה כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 33|בסעיף 33}} יהיו חברים בוועדה המיוחדת, נוסף על הנציגים המנויים בסעיף קטן (א) גם אלה:
{{ח:תתת|(1)}} נציג רשות מקומית הגובלת בתחום מרחב התכנון המיוחד, שימנה שר האוצר;
{{ח:תתת|(2)}} נציג הגופים הציבוריים שעניינם בשמירת איכות הסביבה המפורטים {{ח:חיצוני|חוק ייצוג גופים ציבוריים שעניינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה)#תוספת|בתוספת לחוק ייצוג גופים ציבוריים שעניינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה), התשס״ג–2002}}, שימנה שר האוצר בהתייעצות עם השר להגנת הסביבה, מתוך רשימת מועמדים שיגישו לו גופים אלה.
{{ח:תת|(ג)}} לדיוני הוועדה המיוחדת בתקופה הנוספת השנייה כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 33|בסעיף 33}} יוזמנו דרך קבע שני נציגי רשויות מקומיות הסמוכות למרחב התכנון המיוחד שימנה שר האוצר.

{{ח:סעיף|35|מזכיר הועדה|תיקון: תשל״ג, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} מזכיר הועדה המיוחדת יהיה מהנדס הרשות המקומית הנוגעת בדבר; באין רשות מקומית או מהנדס רשות מקומית כאמור ימנה שר הבינוי והשיכון את המזכיר.

{{ח:סעיף|36|הסמכויות והתפקידים|תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:תת|(א)}} בתחום מרחב תכנון מיוחד יהיו כל הסמכויות והתפקידים אשר לועדה מחוזית בידי הועדה המיוחדת בלבד כאילו היה מרחב התכנון המיוחד מחוז, וכן יהיו לועדה המיוחדת באותו תחום כל הסמכויות אשר לועדה מקומית כאילו היה מרחב תכנון מקומי {{ח:פנימי|סעיף 13|שסעיף 13}} חל עליו; כל הוראה בחוק זה או על פיו המחייבת אישור הועדה המחוזית לדבר שנעשה על ידי הועדה המקומית לא תחול במרחב תכנון מיוחד.
{{ח:תת|(ב)}} במרחב תכנון מיוחד תהיה רשות רישוי מיוחדת. רשות רישוי כאמור תהיה מורכבת מיושב ראש הועדה המיוחדת וממזכיר הועדה.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ה|סימן ה׳: ועדה משותפת}}

{{ח:סעיף|37|הקמת ועדות משותפות|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית ומוסדות התכנון הנוגעים בדבר, רשאי, בצו, להקים ועדה משותפת לתכנון ולבניה ליותר ממחוז אחד או ליותר ממרחב תכנון אחד (להלן – ועדה משותפת).

{{ח:סעיף|38|הרכבן של ועדות משותפות|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים יקבע את הרכבה של הועדה המשותפת וימנה את חבריה לפי המלצת מוסדות התכנון הנוגעים בדבר.
{{ח:תת|(ב)}} לא המליצו מוסדות התכנון על הרכב אחיד או על חברים מוסכמים או שלא המליצו כלל תוך המועד שהורה שר הפנים, רשאי השר לקבוע את ההרכב ולמנות את החברים.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים רשאי למנות לועדה משותפת חברים נוספים שמספרם לא יעלה על חמישית מכל חבריה.

{{ח:סעיף|39|סמכויות הועדה המשותפת|תיקון: תשמ״ח־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} לועדה המשותפת יהיו בתחום שנקבע לה הסמכויות והתפקידים של ועדה מחוזית, של ועדה מקומית, של רשות רישוי מחוזית או של רשות רישוי מקומית, הכל לפי הענין, שיוחדו לה בצו של שר הפנים, ורשאי שר הפנים, בצו, לאסור או להגביל את השימוש באותם סמכויות ותפקידים על ידי מוסדות התכנון הנוגעים בדבר.

{{ח:סעיף|40|פרסום ברשומות}}
{{ח:ת}} כל צו לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ה|סימן זה}} יפורסם ברשומות.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ו|סימן ו׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|41|מקום פנוי במוסד}}
{{ח:ת}} שום פעולה של מוסד תכנון לא תיפסל מחמת זה בלבד שבזמן עשייתה היה מקומו של חבר במוסד פנוי מכל סיבה שהיא.

{{ח:סעיף|41א|מינוי נציגים מסוימים למוסד תכנון|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} לא המליץ הארגון המייצג כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 7|בסעיף 7(א)(13)}} {{ח:פנימי|סעיף 18|או 18(ב)(3)}}, לפי העניין, על מועמד לכהונה כחבר בוועדה מחוזית או כנציג בעל דעה מייעצת בוועדה מקומית, בתוך תשעים ימים ממועד פניית שר הפנים לארגון כאמור, רשאי שר הפנים למנות לאותו תפקיד אדם שמתקיימת בו הכשירות הנדרשת.

{{ח:סעיף|42|מנין חוקי|תיקון: תשל״ג, תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} המנין החוקי בישיבות של מוסדות התכנון הוא מחצית החברים; אם לא היה מנין חוקי בפתיחת הישיבה, ידחה היושב ראש את פתיחת הישיבה לחמש עשרה דקות; לאחר עבור זמן זה תהא הישיבה כדין גם אם השתתפו בה שליש ממספר החברים והיושב ראש בכללם, ובלבד שמספרם לא יפחת משניים בנוסף ליושב ראש.
{{ח:תת|(ב)}} משנפתחה הישיבה כדין לפי סעיף קטן (א), יהא המשך הישיבה כדין רק כל עוד נכחו במהלכה שני חברים בנוסף ליושב ראש.
{{ח:תת|(ג)}} על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו־(ב), המנין החוקי בישיבות מוסד תכנון, שמספר החברים בו הוא פחות מארבעה, הוא שניים לפחות.

{{ח:סעיף|43|דעות שקולות בהצבעה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} היתה הצבעה בישיבת מוסד תכנון והיו הדעות שקולות בה, יהא ליושב ראש קול נוסף באותו ענין.

{{ח:סעיף|44|סדרי הדיון והעבודה|תיקון: תשמ״ח־2, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ישיבות מוסדות התכנון ינוהלו על ידי היושב ראש שלהם, ובהיעדרו – על ידי מי שהמוסד יבחר מבין חבריו, והוא כשאין הוראה אחרת בחוק זה; שאר סדרי העבודה והדיונים של מוסד תכנון, לרבות העבודה והדיון בועדת משנה שלו, ייקבעו על ידי המוסד עצמו במידה שלא נקבעו בחוק זה או בתקנות לפיו.
{{ח:תת|(ב)}} מזכיר מוסד התכנון ישלח את סדר היום של ישיבותיו, שבעה ימים לפחות לפני מועד הישיבה, לחברי מוסד התכנון, ובוועדה מקומית – גם לנציגים בעלי הדעה המייעצת, וכן למתכנן המחוז, לכל גורם אחר שהזמנתו לדיון נדרשת לפי חוק זה וכן לכל גורם אחר שקבע שר הפנים; ואולם יושב ראש מוסד התכנון רשאי להורות, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, כי סדר היום או שינויים בו יישלחו במועד קצר יותר בשל דחיפות העניין; מתכנן המחוז יעביר בהקדם האפשרי את סדר היום של ישיבות הוועדה המקומית שנשלח אליו, לנציגי השרים בוועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ג)}} מזכיר מוסד התכנון יצרף לסדר היום ששלח, את המסמכים הנדרשים לדיון או הודעה על העמדתם לעיון מקבלי ההודעה; שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין זה.
{{ח:תת|(ד)}} סדר היום יפורסם באתר האינטרנט של מוסד התכנון זמן סביר לפני הדיון.

{{ח:סעיף|44א|היעדרות חבר מישיבות מוסד תכנון|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} חבר מוסד תכנון שנעדר משלוש ישיבות רצופות של מוסד התכנון או של ישיבות ועדת המשנה של מוסד התכנון, או שנעדר למעלה משליש מהישיבות בתקופה של שנה אחת, ואיש לא מילא את מקומו, יחדל להיות חבר במוסד התכנון; תקופת השנה תימנה מיום מינויו של החבר למוסד התכנון.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} נעדר חבר מוסד תכנון משתי ישיבות רצופות, וגם ממלא מקומו לא השתתף בהן, ישלח יושב ראש מוסד התכנון, מיד לאחר הישיבה השניה הרצופה של מוסד התכנון שממנה נעדר חבר המוסד, הודעה לחבר המוסד וכן למי שמינה את החבר ולמי שהמליץ על חברותו במוסד התכנון, ואם היה החבר נציג שר – ישלח העתק גם למזכירות הממשלה; ההודעה תציין את מועדי ישיבות מוסד התכנון שמהן נעדר אותו חבר ואת הנוסח המלא של סעיף זה; ההודעה תישלח במכתב רשום ותציין כי אם לא ישתתף החבר בישיבה הקרובה של מוסד התכנון, יחדל להיות חבר במוסד התכנון ומינויו יפקע;
{{ח:תתת|(2)}} יושב ראש מוסד תכנון ישלח ב־31 בדצמבר של כל שנה, הודעה לכל חבר המוסד, ובה פירוט הישיבות שבהן נכח ושמהן נעדר במשך אותה תקופה; נעדר החבר משליש או יותר ממספר הישיבות שהתקיימו, ישלח יושב ראש מוסד התכנון הודעה כאמור גם לגורמים המנויים בפסקה (1).
{{ח:תת|(ג)}} נעדר חבר מוסד תכנון כאמור בסעיף קטן (א) ונשלחה אליו הודעה כאמור בסעיף קטן (ב), יודיע יושב ראש מוסד התכנון לחבר ולגורמים המנויים בסעיף קטן (ב) על פקיעת חברותו של החבר במוסד התכנון.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} פקעה חברותו של חבר מוסד תכנון, לא יחזור וימונה אותו חבר, כחבר באותו מוסד תכנון, במשך שנה מיום פקיעת חברותו;
{{ח:תתת|(2)}} פקעה חברותו של חבר במוסד תכנון שאינו ועדת משנה תפקע חברותו גם בכל ועדות המשנה של אותו מוסד תכנון.
{{ח:תת|(ד1)}} מונה לחבר מוסד תכנון ממלא מקום קבוע לפי {{ח:פנימי|סעיף 48א|סעיף 48א}}, לא יחולו הוראות סעיף זה על חבר מוסד התכנון, והן יחולו על ממלא המקום הקבוע לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 48א|הסעיף האמור}}.
{{ח:תת|(ה)}} בסעיף זה, ”מוסד תכנון“ – למעט ועדה מקומית וועדת משנה של הועדה המקומית.

{{ח:סעיף|44ב|חבר מוסד תכנון מקומי שהורשע או שהוגש נגדו כתב אישום|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הוועדה לבחינת השעיה“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם)#סעיף 19א|בסעיף 19א לחוק הבחירה הישירה}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חבר מוסד תכנון מקומי“ – חבר ועדה מקומית או ועדת משנה שלה, למעט חבר כאמור הממונה בידי שר, ולמעט ראש רשות מקומית שהוגשה לגביו בקשה להשעיה לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם)#סעיף 19א|סעיף 19א לחוק הבחירה הישירה}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוק הבחירה הישירה“ – {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם)|חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), התשל״ה–1975}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יחל אדם לכהן כחבר מוסד תכנון מקומי ולא יכהן כחבר מוסד תכנון מקומי אם הורשע בעבירה שבית המשפט קבע שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן כחבר מוסד תכנון, בין שהעבירה נעברה בזמן שכיהן כחבר מוסד תכנון, ובין לפני שהחל לכהן כחבר מוסד תכנון, ובלבד שטרם חלפו שבע שנים מיום הרשעתו כאמור; לא קבע בית המשפט כאמור בפסק הדין המרשיע, רשאי היועץ המשפטי לממשלה לפנות לבית המשפט בבקשה מתאימה לעניין זה, שתוגש לבית המשפט שנתן את גזר הדין, ואם הוגש ערעור – לבית המשפט שלערעור.
{{ח:תת|(ג)}} הוגש כתב אישום נגד חבר מוסד תכנון מקומי במהלך כהונתו או תלוי ועומד נגד חבר מוסד תכנון מקומי כתב אישום שהוגש לפני תחילת כהונתו, בין שהעבירה נעברה בזמן שכיהן כחבר מוסד תכנון ובין לפני שהחל לכהן כחבר מוסד תכנון, רשאית הוועדה לבחינת השעיה, לבקשת היועץ המשפטי לממשלה, ולאחר שנתנה לחבר מוסד התכנון המקומי הזדמנות להשמיע את טענותיו, להשעות את חבר מוסד התכנון המקומי מכהונתו במוסד התכנון המקומי, אם סברה כי מפאת חומרת האישומים המיוחסים לו בכתב האישום, אין הוא ראוי לכהן כחבר מוסד תכנון.
{{ח:תת|(ד)}} החלטת הוועדה לבחינת השעיה לפי סעיף קטן (ג) תתקבל בתוך 45 ימים מיום שהוגשה לה בקשת היועץ המשפטי לממשלה או בתוך מועד אחר שקבע שר הפנים, והוראות {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם)#סעיף 19א|סעיף 19א(א) עד (ד), (ו) עד (ח), (י), (יב) ו־(יג) לחוק הבחירה הישירה}} יחולו לעניין זה, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ה)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות כל דין או הוראת מינהל לעניין חבר מוסד תכנון שהורשע בעבירה או שהוגש נגדו כתב אישום.

{{ח:סעיף|44ג|חבר מוסד תכנון שקיים לגביו ניגוד עניינים תדיר|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} לא יחל אדם לכהן כחבר מוסד תכנון ולא יכהן כחבר מוסד תכנון אם הוא עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, באופן תדיר, במצב של ניגוד עניינים בין חברותו במוסד התכנון לבין עניין אישי או תפקיד אחר, שלו או של קרובו ({{ח:פנימי|פרק ב|בפרק זה}} – ניגוד עניינים תדיר); שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים, רשאי לקבוע נסיבות שיש בהן כדי להעמיד חבר מוסד תכנון במצב של ניגוד עניינים תדיר.

{{ח:סעיף|44ד|בדיקת ניגוד עניינים של חבר מוסד תכנון מקומי ותוצאותיה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חבר מוסד תכנון מקומי“ – כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 44ב|בסעיף 44ב}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”היועץ המשפטי“ – היועץ המשפטי של הוועדה המקומית;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”המידע הדרוש לשם בדיקת ניגוד עניינים“ – מידע בדבר עיסוקיו, תפקידיו וענייניו האישיים של מי שעומד להתחיל לכהן או מכהן כחבר מוסד תכנון מקומי, שלו או של קרובו, העלולים לגרום לו להימצא במצב של ניגוד עניינים.
{{ח:תת|(ב)}} מי שעומד להתחיל לכהן כחבר מוסד תכנון מקומי ימסור ליועץ המשפטי את המידע הדרוש לשם בדיקת ניגוד עניינים, לפני תחילת כהונתו.
{{ח:תת|(ג)}} חבר מוסד תכנון מקומי ידווח ליועץ המשפטי על כל שינוי שחל במידע הדרוש לשם בדיקת ניגוד עניינים, שמסר לפי הוראות סעיף קטן (ב), מידע כשנודע לו על השינוי כאמור.
{{ח:תת|(ד)}} בתוך 21 ימים ממועד קבלת המידע הדרוש לשם בדיקת ניגוד עניינים, יקבע היועץ המשפטי אם מתקיים ניגוד עניינים במי שעומד להתחיל לכהן כחבר מוסד תכנון מקומי או בחבר מוסד תכנון מקומי, לפי העניין; היועץ המשפטי ימסור את חוות דעתו בלא דיחוי למי שחוות הדעת ניתנה לגביו וכן ליושב ראש מוסד התכנון הנוגע בדבר.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} קבע היועץ המשפטי כי מתקיים באדם ניגוד עניינים תדיר, לא יחל לכהן כחבר מוסד תכנון מקומי או יחדל מכהונתו, לפי העניין;
{{ח:תתת|(2)}} אדם שניתנה לגביו החלטה לפי פסקה (1) הרואה את עצמו נפגע מהחלטת היועץ המשפטי, רשאי לפנות ליועץ המשפטי לממשלה או למי שהוא הסמיך לכך, בבקשה לבחון את החלטת היועץ המשפטי; היועץ המשפטי לממשלה או מי שהסמיך לכך רשאי, בתוך שלושים ימים מיום הפנייה אליו, לאשר את ההחלטה, לבטלה או לשנותה.
{{ח:תת|(ו)}} קבע היועץ המשפטי כי מי שעומד להתחיל לכהן כחבר מוסד תכנון מקומי או חבר מוסד תכנון מקומי, עלול להימצא במצב של ניגוד עניינים שאינו ניגוד עניינים תדיר, יקבע הסדר למניעת ניגוד עניינים שלפיו יפעל אותו אדם, או יורה על עריכת שינויים בהסדר למניעת ניגוד עניינים שנקבע בעבר; הודיע מי שנקבע לגביו הסדר למניעת ניגוד עניינים על הסכמתו להסדר, רשאי הוא להתחיל לכהן כחבר מוסד התכנון, ואם הוא מכהן כחבר מוסד התכנון – ימשיך בכהונתו, והכול בכפוף לתחולת ההסדר; לא הודיע אותו אדם על הסכמתו להסדר – לא יתחיל לכהן, ואם הוא מכהן – יחדל מכהונתו.
{{ח:תת|(ז)}} המגבלות שהוטלו על חבר מוסד תכנון מקומי לפי הסדר למניעת ניגוד עניינים, אם הוטלו, וכל שינוי בהן, יועמדו לעיון הציבור בדרך שקבע שר הפנים, ובלבד שלא יועמדו לעיון הציבור פרטים שאין למסרם לפי {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע|חוק חופש המידע}}.
{{ח:תת|(ח)}} שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים, רשאי לקבוע הוראות לעניין פרטי המידע הדרוש לשם בדיקת ניגוד עניינים ואופן מסירתו לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ט)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות כל דין או הוראת מינהל החלים על חבר מוסד תכנון שסעיף זה אינו חל עליו לעניין ניגוד עניינים כאמור בסעיף זה.

{{ח:סעיף|45|התפטרות חבר|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} חברים של מוסד תכנון המכהנים מכוח מינוי – למעט נציגו של שר וחבר ועדה משותפת לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ה|סימן ה׳}} שאיננו חבר ועדה מחוזית – רשאים להתפטר מכהונתם בהודעת התפטרות בכתב שימסרו ליושב ראש מוסד התכנון שבו הם מכהנים; תקפה של ההתפטרות הוא עם מסירת ההודעה.

{{ח:סעיף|46|שמירת סוד|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} חבר מוסד תכנון, נציג בעל דעה מייעצת, ממלא תפקיד, עובד או יועץ של מוסד תכנון שהגיע לידיעתו במהלך דיוני המוסד או ועדת משנה שלו דבר שהמוסד או ועדת המשנה החליטו לשמור אותו בסוד – לא יגלנו למי שאינו חייב לגלות לו את הדבר לפי כל דין.

{{ח:סעיף|47|ניגוד עניינים אישי בקשר לעניין מסוים|תיקון: תשל״ח־2, תשנ״ה־3, תשס״ח־7, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} חבר במוסד תכנון שיש לו, במישרין או בעקיפין, בעצמו או על ידי קרובו, סוכנו או שותפו או על ידי קרוביהם, כל חלק או טובת הנאה בכל ענין העומד לדיון במוסד או בועדה מועדותיו –
{{ח:תתת|(1)}} יודיע על כך ליושב ראש בכתב או בעל פה מיד לאחר שנודע לו כי הענין האמור עומד לדיון; נמסרה ההודעה בעל־פה, תירשם בפרוטוקול הישיבה הקרובה של המוסד או הועדה;
{{ח:תתת|(2)}} לא יהיה נוכח בדיוני המוסד או הועדה באותו ענין ולא יצביע בהחלטה על כל שאלה בקשר אליו.
{{ח:תת|(ב)}} עובד במוסד תכנון, נציג בעל דעה מייעצת, ממלא תפקיד, או יועץ למוסד תכנון שיש לו, במישרין או בעקיפין, בעצמו או על ידי קרובו, סוכנו, שותפו או קרוביהם, כל חלק או טובת הנאה בענין העומד לטיפול או לדיון במוסד או בועדה מועדותיו, יודיע על כך בכתב ליושב ראש מוסד התכנון הנוגע בדבר, מיד לאחר שנודע לו כי הענין האמור הובא לטיפול או לדיון באותו מוסד או בועדה מועדותיו, ולא יטפל באותו ענין ולא יהיה נוכח בדיוני המוסד או הועדה הדנים בו.
{{ח:תת|(ג)}} העובר על הוראות סעיף זה, דינו – מאסר שנה אחת; הוראה זו אינה גורעת מאחריותו הפלילית או האזרחית של אדם על פי כל דין אחר.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|47א|הימנעות מהשתתפות בדיון בשל קשר ליזם או נטילת חלק בהחלטה העולה לדיון|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} חבר מוסד תכנון לא ישתתף בדיון ובהצבעה בקשר להתנגדות או לערר, לפי העניין, למעט בהליך לפי {{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62(ד)}}, אם נתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא נציג של גוף אשר יזם את התכנית המובאת לדיון, או של גוף אשר הגיש התנגדות או ערר לאותה תכנית;
{{ח:תתת|(2)}} הוא נטל, כחבר, חלק בהחלטת אותו מוסד התכנון שעל החלטתו הוגש ערר.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על דיוני הועדה המקומית לתכנון ולבניה וועדות המשנה שלה ועל דיוני הועדה למתקנים בטחוניים או ועדת הערר למתקנים בטחוניים לפי {{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳}}.
{{ח:תת|(ג)}} חבר מוסד תכנון שנודעו לו עובדות המונעות ממנו מלהשתתף בהצבעה ובדיון לפי סעיף זה, יודיע על כך מיד בכתב ליושב ראש מוסד התכנון או בהודעה לפרוטוקול.
{{ח:תת|(ד)}} היה מוסד התכנון ועדת משנה, יקבע יושב ראש מליאת הועדה מי מחברי מוסד התכנון ימלא את מקומו של החבר שנתקימו בו הוראות סעיפים קטנים (א) או (ג).
{{ח:תת|(ה)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), לא יראו חבר מוסד תכנון או ממלא מקומו כמצוי במצב של ניגוד עניינים בשל כך בלבד שהוא מביא בחשבון גם את ענייני הגוף שהוא מייצג או של האוכלוסייה שהוא נציגה במוסד התכנון, ככל שהם קשורים לחוק זה, והכול ככל שלא נקבעה הוראה מפורשת אחרת בחוק זה.

{{ח:סעיף|48||תיקון: תשל״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|48א|ממלא מקום לחבר מוסד תכנון|תיקון: תשל״ג, תש״ן־2, תשע״ד־2, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מי שממנה חבר במוסד תכנון, רשאי למנות לו, בדרך ולתקופה שבה מתמנה אותו חבר, ממלא מקום אחד או יותר, ואולם בישיבת מוסד תכנון ייצג אותו ממלא מקום אחד בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} הכשירות הנדרשת מחבר נדרשת גם מממלא מקומו.
{{ח:תת|(ג)}} נעדר חבר מישיבה פלונית של מוסד תכנון, יהא לממלא מקומו מעמד של חבר לאותה ישיבה.
{{ח:תת|(ג1)|(1)}} חבר מוסד תכנון שמונה לו ממלא מקום רשאי להטיל עליו למלא, דרך קבע, את מקומו באותו מוסד תכנון, דרך כלל או בוועדה מוועדותיו ({{ח:פנימי|פרק ב סימן ו|בסימן זה}} – ממלא מקום קבוע); הטיל חבר מוסד התכנון על ממלא מקומו להיות ממלא מקומו הקבוע כאמור, יודיע על כך ליושב ראש מוסד התכנון;
{{ח:תתת|(2)}} ממלא מקום קבוע שמונה לפי פסקה (1), יראו אותו, לכל דבר ועניין, כאילו היה חבר מוסד התכנון או חבר הוועדה כאמור באותה פסקה, לפי העניין, ובלבד שחבר מוסד התכנון לא הפעיל את סמכויותיו באותו עניין.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:פנימי|סעיף 45|סעיף 45}} יחול אף על ממלא מקום.

{{ח:סעיף|48ב|אופן משלוח ההחלטות של מוסד התכנון והודעות מטעמו|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} החלטות מוסד התכנון והודעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 61ב|סעיף 61ב}} יישלחו למי שאינו חבר המוסד ואינו נציג בעל דעה מייעצת, בדואר רשום.
{{ח:תת|(ב)}} החלטות מוסד התכנון והודעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 61ב|סעיף 61ב}} יישלחו לחברי מוסד התכנון, ובוועדה מקומית – גם לנציגים בעלי דעה מייעצת, בדואר או בדרך מקוונת לכתובת לקבלת מסרים שמסרו; נשלחו ההחלטות בדואר – יראו אותן כאילו נמסרו בתום שלושה ימים מיום שנמסרו לדואר למשלוח; נשלחו ההחלטות בדרך מקוונת – יראו אותן כאילו נמסרו ביום העבודה הראשון שלאחר שליחתן.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין משלוח החלטות והודעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 61ב|סעיף 61ב}} בדרך מקוונת על ידי מוסד התכנון, ורשאי הוא לקבוע, על אף הוראות סעיף קטן (א), כי החלטות והודעות מסוגים שיקבע יישלחו למנויים באותו סעיף קטן בדרך מקוונת אם מסרו כתובת לקבלת מסרים בדרך מקוונת, ובלבד שלא יקבע הוראות כאמור לגבי החלטות של מוסד תכנון למיתקנים ביטחוניים כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 48ג|בסעיף 48ג}}, אלא בהסכמת שר הביטחון.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (משלוח הודעות והחלטות בדרך מקוונת)|תקנות התכנון והבנייה (משלוח הודעות והחלטות בדרך מקוונת), התשע״ז–2016}}.}}

{{ח:סעיף|48ג|זכות עיון במסמכי מוסד תכנון|תיקון: תשס״ח, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה {{ח:פנימי|סעיף 48ד|ובסעיף 48ד}} –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוק חופש המידע“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מוסד תכנון למיתקנים ביטחוניים“ – הוועדה למיתקנים ביטחוניים וועדת הערר למיתקנים ביטחוניים כמשמעותן {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק ו׳}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ממונה ביטחון“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים|בחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ״ח–1998}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מסמך“ – לרבות פרוטוקול, וכן מידע מוקלט, מוסרט, מצולם או ממוחשב.
{{ח:תת|(ב)}} חבר מוסד תכנון, ובוועדה מקומית – גם נציג בעל דעה מייעצת ונציג שר בוועדה המחוזית, זכאי לעיין בכל מסמך של אותו מוסד תכנון, הדרוש לו לשם מילוי תפקידו, בתוך שלושה ימי עבודה מיום שביקש זאת, וכן זכאי הוא לקבל העתק מהמסמך, ובלבד שאין בהכנת ההעתק הקצאת משאבים בלתי סבירה מצד מוסד התכנון; חבר מוסד תכנון למיתקנים ביטחוניים שקיבל העתק ממסמך כאמור, ינהג בו לפי הנחיות ממונה ביטחון במשרד הפנים בנוגע לאבטחת מידע (להלן – הנחיות אבטחת מידע).
{{ח:תת|(ג)|(1)}} חבר מועצה ברשות מרחבית הנמצאת בתחומו של מרחב תכנון מקומי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19}}, שאינו חבר בה, זכאי לעיין במסמכי מוסד התכנון של אותו מרחב הנוגעים לרשות המרחבית שבה הוא מכהן ולקבל העתק מהם, ויחולו לעניין זה הוראות סעיף קטן (ב), אלא אם כן קבע יושב ראש מוסד התכנון כי אין לאפשר עיון במסמך או מסירת העתקו בשל אחת או יותר מהעילות המנויות {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע#סעיף 9|בסעיף 9(א) לחוק חופש המידע}}.
{{ח:תתת|(2)}} על חבר מועצה כאמור בפסקה (1) שעיין במסמך לפי הוראות סעיף קטן זה או קיבל העתק ממנו, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 46|סעיף 46}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ד)}} בכל דיון של מוסד תכנון יובאו לפני חברי המוסד, ובוועדה מקומית – גם לפני הנציגים בעלי הדעה המייעצת, כל המסמכים הנוגעים לדיון; לא הובא מסמך כאמור לפני חברי המוסד או הנציגים בעלי הדעה המייעצת, ינמק יושב ראש המוסד את הטעמים לכך.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על מסמך שיושב ראש מוסד התכנון קבע שהוא כולל מידע בדבר דיונים פנימיים או תרשומות של התייעצויות פנימיות בין עובדי מוסדות תכנון, חבריהם או יועציהם, למעט התייעצויות הקבועות בדין ולמעט פרוטוקולים מישיבות של מוסד התכנון.
{{ח:תת|(ו)}} האמור בסעיף זה בא להוסיף על זכויות ועל חובות אחרות לעניין מסירת מידע וקבלתו ולא לגרוע מהן.

{{ח:סעיף|48ד|חובת ניהול פרוטוקול ופרסומו|תיקון: תשס״ח, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בכל ישיבה של מוסד תכנון יירשם ויוקלט פרוטוקול, ואולם חובת הקלטה לא תחול על ישיבות של רשות רישוי; יושב ראש מוסד התכנון יהיה אחראי לניהולם התקין של הפרוטוקול וההקלטה ורשאי הוא, מטעמים שיירשמו בפרוטוקול, להפסיק את הקלטת הישיבה לצורך התייעצות.
{{ח:תת|(ב)}} הפרוטוקול ישקף נאמנה את פרטי הדיון ויצוינו בו, בין השאר –
{{ח:תתת|(1)}} מועד הישיבה ומקום קיומה;
{{ח:תתת|(2)}} סדר היום ושינויים שנערכו בו;
{{ח:תתת|(3)}} שמות חברי מוסד התכנון הנוכחים בישיבה ותפקידיהם, ובוועדה מקומית – גם שמות הנציגים בעלי הדעה המייעצת, בציון אלה שנכחו בפתיחת הישיבה, וכן שמות החברים והנציגים כאמור שנעדרו מהישיבה ותפקידיהם;
{{ח:תתת|(4)}} קיומו של מניין חוקי לפי {{ח:פנימי|סעיף 42|סעיף 42}};
{{ח:תתת|(5)}} שמות מוזמנים שאינם חברי מוסד התכנון ואינם הנציגים בעלי הדעה המייעצת שנכחו בישיבה ותפקידיהם;
{{ח:תתת|(6)}} מהלך הדיון, לרבות עמדות הנציגים בעלי הדעה המייעצת בוועדה מקומית, הפסקות בהקלטת הישיבה לצורך התייעצות והטעמים להפסקות;
{{ח:תתת|(7)}} החלטות שקיבל מוסד התכנון בישיבה ותוצאות הצבעות שהתקיימו, וכן פירוט המשתתפים בכל הצבעה, ואם דרשו זאת לפחות שליש מחברי מוסד התכנון – אופן הצבעתו של כל אחד ממשתתפי ההצבעה;
{{ח:תתת|(8)}} הודעות שחובה למסרן למוסד התכנון לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} פרוטוקול ישיבה יובא לאישור מוסד התכנון כסעיף ראשון בסדר היום של הישיבה הראשונה הבאה שמקיים מוסד התכנון; לא היה סיפק בידי יושב ראש מוסד התכנון להכין פרוטוקול ולהביאו לאישור כאמור, יובא הפרוטוקול לאישור מוסד התכנון בישיבה הראשונה לאחר המועד שבו הועבר לחברי מוסד התכנון כאמור בפסקה (2).
{{ח:תתת|(2)}} פרוטוקול ישיבה יועבר לחברי מוסד התכנון, ובוועדה מקומית – גם לנציגים בעלי הדעה המייעצת, זמן סביר לפני הישיבה שבה יאושר הפרוטוקול, ובכל מקרה, לא יאוחר משלושים ימים ממועד הישיבה; חבר מוסד התכנון או נציג בעל דעה מייעצת שנכח בישיבה שלגביה נערך הפרוטוקול, רשאי לבקש את תיקון הפרוטוקול, עד למועד אישורו על ידי מוסד התכנון.
{{ח:תתת|(3)}} אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 48ה|סעיף 48ה}}.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} חבר מוסד תכנון, ובוועדה מקומית – גם נציג בעל דעה מייעצת, רשאי, לפי בקשה מנומקת בכתב שיגיש ליושב ראש מוסד התכנון, לקבל תמליל הקלטה של ישיבה, אם שוכנע יושב ראש המוסד כי יש בבקשה טעם ענייני; חבר מוסד תכנון למיתקנים ביטחוניים שקיבל תמליל כאמור ינהג בו לפי הנחיות אבטחת מידע.
{{ח:תתת|(2)}} דרשו לפחות שליש מחברי מוסד התכנון, ובוועדה מקומית – שליש מחבריה או שלושה נציגים בעלי דעה מייעצת, לפחות, לקבל תמליל הקלטה של ישיבה או חלק ממנה, יורה יושב ראש מוסד התכנון על הכנה ומסירה של תמליל כאמור לחברי מוסד התכנון או לנציגים בעלי הדעה המייעצת שדרשו זאת.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} פרוטוקול ישיבה של מוסד תכנון שאושר יהיה פתוח לעיון הציבור והקלטת ישיבה תהיה פתוחה לציבור לצורך האזנה; עיון והאזנה כאמור יהיו בלא תשלום.
{{ח:תתת|(2)}} פרוטוקול ישיבה של מוסד תכנון יפורסם באתר האינטרנט של מוסד התכנון או באתר האינטרנט של רשות מקומית שתחומה הוא במרחב התכנון של מוסד התכנון; לא היה למוסד תכנון או לרשות מקומית כאמור אתר אינטרנט, יפורסם הפרוטוקול באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ו)}} על אף האמור בסעיף קטן (ה) –
{{ח:תתת|(1)}} לא יתיר יושב ראש מוסד תכנון עיון, האזנה או פרסום כאמור באותו סעיף קטן, אם קבע שהתקיימו אחת או יותר מהעילות המנויות {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע#סעיף 9|בסעיף 9(א) לחוק חופש המידע}} או אם סבר כי העיון, ההאזנה או הפרסום מהווים מסירת מידע על אודות מדיניות הנמצאת בשלבי עיצוב; החלטת יושב ראש מוסד התכנון לפי פסקה זו תהא מנומקת והיא טעונה הסכמת היועץ המשפטי של מוסד התכנון שניתנה בחוות דעת מנומקת בכתב;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין מוסד תכנון למיתקנים ביטחוניים, יועמדו לעיון הציבור ויפורסמו כאמור באותו סעיף קטן רק החלטות שקיבל המוסד.
{{ח:תת|(ז)}} מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים יפרסם הנחיות בדבר האופן והמועדים –
{{ח:תתת|(1)}} להגשת בקשות לתיקון פרוטוקול;
{{ח:תתת|(2)}} לעיון בפרוטוקולים ולהאזנה להקלטות של ישיבות.

{{ח:סעיף|48ה|תחילת תוקפה של החלטת מוסד תכנון ופרסומה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} החלטה שקיבל מוסד תכנון תיכנס לתוקפה במועד קבלתה.
{{ח:תת|(ב)}} החלטה שקיבל מוסד תכנון תפורסם באתר האינטרנט של מוסד התכנון, בתוך שלושה ימים ממועד קבלתה.
{{ח:תת|(ג)}} נקבעו בהחלטה מועדים לשם נקיטת פעולות, יימנו המועדים מיום פרסום ההחלטה לפי סעיף קטן (ב), אלא אם כן קיימת הוראה אחרת לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|48ו|דוח שנתי על פעולות מוסד תכנון|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} יושב ראש מוסד תכנון יגיש לשר הפנים ויפרסם באתר האינטרנט של מוסד התכנון, בתוך שישה חודשים מתום כל שנה, דוח שנתי על פעולות מוסד התכנון לפי חוק זה, ובכלל זה על היקף פעילותו ועמידתו במועדים שנקבעו לפעילותו לפי חוק זה, והכול בהתאם להוראות שקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), יושב ראש ועדה מקומית יגיש למי שרשאי למנות נציגים בעלי דעה מייעצת ויפרסם באתר האינטרנט של הוועדה המקומית, בתוך שישה חודשים מתום כל שנה, דוח שנתי המפרט את מועדי הדיונים שקיימה הוועדה בשנה החולפת, בציון מועדי הדיונים בתכניות שבסמכותה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}}, ומועדי הדיונים שמהם נעדרו הנציגים בעלי הדעה המייעצת, כולם או חלקם.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} דוח שנתי של ועדה למיתקנים ביטחוניים כמשמעותה {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק ו׳}} יוגש לשר הפנים ולא יפורסם;
{{ח:תתת|(2)}} יושב ראש ועדת הערר למיתקנים ביטחוניים כמשמעותה {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק ו׳}} יפרסם דוח שנתי כאמור באותו סעיף קטן לגבי פעולות כלל הוועדות למיתקנים ביטחוניים ואין הוא חייב לכלול בו פירוט לגבי כל ועדה בנפרד;
{{ח:תתת|(3)}} לא יפורסם מידע הנכלל בדוח השנתי כאמור בפסקה (2) אם יושב ראש ועדת הערר למיתקנים ביטחוניים, לאחר התייעצות עם שר הביטחון או מי שהוא הסמיך לכך, קבע שהתקיימו אחת או יותר מהעילות המנויות {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע#סעיף 9|בסעיף 9(א) לחוק חופש המידע}}.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: תכניות}}
{{ח:קטע3|פרק ג סימן א|סימן א׳: תכנית מיתאר ארצית}}

{{ח:סעיף|49|הוראות תכנית מיתאר ארצית|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:ת}} תכנית המיתאר הארצית תקבע את התכנון של שטח המדינה כולה, ובין השאר –
{{ח:תת|(1)}} ייעוד הקרקע ושימושה, תוך שמירה על ייעוד חקלאי של קרקעות המתאימות לכך;
{{ח:תת|(2)}} אזורי תעשיה ושטחי הפקת מחצבים;
{{ח:תת|(3)}} התוויית רשת הדרכים הראשיות, קווי מסילות הברזל, קווי הספקה ארציים, נמלים, עורקי הספקת המים הארצית, סכרים, אגמי אגירה, תחנות כוח, רשת החשמל, הבזק ושדות תעופה ודרכי הגישה האווירית אליהם, לרבות תחימת השטחים שבהם יחולו הגבלות למען בטיחות הטיסה; אולם היא לא תקבע שדה־תעופה אלא באישור שר התחבורה או שר הבטחון;
{{ח:תת|(4)}} הוראות בעניני שטחי נופש, ייעור ושימור קרקע;
{{ח:תת|(5)}} הוראות בדבר שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי נוף ושטחים שישארו בטבעם;
{{ח:תת|(6)}} מקומות למפעלים ולמטרות ציבוריים שיש להם חשיבות ארצית;
{{ח:תת|(7)}} תחזית התמורות בחלוקת האוכלוסיה במדינה ושלבי פיתוחה ועיתוים הרצוי, גדלם החזוי של ישובים, מיקומם וגדלם של ישובים חדשים ומקומם של ישובים, סוגיהם וגדלם;
{{ח:ת}} ומותר שתקבע בה הוראות בענינים שיכולים להיות נושא לתכנית מיתאר מחוזית.

{{ח:סעיף|50|תכנית חלקית}}
{{ח:ת}} המועצה הארצית רשאית להורות על עריכת תכנית המיתאר הארצית חלקים חלקים לפי שטחים שונים של המדינה או לפי הענינים שהם נושא התכנית, ודין כל חלק כאמור כדין תכנית המיתאר הארצית.

{{ח:סעיף|51|עריכת התכנית|תיקון: תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית תפרסם בדרך הנראית לה את נושא התכנית שעומדים לערוך וכן תתן את ההוראות לעריכתה, והוראות אלה יבוצעו על ידי מי ששר הפנים מינה לכך או על ידי מי שזכה לכך במכרז שפירסם.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיפים 77}} {{ח:פנימי|סעיף 78|ו־78(א)}}, יחולו בשינויים המחויבים על הכנת תכנית מיתאר ארצית.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 77|בסעיף 77}} נקבע כי מוסד התכנון המוסמך להפקיד תכנית שבהכנה, מוסמך לפרסם הודעה בדבר הכנת התוכנית. {{ח:פנימי|סעיף 78|בסעיף 78(א)}} נקבע כי אם פורסמה ברשומות הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 77|בסעיף 77}}, רשאי מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התוכנית, לקבוע תנאים שלפיהם יינתנו היתרי בניה, היתרים לשימוש בקרקע או אישור תשריט של חלוקת קרקע בתחום התוכנית המוצעת. {{ח:פנימי|סעיף 97|בסעיף 97}} נקבעו הוראות לעניין מתן היתרים שלא תואמים את התכנית המופקדת. {{ח:פנימי|סעיף 98|בסעיף 98}} ניתנה למוסד תכנון שהפקיד תכנית, סמכות לאסור מתן כל היתר לבניה ולשימוש לגבי מקרקעין שבתחום התוכנית המופקדת או לקבוע תנאים למתן היתר כאמור. {{ח:פנימי|סעיף 201|בסעיף 201}} נקבע כי לא ישולמו פיצויים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} בקשר לכל דבר שנעשה בתחום תכנית לאחר שההודעה בדבר הפקדתה פורסמה ברשומות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להסדיר את תחולת ההוראות הנזכרות, גם לגבי תכנית שבהתאם להוראות החוק, איננה ’מופקדת‘, אלא מועברת להערות או להשגות, דוגמת תכנית מיתאר ארצית בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 52|סעיף 52}} (או תכנית לתשתית לאומית בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 76ג|סעיף 76ג}}, כפי שיפורט להלן בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 76ג|לסעיף 76ג}}).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מבחינה מהותית, בכל הנוגע לתכליתן של ההוראות הנזכרות, אין כל מקום להחילן רק על תכניות שהליך שיתוף הציבור לגביהן מכונה דווקא בשם ’הפקדה‘, והן נכונות ונדרשות באותה מידה גם לגבי תכניות מיתאר ארציות או תכניות לתשתיות לאומיות, אשר בהתאם ללשון החוק, מועברות להערות או להערות והשגות – שלב שהינו מקביל לשלב הפקדת תכנית. על כן נדרש להסדיר ולהבהיר כי מכלול ההוראות הנזכרות שחלות אחרי הפקדת תכנית, חלות גם לגבי תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית לאחר שהועברו להערות או להשגות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עם זאת, בכל הנוגע {{ח:פנימי|סעיף 97|לסעיף 97}}, אשר אוסר מכוח הוראות החוק עצמו על מתן כל היתר בניגוד לתכנית המופקדת, ללא צורך בהחלטת מוסד התכנון שהפקיד את התכנית, מוצע להחיל סעיף זה רק לגבי תכנית מיתאר ארצית מפורטת או תכנית לתשתית לאומית שבהתאם להוראות החוק העיקרי צריך שתהיה מפורטת. אך לגבי תכנית מיתאר ארצית מיתארית שאיננה כוללת הוראות מפורטות, מוצע להחיל לגביה רק את הוראות {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיף 98}} – שמסמיך את מוסד התכנון לאסור על מתן היתרים, ולא את {{ח:פנימי|סעיף 97|סעיף 97}} שכאמור איננו טעון החלטת מוסד תכנון.}}

{{ח:סעיף|51א||תיקון: תשע״ו}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|52|מסירת העתק לועדות המחוזיות|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־10, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} נערכה תכנית מיתאר ארצית, תמסור המועצה הארצית העתק ממנה לועדות מחוזיות, וכל ועדה מחוזית רשאית להגיש למועצה הארצית את הערותיה לתכנית תוך התקופה שתקבע המועצה.
{{ח:תת|(ב)}} ועדה מחוזית שקיבלה תכנית כאמור בסעיף קטן (א), תודיע לועדות המקומיות, שלדעתה יש להן ענין בתכנית, על קבלת התכנית והוראותיה, ותאפשר להן לעיין בה במשרדי הועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ג)}} תכנית כאמור בסעיף קטן (א) תפורסם באתר האינטרנט של משרד הפנים, החל מיום מסירתה לוועדות המחוזיות.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} נמסרה כאמור בסעיף קטן (א), תכנית מיתאר ארצית מפורטת ופורסמה באתר האינטרנט כאמור בסעיף קטן (ג), ועוד לא ניתן לה תוקף, לא יינתן כל היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} לגבי המקרקעין שבתחום התכנית שלא בהתאם לתכנית שנמסרה כאמור, אלא באישור ועדת משנה של המועצה הארצית שתקבע המועצה לכך (בסעיף קטן זה – ועדה המשנה); לא תדון ועדת המשנה לפי פסקה זו אלא אם כן פורסמה על חשבון המבקש הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} וניתנה למי שעלול להיפגע מהחלטתה הזדמנות לטעון טענותיו; החלטת ועדת המשנה תישלח לצדדים; בפסקה זו – ”תכנית מיתאר ארצית מפורטת“ – תכנית מיתאר ארצית, הכוללת הוראות המאפשרות מתן היתר, בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה ומצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה.
{{ח:תתת|(2)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדת המשנה לפי פסקה (1), רשאי לערור למועצה הארצית.
{{ח:תת|(ה)}} מסרה המועצה הארצית תכנית מיתאר ארצית כאמור בסעיף קטן (א) ופורסמה התכנית באתר האינטרנט כאמור בסעיף קטן (ג), רשאית המועצה הארצית, לאסור עד למתן תוקף לתכנית, מתן כל היתר לבניה ולשימוש לגבי מקרקעין שבתחום התכנית או לקבוע תנאים למתן היתר כאמור.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 51|בסעיף 51}}.}}

{{ח:סעיף|53|אישור תכנית|תיקון: תשע״ז־5}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית תגיש לממשלה את התכנית שנערכה לפי הוראותיה יחד עם הערות הועדות המחוזיות, והממשלה רשאית לאשרה ללא שינוי או, לאחר דיון חוזר במועצה, לאשרה בשינוי או לדחותה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הגישה המועצה הארצית לממשלה תכנית, כאמור באותו סעיף קטן, ומתקיימים בתכנית כל אלה, יראו את התכנית כמאושרת בידי הממשלה בתום ארבעה עשר ימים מהמועד שהוגשה לה, אלא אם כן ביקש חבר הממשלה, במהלך התקופה האמורה, להביא את התכנית לדיון בממשלה:
{{ח:תתת|(1)}} היא כוללת הוראות המאפשרות מתן היתר בנייה או ביצוע עבודה לפיהן, בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה;
{{ח:תתת|(2)}} היא כוללת הוראות הדרושות לביצוע תשתית, שמיקומה נקבע בתכנית מתאר ארצית שאושרה;
{{ח:תתת|(3)}} היא אינה סותרת תכנית מתאר ארצית שאושרה; לעניין זה, לא יראו תכנית המשנה שינוי לא מהותי את תכנית המתאר הארצית שהיא מבצעת, כתכנית הסותרת תכנית מתאר ארצית כאמור, ובלבד שהמועצה הארצית קבעה כי מדובר בשינוי לא מהותי כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), כללה תכנית שמתקיימים בה התנאים שבאותו סעיף קטן שינוי לא מהותי כאמור בפסקה (3) שלו, תגיש המועצה הארצית את התכנית לממשלה, כאמור בסעיף קטן (א), בצירוף מסמך המפרט את השינוי, ויראו את התכנית כמאושרת בידי הממשלה בתום עשרים ואחד ימים מהמועד שהוגשה לה, אלא אם כן ביקש חבר הממשלה, במהלך התקופה האמורה, להביא את התכנית לדיון בממשלה.
{{ח:תת|(ד)}} ביקש חבר הממשלה להביא תכנית לדיון בממשלה לפי הוראות סעיף קטן (ב) או (ג), רשאית הממשלה לאשרה בלא שינוי או, לאחר דיון חוזר במועצה, לאשרה בשינוי או לדחותה.

{{ח:סעיף|54|פרסום|תיקון: תשס״ח־10, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} אישרה הממשלה את התכנית, תודיע על כך ברשומות; התכנית תפורסם בדרך ובמידה שתורה המועצה הארצית.
{{ח:תת|(ב)}} בלי לגרוע מהאמור בסעיף קטן (א), תכנית מתאר ארצית תפורסם באתר האינטרנט של משרד הפנים עם אישורה על ידי הממשלה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ב|סימן ב׳: תכנית מיתאר מחוזית}}

{{ח:סעיף|55|מטרות התכנית}}
{{ח:ת}} המטרות של תכנית מיתאר מחוזית הן לקבוע את הפרטים הדרושים לביצוע תכנית המיתאר הארצית במחוז וכל דבר שיש לו חשיבות כללית למחוז והעשוי לשמש מטרה לתכנית מיתאר מקומית, ובכלל זה תנאים נאותים למחוז מבחינת הבטחון והתעסוקה.

{{ח:סעיף|56|עריכת התכנית|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} כל ועדה מחוזית תכין ותגיש לאישור המועצה הארצית תוך חמש שנים מיום תחילתו של חוק זה תכנית מיתאר מחוזית, כפי שתפרט המועצה הארצית בהוראה; לא עשתה כן, רשאית המועצה הארצית להורות למי ששר הפנים ימנה לכך שיכין את התכנית.

{{ח:סעיף|57|הוראות התכנית|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:ת}} הועדה המחוזית רשאית, לאחר התייעצות בועדות המקומיות שבמחוז, לקבוע בתכנית מיתאר מחוזית הוראות בכל ענין שיכול להיות נושא לתכנית מיתאר מקומית, ובין השאר –
{{ח:תת|(1)}} שטחים וגבולות לפיתוח עירוני וכפרי;
{{ח:תת|(2)}} שטחים חקלאיים;
{{ח:תת|(3)}} אזורי תעשיה, לסוגיה השונים;
{{ח:תת|(4)}} שטחי ייעור ועתיקות;
{{ח:תת|(5)}} רשת מחוזית לבזק, לתחבורה ולדרכים;
{{ח:תת|(6)}} בתי קברות שישמשו יותר ממקום ישוב אחד;
{{ח:תת|(7)}} שטחים מוקפאים שלא ייקבע להם ייעוד כל שהוא;
{{ח:תת|(8)}} הוראות בדבר שמירה על חוף הים;
{{ח:תת|(9)}} התנאים למתן הקלות מהוראות התכנית.

{{ח:סעיף|58|הוראות המועצה הארצית|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית רשאית לחייב את הועדה המחוזית לקבוע בתכנית מיתאר מחוזית הוראות שהועדה המחוזית רשאית לקבען בתכנית לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}}, וכן הוראות בענינים שהמועצה הארצית מוסמכת להם לענין תכנית המיתאר הארצית.
{{ח:תת|(ב)}} לא קיימה הועדה המחוזית הוראה מהוראות המועצה הארצית לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ב|סימן זה}}, תוך הזמן שקבעה לה, רשאית המועצה הארצית להורות על ביצועה על ידי אדם ששר הפנים ימנה לכך.

{{ח:סעיף|59|סמכויות של ממונה לביצוע|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} מי שמונה על ידי שר הפנים על פי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיפים 56}} {{ח:פנימי|סעיף 58|או 58}} יהיו לו לענין המוטל עליו במינוי כל הסמכויות של הועדה המחוזית ומה שעשה יראו כאילו נעשה על ידי הועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|60||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ג|סימן ג׳: תכנית מיתאר מקומית}}

{{ח:סעיף|61|מטרות התכנית|תיקון: תשס״ב־6, תשס״ט}}
{{ח:ת}} מטרות תכנית מיתאר מקומית הן:
{{ח:תת|(1)}} פיקוח על פיתוח הקרקע במרחב התכנון המקומי, תוך שמירה על ייעוד חקלאי של קרקעות המתאימות לכך;
{{ח:תת|(2)}} הבטחת תנאים נאותים מבחינת הבריאות, התברואה, הנקיון, הבטיחות, הבטחון, התחבורה והנוחות ומניעת מפגעים על ידי תכנון הקרקע ושימוש בה, ובכלל זה ייחוד אזורים למגורים, לתעשיה, למסחר ולמבני ציבור לרבות מבני דת; לענין סעיף זה, ”מבני דת“ – לרבות מקוואות טהרה;
{{ח:תת|(3)}} שמירה על כל בנין ודבר שיש להם חשיבות אדריכלית, היסטורית, ארכיאולוגית, וכיוצא באלה;
{{ח:תת|(4)}} שמירה ופיתוח של מקומות חשובים מבחינת הטבע או היופי תוך הימנעות, ככל האפשר, מפגיעה בצמחיה, בערכי טבע, בנוף ובמורשת;
{{ח:תת|(5)}} ייחוד שטחים ציבוריים פתוחים, לרבות לפארקים, לגנים ולגינות, הנותנים מענה לצורכי האוכלוסיה החזויה במרחב התכנון המקומי באופן הולם.

{{ח:סעיף|61א|תכנית בסמכות ועדה מקומית או בסמכות ועדה מחוזית|תיקון: תשנ״ה־3, תשנ״ח־2, תשס״ו־2, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ז־7, תשע״ז־11, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ב)}} משרד ממשלתי, רשות שהוקמה לפי חוק, חברה ממשלתית שעיקר עיסוקה הוא בפיתוח מבנים ותשתיות, ועדה מקומית או רשות מקומית, כל אחת בתחום מרחבה, וכן בעל קרקע או מי שיש לו ענין בקרקע (להלן – מגיש התכנית), רשאים להכין תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת ולהגישה לועדה המקומית; היתה התכנית בסמכות הועדה המחוזית, יעביר מגיש התכנית עותק לועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ב1)}} לעניין סעיף קטן (ב), יראו כמי שיש לו עניין בקרקע גם אחד מאלה, ובלבד שהיועץ המשפטי של מוסד התכנון חיווה את דעתו בכתב כי מתקיימים לגביו התנאים המנויים בפסקאות (1) או (2), לפי העניין:
{{ח:תתת|(1)}} מי שיש לו זכות בחלק מסוים מהקרקע הנכללת בתכנית בשיעור של 75% או יותר ואין בתכנית שהוא מבקש להגיש פגיעה בחלק מסוים אחר של הקרקע הנכללת בתכנית, שהוא אינו בעל זכות בה (בפסקה זו – קרקע של בעל זכות אחר); לעניין פסקה זו, ”פגיעה“ – אם על פני הדברים לפי התכנית המוצעת מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} פגיעה כמשמעותה {{ח:פנימי|פרק ט|בפרק ט׳}} בקרקע של בעל זכות אחר, או שהקרקע של בעל הזכות האחר מיועדת להפקעה לצורכי ציבור לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳}};
{{ח:תתתת|(ב)}} העלייה בשוויה של הקרקע של בעל הזכות האחר היא בשיעור נמוך באופן משמעותי מהעלייה בשווייה של הקרקע של מי שמבקש להגיש את התכנית, והכול באופן יחסי לשווי זכותם בקרקע לפי מצבה בעת הבקשה להגשת התכנית;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין בית משותף כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 52|בסעיף 52 לחוק המקרקעין}} או בית {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#פרק ו1|שפרק ו׳1 לחוק האמור}} חל עליו, הנכלל בתכנית – מי שמתקיימים בו תנאים שקבע שר המשפטים לאחר התייעצות עם שר הפנים, ובלבד שאין בתכנית שהוא מבקש להגיש פגיעה, כפי שתיקבע בתקנות כאמור, במקרקעין של בעל זכות אחר כפי שנקבע בתקנות כאמור.
{{ח:תת|(ב2)|(1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב), מי שיש לו רישיון לפי חוק לעניין תשתית המאפשר את הקמת התשתית או תכנונה או מי שהממשלה הסמיכה אותו לעניין הקמת תשתית או תכנונה לרבות גורם מפעיל כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 255יד|בסעיף 255יד}}, רשאי להגיש תכנית מתאר מקומית או תכנית מפורטת לעניין התשתית האמורה בלבד, לרבות לעניין השימושים הדרושים לצורך הקמתה והשימושים הנלווים לאותה תשתית הדרושים לצורך הפעלתה והשימוש בה;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית כאמור בפסקה (1) תחול רק על שטח הנדרש לקיומה של התשתית או על שטח שלגביו נקבעו הוראות הנדרשות מחמת קיומה של אותה תשתית, ויכול שתחול גם על שטח הנדרש לשימושים נלווים לתפעול אותה תשתית ועל שטח המיועד להקמת התשתית לתקופת ההקמה כפי שתיקבע;
{{ח:תתת|(3)}} לעניין סעיף קטן זה, ”תשתית“ – מיתקני תשתית, שדה תעופה, נמל, מעגן, מיתקן להתפלת מים, מיתקני מים וביוב לרבות מאגרים, אתרי סילוק וטיפול בפסולת, מיתקני תקשורת, תחנת כוח, מיתקני השנאה או מיתוג לחשמל, מיתקן אחסון נפט, גז ודלק, דרך, מיתקני גז ומיתקני גט״ן כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 2|בסעיף 2 לחוק משק הגז הטבעי}}, אתרי כרייה וחציבה וחניון לעידוד השימוש בתחבורה הציבורית.
{{ח:תת|(ב3)}} ועדה מחוזית רשאית להכין תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, שהן בסמכות ועדה מחוזית, אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} התכנית חלה על כל שטח היישוב שהתכנית חלה בתחומו או על רוב שטחו של היישוב כאמור, או שהיא תכנית כוללנית;
{{ח:תתת|(2)}} התכנית חלה על יותר ממרחב תכנון מקומי אחד;
{{ח:תתת|(3)}} התכנית חלה על חלק ממרחב תכנון מקומי אחד ומתקיים לגביה אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוועדה המקומית של אותו מרחב תכנון נתנה את הסכמתה להכנת התכנית על ידי הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוועדה המחוזית הודיעה לוועדה המקומית על כוונתה להגיש תכנית, ככל שלא תוגש על ידה תכנית בשטח האמור בתוך פרק הזמן שנקבע לכך בהחלטת הוועדה המחוזית, והוועדה המקומית לא הגישה תכנית כאמור בתוך אותו פרק הזמן.
{{ח:תת|(ג)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית תדון בה הועדה המקומית, ורשאית היא להחליט על הפקדתה ועל אישורה של התכנית, עם או בלי שינויים, ואולם תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א1)}} – תדון ותחליט בה רק ועדה מקומית עצמאית, תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א2)}} – תדון ותחליט בה רק ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, ותכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ג)}} – תדון ותחליט בה רק ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, והכול ובלבד –
{{ח:תתת|(1)}} שלא תקבל הועדה המקומית החלטה על הפקדת תכנית, אלא אם כן הונחו לפניה חוות דעת בכתב של מהנדס הועדה המקומית ושל היועץ המשפטי שלה, ולפיהן התכנית המוצעת היא תכנית בסמכות הועדה המקומית, ובכלל זה אינה סותרת הוראות של תכנית כוללנית בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(ד)}}, לא מתקיים לגביה האמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ו) עד (ח)}}, ואישור התכנית לא יהיה בניגוד להוראות תכנית שכוחה יפה ממנה לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} שאם החליטה הועדה המקומית על הפקדת תכנית הכוללת הגדלת שטחים, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(3)}}, תשלח הודעה, במידת האפשר, לכל בעל רשום שאותם שטחים, או חלק מהם, הם במקרקעין שבבעלותו;
{{ח:תתת|(3)}} שלא תופקד ולא תאושר תכנית בסמכות הוועדה המקומית אלא אם כן מוסדות הציבור, השטחים הפתוחים והתשתיות הכלולים בשטח התכנית ובסביבתו נותנים מענה לצרכים הנובעים מהתכנית; לא תאשר הועדה המקומית תכנית, אלא אם כן חוות הדעת שהגיש מהנדס הוועדה המקומית לפי פסקה (4)(ה) קבעה כי מוסדות הציבור, השטחים הפתוחים והתשתיות כאמור נותנים מענה לצרכים הנובעים מהתכנית;
{{ח:תתת|(4)}} שלא תקבל הוועדה המקומית החלטה על הפקדת תכנית או על אישורה, אלא אם כן הונחה לפניה חוות דעת בכתב של מהנדס הוועדה, המתייחסת, בין השאר, לאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} עיקרי התכנית ומטרותיה;
{{ח:תתתת|(ב)}} עיקרי השינויים המבוקשים בתכנית לעומת המצב התכנוני הקיים;
{{ח:תתתת|(ג)}} היותה של התכנית ערוכה בהתאם להוראות לפי חוק זה ולדרישות מוסד התכנון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 85|בסעיף 85}};
{{ח:תתתת|(ד)}} מידת התאמתה של התכנית לתכניות גבוהות ממנה בסולם העדיפויות של תכניות כאמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ח|בסימן ח׳}}, החלות בתחום התכנית, לתכנית כוללנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ד)}}, ולהוראות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ו) עד (ח)}}, לתכניות כאמור שהועברו להערות הוועדות המחוזיות או להשגות הציבור או שהופקדו, לפי העניין וכן למגבלות אחרות, אם ישנן, החלות על אישור התכנית לפי כל דין;
{{ח:תתתת|(ה)}} קיומם של שטחים המיועדים לצורכי ציבור, ובכלל זה שטחים המיועדים למוסדות ציבור, של שטחים פתוחים ושל תשתיות בשטח התכנית ובסביבתו, ואם הם נותנים מענה ראוי לצרכים הנובעים מהתכנית, כאמור בפסקה (3);
{{ח:תתתת|(ו)}} אם התכנית כוללת אתר הכלול ברשימת האתרים לפי {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 12|סעיף 12 לתוספת הרביעית}} – גם פרטים בדבר השפעת התכנית על אתר כאמור;
{{ח:תתתת|(ז)}} כל עניין אחר הדרוש, לדעת מהנדס הוועדה, לצורך בחינת התכנית והחלטה בה;
{{ח:תתתת|(ח)}} המלצות מהנדס הוועדה לגבי התכנית המוצעת, לרבות השינויים הנדרשים בה לדעתו, ובכלל זה השינויים הנדרשים לצורך התאמתה לתכניות ולמגבלות כאמור בפסקת משנה (ד).
{{ח:תת|(ד)}} תכנית בסמכות הועדה המחוזית, ידונו בה הועדה המקומית והועדה המחוזית בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62}}, ורשאית הועדה המחוזית להחליט על הפקדתה ועל אישורה של התכנית, עם או בלי שינויים.

{{ח:סעיף|61ב|הודעה על הגשת תכנית בסמכות ועדה מקומית והגשת חוות דעת|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה לוועדה מקומית תכנית בסמכות ועדה מקומית, תשלח הוועדה הודעה על כך לחברי מוסד התכנון, לנציגים בעלי דעה מייעצת בוועדה המקומית, למתכנן המחוז וכן לגורמים אחרים שקבע שר הפנים; מתכנן המחוז יעביר את ההודעה לנציגי השרים בוועדה המחוזית; בהודעה יצוינו תחום התכנית ומטרותיה.
{{ח:תת|(ב)}} בלי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ג2)}}, כל אחד מנציגי השרים בוועדה המחוזית וכל אחד מהגורמים הנוספים שקבע שר הפנים לפי סעיף קטן (א), רשאים להגיש חוות דעת בכתב לוועדה המקומית; הוגשה חוות דעת כאמור, יוזמן מגיש חוות הדעת לדיון על הפקדת התכנית בוועדה המקומית או בוועדת משנה שלה ותינתן לו הזדמנות להשמיע את דעתו לפני קבלת החלטה.

{{ח:סעיף|62|תכנית בסמכות ועדה מחוזית|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה לועדה מקומית תכנית בסמכות ועדה מחוזית, תדון בה הועדה המקומית, ותעביר המלצותיה לועדה המחוזית, תוך ששים ימים מהיום שהתכנית הוגשה לה; המלצות הועדה המקומית יכול שיהיו להפקיד את התכנית הנדונה, עם או בלי שינויים, או לדחותה; הועדה המקומית תשלח העתק ההמלצה למגיש התכנית, תוך שבעה ימים מיום קבלת ההמלצה.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המחוזית תדון בתכנית שהועברה אליה לפי סעיף קטן (א) לאחר שעברה בדיקה מוקדמת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62ב|בסעיף 62ב}}; לא העבירה הועדה המקומית את המלצתה בתוך ששים הימים האמורים, תדון הועדה המחוזית בתכנית, אף ללא המלצת הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ג)}} מגיש התכנית רשאי להשיג בפני הועדה המחוזית על המלצה של הועדה המקומית, לדחות את התכנית או להפקידה בשינויים לפי סעיף זה, בתוך חמישה עשר ימים מיום שנמסרה לו המלצת הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ד)}} הועדה המחוזית תדון בהשגה שהוגשה ובתכנית והיא רשאית לקבל את ההשגה או לדחותה ולהפקיד את התכנית, בתנאים או בשינויים, או לדחות את התכנית.

{{ח:סעיף|62א|תכנית בסמכות ועדה מקומית|תיקון: תשנ״ה־3, תשנ״ח־2, תשס״ו־2, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ו, תשע״ו־5, תשע״ו־7, תשע״ו־9, תשע״ז־6, תשע״ז־7, תשע״ח, תשע״ח־3, תשע״ח־9, תשע״ח־13, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית מפורטת או תכנית מיתאר מקומית, הכוללת אך ורק אחד או יותר מהנושאים המפורטים להלן, היא תכנית בסמכות הועדה המקומית:
{{ח:תתת|(1)}} איחוד וחלוקה של מגרשים, כמשמעותם {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|בסימן ז׳}} וכן תכנית שהמגרשים הנכללים בה הם בבעלות אדם אחד והיא כוללת הוראות לחלוקתם, באופן שלו היו בבעלות של יותר מאדם אחד, היה ניתן לראות בה תכנית איחוד וחלוקה כמשמעותה {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|בסימן ז׳}}, והכול ובלבד שאין בתכנית שינוי בשטח הכולל של כל יעוד קרקע, למעט האמור בפסקאות (2) ו־(3);
{{ח:תתת|(2)}} הרחבת דרך בתוואי המאושר בתכנית בת תוקף, למעט דרך שאושרה בתכנית מיתאר ארצית (בפסקה זו – דרך בתוואי מאושר), וכן הארכת דרך בתוואי מאושר לצורך גישה למגרש סמוך או לצורך גישה לדרך סמוכה שאינה דרך שאושרה בתכנית מיתאר ארצית או בתכנית מיתאר מחוזית;
{{ח:תתת|(3)}} הגדלת שטחים שנקבעו בתכנית בת־תוקף לצורכי ציבור; בסעיף זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”צורכי ציבור“ – כל אחד מאלה: גנים, שטחי נופש וספורט, עתיקות, שטחי חניה, תחנות אוטובוס ורכבת שאינן תחנות קצה, שווקים, בתי קברות, מבנים לצורכי חינוך, רווחה, דת ותרבות, מוסדות קהילתיים, בתי חולים, מרפאות, מקלטים, מחסני חירום, תחנות משטרה ותחנות שירות לכיבוי אש, מיתקני תשתית מקומיים; שר הפנים רשאי לקבוע, בצו, צורכי ציבור נוספים כצורכי ציבור לעניין סעיף זה או לעניין סעיף קטן זה, ובלבד שאישר צרכים אלה כמטרה ציבורית לעניין {{ח:פנימי|סעיף 188|סעיף 188}};
{{ח:תתתת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו התכנון והבנייה (צורכי ציבור נוספים)|צו התכנון והבנייה (צורכי ציבור נוספים), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”מיתקני תשתית מקומיים“ – מיתקנים לייצור, להפקה, לאספקה, לאגירה, לטיפול ולהולכה של דלק, גז, נפט, חשמל, מים, ביוב או פסולת, למעט תחנת תדלוק, וכן מיתקני תקשורת, והכול אם הם מיועדים לשרת בעיקר את מרחב התכנון המקומי;
{{ח:תתת|(4)}} קביעת קו בניין או שינוי בקו בנין הקבוע בתכנית;
{{ח:תתת|(4א)}} קביעת גובהם של בניינים ומספר הקומות שמותר להקים בבניין, או שינוי הוראות בדבר גובהם של בניינים ומספר הקומות כאמור הקבועות בתכנית, והכול בלי לשנות את היקף השטח הכולל המותר לבנייה לפי תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת שאישרה הוועדה המחוזית (בסעיף זה – תכנית שאישרה הוועדה המחוזית);
{{ח:תתת|(5)}} שינוי של הוראות לפי תכנית בדבר בינוי או עיצוב אדריכליים;
{{ח:תתת|(6)}} שינוי חלוקת שטחי הבניה המותרים בתכנית אחת שהיא תכנית שאישרה הוועדה המחוזית, מבלי לשנות את סך כל השטח הכולל המותר לבנייה לפי התכנית האמורה ובתנאי שהשטח הכולל המותר לבניה, בכל יעוד קרקע, לא יגדל ביותר מ־50%;
{{ח:תתת|(7)}} קביעת גודל שטח מגרש שמותר להקים עליו בניין או שינוי הוראות בדבר גודל שטח מגרש כאמור הקבועות בתכנית, והכול בלי לשנות את היקף השטח הכולל המותר לבנייה לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתת|(8)}} הגדלת מספר יחידות הדיור, ללא הגדלת סך כל השטחים למטרות עיקריות;
{{ח:תתת|(9)}} כל ענין שניתן לבקשו כהקלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיף 147}}, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 151|סעיף 151}}; אין בהוראות פסקה זו כדי לפגוע בסמכות הועדה המקומית לתת הקלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיף 147}}, ואולם לא תאשר הועדה המקומית הקלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיף 147}}, אלא בכפוף להפחתה של הזכויות שנקבעו בתכנית שאושרה לפי פסקה זו; שר הפנים יקבע את דרכי הפרסום של הפקדת תכנית לפי פסקה זו;
{{ח:תתת|(10)}} שינוי ייעודה של קרקע מקרקע המיועדת לתעשייה, למסחר, לחקלאות, למשרדים, לאחסנה או לחניה, לקרקע המיועדת לתחנת תדלוק, ובלבד שאין בתכנית הגדלה של השטח הכולל המותר לבנייה באותה קרקע; תכנית לפי פסקה זו לא תתיר אלא את הקמתם של המיתקנים והבניינים הדרושים במישרין לצורכי הפעלת תחנת התדלוק, ולשימושים מסחריים ומתן שירותי רכב המיועדים לשרת את משתמשי התחנה, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לשימושים מסחריים ולשירותי רכב כאמור לא יעלה על 80 מ״ר; בפסקה זו, ”תחנת תדלוק“ – לרבות תחנה המיועדת לאספקת גז, חשמל וכל מקור אנרגיה אחר לצורך הנעת כלי רכב;
{{ח:תתת|(11)}} הוספת שימושים, במגרש המיועד בתכנית למגורים וששטחו אינו עולה על 2,500 מ״ר, למטרת משרדים או מלונאות, או למטרת מסחר בחזית בנין המיועד למגורים, והכל בלי לשנות את השטח הכולל המותר לבניה במגרש על פי התכנית, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבניה לצורך השימושים הנוספים לא יעלה על 25% מסך השטח הכולל המותר לבניה במגרש ושהוא נמצא ברשות עירונית שמספר תושביה עולה על 5,000 לפי נתונים שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;
{{ח:תתת|(11א)}} שינוי הייעוד של קרקע בתחום רשות עירונית, המיועדת בתכנית למסחר, למשרדים, לאחסנה או למלאכה, לקרקע המיועדת למלונאות או הוספת שימושים למטרת מלונאות בקרקע כאמור, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} השטח הכולל המותר לבנייה באותה קרקע על פי התכנית לא ישונה;
{{ח:תתת|(ב)}} הקביעה כאמור היא לעניין בניין שבנייתו הושלמה;
{{ח:תתת|(12)}} הרחבת שטחה של יחידת דיור שבנייתה הושלמה עשר שנים לפחות לפני תחילת התכנית, באופן שהשטח הכולל המותר לבניה באותה יחידת דיור לא יעלה על 140 מ״ר, ובלבד שתוספת השטח לא תשמש אלא להרחבת יחידת הדיור האמורה;
{{ח:תתת|(13)}} קביעת ייעוד או שינוי ייעוד של קרקע לאתר כהגדרתו {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 1|בסעיף 1 לתוספת הרביעית}} (בסעיף זה – אתר לשימור) וקביעה או שינוי של הוראות לשימוש, למעט קביעה או שינוי של ייעוד או הוראות כאמור בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית המייעצת קרקע לאתר לשימור;
{{ח:תתת|(14)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה במגרש המיועד למגורים בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בשיעור שלא יעלה על 20% מהשטח הכולל המותר לבנייה לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית, והוספת שימוש למסחר ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימוש למסחר לא יעלה על 25% מסך השטח הכולל המותר לבנייה לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית לאחר הגדלתו לפי פסקה זו, וכן קביעת הוראות לעניין חניה אף בסטייה מהוראות לפי חוק זה או מתכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת לעניין חניה; בתכנית לפי פסקה זו יתקיימו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} כל הקרקע הכלולה בתחום התכנית היא קרקע שהיא מקרקעי ישראל שלא מתקיים בה האמור בסעיף קטן (א1)(2)(ב)(2);
{{ח:תתתת|(ב)}} התכנית הוגשה בידי רשות מקרקעי ישראל או מי שהיא הסמיכה להגיש תכנית כאמור;
{{ח:תתתת|(ג)}} הוראות התכנית קובעות כי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} יחולו עליה;
{{ח:תתת|(15)}} הוספת שטחי שירות לשטחים למטרות עיקריות המותקים לבנייה במגרש לפי תכנית, ובלבד ששטחי השירות נועדו לשרת את השטחים למטרות עיקריות לפי התכנית והם יהיו בקומות תת־קרקעיות ובשטח שלא יעלה על שטח המגרש או על כפל שטח התכסית המותרת לבנייה במגרש על פי התכנית, לפי הגדול;
{{ח:תתת|(16)|(א)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, בתחום רשות עירונית –
{{ח:תתתתת|(1)}} במגרש המיועד לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית למגורים בבנייה רוויה ובמגרש המיועד לפי תכנית כאמור לבנייה שאינה למגורים – בשיעור שלא יעלה על 20% משטח המגרש או בשטח שלא יעלה על 500 מ״ר, לפי הקטן, בפסקה זו, ”בנייה רוויה“ – בנייה במגרש של ארבע יחידות דיור או יותר במבנה אחד בשתי קומות לפחות;
{{ח:תתתתת|(2)}} במגרש המיועד לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית למגורים בבנייה שאינה בנייה רוויה – בשיעור שלא יעלה על 7% משטח המגרש או בשטח שלא יעלה על 50 מ״ר, לפי הגדול, ובכל מקרה בשטח שלא יעלה על 175 מ״ר;
{{ח:תתתת|(ב)}} על אף הוראות פסקת משנה (א), הופקדה התכנית שאישרה הוועדה המחוזית לפני המועד האמור {{ח:פנימי|סעיף 151|בסעיף 151(ב)}}, וניתנה הקלה המאפשרת תוספת לשטח הכולל המותר לבנייה במגרש, או ניתנה הקלה המאפשרת תוספת לשטח הכולל המותר לבנייה במגרש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 151|בסעיף 151(ב2)}}, יופחתו משטח ההגדלה המותר לפי פסקת משנה (א) שטחי התוספות שאפשרו את ההקלות כאמור;
{{ח:תתת|(17)|(א)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, בתחום מועצה אזורית במחוז הצפון או במחוז הדרום, במגרש המיועד למגורים בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בשיעור שלא יעלה על 7% משטח המגרש או בשטח שלא יעלה על 50 מ״ר, לפי הגדול, ובכל מקרה בשטח שלא יעלה על 175 מ״ר;
{{ח:תתתת|(ב)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, בתחום מועצה אזורית שאינה במחוז הצפון או במחוז הדרום, במגרש המיועד למגורים לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בשיעור שלא יעלה על 7% משטח המגרש או בשטח שלא יעלה על 50 מ״ר, לפי הקטן, ובלבד שהשטח האמור ישמש אך ורק לצורך יחידות הדיור שמותר לבנות במגרש לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתת|(ג)}} שר הפנים רשאי לקבוע, בצו, מועצות אזוריות שאינן במחוז הצפון או במחוז הדרום, שיחולו עליהן הוראות פסקת משנה (א), לפי אמות מידה שיקבע לעניין זה; אמות המידה ייקבעו באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת ויתייחסו, בין השאר, למצבן החברי־כלכלי של מועצות אזוריות ולמידת הפגיעה שעלולה להיגרם לרשויות עירוניות סמוכות בשל החלת ההוראות כאמור; הוחלו הוראות פסקת משנה (א) על מועצה אזורית כאמור, לא תחול עליה הוראת פסקת משנה (ב);
{{ח:תתתת|(ד)}} על אף הוראות פסקאות משנה (א) עד (ג), הופקדה התכנית שאישרה הוועדה המחוזית לפני המועד האמור {{ח:פנימי|סעיף 151|בסעיף 151(ב)}}, וניתנה הקלה המאפשרת תוספת לשטח הכולל המותר לבנייה במגרש, או ניתנה הקלה המאפשרת תוספת לשטח הכולל המותר לבנייה במגרש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 151|בסעיף 151(ב2)}}, יופחתו משטח ההגדלה המותר לפי פסקאות משנה (א) עד (ג) שטחי התוספות שאפשרו ההקלות כאמור;
{{ח:תתת|(18)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה שנקבע בתכנית, במגרש המיועד לפי התכנית למיתקני תשתית מקומיים כהגדרתם בפסקה (3), אך ורק לצורך הקמת מיתקני התשתית האמורים;
{{ח:תתת|(19)}} קביעת הוראות לעניין הריסת בניינים, לעניין זכות מעבר או זכות להעברה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 63|בסעיף 63(8)}} ולעניין הפקעת קרקע הנדרשת לצורכי ציבור, והכול אם הדבר דרוש למימוש תכנית ולבנייה לפיה;
{{ח:תתת|(20)}} שינוי הייעוד של קרקע המיועדת לתעסוקה כהגדרתה בסעיף קטן (א1) (בפסקה זו – תעסוקה) לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית לקרקע המיועדת לצורכי ציבור, או הוספת שימוש במגרש המיועד לתעסוקה בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית לצורכי ציבור, ובלבד שלאחר שינוי הייעוד או הוספת השימוש כאמור, השטח הכולל המותר לבנייה שנותר בייעוד תעסוקה במגרש לא יפחת מ־70% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש שיועד לתעסוקה לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית; בפסקה זו, ”צורכי ציבור“ – כהגדרתם בפסקה (3), אך במתחם שמותרים בו שימושי קרקע לתעשייה, תעשייה עתירת ידע או מלאכה (בפסקה זו – תעשייה) – למעט מבנים לצורכי חינוך, רווחה, דת ותרבות, מוסדות קהילתיים, בתי חולים מרפאות שטחי נופש וספורט; ואולם אם לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית מותרים במגרש שימושים נוספים על שימושי קרקע לתעשייה ניתן לשנות ייעוד או להוסיף שימוש כאמור בפסקה זו, לכל צורכי הציבור כהגדרתם בפסקה (3), לאחר שנשקלו, בין השאר, המפגעים והסיכונים הסביבתיים והבריאותיים הנגרמים עקב שימושי קרקע לתעשייה והשפעת שינוי הייעוד או הוספת השימוש על אפשרויות הניצול של המתחם וסביבתו לשימושי התעשייה המותרים במתחם;
{{ח:תתת|(21)}} ␚תכנית מפורטת להגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, במגרש המיועד למגורים, שבו מצוי מבנה מגורים שניתן היתר לבנייתו לפני יום ה־1.1.80 (בסעיף זה – מבנה הטעון חיזוק מפני רעידות אדמה או מבנה הטעון חיזוק), שנקבע בה כי לא ניתן לממשה אלא בדרך של הריסת המבנה ובנייתו מחדש ובלבד שמתקיימים כל התנאים הבאים:␚
{{ח:תתתת|(א)}} השטח הכולל המותר לבנייה במגרש, לפי כל תכנית, לאחר הגדלתו לפי פסקה זו, לא יעלה על סך כל השטחים כמפורט להלן:
{{ח:תתתתת|(1)}} 350% מסך שטחי הבנייה הקיימים כדין מעל פני הקרקע במבנה טעון החיזוק; לעניין חישוב השטחים כאמור, לא יובאו בחשבון תוספות בנייה למבנה, שניתן היתר לבנייתן אחרי יום כ״ג טבת תש״ס (1 בינואר 2000); שטח הבנייה לפי פסקה זו, יכלול שטח בניה לצורך מרחב מוגן דירתי;
{{ח:תתתתת|(2)}} שטחי שירות לשטחים למטרות עיקריות המותרים לבנייה במגרש לפי תכנית, ובלבד ששטחי השירות נועדו לשרת את השטחים למטרות עיקריות לפי התכנית והם יהיו בקומות תת־קרקעיות ובשטח שלא יעלה על פי שלוש משטח המגרש;
{{ח:תתתת|(ב)}} בתכנית לפי פסקה זו, ניתן להוסיף שימושים נוספים לצורכי ציבור במגרש וכן הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים כאמור וזאת בנוסף על שטחי הבנייה האמורים בפסקה משנה (א), ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים כאמור, לא יעלה על 15% מסך השטח הכולל המותר לבנייה במגרש מעל פני הקרקע; בפסקת משנה זו, ”צורכי ציבור“ – צורכי חינוך, רווחה, דת ותרבות, מוסדות קהילתיים, מרפאות, שטחי חניה, מקלטים, מחסני חירום ומיתקני תשתית מקומיים;
{{ח:תתתת|(ג)}} המבנה הטעון חיזוק, הינו בן שתי קומות מעל פני הקרקע לפחות וקיימות בו שתי יחידות דיור לפחות, כדין; לעניין זה, תובא בחשבון קומת עמודים, אך לא תובא בחשבון קומה חלקית עליונה אם שטחה אינו לפחות מחצית משטחה של קומה ממוצעת בבניין; בסעיף זה, ”שטחה של קומה ממוצעת“ – שטח הבנייה הקיים כדין בכלל הבניין הטעון חיזוק, מעל הקרקע, לחלק למספר הקומות שבו, מעל הקרקע;
{{ח:תתתת|(ד)}} לא תותר הקמתו של בנין רב קומות כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 158טו1|בסעיף 158טו1(א)}}, לפי כל תכנית;
{{ח:תתתת|(ה)}} בתכנית לפי פסקה זו ניתן לקבוע הוראות לעניין חניה אף בסטייה מהוראות לפי חוק זה או מתכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת לעניין חניה;
{{ח:תתתת|(ו)}} הוראות פסקה זו לא יחולו, אם במבנה הטעון חיזוק בוצעו עבודות לפי תכנית החיזוק או לפי תכנית שהוכנה מכוחה של תכנית החיזוק;
{{ח:תתתת|(ז)}} הוראות פסקה זו לא יחולו, אם במועד הגשת התכנית לפי פסקה זו, חלה על המגרש תכנית מפורטת שהוכנה על פי הוראות תכנית החיזוק;
{{ח:תתתת|(ח)}} הוראות פסקה זו לא יחולו על מגרש או בנין שנקבע כאתר לשימור;
{{ח:תתתת|(ט)|(1)}} על אף האמור בחוק זה, לגבי תכנית שהוגשה לוועדה המקומית הכוללת הוראות לפי פסקה זו, רשאי שר הפנים לקבוע בתקנות, הוראות לפיהן יראו בהחלטת הוועדה המקומית לאשר תכנית כאמור, גם כהחלטה על מתן היתר לפיה;
{{ח:תתתתת|(2)}} שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות כאמור בפסקת משנה (א), סייגים, תנאים והוראות נוספות לעניין פסקת משנה זו, ובכלל זה, פקיעת תוקף ההחלטה למתן היתר, סדרי נוהל, מסמכים הנדרשים לשם החלטה כאמור, המועדים הנוגעים לעניין והוראות לעניין תשלום אגרות למתן היתר; ורשאי הוא לקבוע כי בתכנית שיחולו עליה הוראות פסקת משנה זו, יקבעו הוראות לעניין פקיעת תוקפה עם פקיעת תוקף ההחלטה למתן היתר;
{{ח:תתתתת|(3)}} הוראות פסקה משנה (1), יחולו על תכניות שיוגשו לוועדה המקומית לאחר תחילתן של תקנות שיותקנו לפי פסקה משנה (1) כאמור;
{{ח:תתת|(י)|(1)}} לא הוגשה לוועדה המחוזית תכנית כוללת להתחדשות עירונית החלה על שטח מרחב התכנון של ועדה מקומית עד תום שלוש שנים ממועד תחילתו של חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 128), תשפ״א–2020 (בסעיף קטן זה – המועד הקובע), לא יחולו הוראות פסקה זו, לעניין הוועדה האמורה, מהמועד הקובע עד להגשת תכנית כוללת כאמור;
{{ח:תתתת|(2)}} שר הפנים רשאי לדחות את המועד הקובע לתקופות שלא יעלו יחד על שנתיים אם מצא כי הדחייה נדרשת לשם השלמת הפעולות להגשת התכנית כאמור בפסקת משנה (א); החליט שר הפנים כאמור, תפורסם הודעה על כך ברשומות ובאתר האינטרנט של מינהל התכנון;
{{ח:תתתת|(3)}} על אף הוראות פסקת משנה (1), לא הוגשה לוועדה המחוזית תכנית כוללת להתחדשות עירונית החלה על שטח מרחב התכנון עד למועד הקובע, אך הוגשה תכנית כאמור החלה על שכונה שלמה, לא יפקעו הסמכויות של הוועדה המקומית לפי פסקה זו לגבי תחומה של אותה שכונה; בפסקה זו – ”שכונה“ – כפי שתחליט הוועדה המחוזית לעניין זה;
{{ח:תתתת|(4)}} לעניין פסקת משנה זו, הוגשה תכנית כללית להתחדשות עירונית ונדחתה על ידי הועדה המחוזית, יראו אותה ממועד הדחייה כאילו לא הוגשה;
{{ח:תתתת|(5)}} החליטה ועדה מקומית על הפקדת תכנית לפי פסקה זו, לפני המועד הקובע, תמשיך ותהיה נתונה לה הסמכות לעניין אותה תכנית;
{{ח:תתתת|(6)}} אושרה תכנית כוללת להתחדשות עירונית כאמור, רשאית הוועדה המקומית לאשר תכנית לפי פסקה זו ובלבד שהיא אינה סותרת את הוראות התכנית הכוללת להתחדשות עירונית כאמור;
{{ח:תתת}} בפסקה זו – ”תכנית כוללת להתחדשות עירונית“ – כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 64|בסעיף 64(ב)}}.
{{ח:תתת|(22)}} תכנית מפורטת להגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, במגרש המיועד למגורים, שבו מצוי מבנה הטעון חיזוק מפני רעידות אדמה, ובלבד שמתקיימים כל התנאים הבאים:
{{ח:תתתת|(א)}} הוועדה המקומית מצאה, לפי חוות דעת בכתב של מהנדס הוועדה המקומית, כי יש מקום ועדיפות לקדם במגרש תכנית לפי פסקה זו ולא תכנית לפי פסקה (21) וזאת בהתחשב, בין השאר, בהתחשב במצבו של המבנה, גילו, מאפייניו ומאפייני סביבתו;
{{ח:תתתת|(ב)}} השטח הכולל המותר לבנייה במגרש, לפי כל תכנית, מעל הקרקע, לאחר הגדלתו לפי פסקה זו, לא יעלה על 200% מסך כל שטחי הבנייה הקיימים כדין מעל פני הקרקע במבנה הטעון חיזוק; לעניין חישוב השטחים כאמור, לא יובאו בחשבון תוספות בנייה למבנה, שניתן היתר לבנייתם אחרי יום כ״ג טבת תש״ס (1 בינואר 2000); שטח הבנייה לפי פסקה זו, יכלול שטח בניה לצורך מרחב מוגן דירתי, כאמור בפסקת משנה (ג);
{{ח:תתתת|(ג)}} יקבע בתכנית מרחב מוגן דירתי לכל יחידת דיור, בשטח שלא יפחת מהשטח שקבע שר הביטחון לפי {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|חוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}}, אלא אם כן התקבל אישור הרשות המוסמכת כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|בחוק האמור}}, לפתרון מיגון חלופי או פטור, בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|החוק האמור}};
{{ח:תתתת|(ד)}} אם קיימת בבניין הטעון חיזוק, קומת עמודים מלאה או חלקית, תיתן הועדה המקומית את דעתה, האם לקבוע בהוראות התכנית כי תנאי למימוש שטחי הבנייה מכוחה, יהיה סגירת קומת העמודים, כולה או חלקה, לשם עמידות המבנה מפני רעידות אדמה. שטחי הבנייה בקומה זו, ככל שנקבעו, יכללו בשטחי הבנייה כאמור בפסקה (ב);
{{ח:תתתת|(ה)}} בתכנית לפי פסקה זו, ניתן להוסיף שימושים נוספים לצורכי ציבור במגרש וכן הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים כאמור וזאת בנוסף על שטחי הבנייה האמורים בפסקה משנה (ב), ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים כאמור, לא יעלה על 10% מסך השטח הכולל המותר לבנייה במגרש מעל פני הקרקע; בפסקת משנה זו, ”צורכי ציבור“ – גן ילדים, מרפאה או מבנה לצורכי דת;
{{ח:תתתת|(ו)}} יקבע בתכנית כי לא ניתן יהיה לממש את תוספת שטחי הבנייה או השימושים הנוספים לפי פסקה זו, אלא בכפוף לחיזוק המבנה כולו לפי ת״י 413; בסעיף קטן זה – ”ת״י 413“ – ת״י 413 חלק 3, תכן לעמידות ברעידות אדמה: הערכה ושיפור של עמידות מבנים קיימים ברעידת אדמה;
{{ח:תתתת|(ז)}} הוראות פסקה (21)(ג) עד (י), יחולו גם על תכנית לפי פסקה זו;
{{ח:תתתת|(ח)|(1)}} לא יינתן היתר לפי תכנית שאושרה לפי פסקה זו, אלא אם מהנדס הוועדה המקומית אישר בכתב כי עם השלמת ביצוע העבודות לפי ההיתר, המבנה יהיה עמיד מפני רעידות אדמה בהתאם לת״י 413;
{{ח:תתתתת|(2)}} לא יינתן אישור מאת הרשות המאשרת שהבנייה הושלמה בהתאם להיתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}}, לבנין שבוצעו בו עבודות מכוחה של תכנית שאושרה לפי פסקה זו, אלא אם כן מהנדס הוועדה המקומית אישר בכתב כי הבניין עומד בת״י 413;
{{ח:תתתתת|(3)}} הוראות פסקאות משנה (א) ו־(ב) לא יחולו אם העבודות לפי ההיתר נקבעו טעונות בקרת תכן ובקרת ביצוע במכון בקרה;
{{ח:תתת|(23)}} קביעת הוראות לעניין הקניית חלק ציבורי לרשות מקומית בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1 לפרק ג׳}}, בחלק ציבורי שקבעה ועדה מקומית בתכנית לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(א1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), תכנית בסמכות ועדה מקומית, לעניין ועדה מקומית עצמאית, יכול שתהיה גם תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת הכוללת אחד או יותר מהנושאים האלה:
{{ח:תתת|(1)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה למגורים במגרש המיועד למגורים בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בתחום רשות עירונית, ובלבד שחלפו חמש שנים לפחות מיום תחילת התכנית האמורה ושהשטח הכולל המותר לבנייה למגורים לא יגדל ביותר מהשיעור או מהשטח המפורט בפסקאות משנה (א) עד (ג), לפי הגדול:
{{ח:תתתת|(א)}} שיעור כמפורט להלן, לפי העניין:
{{ח:תתתתת|(1)}} אם מספר הקומות בבניין שניתן להקים במגרש מעל פני הקרקע, לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית, אינו עולה על שתיים – 100% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתתת|(2)}} אם מספר הקומות בבניין שניתן להקים במגרש מעל פני הקרקע, לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית, עולה על שתיים ואינו עולה על תשע – 60% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתתת|(3)}} אם מספר הקומות בבניין שניתן להקים במגרש מעל פני הקרקע, לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית, עולה על תשע – 30% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתת|(ב)}} שטח השווה למכפלת השטח הממוצע של יחידת דיור שמותר להקים במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית במספר השווה ל־20% ממספר יחידות הדיור שמותר להקים על המגרש על פי התכנית האמורה;
{{ח:תתתת|(ג)}} 15% משטח המגרש;
{{ח:תתת|(2)|(א)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה למגורים במגרש המיועד למגורים בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, וכן קביעת הוראות לעניין חניה אף בסטייה מהוראות לפי חוק זה או מתכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת לעניין חניה, בתחום רשות עירונית, בקרקע שמתקיים בה האמור בפסקת משנה (ב), ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה למגורים לא יוגדל ביותר מ־25% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי תכנית (בפסקה זו – תוספת השטח), שנקבע בתכנית כי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} יחולו על תוספת השטח ושמתקיימות הוראות {{ח:פנימי|סעיף 63ג|סעיף 63ג}};
{{ח:תתתת|(ב)}} תכנית לפי פסקה זו תחול על קרקע שמתקיים בה אחד מאלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} קרקע שאינה מקרקעי ישראל;
{{ח:תתתתת|(2)}} קרקע שהיא מקרקעי ישראל והיא קרקע עירונית כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק מקרקעי ישראל|בחוק מקרקעי ישראל, התש״ך–1960}}, שהוחכרה לדורות לפי הסכם עם רשות מקרקעי ישראל, ובלבד שהתקיים בה אחד מאלה:
{{ח:תתתתתת|(א)}} ההסכם עם רשות מקרקעי ישראל נערך לפני יום י״א באב התשס״ט (1 באוגוסט 2009);
{{ח:תתתתתת|(ב)}} ההסכם עם רשות מקרקעי ישראל נערך מיום י״א באב התשס״ט (1 באוגוסט 2009) ולפני יום ה׳ באב התשע״ד (1 באוגוסט 2014), וחלפו לפחות שלוש שנים מתום התקופה האמורה;
{{ח:תתתתתת|(ג)}} ההסכם עם רשות מקרקעי ישראל נערך מיום ה׳ באב התשע״ד (1 באוגוסט 2014), וחלפו לפחות שנתיים מיום עריכתו;
{{ח:תתת|(3)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לתעסוקה או למלונאות במגרש שיועד לתעסוקה או למלונאות, בהתאמה, בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בתחום רשות עירונית, ובלבד שחלפו חמש שנים לפחות מיום תחילת התכנית האמורה ומתקיים המפורט להלן:
{{ח:תתתת|(א)}} השטח הכולל המותר לבנייה לתעסוקה או למלונאות, לפי העניין, באותו מגרש לא יגדל ביותר מ־40% מהשטח הכולל המותר לבנייה לתעסוקה או למלונאות במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתתת|(ב)}} לעניין מגרש המיועד לתעסוקה – נוסף על הוראות פסקת משנה (א) – השטח הכולל המותר לבנייה במגרש, לאחר הגדלתו, לא יעלה על 350% משטח המגרש;
{{ח:תתת}} בסעיף קטן זה, ”תעסוקה“ – אחד משימושי קרקע אלה: תעשייה, תעשייה עתירת ידע, מלאכה, משרדים או מרפאות;
{{ח:תתת|(4)}} הוספת שטחי שירות לשטחים למטרות עיקריות המותרים לבנייה במגרש, לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בהיקף שלא יעלה על 30% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי התכנית האמורה, ובלבד ששטחי השירות כאמור נועדו לשרת את השטחים למטרות עיקריות לפי התכנית; הוראות פסקה זו לא יחולו לעניין מגרש שהשטח הכולל המותר לבנייה בו הוגדל לפי פסקאות (1) או (3);
{{ח:תתת|(5)}} הגדלת שטחים שנקבעו בתכנית לצורכי ציבור, גם אם יש בכך כדי להקטין שטחים אחרים לצורכי ציבור; לעניין פסקה זו, יקראו את הוראת סעיף קטן (א)(1) כך שאחרי ”ו־(3)“ יבוא ”או בסעיף קטן (א1)(5)“;
{{ח:תתת|(6)}} הוספת שימושים לצורכי ציבור במגרש המיועד לצורכי ציבור וכן הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורכי ציבור במגרש המיועד לצורכי ציבור;
{{ח:תתת|(7)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לחניון ציבורי במגרש המיועד לחניון ציבורי;
{{ח:תתת|(8)}} הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורך בנייה בקומות תת־קרקעיות, בתחום רשות עירונית;
{{ח:תתת|(9)}} שינוי הייעוד של קרקע המיועדת לאחד מהשימושים המנויים בהגדרה ”תעסוקה“ שבפסקה (3) (בפסקה זו – שימושי תעסוקה) בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, לשימוש אחר משימושי התעסוקה או למלונאות וכן הוספת שימושי תעסוקה בקרקע כאמור, ובלבד שלגבי קרקע כאמור בתחום מועצה אזורית יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} לא ישונה ייעוד של קרקע למשרדים ולא ייווסף שימוש כאמור, אלא אם כן הדבר נדרש לצורך מתן שירותים לשימושי התעסוקה האחרים הקבועים בתכנית;
{{ח:תתתת|(ב)}} לא ישונה ייעוד של קרקע לתעשייה עתירה ידע ולא ייווסף שימוש כאמור;
{{ח:תתת|(10)}} הוספת שימוש במגרש המיועד לתעסוקה בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בתחום רשות עירונית, למסחר הנלווה לתעסוקה, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימוש האמור לא יעלה על 10% מהשטח הכולל המותר לבנייה באותו מגרש;
{{ח:תתת|(11)}} הוספת שימושים שאינם לצורכי ציבור והגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים כאמור (בפסקה זו – השימושים הנוספים), במגרש המיועד למבני ציבור, שהוא מקרקעי ישראל או שהוא בבעלות רשות מקומית, בכפוף להוראות אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוספת השימושים והגדלת השטח כאמור יהיו מותנות במימוש בניית מבני הציבור שטרם נבנו באותו מגרש בעת אישור התכנית לפי פסקה זו;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוספת השימושים במסגרת השטח הכולל המותר לבנייה למבני הציבור במגרש, או הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לצורך השימושים הנוספים לא יעלו על 20% מסך השטח הכולל המותר לבנייה למבני הציבור במגרש;
{{ח:תתתת|(ג)}} לא יהיה ניתן לממש בנייה או הוספת שימושים כאמור בשטח העולה על 20% משטח מבני הציבור שבנייתם מומשה במגרש לאחר אישור התכנית לפי פסקה זו;
{{ח:תתתת|(ד)}} היה המגרש בתחום מועצה אזורית יחולו לגביו הוראות פסקה זו רק אם שטחו אינו עולה על 3,000 מ״ר;
{{ח:תתת|(12)}} הוספת שימושים והגדלת השטח הכולל המותר לבנייה, במגרש שאינו מיועד למבני ציבור בתכנית, בכפוף להוראות אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוספת השימושים והגדלת השטח כאמור יהיו מותנות במימוש יעדים ציבוריים בתחום המגרש או במגרש גובל; בפסקה זו, ”יעדים ציבוריים“ – חיזוק בניין קיים מפני רעידות אדמה, או מיגונו לצורכי ביטחון, שימור אתר לשימור, פיתוח שטח פרטי פתוח בתחום המגרש תוך קביעה בתכנית של זכות הנאה לציבור לשימוש בו, וכל יעד ציבורי אחר שאישר שר הפנים לעניין זה;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוספת השימושים במסגרת הגדלת השטח המותר לבנייה או הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה לא יעלו על 15% מסך השטח הכולל המותר לבנייה במגרש ובלבד שהיקף ההגדלה או השימושים הנוספים כאמור, יהיה ביחס סביר להיקף היעדים הציבוריים;
{{ח:תתתת|(ג)}} לא יהיה ניתן לממש בנייה או תוספת שימושים כאמור, אלא בכפוף למימוש היעדים הציבוריים;
{{ח:תתתת|(ד)}} היה המגרש בתחום מועצה אזורית יחולו לגביו הוראות פסקה זו רק אם שטחו אינו עולה על 3,000 מ״ר;
{{ח:תתתת|(ה)}} אושרה בתכנית קודמת הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה או הוספת שימושים לפי פסקה זו, יופחת משטח ההגדלה או משטח השימושים הנוספים המותרים לפי פסקה זו שטח ההגדלה שהוסיפה התכנית הקודמת או השטח שאושר לשימושים נוספים לפי התכנית הקודמת.
{{ח:תתת|(13)}} הוספת שימוש לגן ילדים, לרבות מעון יום לגיל הרך, במגרש המיועד למגורים לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית;
{{ח:תתת|(14)}} הוספת שימוש במגרש המיועד לתעסוקה או למסחר, למעט במתחם שמותרים בו שימושי קרקע לתעשייה, תעשייה עתירת ידע או מלאכה (בפסקה זו – תעשייה), כמפורט להלן:
{{ח:תתתת|(א)}} בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית, בתחום רשות עירונית – לכל אחד מהשימושים המפורטים בפסקאות משנה (1) עד (3) שלהלן, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לאותם שימושים, במצטבר, לא יעלה על 30% מהשטח הכולל המותר לבנייה לתעסוקה או למסחר במגרש לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית; ואולם אם לפי התכנית שאישרה הוועדה המחוזית מותרים במגרש שימושים נוספים על שימושי קרקע לתעשייה, ניתן להוסיף שימוש כאמור בפסקת משנה זו, לאחר שנשקלו, בין השאר, המפגעים והסיכונים הסביבתיים והבריאותיים הנגרמים עקב שימושי קרקע לתעשייה והשפעת הוספת השימוש על אפשרויות הניצול של המתחם וסביבתו לשימושי התעשייה המותרים במתחם:
{{ח:תתתתת|(1)}} בית דיור מוגן כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הדיור המוגן|בחוק הדיור המוגן, התשע״ב–2012}};
{{ח:תתתתת|(2)}} דיור בהישג יד כהגדרתו {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}} שנקבע בתכנית כי יחולו עליו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} והתקיימו לגביו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 63ג|סעיף 63ג}};
{{ח:תתתתת|(3)}} מעונות לתלמידים הלומדים במוסד מוכר להשכלה גבוהה כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המועצה להשכלה גבוהה|בחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי״ח–1958}}, שנקבע בתכנית כי הן יושכרו רק לתלמידים כאמור שנבחרו על ידי מוסד הלימודים שבו הם לומדים לפי אמות מידה שפורסמו ברבים;
{{ח:תתתת|(ב)}} בכל תכנית – לגן ילדים, לרבות מעון יום לגיל הרך, ואולם אם לפי התכנית כאמור מותרים במגרש שימושים נוספים על שימושי קרקע לתעשייה, ניתן להוסיף שימוש כאמור לאחר שנשקלו, בין השאר, השיקולים המפורטים בפסקת משנה (א).
{{ח:תת|(א2)}} בלי לגרוע מסעיפים קטנים (א) ו־(א1), תכנית בסמכות ועדה מקומית לעניין ועדה מקומית עצמאית מיוחדת יכול שתהיה גם תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת שהיא אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית לפינוי ובינוי במתחם פינוי ובינוי, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}} או במתחם שהוועדה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|בסעיף 15(א) לחוק האמור}} נתנה לגביו החלטה מקדמית ולפיה בהתקיים התנאים שנקבעו לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|סעיף 15(ב) לחוק האמור}} בכוונתה להמליץ לשר הבינוי והשיכון להכריז עליו כעל מתחם פינוי ובינוי במסלול מיסוי (בסעיף זה – החלטה מקדמית);
{{ח:תתת|(2)}} תכנית במתחם להתחדשות עירונית; בפסקה זו, ”מתחם להתחדשות עירונית“ – אזור בשטח המיועד לבינוי לפי תכנית, שקבעה הוועדה המחוזית לעניין זה.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), אישרה הוועדה המחוזית תכנית מיתאר מקומית ומתקיים בה המפורט להלן (בחוק זה – תכנית כוללנית), יראו כתכנית בסמכות ועדה מקומית, לעניין ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת החלה בשטח שעליו חלה התכנית הכוללנית, שמתקיים בה האמור בסעיף קטן (ד), ולא יחולו לעניין אותה ועדה מקומית הוראות סעיפים קטנים (א1) ו־(א2) למעט סעיף קטן (א1)(2), ובלבד שאם התכנית הכוללנית אושרה לפני יום י״ט בסיוון התשס״ו (15 ביוני 2006), ביום ההחלטה של הוועדה המקומית על הפקדת התכנית האמורה טרם חלפו עשרים שנים מיום אישורה של התכנית הכוללנית:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(2)}} התכנית שאישרה הוועדה המחוזית חלה על אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} כל שטח מרחב התכנון המקומי;
{{ח:תתתת|(ב)}} כל שטח היישוב שהתכנית חלה בתחומו;
{{ח:תתתת|(ג)}} חלק משמעותי ממרחב התכנון או משטח היישוב כאמור בפסקת משנה (א) או (ב); לענין זה, ”חלק משמעותי“ – כפי שתחליט הועדה המחוזית;
{{ח:תתתת|(ד)}} כל שטחו של מתחם פינוי ובינוי שהוכרז בצו לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 14|סעיף 14}} {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|או 15 לחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}} או מתחם שהוועדה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|בסעיף 15(א) לחוק האמור}} נתנה לגביו החלטה מקדמית;
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(4)}} התכנית שאישרה הוועדה המחוזית כוללת, לפחות, את כל הענינים כמפורט להלן:
{{ח:תתתת|(א)}} ייעודי הקרקע בתחומה ושימושי הקרקע המותרים בכל אחד מהייעודים;
{{ח:תתתת|(ב)}} קביעת שטחי קרקע המיועדים לשטחים פתוחים ולצורכי ציבור, או קביעת הנחיות בדבר שטחים שיש לייעד לצרכים אלה, ביחס לייעודי הקרקע השונים שנקבעו בה; לעניין פסקה זו, ”צורכי ציבור“ – כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188(ב)}};
{{ח:תתתת|(ג)}} קביעת השטח הכולל המותר לבניה בכל ייעוד או בכלל הייעודים, גם בלא קביעת זכויות בניה בכל מגרש או במגרש כלשהו;
{{ח:תתתת|(ד)}} הנחיות בדבר שטחי קרקע שיש ליעד לתחבורה, לחניה, לביוב ולתשתיות, ביחס לייעודי הקרקע השונים שנקבעו בה, לרבות התוויית הדרכים העיקריות בתחומה;
{{ח:תתתת|(ה)}} הנחיות לענין גובה הבנינים;
{{ח:תתת|(5)}} בתכנית שאישרה הוועדה המחוזית לא נקבעו הוראות בעניינים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ז)}} לגבי מגרשים מסוימים, אלא אם כן ביקשה הוועדה המקומית שייקבעו בתכנית הוראות בעניינים כאמור לגבי מגרשים המיועדים לצורכי ציבור כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188(ב)}} או למיתקני תשתית מקומיים.
{{ח:תת|(ד)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית החלה בשטח שחלה עליו תכנית כוללנית לא תסתור את התכנית הכוללנית, ואולם ועדה מקומית תהיה מוסמכת לכלול בתכנית כאמור, על אף האמור בתכנית הכוללנית, עניינים המפורטים בסעיף קטן (א1)(2), וכן בסעיף קטן (א) למעט פסקאות (4א), (6), (8), (16), ו־␛(17) ו־(22) שבו.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} לא הוגשה לוועדה המחוזית תכנית כוללנית החלה על מרבית שטח מרחב התכנון של ועדה מקומית עד תום חמש שנים מיום שהוסמכה לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א}} (בסעיף קטן זה – המועד הקובע), לא יחולו הוראות סעיפים קטנים (א1) ו־(א2), לעניין הוועדה האמורה מהמועד הקובע עד להגשת תכנית כוללנית כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} הפקידה הוועדה המקומית כאמור בפסקה (1), לפני המועד הקובע, תכנית בסמכות ועדה מקומית עצמאית או תכנית בסמכות ועדה מקומית עצמאית מיוחדת לפי הוראות סעיפים קטנים (א1) או (א2), תמשיך לחול הסמכות האמורה לעניין אותה תכנית;
{{ח:תתת|(3)}} שר הפנים רשאי לדחות את המועד הקובע לתקופות שלא יעלו יחד על שנתיים אם מצא כי הדחייה נדרשת לשם השלמת הפעולות להגשת התכנית הכוללנית; החליט שר הפנים כאמור, תפורסם הודעה על כך ברשומות ובאתר האינטרנט של משרד הפנים;
{{ח:תתת|(4)}} לעניין סעיף קטן זה, הוגשה תכנית כוללנית ונדחתה על ידי הוועדה המחוזית, יראו אותה ממועד הדחייה כאילו לא הוגשה;
{{ח:תתת|(5)}} על אף הוראות פסקה (1), לא הוגשה לוועדה המחוזית תכנית כוללנית החלה על מרבית שטחו של מרחב תכנון {{ח:פנימי|סעיף 19|שסעיף 19}} חל עליו עד המועד הקובע, אך הוגשה תכנית כאמור עד המועד הקובע החלה על רוב שטחה של רשות מרחבית באותו מרחב תכנון שהתכנית חלה בתחומה, לא יפקעו הסמכויות של הוועדה המקומית לפי סעיפים קטנים (א1) ו־(א2), לגבי תחומה של אותה רשות מרחבית;
{{ח:תתת|(6)}} פקעו הסמכויות של ועדה מקומית לפי סעיף קטן זה, כולן או חלקן, תפורסם הודעה על כך באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ו)}} על אף הוראות סעיפים קטנים (א) עד (ה), תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת שמתקיים לגביה אחד מאלה במועד שהוגשה, לא יראו אותה כתכנית בסמכות ועדה מקומית:
{{ח:תתת|(1)}} היא תכנית למיתקן ביטחוני כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 159|בסעיף 159}}, או שבתחומה נכלל מיתקן ביטחוני כאמור, אלא אם כן התכנית חלה על כל שטח מרחב התכנון המקומי, על כל תחומה של רשות מקומית או כל שטחו של יישוב, ונקבע בה כי הוראותיה אינן חלות על המיתקן הביטחוני;
{{ח:תתת|(2)}} בתחום התכנית נכלל שטח שנסגר בצו שהוצא לפי {{ח:חיצוני|תקנות ההגנה (שעת חירום)#סעיף 125|תקנה 125 לתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945}}; שר הביטחון או נציגו יודיע למוסדות התכנון הנוגעים בדבר על הוצאת צו כאמור בצירוף תשריט השטח שעליו הוא חל, אלא אם כן טעמים של ביטחון המדינה מצדיקים אי־מתן ההודעה כאמור;
{{ח:תתת|(3)}} בתחום התכנית נכלל שטח שהוועדה למיתקנים ביטחוניים החליטה להטיל בו מגבלות לפי {{ח:פנימי|סעיף 160|סעיף 160(3א)}}, אלא אם כן התכנית תואמת את המגבלות שהוטלו כאמור או שהוועדה למיתקנים ביטחוניים נתנה את הסכמתה להוראות התכנית החורגות מהמגבלות האמורות;
{{ח:תתת|(4)}} בתחום התכנית נכלל שטח ששר הביטחון הודיע, בתעודה בחתימת ידו, לוועדה למיתקנים ביטחוניים, לאחר התייעצות עמה, כי הוא שטח שיש לגביו אינטרס ביטחוני והתכנית אינה תואמת את ההוראות שקבע לעניין שטח זה, אלא אם כן הוועדה למיתקנים ביטחוניים נתנה את הסכמתה להוראות התכנית; שר הביטחון או נציגו יודיע למוסדות התכנון הנוגעים בדבר על החלטות כאמור, אלא אם כן טעמים של ביטחון המדינה מצדיקים אי־מתן הודעה כאמור.
{{ח:תת|(ז)}} על אף האמור בסעיף זה, תכנית שהיא אחת מהתכניות המפורטות להלן, רשאים משרד ממשלתי, רשות שהוקמה לפי חוק, חברה ממשלתית שעיקר עיסוקה בפיתוח מבנים ותשתיות או מגיש תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 61א|בסעיף 61א(ב2)}} להגישה לוועדה המחוזית ולא יראו אותה, אם הוגשה כאמור, כתכנית בסמכות ועדה מקומית:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית המייעדת שטח לצורכי ציבור כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188(ב)}}, לדרך או לתשתית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 61א|בסעיף 61א(ב2)}}, לרבות תכנית דרך;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית המייעדת שטח למגורים ולשימושים נלווים למגורים, ובלבד שמתוכננות בו 400 יחידות דיור חדשות לפחות;
{{ח:תתת|(3)}} תכנית לשיכון ציבורי כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 11א1|בסעיף 11א1}};
{{ח:תתת|(4)}} תכנית לפינוי ובינוי במתחם פינוי ובינוי, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}} או במתחם שהוועדה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית#סעיף 15|בסעיף 15(א) לחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}} נתנה לגביו החלטה מקדמית;
{{ח:תתת|(5)}} תכנית המייעדת קרקע לאתר לשימור;
{{ח:תתת|(6)}} תכנית ששר הפנים אישר לגביה כי היא בעלת חשיבות לאומית או מחוזית שפורסמה הודעה על הכנתה לפי {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיף 77}}, או שהיא מסוג התכניות ששר הפנים קבע כי הן בעלות חשיבות כאמור.
{{ח:תת|(ח)}} לא תדון ולא תאשר ועדה מקומית תכנית שבסמכותה אם היא אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} היא חלה בתחומה של תכנית כאמור בסעיף קטן (ז), שאינה תכנית נושאית ואשר הוועדה המחוזית פרסמה הודעה על הכנתה לפי {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיף 77}}, או הפקידה אותה, וההליכים לגביה טרם הסתיימו, אלא אם כן קבעה הוועדה המחוזית אחרת או בתנאים שקבעה; לעניין פסקה זו, ”תכנית נושאית“ – תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת החלה על כל שטח מרחב התכנון המקומי, או על כל שטח הרשות המקומית או היישוב או על חלק משמעותי מהם, והמאפשרת להוסיף, בלי צורך באישורה של תכנית נוספת, שטח כולל מותר לבנייה או להוסיף שימוש על השימושים המותרים בתכנית, והכול בלי שהיא קובעת את מיקומם בתשריט התכנית;
{{ח:תתת|(2)}} היא משנה תכנית שאישרה הוועדה המחוזית כאמור בסעיף קטן (ז)(1), המייעדת קרקע לצורכי ציבור, לדרך או לתשתית כמשמעותם באותו סעיף קטן, אלא אם כן מתקיימים כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} אין בה שינוי של ייעוד הקרקע מצורכי הציבור, מהדרך או מהתשתית לייעוד אחר או צמצום השטח שיועד כאמור;
{{ח:תתתת|(ב)}} אין בה הקטנה של השטח הכולל המותר לבנייה או צמצום מגבלות הנובעות מקיומה של הדרך או של התשתית כאמור;
{{ח:תתתת|(ג)}} היא אינה קובעת תנאים נוספים להיתר או לשימוש שיש בהם משום הכבדה של ממש על הבנייה על פי התכנית האמורה;
{{ח:תתת|(3)}} היא משנה תכנית שאישרה הוועדה המחוזית כאמור בסעיף קטן (ז)(2), אלא אם כן אין בה הקטנה של מספר יחידות הדיור שנקבעו בתכנית כאמור או קביעת תנאים נוספים להיתר או לשימוש שיש בהם משום הכבדה של ממש על הבנייה על פי התכנית האמורה;
{{ח:תתת|(4)}} היא משנה תכנית כאמור בסעיף קטן (ז)(3) או (6) שאישרה הוועדה המחוזית ושנקבע בה כי אין לשנותה בתכנית בסמכות ועדה מקומית.
{{ח:תת|(ט)}} הוראות סעיף זה אינן גורעות מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 129|סעיפים 129 עד 131}} {{ח:פנימי|סעיף 147|וסעיף 147}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' תכנית המיתאר הארצית לחיזוק מבנים מפני רעידות אדמה (להלן תמ״א 38 או תכנית החיזוק), נועדה לקבוע הסדרים תכנוניים, במטרה לעודד חיזוק מבנים שאינם עומדים בתקן ישראלי 413 (להלן התקן או ת״י 413).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהחלטת המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, מיום 5.11.19, נקבע כי תמ״א 38 תסתיים ב־1.10.22, תוך קביעת הוראות מעבר והוראות נוספות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, בהתאם לסמכותה, המליצה המועצה הארצית לממשלה על תיקוני חקיקה אשר יהוו חלופה לתמ״א 38, במסגרתם יינתן מענה לקשיים התכנוניים הכרוכים בהיתר מכוח תמ״א 38, שעיקרם – הצורך בתכנוני מיטבי במסגרת תכנית מפורטת של ממש, העדר אפשרות לתת מענה לצורכי ציבור ולעירוב שימושים, והצורך בראיה תכנונית רחבה אשר תקטין את החשש מסיכול התחדשות עירונית במתחם בשל היתר נקודתי למגרש אקראי. מכאן הצורך בתיקון החקיקה המוצע, שאלה עיקריו -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|

{{ח:פנימי|סעיף 62א|לפסקה (21) לסעיף 62א(א)}} המוצעת -

}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתת סמכות לכל ועדה מקומית, לאשר תכנית מפורטת, במגרש המיועד למגורים שבו קיים מבנה שניתן היתר לבנייתו לפני ה־1.1.80, להריסת המבנה ובנייתו מחדש, תוך הגדלת שטחי הבניה במגרש, לעד 350% מסך שטחי הבניה הקיימים כדין במגרש, בכפוף לשיקול דעתה של הועדה המקומית. שטחי הבניה המרביים כאמור, מתייחסים לשטחי בניה מעל הקרקע והם כוללים שטחי שירות ובכלל זה שטחי בנייה למרחב מוגן דירתי לכל יחידת דיור (להלן ממ״ד).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לעניין תוספות בניה מאוחרות שניתן היתר לבנייתם אחרי ה־1.1.80, מוצע לקבוע כי תוספות בניה כאמור לא ישללו את תחולתה של הפסקה המוצעת ובלבד שהמבנה העיקרי נבנה לפי היתר שניתן לפני ה־1.1.80. עם זאת, לעניין בסיס מכפלת שטחי הבניה – עד 350% כאמור, מוצע לקבוע כי לא יובאו בחשבון שטחי בניה שניתן היתר לבנייתם אחרי יום ה־1.1.2000.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, ועל מנת לתת מענה לצורכי ציבור הנובעים מהתוכנית, מוצע להסמיך את הועדה המקומית לאשר בתוכנית בסמכותה לפי פסקה זו, להוסיף שימושים לצורכי ציבור במגרש, עבור צורכי חינוך, רווחה, דת ותרבות, מוסדות קהילתיים ומרפאות, שטחי חניה, מקלטים, מחסני חירום ומתקני תשתית מקומיים, ולהוסיף שטחי בניה נוספים עבור שימושים אלה, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבניה עבור צורכי הציבור לא יעלה על 15% מסך השטח הכולל המותר לבניה מעל הקרקע שאינו לצורכי ציבור, לאחר הגדלתו לפי הפסקה המוצעת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן ניתן לאשר במסגרת תכנית כאמור שטחי בנייה נוספים, בתת הקרקע, אשר ישרתו את השטחים העיקריים במגרש, בשיעור שלא יעלה על פי שלושה משטח המגרש.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר, כי במסגרת תכנית כאמור, ניתן יהיה לפעול בהתאם לפסקאות נוספות {{ח:פנימי|סעיף 62א|שבסעיף 62א}}, ובכלל זה להגדיל שטחים לצורכי ציבור, לאחד מגרשים, לשנות קווי בנין, להוסיף קומות ויחידות דיור ועוד, זאת מלבד האפשרות להוסיף שטחי בניה נוספים לפי פסקאות אחרות {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א}}, או אף מכוח תכניות מאושרות שלא מומשו לרבות תמ״א 38, שכן לעניין שטחי הבניה, נדרש שסך שטחי הבניה המותרים במגרש, מעל הקרקע, לפי כל תכנית, לא יעלו על 350% משטחי הבניה הקיימים כדין במגרש (למעט שטחים לצורכי ציבור כאמור שהינם בנוסף). יוער, כי ההסדר הקנייני שיחול לעניין החלקים הציבוריים בבניין, ככל שיקבעו בתכנית לפי פסקה זו, הינו בהתאם למוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן ד׳1 לפרק ג׳}} במסגרת הצעת חוק זו, וכפי שיפורט עוד להלן בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 62א|לפסקה 23 לסעיף 62א(א)}} המוצעת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי במסגרת תכנית בסמכות ועדה מקומית כאמור, ניתן יהיה לקבוע כי עד 25% משטחי הבנייה המותרים במגרש (לאחר הגדלת שטחי הבנייה לפי פסק{{ח:הערה|ה}} זו), ישמשו למשרדים או מלונאות, או למטרת מסחר בחזית בנין המיועד למגורים, זאת בהתאם לפסקה 62א(א)(11) ולמכלול התנאים שנקבעו בה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להתנות סמכות זו בכך שהמבנה הקיים הינו בן שתי קומות לפחות וקיימות בו שתי יחידות דיור לפחות. לעניין מספר הקומות הקיימות שיובאו בחשבון, מוצע לקבוע כי קומת עמודים תובא בחשבון (גם אם השטח הסגור שבה קטן ממחצית שטחה של קומה ממוצעת בבניין). אך לעניין קומה חלקית עליונה, מוצע לקבוע כי היא לא תובא בחשבון לעניין מניין הקומות, אלא אם כן שטחה הוא לפחות מחצית משטח קומה ממוצעת בבניין. לעניין זה מוצע לקבוע כי שטחה של קומה ממוצעת הינו השטח המתקבל מסך שטחי הבנייה הקיימים כדין בקומות הקיימות בבניין כדין מעל הקרקע (לא כולל הקומה החלקית), לחלק למספר הקומות הקיימות בבניין כדין מעל הקרקע (לא כולל הקומה החלקית).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי הסמכות המוצעת, איננה מותנית בהמצאת חוות דעת מהנדס, לפיה הבניין הקיים איננו עמיד מפני רעידות אדמה לפי ת״י 413, שכן לפי הידוע, מעטים הם המקרים שמבנים שניתן היתר לבנייתם לפני ה־1.1.80, ושלא בוצעו בהם עבודות חיזוק לפי תכנית תמ״א 38 או תכנית מכוחה, עומדים בהוראות התקן. על כן מוצע לייתר את הצורך בבדיקה כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להגביל את גובה הבניין החדש, כך שהוא לא יהיה מבנה רב קומות (כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 158טו1|בסעיף 158טו1}} – בניין שבו הפרש הגובה בין מפלס הכניסה הקובעת לבניין ובין מפלס הכניסה לקומה הגבוהה ביותר המיועדת לאכלוס שהכניסה אליה היא דרך חדר מדרגות משותף, עולה על 29 מטרים), כך שסמכותה של הועדה המקומית לפעול בהתאם לפסקה 21 המוצעת, מוגבלת ומותנת בכך שהמבנה החדש שיבנה, לא יהיה מבנה רב קומות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע לתת לוועדה מקומית סמכות, במסגרת אישור תכנית לפי פסקה זו, לסטות מהוראות לעניין חניה, שנקבעו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (התקנת מקומות חניה)|בתקנות התכנון והבניה (התקנת מקומות חניה), תשמ״ג–1983}}, או בתכנית מיתאר מקומית או בתכנית מפורטת, זאת בשל הרצון לעודד תכניות כאמור ולהקל על מימושן, גם במחיר הקטנת מקומות החניה שנקבעו בתקנות או בתכנית כאמור, והכל בהתאם לשיקול דעת הועדה המקומית בדונה בתכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע להבהיר כי הסמכות לפי הפסקה המוצעת, לא תחול במצטבר עם תמ״א 38, והיא חלופית לה. יובהר, כי גם אם שטחי הבניה שניתן להתיר מכוח תמ״א 38, הוטמעו בתכנית בסמכות הועדה המקומית, הרי שלא ניתן לממש שטחי בניה אלה בנוסף על שטחי בניה שניתן לאשר לפי פסקה 21 המוצעת, שכן כאמור, בפסקה 21 נקבעה תקרה מרבית של שטחי בניה – עד 350%, לפי כל תכנית, אף תכנית בתוקף, כך שאין כל אפשרות להוסיף שטחי בניה לפי פסקה 21, ככל ששטחי הבניה במגרש יחרגו מ־350%.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר לעניין זה, כי אף לאחר אישורה של תכנית לפי פסקה 21 המוצעת, לא ניתן לאשר תכנית נוספת לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א) או (א1)}}, אשר תגדיל את שטחי הבניה במגרש מעבר ל־350%.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד מוצע לקבוע, כי הסמכות המוצעת, לא תינתן לוועדה מקומית, ככל שבמועד הגשת התוכנית חלה על המגרש תכנית מפורטת שהוכנה על פי הוראות תמ״א 38 (תכנית לפי סעיף 23 לתמ״א 38).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע כי הוראות פסקה (21) המוצעת, לא יחולו על מגרש שבו מצוי מבנה לשימור שנקבע בתכנית כאתר לשימור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, ובמטרה לקצר את לוחות הזמנים לגבי מימוש תכניות שיאושרו לפי פסקה (21) המוצעת, מוצע ליתן לשר הפנים סמכות לקבוע הוראות בתקנות, על אף האמור בחוק {{ח:פנימי|פרק ה|ובפרק ה׳}} שבו, לפיהן, ככל והועדה המקומית תאשר תכנית הכוללת גם הוראות לפי פסקה זו (גם אם במסגרתה נכללו הוראות לפי פסקאות אחרות {{ח:פנימי|סעיף 62א|שבסעיף 62א}}), יראו בהחלטתה לאשר את התוכנית, גם כהחלטה למתן היתר לפיה, והליכי הרישוי ימשיכו בהתאם לאותה החלטה למתן היתר. תיקון מוצע זה, יפה בעיקר במצבים שבהם נערך תכנון מחדש למגרש כולו, בקנה מידה מפורט, דבר שמאפיין תכניות מהסוג הנזכר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי תיקון מהותי זה, מחייב קביעת תקנות, אשר יסדירו שורה ארוכה של נושאים הנוגעים לעניין ואת מכלול התנאים לכך, לרבות סייגים, טפסים, לוחות זמנים, הסכמות בעלי הזכויות בקרקע, תשלום אגרות בנייה, תוקף ההחלטה למתן היתר ועוד. מוצע כי הן יחולו על תכנית שתוגש לוועדה המקומית לאחר תחילתן, כך שהאפשרות הנזכרת לראות בהחלטה על תכנית שאישרה ועדה מקומית לפי פסקה (21) גם כהחלטה על מתן היתר לפיה, תחול על תכניות שיוגשו לאחר תחילתן של תקנות כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ועל מנת לתת לוועדה המקומית ראיית רוחב לגבי תכנית כאמור, ועל מנת שתוכניות לפי פסקה זו לא יסכלו התחדשות עירונית במתחם כולו, מוצע לקבוע, כי ועדה מקומית שלא תגיש לוועדה המחוזית תכנית כללית להתחדשות עירונית, כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 64|בסעיף 64(ב)}} (להלן – תכנית להתחדשות עירונית), בתוך שלוש שנים מיום תחילתו של חוק זה, יפקעו סמכויותיה לפי פסקה זו, וזאת לגבי תכניות שטרם הוחלט על הפקדתן עד למועד האמור. כן מוצע ליתן סמכות לשר הפנים להאריך את התקופה שבה תוגש התכנית להתחדשות עירונית כאמור, בתקופה או תקופות של שנתיים נוספות, אם מצא שהארכה נדרשת לשם הגשת תכנית כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי ככל שתוכנית להתחדשות עירונית תוגש רק על שכונה שלמה במרחב התכנון ולא על כל מרחב התכנון, לא יפקעו סמכויותיה לגבי אותה שכונה. מוצע לקבוע, כי שטח שכונה לעניין זה, יקבע על ידי הועדה המחוזית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי ככל שתאושר על ידי הועדה המחוזית תכנית להתחדשות עירונית, תכנית הסותרת אותה, לא תהיה בסמכות הועדה המקומית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לעניין היחס בין הסמכות המוצעת בפסקה (21), לתוכנית כוללנית, מוצע ליתן לוועדה המקומית סמכות לאשר תכנית לפי פסקה זו – במסלול הריסה ובנייה מחדש, אף אם אינה תואמת את הוראות התוכנית הכוללנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|

{{ח:פנימי|סעיף 62א|לפסקה (22) לסעיף 62א(א)}} המוצעת -

}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|פסקה (21) המוצעת שפורטה לעיל, עוסקת בחיזוק מבנים בדרך של הריסה ובנייה מחדש (להלן – מסלול הריסה), ואילו פסקה (22) המוצעת, עוסקת בחיזוק מבנים בדרך של תוספת ועיבוי בנייה (להלן – מסלול חיזוק).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור העדיפות הברורה, בכלל ההיבטים, התכנוניים וההנדסיים, למסלול הריסה לעומת מסלול חיזוק, מוצע לקבוע בחוק כי סמכותה של ועדה מקומית לאשר תכנית במסלול חיזוק לפי פסקה (22) המוצעת, מותנית בכך שהוועדה בחנה, לפי חוות דעת בכתב מאת מהנדס הוועדה, את חלופת מסלול הריסה לפי פסקה (21), ומצאה כי יש עדיפות לקדם במגרש תכנית במסלול חיזוק ולא במסלול הריסה. במסגרת בחינה כאמור, יילקחו בחשבון מכלול הנתונים הנוגעים לעניין ובכלל זה גיל המבנה (ככלל, ככל שהמבנה ישן יותר, קיימת עדיפות למסלול הריסה לעומת חיזוק), מצבו של המבנה הקיים, מאפייניו ומאפייני סביבתו, שטחי הבנייה שנכון לאשר במגרש, שיקולים כלכליים ועוד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתת לכל ועדה מקומית, סמכות לאשר תכנית מפורטת, במגרש המיועד למגורים שבו קיים מבנה שניתן היתר לבנייתו לפני ה־1.1.80 לחיזוק המבנה הקיים בדרך של מסלול חיזוק והגדלת שטחי הבניה במגרש אשר יותנו בחיזוק המבנה הקיים כולו, בשיעור מירבי של עד 200% משטחי הבניה הקיימים כדין במבנה הטעון חיזוק, מעל הקרקע. שטחי הבנייה המרביים כאמור מתייחסים לשטחי בנייה מעל הקרקע, והם כוללים שטחי שירות ובכלל זה שטחים לממ״ד לכל דירה בבניין, ישנה או חדשה. לעניין תוספת שטחי בניה שניתן היתר לבנייתם אחרי ה־1.1.80, מוצע לקבוע כי לא יהיה בהן לשלול את תחולת הפסקה, אך תוספות שניתן היתר לבנייתן אחרי ה־1.1.2000, לא יובאו בחשבון בבסיס מכפלת הזכויות האפשרית, זאת בהתאם למוצע בפסקה (21) לעניין זה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור התועלת הכרוכה בבניית ממ״ד גם בהיבט חיזוק המבנה מפני רעידות אדמה (מעבר למטרת המיגון), מוצע לקבוע כי ככלל, תהיה חובה לקבוע בתכנית שתאושר לפי פסקה זו, בניית ממ״ד לכל יחידת דיור בבניין, כתנאי למימוש שטחי הבנייה מכוחה, אלא אם כן אלא אם כן התקבל אישור הרשות המוסמכת כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|בחוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}}, לפתרון מיגון חלופי או פטור ממיגון.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ככל שקיימת בבניין הטעון חיזוק, קומת עמודים, ולאור התרומה המשמעותית לחיזוק הבניין ועמידתו מפני רעידות אדמה עקב מילוי וסגירת קומת העמודים, תבחן הוועדה המקומית האם לקבוע בתכנית, כתנאי למימוש שטחי הבנייה מכוחה, את סגירת קומת העמודים, כולה או חלקה, יובהר כי שטחי הבנייה בקומת העמודים, ככל שנוספו במסגרת תכנית לפי פסקה זו, יובאו בחשבון במכסת שטחי הבנייה המרביים לפי פסקה זו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי בסמכותה של הועדה המקומית לאשר במסגרת תכנית לפי פסקה זו, שטחי שירות בתת הקרקע, בהתאם לפסקאות {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א}} העוסקות בכך, וזאת בנוסף על שטחי הבנייה מעל פני הקרקע כפי שפורטו בפסקה (22) המוצעת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ועל מנת לתת מענה לצורכי ציבור הנובעים מהתכנית גם במסלול חיזוק, מוצע להסמיך את הועדה המקומית לאשר בתוכנית בסמכותה לפי פסקה זו, להוסיף שימושים לצורכי ציבור במגרש, עבור ”צורכי ציבור“ – גן ילדים, מרפאה או מבנה לצורכי דת, ולהוסיף שטחי בניה נוספים עבור שימושים אלה, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבניה עבור צורכי הציבור לא יעלה על 10% מסך השטח הכולל המותר לבניה מעל הקרקע שאינו לצורכי ציבור, לאחר הגדלתו לפי הפסקה המוצעת. לאור המורכבות בהוספת שטחי ציבור למבנה קיים, מוצע לצמצם את רשימת צורכי הציבור, כמו גם את היקף השטח לצרכים אלו, לעומת מסלול הריסה כפי שמוצע בפסקה (21).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, את מכלול ההוראות והתנאים הנוספים שפורטו לעיל במסלול הריסה – בפסקאות משנה (ג)–(י) בפסקה 21, מוצע להחיל גם על תכנית לפי פסקה זו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לעניין היחס בין תכנית לפי פסקה זו לתכנית כוללנית, מוצע לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ד)}}, כי תכנית לפי פסקה זו לא תוכל לסתור תכנית כוללנית (זאת בשונה מתכנית לפי פסקה (21) כנזכר).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ולאור המורכבות ההנדסית הכרוכה בחיזוק מבנה קיים, בפרט אגב תוספת בנייה משמעותית כמוצע בהצעה זו, מוצע להתנות מתן היתר לפי תכנית שאושרה לפי פסקה זו, באחד מאלו: או שההיתר טעון בקרת תכן ובקרת ביצוע במכון בקרה, וככל שההיתר אינו טעון בקרה כאמור במכון בקרה – בחוות דעת בכתב מאת מהנדס הועדה המקומית, כי ביצוע העבודות לפי ההיתר, יחזק את המבנה כולו לרבות תוספת הבניה שנקבעו בתכנית והוא יעמוד בהוראות ת״י 413.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ועל מנת להבטיח שגם ביצוע העבודות בפועל יהיה בהתאם להיתר ולתקן, מוצע לקבוע כי לא יינתן אישור הרשות המאשרת לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}} למבנה כאמור, אלא אם ניתן אישור מכון בקרה כי בהתאם לבקרת הביצוע שנערכה העבודות בוצעו לפי ההיתר וכי המבנה עומד בתקן 413, וככל שהעבודות לא טעונות בקרת מכון בקרה – ניתן אישור מאת מהנדס הוועדה המקומית כי למיטב ידיעתו העבודות בוצעו לפי ההיתר וכי המבנה עומד בתקן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|

לפסקה (23) המוצעת -

}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|להלן, מוצע להוסיף {{ח:פנימי|פרק ג|לפרק ג׳}} את {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} ולקבוע בו את {{ח:פנימי|סעיף 70א|סעיפים 70א–70י}}, שיסדירו את הסמכות לקבוע בתכנית הקניית חלק ציבורי במבנה, לידי הרשות המקומית או המדינה, בתנאים שפורטו שם.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להוסיף {{ח:פנימי|סעיף 62א|לסעיף 62א(א) את פסקה (23)}} ולקבוע בה כי ועדה מקומית תוסמך לכלול בתוכנית בסמכותה גם הוראות בדבר הקניית החלק הציבורי לרשות המקומית בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי פסקה זו נדרשת, שכן הסמכות שקיימת היום {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א1)(19)}}, לפיה ניתן לכלול בתוכנית בסמכות ועדה מקומות הוראות ”לעניין הפקעת קרקע הנדרשת לצורכי ציבור“, אינה מספקת, שכן הוראה בדבר הקניית חלק ציבורי לרשות המקומית בהתאם {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|לסימן ד׳1}} המוצע, איננה בגדר הוראת הפקעה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר כי פסקה (23) המוצעת, כשלעצמה, איננה נותנת בידי הועדה המקומית סמכות תכנונית לקבוע יעודים או שימושים לצורכי ציבור במגרשים שאינם מיועדים לצורכי ציבור. סמכות לקבוע הוראה תכנונית לעניין חלק ציבורי (כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 70א|בסעיף 70א}} המוצע), תקבע לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}} בכללותו, ולא מכוח פסקה (23) המוצעת. רק ככל שקיימת בידי הוועדה המקומית סמכות לקבוע שחלק הציבורי כאמור, ייועד לצורכי ציבור, והיא אכן תקבע הוראה כאמור בתוכנית מפורטת בהתאם לסמכותה, היא תהא רשאית להמשיך ולכלול בתוכנית בסמכותה הוראה בדבר הקניית החלק הציבורי כאמור לרשות המקומית, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} ולכלול התנאים שנקבעו בו. משמעות הדברים הינה גם, כי ועדה מקומית לא תהא רשאית לקבוע את הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} הנזכר, על חלק ציבורי שנקבע בתכנית בסמכות הועדה המחוזית, אלא רק על חלק ציבורי שנקבע בתכנית בסמכותה.}}

{{ח:סעיף|62א1|תכנית כוללנית – מעקב אחר יישום ודיווח|תיקון: תשס״ו־2, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת שבמרחב התכנון שבתחומה אושרה תכנית כוללנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ג)}}, תעקוב אחר יישום התכניות שאושרו על ידיה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}}, ותדווח לועדה המחוזית, לפי דרישתה ולפחות אחת לשנה, על תוצאות המעקב כאמור, ובין השאר על אלה:
{{ח:תת|(1)}} אופן מימושה של התכנית הכוללנית, כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ג)}}, באמצעות תכניות שבסמכותה של הועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|הסעיף האמור}};
{{ח:תת|(2)}} מימוש התחזיות ששימשו להכנת התכנית הכוללנית האמורה בפסקה (1).

{{ח:סעיף|62א2|תכנית בסמכות ועדה מחוזית שהוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} חלות עליה|תיקון: תשע״ח־3}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מחוזית רשאית לקבוע בתכנית שבסמכותה שטח כולל המותר לבנייה, שיחולו עליו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} (בסעיף זה – שטח מוגדל), ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} השטח המוגדל הוא מעבר לשטח הכולל המותר לבנייה למגורים שהוועדה המחוזית היתה מאשרת בתכנית אילו לא חלו על שטח כאמור הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}}; הוועדה המחוזית תנמק בהחלטה על הפקדת תכנית ובהחלטה על אישורה את קביעתה בדבר השטח הכולל המותר לבנייה למגורים שהיתה מאשרת אילו לא היה נקבע שטח מוגדל באותה תכנית;
{{ח:תתת|(2)}} התכנית תקבע את שיעור השטח המוגדל מתוך השטח הכולל המותר לבנייה למגורים בתחום התכנית;
{{ח:תתת|(3)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 63ג|סעיף 63ג}}.
{{ח:תת|(ב)}} הוועדה המחוזית לא תחליט על הפקדת תכנית לפי סעיף זה אלא לאחר שהיועץ המקצועי לוועדה שהוסמך לפי הוראות סעיף קטן (ד) הגיש לה חוות דעת לעניין הוראות תכנית לפי סעיף זה, לרבות שיעור יחידות הדיור שנקבע בתכנית שהן יחידות לדיור בהישג יד, ישימות התכנית ואמצעים שיבטיחו את יעילותה, ובכלל זה לעניין מיקום יחידות הדיור שהן לדיור בהישג יד באגפים או בניינים שונים; ואולם הוועדה המחוזית רשאית להחליט על הפקדת התכנית אף בלא חוות הדעת אם היועץ המקצועי לוועדה לא הגיש את חוות הדעת שבעה ימים לפחות לפני הדיון בהפקדת התכנית.
{{ח:תת|(ג)}} עם הגשת תכנית הכוללת הוראות לפי סעיף זה, תבקש הוועדה המחוזית מהיועץ המקצועי לוועדה חוות דעת כאמור בסעיף קטן (ב); הוגשה תכנית שלא כוללת הוראות כאמור, רשאים מתכנן המחוז או הוועדה המחוזית לבקש מהיועץ המקצועי לוועדה חוות דעת כאמור, ובלבד שהפנייה ליועץ תיעשה 30 ימים לפחות לפני הדיון בהפקדת התכנית.
{{ח:תת|(ד)}} שר האוצר יסמיך מקרב עובדי משרדו או מקרב עובדי חברה ממשלתית העוסקת בתחום הדיור להשכרה יועץ מקצועי לוועדה לעניין תכניות לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ה)}} הוועדה המחוזית לא תחליט על הפקדת תכנית לפי סעיף זה אלא לאחר שנתנה הזדמנות לרשות המקומית שהתכנית בתחומה להביא לפני הוועדה את עמדתה ושקלה את העמדה האמורה.

{{ח:סעיף|62ב|בדיקה תכנונית מוקדמת|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המחוזית תדון בתכנית שבסמכותה לאחר שנבדקה בדיקה תכנונית מוקדמת בידי מתכנן המחוז או מי שהוא הסמיך לכך; מתכנן המחוז יסיים את בדיקת התכנית וימסור בכתב את הערותיו בתוך שלושים ימים מיום שהתכנית הועברה לועדה המחוזית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62|סעיף 62(ב) או (ג)}}.
{{ח:תת|(ב)}} מצא מתכנן המחוז כי התכנית שהוגשה אינה ערוכה בהתאם להוראות החוק והתקנות או לדרישות מוסד התכנון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 85|בסעיף 85}}, יחזירה למגיש התכנית, בצירוף הערותיו, על מנת שיתקנה, ויודיע על כך למהנדס הועדה המקומית; הוחזרה תכנית יערוך מתכנן המחוז בדיקה תכנונית מוקדמת נוספת תוך שלושים ימים ממועד הגשת התכנית המתוקנת.
{{ח:תת|(ג)}} מתכנן המחוז רשאי להיוועץ עם נציגי השרים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 7|בסעיף 7}}, ועם יתר חברי הועדה המחוזית; התכנית תהיה פתוחה לעיון כל חברי הועדה; חברי הועדה יהיו רשאים להגיש הערותיהם לגבי התכנית תוך הזמן שקבע מתכנן המחוז, בהודעה לחברי הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} מתכנן המחוז רשאי לקבל חוות דעת מכל גורם מקצועי כפי שימצא לנכון; קיבל חוות דעת כאמור יצרפה להמלצתו; שוכנע יושב ראש הועדה המחוזית כי עקב הכנת חוות דעת לא יסיים מתכנן המחוז את בדיקתו בתוך שלושים הימים, כאמור בסעיף קטן (א), רשאי הוא להאריך את המועד להגשת הערות מתכנן המחוז בשלושים ימים נוספים; הארכת מועד לפי סעיף קטן זה אינה באה להוסיף על המועדים המצויינים {{ח:פנימי|סעיף 85|בסעיף 85(ב)(1)}}.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף זה יחולו, בשינויים המחויבים, גם על בדיקה תכנונית מוקדמת של תכנית שבסמכות הועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}}, על ידי מהנדס הועדה המקומית.

{{ח:סעיף|63|הוראות בתכנית מיתאר מקומית|תיקון: תשמ״ב, תשנ״ה־3, תשע״ז־7}}
{{ח:ת}} מגיש התכנית רשאי לקבוע בתכנית מיתאר מקומית, תוך שמירה על הייעוד החקלאי של קרקעות המתאימות לכך, הוראה בכל ענין שיכול להיות נושא לתכנית מפורטת וכן בענינים אלה:
{{ח:תת|(1)}} תחימת שטחים ותנאי שימוש בקרקע ובבנינים בתוך כל שטח, ובכלל זה קביעת –
{{ח:תתת|[א]}} שטחי קרקע או בנינים שאין להשתמש בהם למטרה פלונית או שאין להשתמש בהם אלא למטרה פלונית;
{{ח:תתת|[ב]}} מקומות למזבלות ולהרחקת אשפה, זבל ופסולת ולניצולם;
{{ח:תתת|[ג]}} רשת ומיתקנים לאספקת מים, חשמל, שירות בזק ושירותים אחרים כיוצא באלה;
{{ח:תתת|[ד]}} קרקע לשטחים פתוחים – בין ברשות הרבים ובין ברשות היחיד – וקרקעות המיועדות להשתמר כטבען;
{{ח:תתת|[ה]}} קרקע בשביל שדות תעופה, נמלים, תחנות רכבת, תחנות אוטובוסים, שווקים, בתי מטבחיים או שירותים ציבוריים אחרים;
{{ח:תתת|[ו]}} קרקע לבתי קברות, לרבות הפסקת השימוש בבתי קברות קיימים;
{{ח:תתת|[ז]}} קרקע שמותר בה לחצוב אבנים או לכרות עפר או חול או לייצר חצץ, התנאים שבהם יבוצעו פעולות אלה, וכן קרקע שבה אסור לבצע פעולות אלה;
{{ח:תתת|[ח]}} איסורים, הגבלות או תנאים לפרסומת בקרקעות או בבנינים;
{{ח:תת|(2)}} התווייתן של דרכים חדשות, וכן הטייתן, הרחבתן, שינוין וביטולן של דרכים קיימות;
{{ח:תת|(3)}} מירווחים וקווים, בדרכים, שמעבר להם לא יבלוט בנין;
{{ח:תת|(4)}} תנאים או הגבלות בדבר גודל השטח שמותר להקים עליו בנין, בדבר המירווח מסביב לכל בנין ובדבר גבהו, בטיחותו או לטיבו של בנין בכל אזור או מקום מסויים;
{{ח:תת|(5)}} צפיפות הבניה המותרת;
{{ח:תת|(6)}} תנאים או דרכים לביצוע תכנית שיכון;
{{ח:תת|(7)}} תנאים למתן הקלות מהוראות התכנית בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיפים 147 עד 153}};
{{ח:תת|(8)}} חיוב בעלי קרקע או בנין, או בעלי זכות בהם, להעניק לציבור, או לבעלי קרקע או בנין גובלים, או לבעלי זכות בהם, או לרשות מקומית, או לרשות הפועלת על פי דין, זכות מעבר או את הזכות להעביר בקרקע או בבנין מי ניקוז או ביוב, צינורות להספקת מים או תעלות מים עליונים, רשת ומיתקנים להספקת חשמל, נפט, דלק, גז, ותקשורת ולהתקין בקרקע עוגני קרקע זמניים, וקביעת התנאים להענקת זכות כאמור;
{{ח:תת|(9)}} הדרכים או השטחים הציבוריים שיש להקנותם למדינה או לרשות מקומית ושיירשמו על שמם, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 26|בסעיף 26}};
{{ח:תת|(10)}} השלבים שבהם יבוצעו הוראות שונות שבתכנית.

{{ח:סעיף|63א|מעונות לחוסים|תיקון: תשנ״ה־2, תשס״ב־5, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} יועדה בתכנית מיתאר או בתכנית מפורטת קרקע למטרת מגורים, יראו ייעוד כאמור כאילו הוא כולל גם היתר למגורי חוסים שמשרד העבודה והרווחה אישר להם לגור במעון, או למגורי נכי נפש שמשרד הבריאות אישר להם לגור במסגרת מגורים עצמאית או מוגנת, ובלבד שבבנין מגורים מאוכלס לא יגורו יותר מששה חוסים; הגבלה זו לא תחול לגבי בנין מגורים שאינו מאוכלס; אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכותה של ועדה מקומית לכלול בתכנית מיתאר או בתכנית מפורטת, קרקע שיועדה בתכניות כאמור למטרת מוסדות, מעונות או טיפול בנזקקים, בכל מספר שהוא.
{{ח:תת|(א1)}} שר הפנים רשאי, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, לשנות את {{ח:פנימי|תוספת 5|התוספת החמישית}} בהתאם לרשימת סוגי הדיור הכלולים {{ח:חיצוני|חוק שיקום נכי נפש בקהילה#תוספת חלק ב פרט 1|בסעיף 1 לחלק ב׳: תחום הדיור, שבתוספת לחוק שיקום נכי נפש בקהילה}}.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מעון“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מעונות|בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ״ה–1965}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוסים“ – כמשמעותם בהגדרת מעון;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוק שיקום נכי נפש בקהילה“ – {{ח:חיצוני|חוק שיקום נכי נפש בקהילה|חוק שיקום נכי נפש בקהילה, התש״ס–2000}} {{ח:הערה|(במקור ההגדרה נכתבה הפוך)}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מסגרת מגורים עצמאית או מוגנת של סוגי דיור“ – סוגי דיור כמפורט {{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת החמישית}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”נכה נפש“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק שיקום נכי נפש בקהילה|בחוק שיקום נכי נפש בקהילה}}.

{{ח:סעיף|63ב|הכללת דירות קטנות בתכנית למגורים|תיקון: תשע״ד־2, תשעֿ"ה, תשע״ו־9}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”דירות קטנות“ – דירות ששטח הבנייה הכולל שלהן הוא כפי שנקבע לעניין {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיף 147(ב)}} או כפי שקבע שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
{{ח:תת|(ב)}} יועדה קרקע בתכנית למגורים, ומתקיימים בה כל אלה, תקבע התכנית כי לפחות 20% מיחידות הדיור הכלולות בה יהיו דירות קטנות:
{{ח:תתת|(1)}} התכנית כוללת 100 יחידות דיור חדשות לפחות או שהיא תכנית להתחדשות עירונית;
{{ח:תתת|(2)}} צפיפות הבנייה בתכנית היא שבע יחידות דיור לדונם לפחות.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), מוסד תכנון רשאי, בהחלטה מנומקת, לאשר תכנית אף אם מספר יחידות הדיור הקטנות הכלולות בה קטן מ־20%, אם נוכח שמתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} מאפייני הבינוי בתחום התכנית או מאפייניה המיוחדים האחרים, מצדיקים שלא לכלול בה מספר דירות קטנות כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} נוכח מאפייני היישוב שבתחומו נכלל שטח התכנית, לרבות מאפייני האוכלוסייה או קיומו של מלאי מספיק של דירות קטנות, אין צורך או הצדקה לייעד קרקע לדירות קטנות.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות שנקבעו בתכנית לפי סעיף קטן (ב) לא ישונו, בין בתכנית ובין בדרך של הקלה, אלא אם כן חלפו שבע שנים מיום תחילתה של התכנית שבה נקבעו או אם התקיימו התנאים שבסעיף קטן (ג) במהלך התקופה האמורה.

{{ח:סעיף|63ג|דיור בהישג יד|תיקון: תשע״ח־3, תשע״ח־9}}
{{ח:תת|(א)}} נקבע בתכנית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(14)}}, {{ח:פנימי|סעיף 62א|62א(א1)(2) או (14)(א)(2)}} {{ח:פנימי|סעיף 62א2|או 62א2}}, כי יחידות דיור בתחומה יהיו לדיור בהישג יד וכי יחולו עליהן הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} התכנית תקבע כי לכל הפחות 25% מסך יחידות הדיור האמורות יהיו יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת וכי השטח הכולל המותר לבנייה של יחידות הדיור להשכרה במחיר מופחת לא יפחת מ־20% מהשטח הכולל המותר לבנייה של יחידות הדיור לדיור בהישג יד;
{{ח:תתת|(2)}} התכנית תקבע כי הוראות התכנית לגבי יחידות הדיור שהוספו בה, שהוחלו עליהן הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} ושבנייתן לא מומשה, יפקעו בתום חמש שנים מיום אישור התכנית; מוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית רשאי להאריך את התקופה האמורה בתקופה אחת נוספת שלא תעלה על חמש שנים; לעניין זה, ”מימוש“ – הגשת בקשה להיתר;
{{ח:תתת|(3)}} מומשה הבנייה של חלק מיחידות הדיור לדיור בהישג יד, יהיו שיעור יחידות הדיור להשכרה במחיר מופחת מתוך סך יחידות הדיור לדיור בהישג יד שבנייתן מומשה ושיעור השטח הכולל המותר לבנייה של יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת מתוך השטח הכולל המותר לבנייה של יחידות לדיור בהישג יד שבנייתן מומשה, בהתאם לשיעורים שנקבעו בתכנית לפי הוראות סעיף זה;
{{ח:תתת|(4)}} לא ייכללו בתכנית הוראות המתנות את מימושם של כל עבודה או שימוש המותרים לפיה, במימוש יחידות הדיור לדיור בהישג יד שהוספו בתכנית, כולן או חלקן; ואולם ניתן לקבוע בה כי מימוש הוראות שהן נדרשות בשל אותן יחידות דיור יהיה תנאי למימושן.
{{ח:תת|(ב)}} קבע מוסד התכנון בתכנית שיעורים גבוהים מהשיעורים האמורים בסעיף קטן (א)(1), ינמק את החלטתו.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (א)(1), מוסד התכנון רשאי, בהחלטה מנומקת, לאשר תכנית הכוללת יחידות דיור לדיור בהישג יד להשכרה במחיר מופחת בשיעורים נמוכים מהשיעורים האמורים באותו סעיף קטן, אם נוכח, לפי חוות דעתו של מי ששר האוצר הסמיך מקרב עובדי משרדו או מקרב עובדי חברה ממשלתית העוסקת בתחום הדיור להשכרה, כי מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} נוכח מאפייני היישוב או היצע יחידות הדיור לדיור בהישג יד ברשות המקומית שבתחומה נכלל שטח התכנית אין הצדקה לקביעת שיעורים כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} קביעת השיעורים כאמור בסעיף קטן (א)(1) תביא לכך שאי־אפשר יהיה ליישם את התכנית.
{{ח:תת|(ד)}} חוות דעת כאמור בסעיף קטן (ג) תוגש למוסד התכנון בתוך 14 ימים מיום שהתבקשה על ידי מוסד התכנון; לא הוגשה חוות הדעת במועד האמור, רשאי מוסד התכנון לאשר תכנית כאמור בסעיף קטן (ג) אף בלא חוות הדעת.
{{ח:תת|(ה)}} בסעיף זה, ”דיור בהישג יד“ ו”השכרה במחיר מופחת“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}.

{{ח:סעיף|64|חיוב להכין תכנית ולבצע תכניות שאושרו|תיקון: תשנ״ה־4, תשע״ו־9, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} מצאה ועדה מחוזית כי יש צורך להכין תכנית בתחום מרחב תכנון מקומי, תורה לועדה המקומית להכין תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת לפי הענין, ולהגישה תוך המועד שתקבע; הועדה המחוזית רשאית להורות לועדה המקומית אלו נושאים יש לכלול בתכנית וכן להורות לה לבצע תכנית שאושרה; הוראה זו באה להוסיף על סמכות הועדה המחוזית לפי {{ח:פנימי|סעיף 28|סעיף 28}}.
{{ח:תת|(ב)}} ועדה מקומית תכין תכנית כוללת להתחדשות עירונית בתחום מרחב התכנון שלה ותגישה לוועדה המחוזית, ביוזמתה או אם מצאה הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית כי יש צורך להכין תכנית כאמור בתחום אותו מרחב תכנון; מצאה הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית כאמור, תודיע על כך לוועדה המקומית; הוועדה המקומית תכין תכנית כאמור, ותגישה לוועדה המחוזית בתוך 18 חודשים מיום ההודעה כאמור; לעניין זה, ”תכנית כוללת להתחדשות עירונית“ – תכנית מיתאר מקומית החלה על כל שטח מרחב התכנון המקומי או על כל שטח היישוב שהתכנית חלה בתחומו, שמטרתה לקבוע הוראות לעניין מתחמים לפינוי ובינוי והוראות לעניין חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה לפי הוראות תכנית החיזוק␛, ומתקיימות בה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(ג)(4) ו־(5)}}, ואולם ניתן שלא לפרט בה את השטח הכולל המותר לבנייה בכל ייעוד והנחיות לגבי גובה הבניינים, ובלבד שהוראות לעניין חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה לפי הוראות תכנית החיזוק יהיו הוראות של תכנית מפורטת המקיימות את התנאים שנקבעו בתכנית החיזוק לעניין זה␛.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 64|בסעיף 64(ב)}} נקבעו הוראות לעניין הכנת תכנית כוללת להתחדשות עירונית. בסעיף נכללה הגדרה לעניין זה – ”תכנית כוללת להתחדשות עירונית“ – אשר מפנה לתכנית החיזוק.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור החלטת המועצה הארצית הנזכרת על סיומה של תמ״א 38, נדרש לתקן סעיף זה ולהשמיט ממנו את ההפניות לתכנית החיזוק.}}

{{ח:סעיף|65||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ד|סימן ד׳: תכנית מפורטת}}

{{ח:סעיף|66||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|67||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|68||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|69|הוראות תכנית מפורטת|תיקון: תשמ״ב, תש״ן, תשע״ט, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} כל עוד אין הוראות מתאימות בתכנית מיתאר, מותר לקבוע בתכנית מפורטת הוראות לכל ענין שיכול להיות נושא לתכנית מיתאר מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 63|סעיף 63}}, וכן מותר לקבוע בה הוראות בענינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} חלוקת קרקעות למגרשים או לאתרי־בניה, צורתם ואורך חזיתם;
{{ח:תתת|(1א)}} הוראות בדבר מגרש תלת־ממדי, ובלבד שמתקיימים כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} אין מניעה לרשום את המגרש כחלקה תלת־ממדית לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 14ז|סעיף 14ז לחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}};
{{ח:תתתת|(ב)}} גבולות המגרש התלת־ממדי ייקבעו בתכנית בהתאם להוראות שיקבע השר בתקנות;
{{ח:תתתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישום מגרש תלת-ממדי)|תקנות התכנון והבנייה (רישום מגרש תלת־ממדי), התש״ף–2020}}.}}
{{ח:תתתת|(ג)}} אם התכנית בתחום המגרש התלת־ממדי כוללת שימושים שאינם שימושים לצורכי ציבור, התכנית לא תהיה בסמכות ועדה מקומית; שר המשפטים, בהסכמת השר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע בצו כי תכנית הכוללת שימושים שאינם שימושים לצורכי ציבור תהיה בסמכות ועדה מקומית, ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת; לעניין זה, ”צורכי ציבור“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188(ב)}};
{{ח:תתת|(2)}} ייעוד קרקעות לדרכים, שטחים פתוחים, גנים, בתי־ספר, מרכזת טלפונים, מיתקן לחלוקת דברי דואר, מקומות לצרכי דת, סעד, בריאות, תרבות, מיקהל, נופש, ספורט ושטחי חניה, מקלטים ומחסנים ציבוריים או לצרכי ציבור אחרים;
{{ח:תתת|(3)}} מקומות חניה באתרים שלידם מתרכזים כלי רכב ממונעים;
{{ח:תתת|(4)}} מיקום בנינים הנועדים לצרכים מיוחדים ותחימת שטחים שבהם יחולו הגבלות מיוחדות;
{{ח:תתת|(5)}} שמירה על מקומות, מבנים ודברים אחרים שיש להם חשיבות לאומית, דתית, היסטורית, ארכיאולוגית, מדעית או אסתיטית;
{{ח:תתת|(6)}} הריסתם ושיקומם של בנינים רעועים המהווים סכנה לנפש או שאינם ראויים לדיור מטעמי בריאות;
{{ח:תתת|(7)}} שיקומם של בנינים בשטחים מאוכלסים ביתר או בנויים בצפיפות יתר ושל שטחים שכל בניה נוספת בהם עלולה, לדעת הועדה המקומית, להביא לידי צפיפות יתירה של האוכלוסיה או של הבנינים, וקביעת תנאים מיוחדים להיתרי בניה בשטחים אלה;
{{ח:תתת|(8)}} הקצאת קרקע לבעל קרקע או לבעל זכות בקרקע שזכויותיו נפגעו אגב ביצועה של התכנית;
{{ח:תתת|(9)}} מיקומם של בנינים, נפחם, גבהם, צורתם ומראם החיצוני;
{{ח:תתת|(10)}} נטיעת עצים והתקנת ספסלים ואבזרים כיוצא בהם בדרכים ובשטחים פתוחים;
{{ח:תתת|(11)}} מספר הבנינים שמותר להקים על מגרש, מספר הדירות בכל בנין ומספר החדרים בבנין או בדירה;
{{ח:תתת|(12)}} הוצאות התכנית לרבות הוצאות עריכתה וביצועה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות, נושאים שלגביהם לא ניתן יהיה לקבוע הוראות בתכנית מפורטת אשר ניתן להוציא מכוחה היתר בנייה ללא צורך באישורו של מוסד תכנון שאינו רשות רישוי.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לפיהן, לא יכללו בתכנית כאמור בסעיף קטן (ב), מסמכים שאינם מחייבים.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיף 69}} מסדיר את הנושאים שניתן לקבוע לגביהם הוראות בתוכנית מפורטת. מוצע להסמיך את שר הפנים לקבוע בתקנות נושאים ועניינים נוספים שלגביהם לא יקבעו הוראות בתכנית מפורטת. סעיף מוצע זה, מהווה חלק בלתי נפרד מההצעה לצמצום מוסד ההקלה כפי שמוצעת בהצעת חוק זו. שכן הצורך במוסד ההקלה נובע במידה רבה מאופן כתיבת התוכניות ובפרט מהכללת הוראות בהן בנושאים רבים ושונים, שספק אם הייתה הצדקה ממשית לקובען בתכנית. אך, משנקבעו בתכנית, לעיתים קרובות מתעורר צורך ממשי לסטות מהן בשלב ההיתר, וסטייה שכזו מצריכה הליך של הקלה על כל הכרוך בכך. לפיכך, קביעת תקנות אשר יסדירו את הנושאים שלגביהם לא יקבעו הוראות בתכנית מפורטת, תסייע ותכווין את אופן כתיבת התכניות ואת הנושאים שניתן לכלול בהן, תאפשר את הגמישות הנדרשת לעת הוצאת היתרים על פי תכניות אלה, ויהיה בכך כדי לסייע בצמצום הצורך במוסד ההקלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להוסיף בסעיף זה הסמכה לשר, לקבוע בתקנות הוראות ותנאים לעניין האפשרות לצרף לתכנית מפורטת 'מסמכים מנחים׳ (בשונה ממסמכים מחייבים שברור שהינם חלק בלתי נפרד מהוראות וממסמכי התכנית לכל דבר וענין, ובשונה ממסמכי רקע שאינם חלק מהוראות התכנית ואינם מחייבים או אף מנחים ונועדו כשמם לשם סיוע והתמצאות בתחום התכנית בלבד). גם סמכות זו, קשורה להצעה לצמצום מוסד ההקלה כאמור, והיא מתבקשת, בין השאר, לאור מעמדם העמום של מסמכים מנחים ושאלת האפשרות לסטות מהם בשלב ההיתר ללא הליך הדומה להקלה בשל הסתמכות אפשרית עליהם. בנוסף, בכל הנוגע לתכנית מפורטת אשר קובעת זכויות מוקנות, שאינן מותנות בשיקול דעת תכנוני של מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, ספק אם יש הצדקה של ממש לכלול בתכנית הוראות מנחות באשר למימושן. על כן, מוצע לקבוע כי שר הפנים יהיה רשאי לקבוע הוראות האם ובאיזה אופן, ניתן לצרף לתכנית מפורטת כאמור, מסמכים מנחים ומשמעותם של מסמכים כאמור. יובהר, כי עד להתקנת תקנות כאמור, לא תהיה מניעה להכללת מסמכים כאמור, בהתאם לנהוג היום.}}

{{ח:סעיף|70|התאמת מגרשים}}
{{ח:תת|(א)}} היו בתחום תכנית מפורטת קרקעות שאינן תואמות את תנאי התכנית בדבר השטח או הצורה של מגרשים, מותר לקבוע בתכנית מפורטת הוראות –
{{ח:תתת|(1)}} המאפשרות להקנות לבעל קרקע כאמור, לפי דרישתו, קרקע הגובלת עם הקרקע שלו (להלן – קרקע משלימה), בתנאי שהדבר דרוש כדי שהקרקע שלו יחד עם הקרקע המשלימה תתאם את תנאי התכנית בדבר שטחם וצורתם של מגרשים וכן בתנאי שיתרת הקרקע הגובלת תתאם תנאים אלה;
{{ח:תתת|(2)}} המסדירות את דרכי ההקניה של הקרקע המשלימה ואת רישום ההקניה בפנקס המקרקעין, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז׳}}, בשינויים המחוייבים, ובהתאם לתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} מקבל הקרקע המשלימה ישלם לבעלה הקודם את שוויה של הקרקע המשלימה וכן יפצה אותו על כל נזק שנגרם ליתרת הקרקע הגובלת כתוצאה מההפרדה.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”בעל“ – למעט שוכר.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1: תכנית הכוללת הוראה המקנה חלק ציבורי|תיקון: תשפ״א}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' כללי – על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והערכות ארגון ה־OECD, בשנת 2050 מדינת ישראל צפויה להפוך למדינה הצפופה בעולם המערבי. ההפרדה בין מגרשים המיועדים למטרות שונות, ובפרט הפרדתם של מגרשים המיועדים לצורכי ציבור ממגרשים המיועדים למטרות אחרות, יוצרת קשיים בקידום בנייה רוויה באזורים דלים בקרקע ובעיקר בפרויקטים של התחדשות עירונית, המהווים שיעור ניכר מהיקפי התכנון העתידיים למגורים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כחלק מההיערכות לתחזיות אלה, מוסדות התכנון מאפשרים כבר כיום ניצול יעיל יותר של המקרקעין בישראל באמצעות קביעת שימושים מעורבים באותו מבנה, כגון: צורכי ציבור, תעסוקה ומגורים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לשם הסדרת הייעוד הציבורי בתוכנית גם בהיבט הקנייני, מוצע בהצעת חוק זו לתקן את החוק העיקרי ולקבוע בו אפשרות לכלול בתוכנית מפורטת הוראה בדבר הקניית חלק ממבנה שישמש לצרכי ציבור בתוך מבנה המשמש גם למטרה אחרות שאינן צרכי ציבור (להלן – תכנית המקנה חלק ציבורי), לרשות המקומית או למדינה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}, ולהוסיף בו את {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} שעניינו תכנית הכוללת הוראה המקנה חלק ציבורי ואת הסעיפים שלהלן -}}

{{ח:סעיף|70א|הגדרות|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}} -
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חלק ציבורי“ – קומה אחת או יותר בבניין, כולה או חלקה, המיועדת לצורכי ציבור, לרבות שטח שאינו בנוי בתחום המגרש שבו מצוי הבניין המיועד לשרת את הצורך הציבורי בקומה כאמור; לעניין זה, ”צורכי ציבור“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(3)}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ␚”השבחה“ – כמשמעותה {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70א|לסעיף 70א}} המוצע – מוצע להוסיף הגדרות נדרשות ובכלל זה את ההגדרה ”חלק ציבורי“ שיגדיר את השטח מתוך הבניין שניתן לקבוע לגביו הוראות הקנייה לרשות המקומית או למדינה. שטח כאמור יכול שיכלול קומה בבניין, כולה או חלקה, שביחס אליה נקבע ייעוד לצרכי ציבור, אך יכול שיכלול גם שטח נלווה בתחום המגרש שבו מצוי הבניין שבו החלק הציבורי, אשר מיועד לשרת את הצורך הציבורי. כך למשל במקרה שבו יועדה הקומה לטובת גן ילדים שיוקנה לרשות המקומית, ניתן יהיה לקבוע הוראת הקנייה גם לגבע שטח במגרש אשר ישמש כחצר לגן הילדים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כן מוצע לקבוע בהגדרה זו, שצרכי הציבור שביחס אליהם יהיה ניתן לקבוע הקניה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן ד׳1}} יהיו אלה המוגדרים {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(3)}}.}}

{{ח:סעיף|70ב|תכנית שבה ניתן לקבוע הוראה המקנה חלק ציבורי|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} בתכנית שבה מתקיימים התנאים המפורטים להלן, ניתן לקבוע הוראה שלפיה הבעלות בחלק ציבורי, תוקנה לרשות המקומית שבתחומה הוא מצוי, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 70ד|סעיף 70ד}}:
{{ח:תת|(1)}} התכנית תביא להשבחת המקרקעין שלגביהם נקבעה הוראה לעניין החלק הציבורי; תכנית כאמור לא תופקד בטרם קבע שמאי מקרקעין מטעם מוסד התכנון כי התכנית תביא להשבחה כאמור לאחר הכללת החלק הציבורי בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}};
{{ח:תת|(2)}} התכנית מאפשרת מתן היתר בנייה או ביצוע עבודה לפיה, בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה, ומצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה; לעניין סעיף זה, יראו בתכנית המתנה מתן היתר מכוחה בתכנית לאיחוד וחלוקה, כתכנית המאפשרת מתן היתר בנייה או ביצוע עבודות לפיה בלא צורך באישורה של תכנית נוספת;
{{ח:תת|(3)}} התכנית קובעת אחד מאלה:
{{ח:תתת|(א)}} מוסיפה שטח בנייה למטרות עיקריות במגרש שבו מצוי החלק הציבורי ({{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}} – שטח בנייה נוסף);
{{ח:תתת|(ב)}} משנה ייעוד של מגרש או מוסיפה שימוש בו ({{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}} – שינוי ייעוד);
{{ח:תת|(4)}} שטח החלק הציבורי הבנוי שמוקנה לרשות המקומית לא יעלה על שיעורים אלה:
{{ח:תתת|(א)}} בתכנית הקובעת שטח בנייה נוסף – 25% משטח הבנייה הנוסף;
{{ח:תתת|(ב)}} בתכנית הקובעת שינוי ייעוד ואינה קובעת שטח בנייה נוסף – בהיקף שלא יעלה על 15% מהשטח שייעוד שונה;
{{ח:תתת|(ג)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, רשאי בתקנות לשנות את השיעור המרבי של שטח החלק הציבורי הקבוע בסעיף קטן זה;
{{ח:תת|(5)}} הוראות סעיפים קטנים (3) ו־(4), לא יחולו על תכנית הכוללת הוראות לאיחוד וחלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|פרק ג׳ סימן ז׳}} או תכנית המתנה מתן היתר מכוחה בתכנית איחוד וחלוקה כאמור או בחלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1 לפרק ג׳}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ב|לסעיף 70ב}} המוצע – מוצע לקבוע הוראה כללית המעגנת את הסמכות של מוסד תכנון לקבוע בתוכנית הוראה לפיה, החלק הציבורי כפי שהוגדר {{ח:פנימי|סעיף 70א|בסעיף 70א}} המוצע יוקנה לרשות המקומית או למדינה, ואת התנאים שצריכים להתקיים בתוכנית כאמור, והכל בהתאם להוראות הסימן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הסעיף מפרט את סוג התכניות שבהן יהיה ניתן לקבוע הוראת הקנייה של החלק הציבורי. התוכנית צריכה לעמוד בשלושה תנאים מצטברים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הראשון – שמדובר בתוכנית מפורטת, אשר מכוחה ניתן להוציא היתר בניה ללא צורך באישורה של תכנית נוספת והיא מתייחסת לתאי שטח מוגדרים אשר יפורטו בתשריט המצורף לתוכנית. לעניין תנאי זה מוצע לקבוע חריג, לעניין תכנית המתנה הוצאת היתר מכוחה באישור תכנית איחוד וחלוקה (ככל שלא תושג הסכמת הבעלים, או לאישור חלוקה חדשה בהסכמה בהתאם {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|לסימן ז׳1 לפרק ג׳}} המוצע), כך שתכנית כאמור תחשב כתכנית שניתן להוציא מכוחה היתרים ללא צורך בתכנית נוספת וניתן יהיה לקבוע בה הוראות לעניין הקניית חלק ציבורי. חריג זה נדרש על מנת לאפשר לקבוע בתוכנית אשר קובעת את מכלול ההוראות התכנוניות למתחם איחוד וחלוקה, אך מותירה את האיחוד והחלוקה לתוכנית נוספת או להליך של איחוד וחלוקה בהסכמה כמוצע בהצעת חוק זו, הוראות לעניין הקניית החלק הציבורי לעת השלמת הבנייה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|השני, שמדובר בתכנית משביחה. כלומר שהתכנית מעלה את ערך הקרקע שלגביה נקבעה הוראת הקניית החלק הציבורי. מוצע להבהיר כי דרישת ההשבחה כאמור, תהיה לאחר הכללת החלק הציבורי והקנייתו בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}. מוצע לקבוע, כי מוסד תכנון לא יפקיד תכנית שנכללו בה הוראות לעניין הקניית החלק הציבורי לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}, אלא אם קבע שמאי מטעמו כי התכנית, לאחר הכללת החלק הציבורי בהתאם להוראות הסימן, תביא להשבחת המקרקעין. תנאי זה נכון לאור מכלול ההסדרים המוצעים {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}}, כך שהאפשרות לקבוע הוראות לעניין הקניית חלק ציבורי, תתאפשר רק בתכניות משביחות שיעלו את ערך הקרקע גם לאחר הקניית החלק הציבורי.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|התנאי השלישי – שמדובר בתוכנית שהוסיפה למגרש שבו יקבע החלק הציבורי, שטח מותר לבניה מעבר לזה שהיה קבוע עובר לאישור התוכנית החדשה (להלן – שטח בניה נוסף) או ששינתה ייעוד של המגרש או הוסיפה שימוש שמותר לעשות בו (להלן השטח ששונה ייעודו).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תנאי זה יחד עם התנאי המוצע בסעיף קטן (4) שעוסק בשיעור השטח הציבורי המרבי וקובע כי שיעור החלק הציבורי לא יעלה על 25% משטח הבניה הנוסף, או על 15% מהשטח ששונה ייעודו, נועדו לתחום את שיעור הנטילה לצורכי ציבור לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}, במגרש פלוני. בנוסף, מוצע לתת לשר הפנים סמכות לשנות שיעורים אלה, בתקנות באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהמשך לכך, מוצע לקבוע כי שני תנאים אלה – כי התכנית מוסיפה שטח בנייה או משנה יעוד והתנאי לגבי שיעור השטח הציבורי, עד 25% משטח הבניה הנוסף ועד 15% מהשטח ששונה ייעודו, לא יחולו על תכנית איחוד וחלוקה (או תכנית שנקבע בה כי לא ניתן להוציא היתר מכוחה אלא לאחר אישור חלוקה חדשה), שכן שם לאור החלוקה השוויונית בין כל בעלי הזכויות במתחם, נטילת החלק הציבורי הינה מכל בעלי הזכויות במתחם האיחוד והחלוקה, ואין הצדקה לקביעת התנאים ולהגבלת שיעור הנטילה כאמור.}}

{{ח:סעיף|70ג|מפרט לקומה ציבורית|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה לקבלת מידע להיתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א1)}}, לגבי מגרש שנקבע בו חלק ציבורי, יכלול המידע להיתר פירוט לגבי השימוש המסוים אותו מבקשת הוועדה המקומית לעשות בחלק הציבורי כאמור וכן פירוט דרישות מהנדס הוועדה המקומית לגבי החלק האמור לצורך אותו שימוש.
{{ח:תת|(ב)}} הוגשה בקשה להיתר לגבי מגרש כאמור בסעיף קטן (א), תמציא רשות הרישוי למבקש ההיתר, בתוך המועד הקבוע {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ב1)}}, את פירוט העבודות הנדרשות בחלק הציבורי, ככל שהינן נדרשות להתבצע במסגרת העבודות שהתבקשו בהיתר ושהינן תנאי לקבלת אישור מאת הרשות המאשרת שהבנייה הושלמה בהתאם להיתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}}, לגבי החלקים האחרים במבנה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ג|לסעיף 70ג}} המוצע – מוצע לקבוע הוראות בנוגע לתוכנית שקבעה חלק ציבורי שיוקנה לרשות בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}, בנוגע לשלב מסירת המידע להיתר ולשלב ההיתר. מוצע לקבוע כי אם הוגשה בקשה לקבלת מידע להיתר כמשמעותו לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א1)}}, לגבי מגרש שנקבע בו חלק ציבורי, יכלול המידע להיתר פירוט לגבי השימוש המסוים אותו מבקשת הוועדה המקומית הנוגעת בדבר לעשות בחלק האמור (מבין השימושים המותרים לפי הקבוע בתכנית שבה נקבע החלק הציבורי) וכן פירוט דרישות מהנדס הוועדה המקומית לצורך הכשרת החלק האמור לצורך אותו שימוש. כמו כן, מוצע לקבוע כי אם הוגשה בקשה להיתר לגבי מגרש כאמור, תמציא רשות הרישוי למבקש ההיתר, בתוך המועד הקבוע למתן החלטתה בבקשה בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 145|לסעיף 145(ב2)}}, את פירוט העבודות הנדרשות בחלק הציבורי בהתאם לשימוש שפורט במסגרת המידע להיתר כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר, כי פירוט השימוש המסוים בחלק הציבורי ופירוט העבודות הנדרשות לשימוש זה, מכוון לעבודות שקיים הכרח לבצען במסגרת הבקשה להיתר לבניית החלקים האחרים במבנה (שאינם החלק הציבורי), ושביצוען הינו תנאי לקבלת תעודת גמר (אישור הרשות המאשרת לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}}, כי הבנייה הושלמה בהתאם להיתר) לגבי החלקים האחרים במבנה, כך לגבי עבודות שלד ומעטפת ועבודות תשתית. עבודות אלה (להלן עבודות מעטפת), שהינן חלק בלתי נפרד מההיתר למבנה כולו, וקיים הכרח להתירן ולבצען במסגרת אותו היתר. אך כל שאר העבודות בחלק הציבורי, שניתן להפרידן מהבקשה להיתר ואף לתת תעודת גמר לחלקים האחרים בבניין, ללא השלמתן, אין חובה לפרטן לפי הסעיף המוצע. עבודות אלה (להלן עבודות גמר), ככל שיבוצעו על ידי אותו יזם, יבוצעו להתאם להסכם שיחתם לעניין זה בין הרשות ליזם, בכפוף להוראות כל דין, והצעת חוק זו לא עוסקת בהן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לעניין חישוב שומת ההשבחה, יובהר כי בהתאם להצעת החוק לפיה החלק הציבורי יוקנה לרשות המקומית עם השלמת הבנייה, ללא תמורה (בנוגע לעבודות מעטפת בלבד), מובן כי לעת חישוב שומת ההשבחה, יש להביא עלויות אלה בחשבון כמו כל הוצאה אחרת ולקזזן מבסיס ההשבחה. בעניין זה לא נדרש לקבוע הוראה בחוק, שכן מדובר בכללים שמאיים מקובלים שהינם מתחייבים גם מהוראות הדין הקיים, שכן כל הוצאה שעומדת בדרכו של כל קונה סביר בדרך למימוש התוכנית המשביחה, בהכרח משפיעה על שווי המגרש ובהתאם על ההשבחה הנובעת מהתוכנית המשביחה. לפיכך, קביעת חלק ציבורי, בהכרח משפיעה על שווי המגרש ועל ההשבחה, וזה יובא בחשבון בהתאם להוראות שנקבעו בסימן המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי האמור לעניין קיזוז עלויות הבניה מבסיס ההשבחה כמו כל הוצאה אחרת, מכוון לעבודות מעטפת בלבד שהן העבודות שעומדות בדרכו של כל קונה ומשפיעות בהכרח על שווי המגרש, אך עבודות גמר, ככל שיבוצעו יהיו בהתאם להסכם שיחתם לעניין זה בין הרשות ליזם בכפוף לכל דין, ואין מקום לקזז עלויות אלה מבסיס ההשבחה.}}

{{ח:סעיף|70ד|הקניית הבעלות בחלק הציבורי|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”השלמת בנייה“ – קבלת אישור מאת הרשות המאשרת שהבנייה הושלמה בהתאם להיתר, לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}}.
{{ח:תת|(ב)}} הושלמה בנייתו של חלק ציבורי, תוקנה הבעלות בו לרשות המקומית שבתחומה הוא מצוי ותימסר לה החזקה בו; אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות הדין לעניין רישום חלוקה או רישום בית משותף בפנקסי רישום המקרקעין.
{{ח:תת|(ג)}} נקבעה הוראה מפורשת בתכנית, ולפיה תוקנה הבעלות בחלק ציבורי למדינה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 26|בסעיף 26(א)}}, יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} על המדינה בשינויים המחויבים ובמקום הרשות המקומית תבוא המדינה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ד|לסעיף 70ד}} המוצע – מוצע לקבוע הוראות בנוגע למועד שבו תוקנה הבעלות בחלק הציבורי לרשות המקומית ותימסר לה החזקה בו, מכוח הוראות הסימן המוצע. הוראה זו נועדה לקבוע באופן מפורש את זכות הבעלות של הרשות המקומית בחלק הציבורי וכחלק מזכות זו את חובת הבעלים של הבניין להעביר את החלק הציבורי לחזקת הרשות המקומית כדי שזו תוכל להשתמש בו בהתאם לשימושים שנקבעו בתוכנית, אף טרם רישום הזכויות במרשם המקרקעין. מוצע, כי המועד הקובע לעניין זה, יהיה השלמת הבנייה וקבלת אישור לפי {{ח:פנימי|סעיף 157א|סעיף 157א}}, מאת הרשות המאשרת בגמר הבנייה כי הבנייה הושלמה בהתאם להיתר, וממועד מתן האישור כאמור תוקנה הבעלות בחלק הציבורי לרשות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע לקבוע, שככל שנקבעה בתוכנית הוראה מפורשת בדבר הקניית החלק הציבורי למדינה כפי שניתן לקבוע כיום לפי {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26(א)}}, אזי הבעלות והחזקה תועבר במועד האמור למדינה, ויחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} על המדינה בשינויים המחויבים ובמקום הרשות המקומית תבוא המדינה.}}

{{ח:סעיף|70ה|השפעת הקניית החלק הציבורי על שעבודים|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} על הקניית הבעלות לפי {{ח:פנימי|סעיף 70ד|סעיף 70ד}}, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126}}, ואולם במקום סעיף קטן (א) יקראו:
{{ח:תת|”(א)}} שעבוד, שהיה חל על בניין או על מגרש ערב הקניית הבעלות בחלק הציבורי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 70ד|בסעיף 70ד}}; תוקנה הבעלות כאמור לרשות המקומית כשהיא נקייה מהשעבוד והוא ימשיך לחול על החלק במגרש או בבניין שאינו החלק הציבורי.“

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ה|לסעיף 70ה}} המוצע – מוצע לקבוע הוראות בנוגע להשפעת הקניית הבעלות בחלק הציבורי על שעבודים ככל שקיימים על המגרש או על הבניין טרם הקניית החלק הציבורי לרשות. מוצע לקבוע לעניין זה כי יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126}} בשינויים הנדרשים. {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126}} קובע הוראות לעניין תוקפן של זכויות החלות על קרקע, שאושרה לגביה תכנית הכוללת חלוקת קרקע חדשה. לעניין שעבוד, נקבע בסעיף כי שעבוד שהיה קיים על חלקה ערב תחילת תקפה של התוכנית החדשה, הולך אחרי בעליה ויירשם על החלקה החדשה שהוקצתה לו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|על פי המוצע, שעבוד שחל על המגרש ערב הקניית הבעלות בחלק הציבורי, ימשיך לחול על יתרת הזכויות במגרש, שכן הוא ילך אחר בעל הזכויות, והחלק הציבורי שיועבר לרשות המקומית יהיה נקי מכל שעבוד. יובהר כי לאור ההסדר המוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}}, לפיו האפשרות לקבוע חלק ציבורי קיימת רק ככל שהתכנית, גם לאחר הקניית החלק הציבורי, הינה משביחה, הרי שבעל השעבוד לא יפגע מכך שהשעבוד לא יחול על החלק הציבורי. עוד יובהר, כי בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 126|בסעיף 126}}, יקראו שעבוד לעניין זה גם כמשכנתה, שכירות, וזכויות נוספות המפורטות בסעיף. כמו כן, מוצע להחיל את {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126(ב)}} כלשונו, לעניין הקניית בעלות בחלק הציבורי, ולקבוע כי זכות מעבר, זכות שאיבת מים, או זכות אחר כיוצא באלה שאינן נתונות להעברה לחלקה שבמקום האחר, ימשיכו לחול על הקרקע גם לאחר הקניית הבעלות, אלא אם נקבעו בתוכנית הוראות בדבר הפקעת זכויות אלו או שינוין, הכול כאמור באותו סעיף קטן.}}

{{ח:סעיף|70ו|רישום בעלות בחלק ציבורי בפנקסי המקרקעין|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} שר המשפטים בהסכמת שר הפנים, רשאי לקבוע בתקנות את אופן רישום הבעלות שהוקנתה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} ואת ההליכים בקשר לרישומה, וכן הוראות בדבר רישום הערות בפנקסי המקרקעין לעניין {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} וההליכים בקשר לרישומן.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ו|לסעיף 70ו}} המוצע – מוצע להסמיך את שר המשפטים בהסכמת שר הפנים, לקבוע בתקנות הוראות לעניין, אופן רישום הבעלות שהוקנתה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} וההליכים בקשר לרישומה, וכן הוראות בדבר רישום הערות בפנקסי המקרקעין לעניין {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}} וההליכים בקשר לרישומן.}}

{{ח:סעיף|70ז|שינוי ייעוד ושימוש חורג|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} הוקנה חלק ציבורי לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}, בתכנית שאיננה הכוללת הוראות לאיחוד וחלוקה או מתנה מתן היתר מכוחה בתכנית לאיחוד וחלוקה, יחולו הוראות אלו:
{{ח:תת|(א)}} לא תאושר תכנית לשינוי ייעודו של החלק הציבורי לשימוש שאינו ציבורי, אלא לאחר שחלפו 10 שנים לפחות ממועד ההקניה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 70ד|בסעיף 70ד}};
{{ח:תת|(ב)}} בחלוף המועד האמור בסעיף קטן (א), ניתן יהיה לשנות את ייעודו לשימוש שאינו ציבורי לפי הוראות חוק זה, באישור מוסד התכנון המוסמך; בפסקה זו ”מוסד התכנון המוסמך“ – מוסד התכנון שאישר את התכנית, ואם הוועדה המקומית אישרה את התכנית – הוועדה המחוזית;
{{ח:תת|(ג)}} לא יאושר שימוש חורג לשימוש שאינו צורך ציבורי, בחלק הציבורי, אלא בחלוף המועד שנקבע בסעיף קטן (א) ובאישור הועדה המחוזית.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ז|לסעיף 70ז}} המוצע – מוצע לקבוע הוראות לעניין האפשרות לשנות את היעוד הציבורי בחלק הציבורי שהוקנה לרשות, שכן ההוראות שנקבעו {{ח:פנימי|סעיף 195|בסעיפים 195}} {{ח:פנימי|סעיף 196|ו־196}}, אינן חלות על הקניית חלק ציבורי לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}. לפי הסעיף המוצע, לא תאושר תכנית לשינוי ייעודו של החלק הציבורי, לשימוש שאינו ציבורי, אלא לאחר שחלפו 10 שנים לפחות ממועד ההקניה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 70ד|בסעיף 70ד}}, ולאחר חלוף מועד זה, תכנית כאמור תהיה טעונה את אישור מוסד התכנון שאישר את התכנית שבה נקבע החלק הציבורי, ואם הוועדה המקומית אישרה את התכנית יידרש אישור הועדה המחוזית לתכנית שמשנה את היעוד כאמור, גם אם לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}} התוכנית הינה בסמכות הוועדה המקומית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, ועל מנת למנוע אפשרות שהחלק הציבורי ישמש לצרכים אחרים שלא הותרו בתוכנית, בדרך של בקשה לשימוש חורג, מוצע לקבוע כי לא יאושר שימוש חורג בחלק הציבורי, לשימוש שאינו צורך ציבורי, אלא לאחר שחלפו 10 שנים לפחות ממועד ההקניה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 70ד|בסעיף 70ד}} ובאישור הועדה המחוזית.}}

{{ח:סעיף|70ח|הוראות בתקנון בית משותף|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} הוראות שנכללו בהסכם עם בעלי הדירות בבניין בעניין זכויותיהם וחובותיהם ביחס לחלק הציבורי שהוקנה לרשות מקומית באותו בניין, ולא נקבעו בתקנון כאמור {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 61|בסעיף 61 לחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}} – בטלות.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ח|לסעיף 70ח}} המוצע – לאור התוצאה של ההסדר המוצע, לפיה הרשות המקומית יכול ותהיה, בעלת זכויות בחלק הציבורי שהינו חלק מבית משותף, ועל מנת להגן על בעלי הזכויות בבית המשותף מהסכמים שאינם הוגנים, מוצע לקבוע כי הוראות שנכללו בהסכם עם בעלי הדירות בבניין בעניין זכויותיהם וחובותיהם ביחס לחלק הציבורי שהוקנה לרשות מקומית באותו בניין, ולא נקבעו בתקנון כאמור {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 61|בסעיף 61 לחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}} – יהיו בטלות.}}

{{ח:סעיף|70ט|היחס להפקעה ואיחוד וחלוקה|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} לא יקבעו בתכנית הוראות להקניית חלק ציבורי, שאינו בנוי במועד אישור התכנית, אלא בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 70ט|לסעיף 70ט}} המוצע – מוצע לקבוע כי לא יקבעו בתכנית הוראות להקניית חלק ציבורי, שאינו בנוי במועד אישור התכנית, אלא בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|סימן זה}}. משמעות הדברים מכוונת להוראת הפקעה או להפרשה בדרך של איחוד וחלוקה. הן הפקעה והן איחוד וחלוקה לצורכי ציבור, נכון שיקבעו על מגרש המיועד לצורכי ציבורי, כך שניתן יהיה להפקיע את המגרש, או להפרישו לצורכי ציבור במסגרת איחוד וחלוקה, ואולם בהתייחס לחלק ציבורי במבנה שאיננו בנוי במועד אישור התכנית, במגרש שאינו מיועד לצורכי ציבור, אין מקום לקבוע הוראת הפקעה ולאפשר הפקעת המגרש, כולו או חלקו, על מנת לבנות את החלק הציבורי. גם קביעת הוראת הפקעה עתידית – לאחר השלמת הבנייה, איננה מתאימה במקרים אלה, וממילא אין בה כל צורך לאור ההסדר המוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}}. כך גם בנוגע להפרשות במסגרת איחוד וחלוקה, הרי שהפרשות לצורכי ציבור בתכניות איחוד וחלוקה, מתייחסות למגרשים שיופרשו 'מתחת לקו׳ לטובת הרשות המקומית או המדינה, אך ככל שמדובר במגרש שאינו מיועד לצורכי ציבורי, גם אם נקבע לגביו כי חלק מהמבנה ישמש לצורכי ציבור, הרי שמגרש זה לא ירשם 'מתחת לקו׳ ולא יופרש, כולו או חלקו, או במושע לטובת הרשות כתוצר של איחוד וחלוקה, אלא ירשם בטבלה כמו כל מגרש סחיר אחר, בהתאם לשוויו בהתחשב בחלק הציבורי שבו ובהסדרים לעניין עליות הבניה כפי שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}}. הסדר זה נכון וראוי יותר, שכן האפשרות לקבוע במסגרת טבלאות איחוד וחלוקה, הפרשה של חלק ציבורי עתידי לטובת הרשות, מעוררת קשיים, ולא נכון לאפשרה בהינתן ההסדר המוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן זה}}. יחד עם זאת, ככל שמדובר בחלק ציבורי בנוי, לא תהיה מניעה לקבוע לגביו הוראת הפקעה בהתאם להוראות הדין, או להפריש את אותו חלק בנוי במסגרת איחוד וחלוקה.}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ה|סימן ה׳: תכנית מיוחדת}}

{{ח:סעיף|71|תכנית מיוחדת}}
{{ח:ת}} ועדה מיוחדת רשאית להכין בכל עת, למרחב התכנון המיוחד כולו או לכל חלק ממנו, תכנית מיתאר או תכנית מפורטת, הכל כפי שתמצא לנכון; אולם כל תכנית שהיתה בת תוקף בתחומי מרחב התכנון המיוחד ערב תחילתו של הצו המכריז על מרחב התכנון המיוחד, תעמוד בתקפה אלא אם תשונה או תבוטל על ידי הועדה המיוחדת כפי שנקבע בחוק זה.

{{ח:סעיף|72|אישור תכנית מיתאר מיוחדת|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} תכנית מיתאר שהוכנה על ידי ועדה מיוחדת טעונה אישור שר הפנים, בהמלצת שר הבינוי והשיכון, ולענין זה יהיו לשר הפנים כל הסמכויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|סעיף 109}}; תכנית מיתאר כאמור לישוב חדש או שהוגשה עליה התנגדות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 100|בסעיף 100}}, לא תאושר אלא לאחר התייעצות עם המועצה הארצית.

{{ח:סעיף|73|התנגדות וערר לתכנית של ועדה מיוחדת|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} התנגדות לתכנית של ועדה מיוחדת תוגש לועדה המיוחדת והיא תדון ותכריע בה; על החלטת הועדה בדבר דחיית ההתנגדות, קבלתה, אישור תכנית או דחייתה ניתן לערור למועצה הארצית ויהיו לה, לענין זה, הסמכויות של מוסד תכנון לפי {{ח:פנימי|סעיף 116|סעיף 116}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים)|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים), תש״ל–1970}}.}}

{{ח:סעיף|74|ערר על החלטות אחרות|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} בכל מקום שקיימת לפי חוק זה זכות ערר על החלטה של ועדה מקומית או של ועדה מחוזית {{ח:פנימי|סעיף 72|שסעיפים 72}} {{ח:פנימי|סעיף 73|ו־73}} אינם חלים עליה, וההחלטה ניתנה על ידי ועדה מיוחדת, יוגש הערר לפני שר הפנים ושר הבינוי והשיכון כאחד, וכל אחד מהשרים רשאי לאצול מסמכותו לפי סעיף זה, הן בדרך כלל והן למקרה מסויים והן לסוג מסויים של מקרים, ובלבד שחבר הועדה המיוחדת לא ידון ולא יכריע בערר כאמור.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים)|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים), תש״ל–1970}}.}}

{{ח:סעיף|75|דין תכנית מיוחדת|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} בכפוף לאמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ה|בסימן זה}} יחולו על תכנית של ועדה מיוחדת ההוראות החלות על תכנית שבסמכות ועדה מחוזית.

{{ח:סעיף|76|תקנות|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים, בהתייעצות עם שר הבינוי והשיכון, רשאי להתקין תקנות בענין הפעלת סמכויותיה של ועדה מיוחדת במידה שלא נקבעו הוראות לכך בחוק זה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ה1|סימן ה׳1: תכנית לשימור אתרים|תיקון: תשנ״א}}

{{ח:סעיף|76א|תכנית לשימור אתרים|תיקון: תשנ״א}}
{{ח:ת}} על תכנית לשימור אתרים יחולו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 4|התוספת הרביעית}}.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ה2|סימן ה׳2: תכנית לתשתית לאומית|תיקון: תשס״ב־3}}

{{ח:סעיף|76ב|תכנית לתשתית לאומית|תיקון: תשס״ב־3, תשע״ד־2, תשע״ו־7, תשע״ז־7, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית לתשתית לאומית תהיה תכנית מיתאר ארצית, הכוללת הוראות של תכנית מפורטת כאמור בסעיף קטן (ב), ותקבע את התכנון של תשתיות לאומיות בשטח המדינה כולה או בחלק משטחה.
{{ח:תת|(ב)}} תכנית לתשתית לאומית תכלול את כל ההוראות המאפשרות מתן היתר בניה או ביצוע עבודה לפיה, בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה, ואולם הוועדה לתשתיות רשאית לקבוע לגבי חלק מתחום התכנית שאינו משמעותי וביצועו אינו נדרש באופן מיידי לאותה תשתית נושא התכנית, כי ביצוע העבודות על פיה יהיה טעון תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה.
{{ח:תת|(ב1)}} מבלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב), בתכנית לתשתית לאומית הכוללת הוראות המאפשרות הקמת תחנה לתחבורה ציבורית, מתחם תפעולי הנדרש לטיפול במסילת ברזל ובציוד הנדרש להפעלתה של רכבת או חניון לעידוד השימוש בתחבורה הציבורית, ניתן לכלול הוראות ליעודים או שימושים נוספים ובלבד שהם יקבעו באותו מגרש עם התשתית הלאומית וניתנה חוות דעת של מתכנן הוועדה כי קיימת הצדקה לתכננם כחלק בלתי נפרד מתכנון התשתית הלאומית כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} משרד ממשלתי, ועדה מחוזית – בתחום מרחבה, רשות שהוקמה לפי דין, חברה ממשלתית שעיקר עיסוקה בפיתוח מבנים ותשתיות, מי שיש לו רישיון לפי חוק לעניין תשתית לאומית המאפשר תכנון או הקמה של התשתית הלאומית, גורם מפעיל כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 255יד|בסעיף 255יד}}, אלא אם כן קבע שר האוצר אחרת, בצו, בעל קרקע או בעל עניין בקרקע שהוסמך בידי שר התיירות לעניין תכנית לתשתית תיירות לפי {{ח:פנימי|סעיף 76ב1|סעיף 76ב1(ד)}}, או כל גוף אחר שהוסמך לכך לפי החלטת ממשלה, רשאים להכין תכנית לתשתית לאומית ולהגישה לועדה לתשתיות ({{ח:פנימי|פרק ג סימן ה2|בסימן זה}} – מגיש תכנית).

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 76ב|סעיף 76ג {{ח:הערה|[צ״ל: 76ב]}}}} קובע כי תכנית לתשתית לאומית תהיה תכנית מפורטת ותקבע את התכנון של תשתיות לאומיות. מכאן כי, ככלל, לא ניתן לקבוע בתכנית לתשתית לאומית, הוראות שאינן עוסקות בתשתיות לאומיות, בהתאם להגדרת מונח זה {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את הוראות החוק, כך שניתן יהיה לכלול במסגרת תכנית לתשתית לאומית, שעוסקת בתכנון תחנה לתחבורה ציבורית, מתחם תפעולי הנדרש לטיפול במסילת ברזל ובציוד הנדרש להפעלתה של רכבת, או חניון לעידוד השימוש בתחבורה הציבורית, או הוראות תכנוניות ליעודים ושימושים נוספים שאינם נכללים בהגדרת תשתיות לאומיות, ובלבד שיעודים ושימושים אלה יקבעו בשטח אותו מגרש שבו מתוכננת התשתית הלאומית כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תיקון זה נדרש, שכן לעיתים קרובות, משיקולים תכנוניים, יעילות וניצול מיטבי של הקרקע, נכון למקם באותו מגרש, הן את התשתית הלאומית והן שימושים נוספים. כך למשל בנוגע לתחנת רכבת, לעיתים יש הצדקה תכנונית למקם מעל התחנה, שטחי מסחר, משרדים תעסוקה ועוד. במצבים אלה, לפי הדין הקיים, חלק התשתית הלאומית יכול שיתכונן בוועדה לתשתיות במסגרת תכנית לתשתית לאומית, אך את החלקים האחרים (ככל שאינם נלווים וטפלים לתשתית) לא ניתן לתכנן באותה מסגרת, אלא בתכנית אחרת שככלל הינה בסמכות הועדה המחוזית. פיצול שכזה, איננו יעיל. על כן מוצע כאמור, לתקן את החוק ולתת לוועדה לתשתיות סמכות לתכנן ולאשר באותו מגרש שבו ממוקמת התשתית הלאומית, את המגרש ואת המבנה כולו, ולא לפצל את תכנון המגרש והמבנה לשני מוסדות תכנון שונים. עם זאת, מוצע לקבוע, כי אפשרות זו, תותנה בחוות דעת מאת מהנדס הועדה לתשתיות לאומיות, כי קיימת הצדקה לתכנן את השימושים הנוספים במגרש, כחלק בלתי נפרד מתכנון התשתית הלאומית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יצוין, כי לעניין מתן היתר ליעודים או שימושים נוספים שאינם תשתית לאומית, מכוח תכנית שתאושר בהתאם לתיקון מוצע זה, יצורף מהנדס הועדה המקומית להרכב רשות הרישוי של הועדה לתשתיות לאומיות, זאת כפי שמוצע לתיקון {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ב)(1)}}.}}

{{ח:סעיף|76ב1|הוראות לעניין תשתית תיירות|תיקון: תשע״ו־7}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מיתקן אכסון מלונאי“ – מבנה אחד או כמה מבנים במתחם אחד, הכולל 25 יחידות אירוח לפחות, שכולו בבעלות אדם אחד ומנוהל בידי אדם אחד, המיועד לספק בכל עת לציבור הרחב, בתשלום, לפרקי זמן קצרים וקצובים, שירותי לינה ואירוח וכן שירותים נלווים לרבות שירותי הסעדה ובילוי, למטרות פנאי ונופש;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”יחידת אירוח“ – יחידה שנועדה לשמש ללינה, לאירוח ולנופש הכוללת חדר אחד או שניים המיועדים ללינה וכן חדר רחצה ושירותים, ויכול שתכלול נוסף על האמור רק מטבחון אחד, פינת אוכל אחת וחדר רחצה נוסף אחד;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית לתשתית תיירות“ – תכנית לתשתית לאומית לעניין תשתית תיירות.
{{ח:תת|(ב)}} שר התיירות לאחר התייעצות עם המנהל הכללי של משרד התיירות, רשאי להכריז על אחד מאלה כתשתית תיירות:
{{ח:תתת|(1)}} מיזם להקמת מיתקן אכסון מלונאי אחד לפחות, הכולל 400 יחידות אירוח לפחות, המוקם במתחם אחד;
{{ח:תתת|(2)}} מיזם להקמת שני מיתקני אכסון מלונאיים לפחות, הכוללים יחד 300 יחידות אירוח לפחות, המוקם במתחם בפריסה אזורית או ארצית;
{{ח:תתת|(3)}} מיזם להקמת ארבעה מיתקני אכסון מלונאיים לפחות, המוקם במתחם בפריסה אזורית או ארצית;
{{ח:תתת|(4)}} תשתית תחבורה שיש בה כדי לשמש גורם משיכה תיירותי ולתרום תרומה של ממש לתיירות באזור.
{{ח:תת|(ג)}} בלי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 76ב|סעיף 76ב(ב)}}, בתכנית לתשתית תיירות הכוללת הוראות המאפשרות הקמת מיתקני אכסון מלונאיים כאמור בסעיף קטן (ב)(1), (2) או (3), לפי העניין, בהתאם להכרזתה של אותה תשתית תיירות לפי אותו סעיף קטן, ניתן לכלול הוראות להקמה של אתר, תשתית או בניין נלווים למיתקן אכסון מלונאי בסמיכות גאוגרפית אליו שיש בהם כדי לשמש גורם משיכה תיירותי ולתרום תרומה של ממש לתיירות באזור, והכול ובלבד שהאתר, התשתית או הבניין כאמור נכללו בהכרזה לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ד)}} שר התיירות רשאי, בהכרזה לפי סעיף קטן (ב), להסמיך בעל קרקע או בעל עניין בקרקע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 61א|בסעיף 61א(ב) ו־(ב1)}}, להכין תכנית לתשתית תיירות ולהגישה לוועדה לתשתיות בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 76ב|סעיף 76ב(ג)}}.
{{ח:תת|(ה)}} לא ייכללו בהכרזה לפי סעיף קטן (ב) שטחים הנמצאים בסביבה החופית, אלא אם כן הם בתחום רשות עירונית.
{{ח:תת|(ו)}} לא ייכלל בהכרזה לפי סעיף קטן (ב) שטח המוקף מכל עבריו בקרקע המיועדת בתכנית מיתאר מחוזית לסוג של שטחים פתוחים.
{{ח:תת|(ז)}} שר האוצר ידווח לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, בחודש מרס מדי שנה, על יישומן של הוראות {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_348516.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 107 והוראת שעה), התשע״ו–2016}}, לגבי השנה שקדמה למועד הדיווח.

{{ח:סעיף|76ג|הוראות מיוחדות לתכנית לתשתית לאומית|תיקון: תשס״ב־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:ת}} בהליכים לאישור תכנית לתשתית לאומית שהגיש מגיש תכנית ינהגו לפי הוראות חוק זה שענינן תכנית מיתאר ארצית, בשינויים המפורטים להלן:
{{ח:תת|(1)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיפים 77}} {{ח:פנימי|סעיף 78|ו־78}} יחולו בשינויים המחויבים, ואולם –
{{ח:תתת|(א)}} פרסום בעיתון של הודעה על הכנת תכנית לבניית תשתיות יהיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}}, אך יראו כאילו במקום ”בשני עיתונים“ נאמר ”בחמישה עיתונים“, ובמקום ”שלפחות אחד מהם הוא עיתון נפוץ“ נאמר ”שלפחות שניים מהם הם עיתונים נפוצים“;
{{ח:תתת|(ב)}} יראו את המועד המאוחר מבין הפרסומים בעיתון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}} כמועד הקובע לצורך קביעת תנאים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 78|בסעיף 78}};
{{ח:תת|(2)}} נכללו בתכנית לתשתית לאומית שינויים של תכנית מיתאר ארצית אחרת או תכנית מיתאר מחוזית, יצוינו בתכנית לתשתית לאומית השינויים גם לתכניות כאמור;
{{ח:תת|(3)|(א)}} הועדה לתשתיות תדון בתכנית לתשתית לאומית לאחר שנבדקה בדיקה מוקדמת בידי מתכנן שאינו עובד המדינה, אשר מינה יושב ראש הועדה מתוך רשימת מתכננים שיקבע שר הפנים␛ (להלן בסעיף זה – המתכנן); המתכנן יסיים את בדיקת התכנית וימסור לועדה בכתב את הערותיו בתוך שבעה ימים מיום שהועברה התכנית לועדה;
{{ח:תתת|(ב)}} מצא המתכנן כי התכנית שהועברה אינה ערוכה בהתאם להוראות החוק והתקנות או לדרישות הועדה לתשתיות, יחזירה למגיש התכנית, בצירוף הערותיו, כדי שיתקנה; תוקנה התכנית והוחזרה לועדה, יערוך המתכנן בדיקה מוקדמת נוספת וימסור לועדה בכתב את הערותיו בתוך שבעה ימים ממועד הגשתה לועדה או מהמועד שהוחזרה לועדה;
{{ח:תת|(4)|(א)|(1)}} תכנית לתשתית לאומית שהוגשה לועדה לתשתיות תועבר, באותו יום שהוגשה לה, ליועץ הסביבתי של הועדה;
{{ח:תתתת|(2)}} היועץ הסביבתי ימציא למגיש התכנית, בתוך שבעה ימים מיום שנמסרה לו התכנית, הנחיות להכנת תסקיר השפעה על הסביבה; העתק מההנחיות יומצא למתכנן הועדה לתשתיות;
{{ח:תתת|(ב)}} חלק מגיש התכנית על ההנחיות שניתנו לו להכנת התסקיר, רשאי הוא לערור לפני הועדה לתשתיות על ההנחיות או על דרישה להשלמת התסקיר כאמור בסעיף קטן (ד); הועדה תדון ותכריע בערר לאחר שתשמע את העורר ואת היועץ הסביבתי, ותחליט בו בתוך 14 ימים מיום הגשתו;
{{ח:תתת|(ג)}} התסקיר יוגש לועדה לתשתיות וליועץ הסביבתי שלה בהתאם להנחיות כאמור בפסקת משנה (א)(2);
{{ח:תתת|(ד)}} בתוך שבעה ימים מיום קבלת התסקיר, רשאי היועץ הסביבתי לדרוש ממגיש התכנית להשלים את התסקיר; העתק הדרישה יישלח לועדה לתשתיות; לא נדרשה ההשלמה כאמור, יראו את התסקיר כאילו הוא שלם;
{{ח:תתת|(ה)}} היועץ הסביבתי ימציא את חוות דעתו לועדה לתשתיות ולמגיש התכנית בתוך ארבעה עשר ימים ממועד קבלת התסקיר השלם;
{{ח:תת|(5)}} הועדה לתשתיות רשאית לפטור את מגיש התכנית מהגשת תסקיר השפעה על הסביבה או לחייבו להגיש חוות דעת סביבתית במקום התסקיר; {{ח:פנימי|פרק ג סימן ה2|בסימן זה}}, חוות דעת סביבתית – חוות דעת הבוחנת סוג מסוים של השפעה על הסביבה על ידי תכנית;
{{ח:תת|(6)|(א)}} הועדה לתשתיות תדון בתכנית לתשתית לאומית, תחליט להעבירה להערות הועדות המחוזיות, לדחותה או להתנות תנאים להעברתה, ותפרסם את החלטתה, בתוך עשרים ואחד ימים מיום שהוגשה לה התכנית, התכנית המתוקנת או חוות דעת היועץ הסביבתי, לפי הענין ולפי המאוחר מביניהם;
{{ח:תתת|(ב)}} החליטה הועדה לתשתיות להעביר תכנית כאמור בפסקת משנה (א) –
{{ח:תתתת|(1)}} תפרסם הודעה על העברת התכנית בעיתון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}}, אך יראו כאילו במקום ”בשני עיתונים“ נאמר ”בחמישה עיתונים“, ובמקום ”שלפחות אחד מהם הוא עיתון נפוץ“ נאמר ”שלפחות שניים מהם הם עיתונים נפוצים“;
{{ח:תתתת|(2)}} תמסור הודעות על העברת התכנית לכל משרד ממשרדי הממשלה, לועדה המקומית של מרחב תכנון ששטח התכנית, כולו או חלקו, בתחומו או גובל בתחומו, וכן לתאגידים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 119ב|בסעיף 119ב(9)(א)}};
{{ח:תתתת|(3)}} תפרסם את התכנית באתר האינטרנט של מינהל התכנון;
{{ח:תתת|(ג)}} תכנית לתשתית לאומית תהיה פתוחה לעיון הציבור במשרד המועצה הארצית, במשרד הועדה המחוזית הנוגעת בדבר ובמשרד הועדה המקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תת|(6א)|(א)}} הועברה תכנית כאמור בפסקה (6), ועוד לא ניתן לה תוקף, לא יינתן כל היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} לגבי המקרקעין שבתחום התכנית שלא בהתאם לתכנית שהועברה אלא באישור ועדת המשנה לשמיעת השגות של הועדה לתשתיות; לא תדון ועדת המשנה לפי פסקה זו אלא אם כן פורסמה על חשבון המבקש הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} וניתנה למי שעלול להיפגע מהחלטתה הזדמנות לטעון טענותיו; החלטת ועדת המשנה תישלח לצדדים; הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדת המשנה בדבר מתן היתר לפי פסקת משנה (א), רשאי לערור לועדה לתשתיות;
{{ח:תתת|(ב)}} הועברה תכנית כאמור בפסקה (6), ועוד לא ניתן לה תוקף רשאית הועדה לתשתיות, לאסור מתן כל היתר לבניה ולשימוש לגבי מקרקעין שבתחום התכנית או לקבוע תנאים למתן היתר כאמור.
{{ח:תת|(7)|(א)}} החליטה הועדה לתשתיות להעביר תכנית לתשתית לאומית כאמור בפסקה (6)(א), ימנה יושב ראש הועדה, באותו יום, חוקר, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 107א|בסעיף 107א(א)}}, לשמיעת ההערות וההשגות שיוגשו לה;
{{ח:תתת|(ב)}} על אף האמור בפסקה (א), רשאי יושב ראש הוועדה, להחליט שמחמת מיעוט ההתנגדויות שהוגשו, טעמי יעילות מצדיקים את שמיעתן על ידי מוסד התכנון;
{{ח:תת|(8)}} כל מי שרשאי, לפי {{ח:פנימי|סעיף 100|סעיף 100}}, להגיש התנגדות לתכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 100|באותו סעיף}}, רשאי להגיש השגה על תכנית לתשתית לאומית שהועברה כאמור בפסקה (6), בתוך שישים ימים מיום הפרסום בדבר ההעברה כאמור בפסקה (6)(ב)(1);
{{ח:תת|(9)|(א)}} ועדת המשנה לשמיעת השגות של הועדה לתשתיות תדון ותכריע בהשגות, בתוך עשרים ואחד ימים מהיום האחרון להגשת ההשגות;
{{ח:תתת|(ב)}} מיד לאחר תום שמיעת ההשגות וההכרעה בהן תחליט הועדה לתשתיות בדבר דחיית התכנית לתשתית לאומית, התנאתה בתנאים, או בדבר הגשתה לאישור הממשלה, עם שינויים או בלא שינויים, לפי הענין;
{{ח:תת|(10)}} הועברה תכנית כאמור בפסקה (6) ולא הוגשו לה השגות בתוך התקופה שנקבעה לכך תוגש התכנית לממשלה בתום שלושה ימים מתום המועד להגשת ההשגות, זולת אם החליטה הועדה לתשתיות אחרת בתוך שלושת ימים כאמור;
{{ח:תת|(11)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 156|בסעיף 156(א)}}, לא תחול {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}} על תכנית לתשתית לאומית.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 51|בסעיף 51}}.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 76ג|בסעיף 76ג(3)(א)}} נקבע כי הועדה לתשתיות לאומיות תדון בתכנית לתשתית לאומית לאחר שנבדקה בדיקה מוקדמת בידי מתכנן שאינו עובד המדינה, אשר מינה יושב ראש הועדה מתוך רשימת מתכננים שיקבע שר הפנים. לאור הניסיון שנצבר מוצע לקבוע כי יושב ראש הוועדה לתשתיות לאומיות ימנה מתכנן כאמור, ללא צורך במעורבות שר הפנים בהכנת רשימת מתכננים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|{{ח:פנימי|סעיף 76ג|בסעיף 76ג(6)(ב)}} נקבעו הוראות לעניין פרסום הודעה על העברת תכנית לתשתית לאומיות להערות. מוצע להבהיר כי תכנית שהועברה להערות כאמור, תפורסם גם באתר האינטרנט של מינהל התכנון. הוראה דומה לגבי חובת פרסום באתר אינטרנט, נקבעה {{ח:פנימי|סעיף 52|בסעיף 52(ג)}} ביחס לתכנית מיתאר ארצית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|{{ח:פנימי|סעיף 97|בסעיף 97}} נקבעו הוראות לעניין מתן היתרים בניגוד לתוכנית מופקדת. {{ח:פנימי|סעיף 98|בסעיף 98}} ניתנה למוסד תכנון שהפקיד תכנית, סמכות לאסור מתן כל היתר לבניה ולשימוש לגבי מקרקעין שבתחום התוכנית המופקדת (אף אם ההיתר אינו סותר את התוכנית המופקדת) או לקבוע תנאים למתן היתר כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|{{ח:פנימי|סעיף 76ג|בסעיף 76ג(1)}}, נקבע כי {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיפים 77}} {{ח:פנימי|סעיף 78|ו־78}} (שעוסקים בהודעה על הכנת תכנית ובאפשרות לקבוע תנאים שלפיהם יינתנו היתרי בניה התוכנית המוצעת) יחולו בשינויים המחויבים ובשינויים שפורטו בסעיף זה גם על תכנית לתשתית לאומית, אך לא נזכרו שם {{ח:פנימי|סעיף 97|סעיפים 97}} {{ח:פנימי|סעיף 98|ו־98}} האמורים.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מבחינה מהותית, בכל הנוגע לתכליתן של ההוראות הנזכרות, אין כל מקום להחילן בלבד על תכניות שהליך שיתוף הציבור לגביהן מכונה דווקא בשם ’הפקדה‘, והן נדרשות באותה מידה גם לגבי תכניות לתשתיות לאומיות שמועברות להערות או להערות והשגות בהתאם ללשון החוק. כמו כן, שלב העברה להערות או להערות והשגות, הינו מקביל לשלב הפקדת תכנית אחרת. על כן נדרש להסדיר ולהבהיר כי מכלול ההוראות הנזכרות שחלות אחרי הפקדת תכנית, חלות גם לגבי תכנית לתשתית לאומית לאחר שהועברה להערות או להשגות. לפיכך מוצע לקבוע במפורש, כי אחרי שהועברה תכנית תשתיות לאומיות להערות, וכל עוד לא ניתן לה תוקף, לא יינתן היתר שלא בהתאם לתכנית שהועברה, אלא באישור ועדת המשנה להשגות של הועדה לתשתיות לאומיות (כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 6ד|בסעיף 6ד}}). וועדת המשנה לא תדון בבקשה להיתר כאמור אלא אם פורסמה על חשבון המבקש הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} וניתנה הזדמנות למי שעלול להיפגע לטעון את טענותיו. החלטת ועדת המשנה תישלח לצדדים ועל החלטתה ניתן לערור לוועדה לתשתיות לאומיות. בנוסף, מוצע להסדיר גם את תחולת {{ח:פנימי|סעיף 98|סעיף 98}} על תכנית לתשתית לאומית שהועברה להערות ולקבוע כי משהועברה תכנית כאמור רשאית הועדה לתשתיות לאומיות לאסור על מתן כל היתר בתחום התכנית או לקבוע תנאים למתן היתרים כאמור. יוער, כי במסגרת הצעה זו, מוצע להסדיר הוראות אלה גם בנוגע לתכנית מיתאר ארצית, כפי שמוצע בתיקון {{ח:פנימי|סעיף 51|סעיפים 51}} {{ח:פנימי|סעיף 52|ו־52}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|{{ח:פנימי|סעיף 76ג|בסעיף 76ג(7)}} נקבע, כי אם החליטה הועדה לתשתיות לאומיות להעביר תכנית לתשתית לאומית להערות, ימנה יושב ראש הועדה חוקר לשמיעת ההערות וההשגות שיוגשו לה. בהתאם לניסיון שנצבר עלה, כי לעיתים, לאור מספר מועט של התנגדויות, אין הצדקה למנות חוקר. לפיכך מוצע לתקן את החוק ולאפשר ליושב ראש הוועדה, במקרים שמצא כי אין הצדקה למינוי חוקר, להחליט שלא ימונה חוקר, וועדת המשנה לשמיעת השגות של הועדה לתשתיות לאומיות תדון ותכריע בהשגות, בתוך עשרים ואחד ימים מהיום האחרון להגשת ההשגות בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 76ג|בסעיף 76ג(9)}}.}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ה3|סימן ה׳3: תכנית למיתקן טעון היתר פליטה|תיקון: תשס״ח־9}}

{{ח:סעיף|76ד|הוראות מיוחדות לתכנית למיתקן טעון היתר|תיקון: תשס״ח־9}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”תכנית למיתקן טעון היתר“, ”הליך משותף“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי#סעיף 23|בסעיף 23 לחוק אוויר נקי, התשס״ח–2008}} (בחוק זה – חוק אוויר נקי).
{{ח:תת|(ב)}} בהליכים לאישור תכנית למיתקן טעון היתר ינהגו לפי הוראות חוק זה בכפוף להוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי#סעיף 23|סעיף 23 לחוק אוויר נקי}}.
{{ח:תת|(ג)}} לא יינתן היתר לפי חוק זה להקמתו או להפעלתו של מקור פליטה טעון היתר כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי|בחוק אוויר נקי}}, אלא אם כן נקבע במפורש בתכנית החלה על הקרקע שלגביה מתבקש ההיתר לפי חוק זה כי היא מיועדת למקור פליטה כאמור.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ו|סימן ו׳: הוראות כלליות לתכניות}}

{{ח:סעיף|77|הודעה על הכנת תכנית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} מי שרשאי להגיש תכנית למוסד תכנון, רשאי לפנות למוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית, בבקשה לפרסם הודעה בדבר הכנת התכנית; מצא מוסד התכנון לאחר ששקל בענין כי מן הנכון לעשות כן, יפרסם את ההודעה ברשומות, בעתון ובמשרדי הרשויות המקומיות הנוגעות בדבר; ההודעה תפרט את תחום התכנית והשינויים המוצעים; הפרסום בעיתון יהיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}}; הוצאות הפרסום יחולו על המבקש; אין בהוראות סעיף זה כדי לפגוע בסמכות מוסד תכנון לפרסם הודעה על הכנת תכנית מיוזמתו.

{{ח:סעיף|78|היתרים וחלוקת קרקע בתקופת ביניים|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} פורסמה ברשומות הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 77|בסעיף 77}}, רשאי מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית, לקבוע תנאים שלפיהם יינתנו היתרי בניה, היתרים לשימוש בקרקע או אישור תשריט של חלוקת קרקע בתחום התכנית המוצעת; תוקפם של תנאים אלה יהיה עד להפקדת התכנית, דחייתה או עד שיבוטלו התנאים או שישונו על ידי מי שקבעם, או לפרק זמן שלא יעלה על שלוש שנים, הכל לפי המועד המוקדם יותר; מוסד התכנון רשאי להאריך את תוקפם של התנאים או לשנותם לפרק זמן נוסף שלא יעלה על שלוש שנים מנימוקים מיוחדים שיירשמו; ראה יושב ראש מוסד התכנון כי יש צורך בהארכה נוספת מעבר לשלוש שנים, רשאי הוא לעשות כן, באישור שר הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת מוסד תכנון לפי סעיף זה רשאי לערור –
{{ח:תתת|(1)}} כאשר ההחלטה היא של ועדה מחוזית – למועצה הארצית;
{{ח:תתת|(2)}} כאשר ההחלטה היא של ועדה מקומית – לועדת הערר.

{{ח:סעיף|79|פטור מתשלומי חובה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} הוגבלו זכויותיו של פלוני בקרקע מכוח {{ח:פנימי|סעיף 78|סעיף 78}}, רשאי שר האוצר לפטרו, פטור מלא או חלקי, מתשלום כל מס המגיע לאוצר המדינה בקשר לאותה קרקע, או לדחות את מועדי תשלומו, ורשאית רשות מקומית לתת פטור מלא או חלקי מתשלום כל ארנונה, מס או תשלום חובה אחר המגיעים לה מפלוני או לדחות את מועד תשלומם, הכל במידה שהדבר נוגע לתקופה שבה הוגבלו הזכויות ובשים לב לקיפוח ההנאה בקרקע מכוח ההגבלות האמורות.

{{ח:סעיף|80|תפקידים מיוחדים בקשר לבטיחות הטיסה}}
{{ח:ת}} המועצה הארצית תורה לועדות המחוזיות לקבוע בתכניות המיתאר הוראות הדרושות, לדעת שר הבטחון או שר התחבורה, למען בטיחות הטיסה.

{{ח:סעיף|81|ייזום תכניות לבטיחות הטיסה}}
{{ח:ת}} מי שהוסמך על ידי שר הבטחון או שר התחבורה רשאי להציע לכל מוסד תכנון תכנית, שינוי תכנית, התלייתה או ביטולה, אם הדבר דרוש, לדעתו, למען בטיחות הטיסה; סמכות זו אינה גורעת מסמכות אחרת לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|82|ערר על דחיית תכנית בדבר בטיחות הטיסה}}
{{ח:תת|(א)}} נדחתה הצעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 81|סעיף 81}}, רשאי המציע לערור על הדחיה בפני ועדה המורכבת משר הפנים, שר האוצר, שר הבטחון ושר התחבורה, והחלטת הועדה תבוא במקום החלטת מוסד התכנון שדחה את ההצעה.
{{ח:תת|(ב)}} הגשת הערר תובא, בדרך המניחה את דעתה של ועדת השרים, לידיעתם של בעלי הזכויות במקרקעין ושל מחזיקיהם העלולים להיפגע על ידי קבלת הערר, ותינתן להם הזדמנות נאותה להגיש את טענותיהם בכתב בפני הועדה או להשמיען בפני נציגי השרים שמהם מורכבת הועדה.

{{ח:סעיף|83|תשריט|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} לכל תכנית יצורף תשריט של השטח שעליו היא חלה (להלן – תחום התכנית). אולם אין חובה לצרף תשריט להחלטה על ביטול, שינוי או התליית תכנית שאינם מחייבים שינוי של תשריט התכנית המקורית, אלא אם כן מוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית החליט אחרת.
{{ח:תת|(ב)}} תחום התכנית יחול על שטח המצוי במחוז אחד.

{{ח:סעיף|83א|מסמכי לוואי לתכנית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} מגיש תכנית יגיש למוסד תכנון יחד עם התכנית, מסמכים הדרושים להסברתה וכל מידע או מסמך אחר שידרוש יושב ראש מוסד התכנון; מוסד התכנון רשאי לדרוש כי המסמכים יתיחסו גם לשטח שהוא מחוץ לתחום התכנית כדי לבחון את ההשפעות ההדדיות של התכנית והשטח זה על זה.
{{ח:תת|(ב)}} דרש יושב ראש מוסד התכנון מסמכים כאמור, יקבע גם את המועד להגשתם, ורשאי הוא לקבוע כי התכנית לא תופקד או לא תאושר, בטרם הוגשו המסמכים.

{{ח:סעיף|83א1|מועד הגשת תכנית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים יקבע תנאים להגשת תכנית שבהתקיימם יראו את התכנית כתכנית שהוגשה לעניין חוק זה, לרבות מועדים לבדיקת התנאים האמורים ותוצאות אי־עמידה במועדים; על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 83א|בסעיפים 83א}} {{ח:פנימי|סעיף 85|ו־85(א)}}, מוסד תכנון או יושב ראש מוסד התכנון לא יהיו רשאים להוסיף תנאים לעניין זה נוסף על התנאים שנקבעו בתקנות כאמור.

{{ח:סעיף|83ב|עריכת תסקיר השפעה על הסביבה|תיקון: תשס״ב־2, תשס״ח־9}}
{{ח:תת|(א)}} נדרש מגיש תכנית להגיש תסקיר השפעה על הסביבה, ייערך התסקיר וייחתם בידי בעל מקצוע.
{{ח:תת|(א1)}} על תסקיר לתכנית למיתקן טעון היתר כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 76ד|בסעיף 76ד}}, יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק אוויר נקי#סעיף 23|סעיף 23 לחוק אוויר נקי}}.
{{ח:תת|(ב)}} השר לאיכות הסביבה יקבע, לסוגי תכניות, את המקצועות, ההשכלה וההכשרה המקצועית, הכישורים והניסיון המקצועי הנדרשים מבעל מקצוע, כאמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|83ג|שמירה על עצים בוגרים|תיקון: תשס״ט־2, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עץ בוגר“ – עץ שגובהו 2 מטרים לפחות מעל פני הקרקע וקוטר גזעו, הנמדד בגובה 130 סנטימטרים מעל פני הקרקע, הוא 10 סנטימטרים לפחות;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – תכנית או חלק מתכנית שניתן להוציא מכוחה היתרים, לרבות תכנית דרך, למעט תכנית שלא ניתן לקבוע במדויק היכן תמומש בפועל ותכנית שלא חלה לגביה חובת הגשת תשריט לפי {{ח:פנימי|סעיף 83|סעיף 83}}.
{{ח:תת|(ב)}} בתשריט תכנית יסומנו העצים הבוגרים המצויים בתחומה באופן שיקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} היו בתחום התכנית עצים בוגרים, לא יאשר מוסד התכנון את התכנית אלא לאחר שבחן את הצורך בשמירה עליהם במסגרת מכלול השיקולים התכנוניים; שר הפנים לאחר התייעצות עם שר החקלאות ופיתוח הכפר, יקבע סוגי תכניות שלגביהן יידרש מוסד התכנון להתייעץ עם פקיד היערות, כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת היערות|בפקודת היערות}}, טרם קבלת החלטתו לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ד)}} אין בסעיף זה כדי לגרוע מסמכותו של מוסד תכנון להתנות מתן היתר בתנאים הנוגעים לנטיעת עצים לפי כל דין.

{{ח:סעיף|84|שלבי ביצוע}}
{{ח:ת}} כל תכנית תציין את התאריך המשוער לביצועה, ואם יש צורך תקבע שלבים לביצוע והתאריכים לביצוע כל שלב.

{{ח:סעיף|85|הפקדה|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית – למעט תכנית מיתאר ארצית – שהוגשה למוסד תכנון המוסמך לאשרה, תופקד על ידי מוסד התכנון בדרך הקבועה {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|בסימן זה}}, אולם תכנית שלא הוגשה לפי דרישת מוסד התכנון או שאינה מתאימה לדרישות אלה, רשאי הוא לדחותה בלי שתופקד.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} מוסד תכנון המוסמך לאשר תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת ידון בתכנית ויחליט, בתוך ששים ימים מיום שהוגשה לו, להפקיד את התכנית, לדחותה או להתנות תנאים להפקדתה; יושב ראש מוסד התכנון, רשאי להאריך את תקופת ששים הימים בשלושים ימים נוספים, ולגבי תכנית החלה על כל שטח מרחב התכנון המקומי או על חלק משמעותי ממנו – בתשעים ימים נוספים;
{{ח:תתת|(2)}} דרש יושב ראש מוסד התכנון להגיש מסמכי לוואי לפי {{ח:פנימי|סעיף 83א|סעיף 83א}} כתנאי להפקדת התכנית, או הוחזרה התכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62ב|בסעיף 62ב(ב)}}, יחושבו המועדים הקבועים בסעיף זה ממועד הגשת המסמכים או הגשת התכנית המתוקנת.
{{ח:תת|(ג)}} החליט מוסד תכנון על הפקדת תכנית, יירשם הדבר בפרוטוקול אשר ייחתם בידי היושב ראש ומזכיר מוסד התכנון; ההחלטה תישלח לחברי המוסד ולמגיש התכנית בתוך חמישה עשר ימים מקבלתה.

{{ח:סעיף|86|שינויים לפני הפקדה|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} לפני שמוסד התכנון יפקיד תכנית רשאי הוא לדרוש ממגיש התכנית שיכניס בה שינויים או שימלא תנאים, הכל כפי שיורה מוסד התכנון.
{{ח:תת|(ב)}} החליט מוסד התכנון להפקיד תכנית בתנאי שיוכנסו בה שינויים או ימולאו תנאים, והשינויים לא הוכנסו או שהתנאים לא מולאו, בתוך ששה חודשים מהמועד שנמסרה למגיש התכנית הודעה על החלטת מוסד התכנון, ואם מוסד התכנון הוא ועדה מקומית – בתוך שלושה חודשים מהמועד האמור, רשאי מוסד התכנון, בתוך שלושים ימים מתום התקופה האמורה, לפי העניין, להחליט לבצע את הדרוש להפקדת התכנית במקומו ועל חשבונו של מגיש התכנית.
{{ח:תת|(ג)}} ביצוע השינויים או מילוי התנאים לפי סעיף קטן (ב) על ידי מוסד התכנון ייעשה בתוך שלושים ימים מיום קבלת ההחלטה על ידי מוסד התכנון.
{{ח:תת|(ד)}} לא החליט מוסד התכנון לבצע את הדרוש להפקדת התכנית כאמור בסעיף קטן (ב) יראו את החלטת מוסד התכנון על ההפקדה, בתום 30 הימים האמורים בסעיף קטן (ב), כבטלה.
{{ח:תת|(ה)}} יושב ראש מוסד התכנון רשאי להאריך כל אחד מהמועדים הקבועים בסעיף זה, אם ראה כי יש הצדקה לכך, ובלבד ששוכנע כי לא יהיה בהארכת המועד כדי להביא לחריגה מהמועדים שנקבעו לאישור התכנית לפי {{ח:פנימי|סעיף 109א|סעיף 109א}}.

{{ח:סעיף|86א|הפקדת תכנית מצומצמת|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} על תכנית בסמכות ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(4), (5), (7), (9), (12) או (15)}}, החלה על מגרש אחד או על מגרשים צמודים, ושטח המגרש או השטח הכולל של המגרשים הצמודים, לפי העניין, אינו עולה על 5,000 מ״ר (בסעיף זה – תכנית מצומצמת), יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}, בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הסמכות של הוועדה המקומית לעניין הפקדת התכנית, תהיה נתונה ליושב ראש הוועדה המקומית;
{{ח:תתת|(2)}} הבדיקה התכנונית המוקדמת בידי מהנדס הוועדה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62ב|סעיף 62ב(ה)}} תבוצע בתוך פרק זמן שלא יעלה על שלושים ימים מיום שהוגשה התכנית לוועדה המקומית; חוות הדעת לפי {{ח:פנימי|סעיף 61א|סעיף 61א(ג)(1)}}, יוגשו עד תום המועד לביצוע הבדיקה התכנונית המוקדמת לפי פסקה זו;
{{ח:תתת|(3)}} יושב ראש הוועדה המקומית לא יחליט על הפקדת התכנית אלא אם כן מהנדס הוועדה המקומית המליץ בחוות דעתו לפי {{ח:פנימי|סעיף 61א|סעיף 61א(ג)(4)}}, להפקיד את התכנית; חוות הדעת האמורה תוגש עד תום המועד לביצוע הבדיקה התכנונית המוקדמת לפי פסקה (2);
{{ח:תתת|(4)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 85|בסעיף 85(ב)(1)}}, יושב ראש הוועדה המקומית ידון בתכנית ויחליט אם להפקידה, לדחותה או להתנות תנאים להפקדתה, בתוך 45 ימים מיום שהוגשה לו;
{{ח:תתת|(5)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 86|בסעיף 86}}, יושב ראש הוועדה המקומית רשאי, לפני שהוא מפקיד תכנית, לדרוש ממגיש התכנית שיכניס בה שינויים או שימלא תנאים, הכול כפי שיורה; דרש יושב ראש הוועדה המקומית כאמור, ימלא מגיש התכנית אחר הדרישה בתוך שלושים ימים ממועד קבלתה; לא עשה כן בתוך התקופה האמורה, יראו את החלטת יושב ראש הוועדה המקומית על ההפקדה, בתום התקופה האמורה, כבטלה;
{{ח:תתת|(6)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 78|סעיפים 78}}, {{ח:פנימי|סעיף 89א|89א(ג)}}, {{ח:פנימי|סעיף 97|97}}, {{ח:פנימי|סעיף 97א|97א}}, {{ח:פנימי|סעיף 98|98}}, {{ח:פנימי|סעיף 108|108(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 201|ו־201}} לא יחולו על תכנית מצומצמת.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} החלטת יושב ראש ועדה מקומית על הפקדת תכנית מצומצמת תישלח לכל חברי ועדת המשנה, כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ה)}}, ולנציגים בעלי הדעה המייעצת בתוך שלושה ימים מיום קבלתה;
{{ח:תתת|(2)}} כל שניים מבין חברי ועדת המשנה או הנציגים בעלי הדעה המייעצת רשאים לדרוש בכתב, בתוך שבעה ימים מיום קבלת ההחלטה לידיהם, שיתקיים דיון בעניין בוועדת המשנה; הדרישה תכלול את פרטי הנימוקים;
{{ח:תתת|(3)}} הוגשה דרישה כאמור בפסקה (2), יידון העניין בישיבה הקרובה של ועדת המשנה, ולא יאוחר מ־15 ימים מיום שהוגשה הדרישה; לא הוגשה דרישה כאמור, רואים את החלטת יושב ראש הוועדה המקומית כהחלטה סופית; התקיים בוועדת המשנה דיון בהתאם לדרישה כאמור, יראו את החלטת ועדת המשנה כהחלטה סופית, ולא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ז)}}.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על תכנית שמגיש התכנית הודיע בעת הגשתה כי הוא מבקש שלא להחליט על הפקדתה בדרך הקבועה בסעיף זה.

{{ח:סעיף|87||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|88|מקום ההפקדה|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־10, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית מיתאר מחוזית תופקד במשרד הועדה המחוזית והעתקה יועבר למינהל התכנון במשרד הפנים בירושלים; תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, תופקד במשרד הועדה המחוזית ובמשרד הועדה המקומית הנוגעת בדבר.
{{ח:תת|(ב)}} תכנית שהופקדה כאמור בסעיף קטן (א), תפורסם באתרי אינטרנט כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית – באתר האינטרנט של הוועדה המקומית או באתר האינטרנט של רשות מקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית אחרת – באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} על תכנית שפורסמה כאמור בסעיף קטן (ב)(1) יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 1ב|סעיף 1ב(ב)}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|89|הודעה על הפקדת תכנית|תיקון: תשל״ג, תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} הודעה על הפקדת כל תכנית תפורסם ברשומות ובעתון; הפרסום בעתון יהיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}} וייעשה על ידי מוסד התכנון שהחליט על ההפקדה תוך חמישה עשר ימים מיום ההחלטה על הפקדת התכנית או מיום מילוי תנאי ההפקדה, הכל לפי המאוחר.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה כאמור בסעיף קטן (א) תפורסם גם במשרדי הרשויות המקומיות שתחום שיפוטן או חלק ממנו כלול בתחום התכנית, ובאין רשות מקומית כאמור – במקום שנוהגים לפרסם בו הודעות פומביות בתחום התכנית; כן תפורסם ההודעה על לוחות המודעות בשכונות הנוגעות בדבר.

{{ח:סעיף|89א|פרסום ומסירה של הודעת הפקדה|תיקון: תשס״ג־7, תשס״ה־4, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת תפורסם על חשבון מגיש התכנית, על גבי שלט במקום בולט בתחום התכנית, למשך התקופה שנקבעה להגשת התנגדויות; ההודעה תכלול פרטים בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 92|סעיף 92}} וכן פירוט עיקרי ההבדלים בין המצב התכנוני הקיים לבין התכנית המופקדת.
{{ח:תת|(ב)}} כיתוב על שלט כאמור בסעיף קטן (א) יהיה בשפה העברית ואולם במרחב תכנון מקומי שבו האוכלוסיה הדוברת ערבית מהווה לפחות עשרה אחוזים מכלל האוכלוסיה, יהיה הכיתוב גם בשפה הערבית.
{{ח:תת|(ג)}} יושב ראש מוסד התכנון המוסמך להחליט על הפקדת תכנית כאמור בסעיף קטן (א), רשאי מטעמים שיירשמו ובכפוף לתקנות שיתקין שר הפנים, להורות כי על תכנית מסוימת או על סוגי תכניות לא יחולו הוראות סעיפים קטנים (א) ו־(ב), כולן או מקצתן, ורשאי הוא לקבוע דרכי פרסום חלופיות לתכנית שפטר כאמור; שר הפנים יקבע באילו מקרים ונסיבות יכול יושב ראש מוסד התכנון לפטור מהוראות סעיפים קטנים (א) ו־(ב).
{{ח:תת|(ד)}} נוסף על הוראות סעיף זה, הודעה על הפקדת תכנית כאמור בסעיף קטן (א), החלה על שטח שאינו עולה על 3,000 מ״ר, תפורסם או תימסר לבעלים ולמחזיקים במגרשים הגובלים בתחום התכנית, על חשבון מגיש התכנית, בדרך שיקבע שר הפנים באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

{{ח:סעיף|90|הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מחוזית}}
{{ח:ת}} הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מחוזית תפורסם כאמור {{ח:פנימי|סעיף 89|בסעיף 89}} ונוסף על כך במשרד הועדה המחוזית ובמשרד כל ועדה מקומית שבמחוז.

{{ח:סעיף|91|הודעה למוסדות תכנון ומשרדי ממשלה|תיקון: תשל״ג}}
{{ח:תת|(א)}} הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מחוזית תימסר –
{{ח:תתת|(1)}} לועדה המחוזית של כל מחוז הגובל מרחב תכנון מקומי הכלול, כולו או מקצתו, בתחום התכנית;
{{ח:תתת|(2)}} לועדה המקומית של כל מרחב תכנון מקומי הגובל מרחב תכנון הכלול, כולו או מקצתו, בתחום התכנית;
{{ח:תתת|(3)}} לכל משרד ממשרדי הממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מקומית תימסר לועדה המקומית של כל מרחב תכנון מקומי הגובל מרחב התכנון שעליו חלה התכנית וכן לכל משרד ממשרדי הממשלה.
{{ח:תת|(ג)}} הודעה על הפקדת תכנית מפורטת תימסר לועדה המקומית של כל מרחב תכנון מקומי הגובל קרקע שבתחום התכנית.

{{ח:סעיף|92|תוכן הודעת ההפקדה|תיקון: תשל״ג, תשס״ח־10}}
{{ח:תת|(א)}} הודעה על הפקדה תכלול ככל האפשר את מספרי הגוש והחלקה, את שם השכונה ואת הרחוב ומספרי הבתים שהתכנית נוגעת להם; כן תכלול ההודעה את עיקרי הוראות התכנית המופקדת, ואת המען והמועד להגשת התנגדויות לתכנית.
{{ח:תת|(ב)}} לא צוינו בהודעה כאמור בסעיף קטן (א) מספרי הגוש והחלקה, הרחוב ומספרי הבתים שהתכנית נוגעת להם, כולם או חלקם, תכלול ההודעה תיאור כללי של הסביבה שבה נמצא תחום התכנית, באופן המאפשר לזהותה.

{{ח:סעיף|93|הודעות על הפקדה מיוחדת|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לקבוע את דרכי מסירת הודעה על הפקדתה של תכנית לגופים ציבוריים המטפלים בשמירת טבע ונוף, בעתיקות ובערכים היסטוריים, אסתטיים וארכיטקטוניים וכמו כן למוסדות דת, חינוך ותרבות.

{{ח:סעיף|94|הודעה על תכניות הנוגעות לטיסה}}
{{ח:ת}} הודעה על הפקדת תכנית שיש בה כדי להשפיע על הטיסה האזרחית או הצבאית תימסר גם למי שהוסמך לכך על ידי שר התחבורה או שר הבטחון, הכל לפי הענין.

{{ח:סעיף|95|מניעת טענות}}
{{ח:ת}} טענה כי הודעת הפקדה לפי {{ח:פנימי|סעיף 91|סעיפים 91 או 93}} לא נמסרה למי שזכאי לכך, לא תישמע אלא מאותו זכאי עצמו.

{{ח:סעיף|96|עיון בתכנית}}
{{ח:ת}} כל מעונין בתוכנית שהופקדה, רשאי לעיין בה במקום ההפקדה ללא תשלום.

{{ח:סעיף|96א|זכות עיון במסמכי מוסד תכנון וחובת פרסום באינטרנט|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מסמכי תכנית וכל מסמך אחר שהוגש לפי חוק למוסד תכנון הדן בתכנית על ידי מגיש התכנית או מי מטעמו, וכן חוות דעת שהגיש נציג בעל דעה מייעצת לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ג2)}}, חוות דעת היועץ המשפטי ומהנדס הוועדה המקומית שהוגשו לפי {{ח:פנימי|סעיף 61א|סעיף 61א(ג)(1)}}, חוות דעת מהנדס הוועדה המקומית שהוגשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 61א|סעיף 61א(ג)(4)}}, וחוות דעת נציג שר בוועדה המחוזית או גורם אחר שקבע שר הפנים שהוגשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 61ב|סעיף 61ב(ב)}}, יועמדו לעיון הציבור ממועד הגשתם למוסד התכנון.
{{ח:תת|(ב)}} מזכיר מוסד תכנון יפרסם מסמכים כאמור בסעיף קטן (א) באתר האינטרנט של מוסד התכנון ויעמידם לעיון הציבור, ורשאי שר הפנים לקבוע הוראות לעניין זה.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר הביטחון ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע סוגי מסמכים, למעט הוראות ותשריט של תכנית, שהוראות סעיף זה לא יחולו עליהם, אם מצא שבפרסומם יש חשש ממשי לפגיעה בביטחון המדינה.

{{ח:סעיף|97|הוראות לגבי מתן היתר שלא על פי תכנית מופקדת|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} הפקידה הועדה המקומית תכנית שבסמכותה, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 61א|בסעיף 61א}}, ועוד לא ניתן לה תוקף, לא יינתן כל היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} לגבי המקרקעין שבתחום התכנית שלא בהתאם לתכנית המופקדת, אלא באישור הועדה המקומית; לא תדון הועדה המקומית לפי פסקה זו אלא אם כן פורסמה, על חשבון המבקש, הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} וניתנה, למי שעלול להיפגע מההחלטה, הזדמנות לטעון טענותיו; החלטת הועדה תישלח לצדדים;
{{ח:תתת|(2)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת הועדה המקומית, בדבר מתן היתר על פי סעיף זה, רשאי לערור לועדת הערר.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} הפקידה הועדה המחוזית תכנית שבסמכותה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 61א|בסעיף 61א}} ועוד לא ניתן לה תוקף, לא יינתן כל היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} לגבי המקרקעין שבתחום התכנית שלא בהתאם לתכנית המופקדת אלא באישור ועדת המשנה להתנגדויות של הועדה המחוזית; לא תדון הועדה המחוזית לפי פסקה זו אלא אם כן פורסמה על חשבון המבקש הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} וניתנה למי שעלול להיפגע מהחלטתה הזדמנות לטעון טענותיו; החלטת הועדה תישלח לצדדים.
{{ח:תתת|(2)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדת המשנה להתנגדויות של הועדה המחוזית בדבר מתן היתר לפי סעיף זה, רשאי לערור לועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|97א|היתר על־פי תכנית שהופקדה|תיקון: תשמ״א־3, תשמ״ג, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 97|בסעיפים 97}} {{ח:פנימי|סעיף 145|ו־145(ב)}}, רשאי מוסד תכנון שהפקיד תכנית, לאשר מתן היתר על־פי תכנית שהפקיד אף אם אינו בהתאם לתכנית בת תוקף, אם נתקיימו שניים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} התכנית שבתוקף אושרה לפני י״ב בטבת תש״י (1 בינואר 1950);
{{ח:תתת|(2)}} לא הוגשה התנגדות לתכנית שהופקדה עד תום תקופת ההפקדה, או שבמתן ההיתר אין כדי להשפיע על החלטה בדבר קבלת התנגדות שהוגשה.
{{ח:תת|(ב)}} לענין {{ח:פנימי|פרק ח|פרקים ח׳}}, {{ח:פנימי|פרק ח1|ח׳1}} {{ח:פנימי|פרק ט|ו־ט׳}} יראו את יום מתן ההיתר לפי סעיף זה כיום תחילת תכנית לגבי המקרקעין שעליהם חל ההיתר.

{{ח:סעיף|98|הגבלת פעולות אחרי הפקדת תכנית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} מוסד תכנון שהפקיד תכנית, רשאי, אחרי הפקדת התכנית, ועד למתן תוקף לה, לאסור מתן כל היתר לבניה ולשימוש לגבי מקרקעין שבתחום התכנית או לקבוע תנאים למתן היתר כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדה מקומית לפי סעיף זה, רשאי לערור בפני ועדת הערר.
{{ח:תת|(ג)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדה מחוזית לפי סעיף זה, רשאי לערור בפני המועצה הארצית.

{{ח:סעיף|99|מקומות קדושים והיסטוריים ובתי־קברות}}
{{ח:ת}} הוראה בתכנית מיתאר מחוזית או מקומית בדבר שמירת מקום קדוש או בדבר בתי קברות תיערך בהתייעצות עם שר הדתות; הוראה כאמור בדבר שמירה על בנינים או אתרים שיש להם חשיבות היסטורית או ארכיאולוגית תיערך בהתייעצות עם שר החינוך והתרבות.

{{ח:סעיף|100|התנגדות|תיקון: תשל״ג, תשנ״ה־3, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} כל מעונין בקרקע, בבנין או בכל פרט תכנוני אחר הרואה את עצמו נפגע על ידי תכנית מיתאר מחוזית או מקומית או תכנית מפורטת שהופקדו, רשאי להגיש התנגדות להן, וכן רשאים להגיש התנגדות להן –
{{ח:תת|(1)}} ועדה מקומית, או מהנדס ועדה מקומית, שמרחב התכנון שלה כלול בתחום התכנית או גובל אותו;
{{ח:תת|(2)}} רשות מקומית, לרבות ועד מקומי כאמור {{ח:חיצוני|פקודת המועצות המקומיות#סעיף 3|בסעיף 3 לפקודת המועצות המקומיות}}, שאזור שיפוטה כלול בתחום התכנית או גובל אותו;
{{ח:תת|(3)}} גוף ציבורי או מקצועי שאושר לכך בדרך כלל על ידי שר הפנים בצו ברשומות ושיש לו ענין ציבורי בתכנית;
{{ח:תת|(4)}} כל משרד ממשרדי הממשלה;
{{ח:תת|(5)}} מתכנן המחוז – לתכנית שבסמכות הועדה המקומית.

{{ח:סעיף|101|התנגדות מטעמי בטיחות הטיסה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שהוסמך לכך על ידי שר התחבורה או שר הבטחון רשאי להגיש התנגדות לתכנית שהופקדה אם מצא שיש בה השפעה על הטיסה האזרחית או הצבאית והגשת ההתנגדות דרושה למען בטיחות הטיסה.
{{ח:תת|(ב)}} נדחתה התנגדות לפי סעיף זה, רשאי המתנגד, תוך חמישה־עשר יום מהיום שנמסרה לו הודעה על הדחיה, לערור על הדחיה בפני ועדת השרים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 82|בסעיף 82}}, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 82|אותו סעיף}} יחולו בשינויים המחוייבים לפי הענין.

{{ח:סעיף|102|המועד להגשת התנגדות|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־5}}
{{ח:ת}} התנגדות לתכנית תוגש תוך חודשיים מהיום שפורסמה הודעה על הפקדתה; ואולם רשאי מוסד התכנון אשר הפקיד את התכנית, לקבוע להגשת התנגדויות תקופה ארוכה יותר, שלא תעלה על שלושה חודשים, הן למקרה מסוים והן לסוג של תכניות; מועד פרסום ההודעה יהיה המועד המאוחר שבין הפרסומים בעתון.

{{ח:סעיף|103|מקום הגשת התנגדות|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} התנגדות תוגש על ידי המתנגד –
{{ח:תת|(1)}} לתכנית מיתאר מחוזית – למועצה הארצית ועותק לועדה המחוזית הנוגעת בדבר;
{{ח:תת|(2)}} לתכנית בסמכות הועדה המחוזית – לועדה המחוזית, ועותק לועדה המקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תת|(3)}} לתכנית בסמכות הועדה המקומית – לועדה המקומית, ועותק לועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|103א|הנמקת התנגדות|תיקון: תשמ״ו}}
{{ח:תת|(א)}} התנגדות לתכנית לא תתקבל ולא תידון אלא אם כן הוגשה בכתב בפירוט הנמקות ובליווי תצהיר המאמת את העובדות שעליהן היא מסתמכת.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), בנושא ציבורי שענינו שמירת אתרים, טבע, נוף ואיכות חיים וסביבה, יכול שמתנגד המייצג קבוצת מתנגדים יגיש התנגדות מנומקת, המלווה בתצהיר שלו, ומתנגדים אחרים שהתנגדותם דומה במהותה רשאים להסתמך על התצהיר שהגיש אותו מתנגד.

{{ח:סעיף|104|עיון בהתנגדויות|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} רשאי לעיין בהתנגדויות כל מי שעלול להיפגע על ידי קבלתן; אולם שר הפנים, בהתייעצות עם שר הבטחון, רשאי לקבוע בתקנות אם ובאיזו מידה תהא התנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 101|סעיף 101}} פתוחה לעיון.

{{ח:סעיף|105|המחליטים בהתנגדות|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} המועצה הארצית תדון ותכריע בהתנגדויות לתכנית מיתאר מחוזית; הועדה המחוזית תדון ותכריע בהתנגדויות לתכנית שהופקדה על ידיה; הועדה המקומית תדון ותכריע בהתנגדויות לתכנית שבסמכותה.

{{ח:סעיף|106|דיון והכרעה בהתנגדות|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ה־5, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה התנגדות –
{{ח:תתת|(1)}} לתכנית מיתאר מחוזית – רשאית הועדה המחוזית הנוגעת בדבר להגיש את חוות דעתה בקשר להתנגדות למועצה הארצית, תוך ארבעים וחמישה ימים מתום המועד להגשת ההתנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 102|סעיף 102}}, אלא אם כן קבעה המועצה הארצית מועד אחר;
{{ח:תתת|(2)}} לתכנית שהפקידה הועדה המחוזית – רשאית הועדה המקומית הנוגעת בדבר להגיש את חוות דעתה בקשר להתנגדות לועדה המחוזית תוך עשרים ואחד ימים מתום המועד להגשת התנגדויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 102|סעיף 102}};
{{ח:תתת|(3)}} לתכנית בסמכות הועדה המקומית – רשאי מתכנן המחוז או מי שהוא הסמיך לכך להגיש חוות דעת לועדה המקומית בקשר להתנגדות, תוך 21 ימים מתום המועד להגשת התנגדויות.
{{ח:תת|(ב)}} מוסד תכנון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 105|בסעיף 105}}, שאליו הוגשה התנגדות, רשאי לדחותה או לקבלה, כולה או מקצתה, או לשנות את התכנית, ככל המתחייב מקבלת ההתנגדות; היתה קבלת ההתנגדות עלולה, לדעת מוסד התכנון, לפגוע באדם שאף הוא רשאי להגיש התנגדות לתכנית, לא יכריע המוסד בהתנגדות לפני שיתן לאותו אדם הזדמנות להשמיע טענותיו.
{{ח:תת|(ג)}} מוסד תכנון שהוגשו אליו התנגדויות זהות במהותן, רשאי להזמין ולשמוע רק מספר מתנגדים מבין מגישי ההתנגדויות, אם לדעתו מייצגים אותם מתנגדים ענין או מקום זהים; כן רשאי מוסד התכנון להחליט כי יימנע משמיעת התנגדות שיש בה חזרה על התנגדות ששמע קודם לכן, שהיא בלתי מנומקת או שהיא נראית על פניה טורדנית או קנטרנית.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} מצא מוסד תכנון כי התנגדות לתכנית או התנגדות להקלה או לשימוש חורג הוגשה שלא בתום לב והיא טורדנית וקנטרנית, רשאי הוא לחייב את מי שהתנגד, לשלם ליזם התכנית את הוצאות ההליך במוסד התכנון;
{{ח:תתת|(2)}} מצא מוסד התכנון כי ההתנגדות היתה מוצדקת, רשאי הוא לחייב את היזם בתשלום הוצאות ההליך למתנגד;
{{ח:תתת|(3)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}

{{ח:סעיף|107|שמיעת התנגדויות בפומבי|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} לדיון בהתנגדויות יוזמנו המתנגד ומגיש התכנית; בתכנית מיתאר מחוזית יוזמן גם מתכנן המחוז ובתכנית שבסמכות הועדה המחוזית גם מהנדס הועדה המקומית, והם יהיו רשאים להשמיע דבריהם לפני המוסד המכריע; שמיעת ההתנגדות תהיה בפומבי.

{{ח:סעיף|107א|מינוי חוקר|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”חוקר“ – מי ששר הפנים מינהו, ברשימת חוקרים שפורסמה ברשומות, לשמוע התנגדויות לתכניות, והוא אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} עורך דין בעל ותק של חמש שנים;
{{ח:תתת|(2)}} מהנדס רשוי או אדריכל רשוי לפי {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים, התשי״ח–1958}}, והוא בעל נסיון בתחום התכנון והבניה;
{{ח:תתת|(3)}} מי שהיה יושב־ראש מוסד תכנון במשך חמש שנים לפחות;
{{ח:תתת|(4)}} בעל הכשרה מקצועית בעניני תכנון ובניה.
{{ח:תת|(ב)}} מוסד תכנון הדן בהתנגדויות לתכנית, רשאי למנות חוקר לשמיעת ההתנגדויות שהוגשו לו, אם הוא סבור כי עקב מספר המתנגדים או מהות ההתנגדויות מן הראוי לעשות כן, ואולם לא תמנה הועדה למתקנים בטחוניים חוקר, אלא לאחר שהתייעצה עם שר הבטחון; נתמנה חוקר לאחר שמוסד התכנון החל בשמיעת ההתנגדויות, רשאי החוקר לחזור ולשמוע התנגדויות שכבר נשמעו בפני מוסד התכנון.
{{ח:תת|(ג)}} לא מינה מוסד התכנון חוקר לגבי תכנית פלונית, והיה שר הפנים סבור כי מן הראוי לעשות כן, רשאי השר למנות חוקר לאחר ששמע את דעתו של יושב ראש מוסד התכנון בענין.
{{ח:תת|(ד)}} על שמיעת ההתנגדויות לפני חוקר יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיפים 106(ב) ו־(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 107|ו־107}} בשינויים המחוייבים; החוקר יגיש למוסד התכנון תמצית ההתנגדויות והמלצותיו לגביהן והוא יוזמן לכל דיון במוסד התכנון בענין התכנית והתנגדות לה.
{{ח:תת|(ה)}} שר הפנים רשאי בתקנות לקבוע את סמכויותיו וסדרי עבודתו של חוקר, ובהתייעצות עם שר האוצר – את שכרו.
{{ח:תת|(ו)}} המועצה הארצית רשאית לפעול בהתאם להוראותיו של סעיף זה, בשינויים המחוייבים, כשהיא דנה בהערות ובתגובות לתכנית מיתאר ארצית, אם ראתה כי מן הנכון לעשות כן.

{{ח:סעיף|108|הכרעה בהתנגדות ואישור תכנית בהעדר התנגדות|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מוסד תכנון יחליט לאשר או לדחות תכנית הטעונה אישורו רק לאחר עיון בחוות הדעת שהוגשו לפי {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיף 106(א)}} והמלצות החוקר לפי {{ח:פנימי|סעיף 107א|סעיף 107א(ד)}}, אם הוגשו, ולאחר סיום שמיעת ההתנגדויות והכרעה בהן; אישור כאמור, יכול שיהיה מותנה בשינוי התכנית או במילוי תנאים, כפי שיקבע מוסד התכנון.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה על הכרעה בדבר התנגדויות ועל נימוקיה תינתן בכתב למתנגד ולמי שהשמיע טענות לפי {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיף 106}}.
{{ח:תת|(ג)}} הופקדה תכנית ולא הוגשה התנגדות בתוך התקופה הקבועה {{ח:פנימי|סעיף 102|בסעיף 102}}, יראו את התכנית כמאושרת על ידי מוסד התכנון המוסמך לאשרה, בתום שלושים ימים מתום המועד להגשת התנגדויות, זולת אם החליט המוסד אחרת תוך אותם שלושים הימים; ואולם אם התכנית טעונה אישור שר הפנים, לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|סעיף 109}}, לא יראו אותה כמאושרת אלא לאחר קבלת אישור השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 109|אותו סעיף}}.
{{ח:תת|(ד)}} החליט מוסד תכנון לאשר תכנית או לדחותה, או אישר מוסד תכנון תכנית לפי סעיף קטן (ג), יירשם הדבר בפרוטוקול שייחתם בידי היושב ראש והמזכיר של מוסד התכנון; ההחלטה תישלח לחברי המוסד ולמגיש התכנית בתוך חמישה עשר ימים מיום ההחלטה כאמור; בתכנית מיתאר מחוזית תישלח ההודעה האמורה גם לועדה המחוזית, בתכנית שבסמכות הועדה המחוזית – גם לועדה המקומית, ובתכנית שבסמכות הועדה המקומית גם לועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|109|סמכויות השר|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשס״ח־5, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} החליט מוסד תכנון להפקיד תכנית, יעביר את התכנית לעיונו של שר הפנים מיד לאחר החלטתו; השר רשאי להורות, תוך 60 ימים מהיום שהועברה אליו התכנית, כי התכנית טעונה אישורו; החליט השר כאמור, יודיע על כך למוסד התכנון הנוגע בדבר תוך עשרה ימים מיום החלטתו.
{{ח:תת|(ב)}} החליט השר כי התכנית טעונה אישורו, לא יינתן תוקף לתכנית אלא באישור השר; החלטת השר תינתן תוך 30 ימים מהיום שהתכנית הוגשה לאישורו; לא נתן החלטה תוך תקופה זו, יראו את התכנית כמאושרת על ידי השר.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים רשאי לקבוע סוגי תכניות בסמכות ועדה מחוזית, שהוראות סעיף זה לא יחולו עליהן.

{{ח:סעיף|109א|מועדים לסיום הטיפול בתכנית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} הוועדה המקומית תחליט לאשר תכנית שבסמכותה או לאשרה בשינויים, לקבוע תנאים לאישורה או לדחותה, בתוך 12 חודשים ממועד הגשתה, ולעניין תכנית מצומצמת שחלות לגביה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 86א|סעיף 86א}} – בתוך שמונה חודשים ממועד הגשתה; יושב ראש הוועדה המחוזית רשאי, לבקשת הוועדה המקומית, להאריך את התקופות האמורות, מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תתת|(2)}} לא החליטה הוועדה המקומית בתכנית שבסמכותה בתוך התקופה האמורה בפסקה (1), יעביר מזכיר הוועדה המקומית, לבקשת מגיש התכנית, את התכנית לוועדה המחוזית; משהועברה התכנית לוועדה המחוזית יועברו סמכויותיה של הוועדה המקומית לגבי אותה תכנית לוועדה המחוזית, לרבות שמיעת ההתנגדויות וההכרעה בהן; הוועדה המחוזית רשאית להמשיך בהליכים מהשלב שאליו הגיעה הוועדה המקומית; הוועדה המחוזית תחליט אם לאשר את התכנית או לאשרה בשינויים, לקבוע תנאים לאישורה או לדחותה (בסעיף זה – תחליט בתכנית), בתוך עשרה חודשים מהמועד שבו התכנית הועברה אליה.
{{ח:תתת|(3)}} הדיון בתכנית שהועברה לוועדה המחוזית לפי פסקה (2) יתקיים בוועדת משנה שמינתה הוועדה המחוזית לעניין זה לפי {{ח:פנימי|סעיף 11ב|סעיף 11ב}}; על החלטת ועדת משנה כאמור לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיף 11ד}}; על החלטה כאמור למעט על החלטה על תכנית מצומצמת כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 86א|בסעיף 86א}} יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 110|סעיף 110}}.
{{ח:תתת|(4)}} על אף הוראות פסקאות (1) עד (3), לא אושרה תכנית מצומצמת כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 86א|בסעיף 86א}} בתוך עשרה חודשים מיום שהוחלט על הפקדתה לפי {{ח:פנימי|סעיף 86א|סעיף 86א}}, יראו את התכנית כבטלה.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} הוועדה המחוזית תחליט בתכנית שבסמכותה, בתוך 18 חודשים ממועד הגשתה, ורשאי שר הפנים לקבוע תקופה ארוכה יותר לגבי סוגי תכניות שיקבע; יושב ראש המועצה הארצית רשאי, לבקשת הוועדה המחוזית, להאריך את התקופות האמורות, מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תתת|(2)}} לא החליטה הוועדה המחוזית בתכנית שבסמכותה בתוך התקופה האמורה בפסקה (1), יעביר מזכיר הוועדה המחוזית, לבקשת מגיש התכנית, את התכנית למועצה הארצית; משהועברה התכנית למועצה הארצית, יועברו סמכויותיה של הוועדה המחוזית לגבי אותה תכנית למועצה הארצית, לרבות שמיעת ההתנגדויות וההכרעה בהן; המועצה הארצית רשאית להמשיך בהליכים מהשלב שאליו הגיעה הוועדה המחוזית; המועצה הארצית תחליט בתכנית בתוך עשרה חודשים מהמועד שבו התכנית הועברה אליה.
{{ח:תתת|(3)}} הדיון בתכנית שהועברה למועצה הארצית לפי פסקה (2) יתקיים בוועדת המשנה שמינתה לעניין זה לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(ד)}}.
{{ח:תת|(ג)}} המועצה הארצית תדון ותחליט בתכנית מיתאר ארצית בתוך 12 חודשים מיום שהחליטה על העברת התכנית להערות לפי {{ח:פנימי|סעיף 52|סעיף 52}}, ולגבי תכנית מיתאר מחוזית – בתוך 12 חודשים מיום שהוועדה המחוזית הגישה לה אותה.
{{ח:תת|(ד)}} החליט יושב ראש מוסד תכנון על הארכת מועדים כאמור בסעיפים קטנים (א)(1) או (ב)(1), לפי העניין, יודיע על כך לשר הפנים, בצירוף הנימוקים להחלטתו.

{{ח:סעיף|110|ערר בפני המועצה הארצית|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטת ועדה מחוזית בדבר אישור תכנית או דחייתה רשאים לערור בפני המועצה הארצית כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} בזכות –
{{ח:תתתת|(א)}} שלושה חברי הועדה המחוזית כאחד;
{{ח:תתתת|(ב)}} ועדה מקומית או רשות מקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תתת|(2)}} ברשות יושב ראש הועדה המחוזית –
{{ח:תתתת|(א)}} מגיש התכנית;
{{ח:תתתת|(ב)}} מי שהתנגדותו לתכנית נדחתה;
{{ח:תתתת|(ג)}} מי שהשמיע טענות לפי {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיף 106(ב)}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת רשות לערור תוגש ליושב ראש הועדה המחוזית, תוך חמישה עשר ימים מיום שהומצאה לעורר החלטת הועדה המחוזית והוא יתן החלטתו בתוך חמישה עשר ימים.
{{ח:תת|(ג)}} יושב ראש הועדה המחוזית רשאי לאצול את סמכותו לפי סעיף זה לממלא מקומו.
{{ח:תת|(ד)}} הערר יוגש בתוך שלושים ימים מהיום שבו הומצאה לעורר החלטת הועדה המחוזית, או הרשות לערור, לפי הענין.
{{ח:תת|(ה)}} המועצה הארצית תיתן החלטתה תוך תשעים ימים מתום הגשת תשובות המשיבים או מתום המועד להגשת התשובות, כפי שייקבע, הכל לפי המוקדם.
{{ח:תת|(ו)}} לבקשת מוסד תכנון רשאי שר הפנים, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להאריך את המועד למתן ההחלטה.
{{ח:תת|(ז)}} הודעה על ההחלטה בערר תינתן לצדדים תוך שבעה ימים מיום מתן ההחלטה.

{{ח:סעיף|111|ערר על החלטת ועדת הערר בפני הועדה המחוזית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטת ועדת ערר לפי {{ח:פנימי|סעיף 112|סעיף 112}} רשאים לערור בפני הועדה המחוזית ברשות יושב ראש ועדת הערר:
{{ח:תתת|(1)}} מי שהיה צד להליך בפני ועדת הערר;
{{ח:תתת|(2)}} מגיש התכנית;
{{ח:תתת|(3)}} מגיש התנגדות;
{{ח:תתת|(4)}} מי שהשמיע את טענותיו לפי {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיף 106(ב)}};
{{ח:תתת|(5)}} חבר ועדת הערר;
{{ח:תתת|(6)}} נציג בעל דעה מייעצת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ב)}};
{{ח:תתת|(7)}} יושב ראש הועדה המקומית או ועדת המשנה שלה לתכנון ולבניה;
{{ח:תתת|(8)}} מהנדס הועדה המקומית;
{{ח:תתת|(9)}} מהנדס הרשות המקומית.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת רשות לערור תוגש ליושב ראש ועדת הערר, תוך שבעה ימים מהיום שבו הומצאה לצדדים בערר החלטה של ועדת הערר, והוא יתן החלטתו תוך חמישה עשר ימים מיום קבלתה.
{{ח:תת|(ג)}} התקבלה רשות כאמור, יוגש הערר לועדה המחוזית, תוך שבעה ימים מיום קבלת הרשות; הועדה המחוזית תיתן החלטתה בערר תוך שלושים ימים מהיום שהוגש הערר והחלטתה תהיה סופית.
{{ח:תת|(ד)}} הודעה על ההחלטה בערר תינתן לצדדים תוך שבעה ימים מיום מתן ההחלטה.

{{ח:סעיף|112|ערר בפני ועדת הערר|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטת הועדה המקומית בדבר אישור תכנית שבסמכותה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א}} או דחייתה, רשאים לערור בפני ועדת הערר:
{{ח:תתת|(1)}} שניים כאחד מבין חברי הועדה המקומית;
{{ח:תתת|(2)}} שניים כאחד מבין הנציגים בעלי הדעה המייעצת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18(ב)}};
{{ח:תתת|(3)}} שניים כאחד מבין חברי הועדה המחוזית;
{{ח:תתת|(4)}} מתכנן המחוז;
{{ח:תתת|(5)}} מגיש התכנית;
{{ח:תתת|(6)}} מי שהתנגדותו לתכנית נדחתה;
{{ח:תתת|(7)}} מי שהשמיע טענות לפי {{ח:פנימי|סעיף 106|סעיף 106(ב)}}.
{{ח:תת|(ב)}} הערר יוגש בתוך חמישה עשר ימים מיום שהומצאה לעורר החלטת הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת הערר תיתן החלטתה בתוך שישים ימים מיום הגשת הערר.
{{ח:תת|(ד)}} הודעה על ההחלטה בערר תינתן בתוך שבעה ימים מיום מתן ההחלטה.

{{ח:סעיף|113||תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|114||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|115||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|116|סמכויות מוסד תכנון בערר|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} מוסד תכנון המוסמך להכריע בערר, רשאי לקבלו, כולו או מקצתו, או לדחותו ולאשר את התכנית, עם או בלי שינויים, או לדחותה.
{{ח:תת|(ב)}} מוסד התכנון רשאי להחזיר את התכנית לדיון למוסד התכנון שעל החלטתו הוגש הערר, עם הוראות או בלעדיהן.

{{ח:סעיף|117|פרסום אישור תכנית ודחייתה}}
{{ח:ת}} הודעה על אישור תכנית לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|סימן זה}} ועל דחייתה תינתן ותפורסם בדרך שנותנים ומפרסמים הודעה על הפקדת אותה תכנית, והיא תינתן למי שזכאי לקבל הודעה על הפקדה כאמור.

{{ח:סעיף|118|שמירת תכנית שאושרה ופרסומה|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־10, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית, לאחר שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|סימן זה}}, תימצא –
{{ח:תתת|(1)}} בתכנית מיתאר מחוזית – במשרד הפנים ובמשרד הועדה המחוזית;
{{ח:תתת|(2)}} בתכנית מיתאר מקומית או בתכנית מפורטת – במשרד הפנים בירושלים, במשרד הועדה המחוזית ובמשרד הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ב)}} תכנית, לאחר שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|סימן זה}}, תפורסם באתר האינטרנט כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית בסמכות ועדה מקומית – באתר האינטרנט של הוועדה המקומית או באתר האינטרנט של רשות מקומית הנוגעת בדבר;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית אחרת – באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} על תכנית שפורסמה כאמור בסעיף קטן (ב)(1) יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 1ב|סעיף 1ב(ב)}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|119|תחילתה של תכנית|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ח־10}}
{{ח:תת|(א)}} תחילתה של תכנית, שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ו|סימן זה}}, היא בתום חמישה עשר ימים מיום פרסום הודעה ברשומות או בעתון על דבר אישורה, לפי המועד שבו פורסמה ההודעה האחרונה מבין ההודעות ברשומות או בעיתון.
{{ח:תת|(ב)}} מועד פרסום ההודעה ברשומות יהיה המועד הקובע לענין תביעת פיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}.
{{ח:תת|(ג)}} אין חובה לפרסם את מסמכי התכנית והוראותיה ברשומות.

{{ח:סעיף|119א|חובת מסירת מידע|תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית תמסור, בכתב, לכל מעונין בקרקע, לפי בקשתו, תוך שלושים ימים, מידע בדבר התכניות הנוגעות לקרקע, בין שהן תקפות, מופקדות או שפורסמה הודעה על הכנתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיף 77}} וכן תנאים לפי {{ח:פנימי|סעיף 78|סעיף 78}} החלים על הקרקע, אם נקבעו תנאים כאמור; הועדה תמסור גם מידע בדבר חבות בתשלום היטל השבחה.

{{ח:סעיף|119א1|העברת הדיון למוסד תכנון אחר|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} החל מוסד תכנון לדון בתכנית, ובטרם השלים את הדיון בה עברה הסמכות לגבי אותה תכנית לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיפים 31א}} {{ח:פנימי|סעיף 62א|או 62א(א1)(1) או (3) או (ג)}}, למוסד תכנון אחר, יעביר מוסד התכנון את הדיון למוסד התכנון האחר, ואולם אם החליט מוסד התכנון על הפקדת התכנית לפני שעברה הסמכות למוסד התכנון האחר, תהיה נתונה לו הסמכות להמשיך ולדון בתכנית בכפוף להוראות לפי חוק זה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ו1|סימן ו׳1: תכנון דרכים ומסילות ברזל|תיקון: תשנ״ד}}

{{ח:סעיף|119ב|הוראות מיוחדות לדרכים|תיקון: תשנ״ד, תשפ״א}}
{{ח:ת}} בהליכים לאישור תכנית דרך ינהגו לפי הוראות חוק זה, זולת ההוראות המיוחדות והשינויים המפורטים להלן:
{{ח:תת|(1)}} המדינה, רשות מקומית, ועדה מקומית, רשות שהוקמה לפי דין או גוף הפועל מטעם המדינה לאחר שהוסמך לכך לפי החלטת הממשלה, רשאים להגיש תכנית דרך לועדה המחוזית הנוגעת בדבר, בכפוף להוראות {{ח:פנימי|סעיף 119ג|סעיף 119ג}};
{{ח:תת|(2)}} לענין הוראות {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיפים 77}} {{ח:פנימי|סעיף 78|ו־78}} –
{{ח:תתת|(א)}} פרסום בעתון של הודעה על הכנת תכנית דרך יהיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}}, אך במקום ”בשני עתונים“ יבוא ”בשלושה עתונים“ ובמקום ”שלפחות אחד מהם הוא עתון נפוץ“ יבוא ”שלפחות שניים מהם הם עתונים נפוצים“.
{{ח:תתת|(ב)}} יראו את מועד פרסום ההודעה בעתונות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 1א|בסעיף 1א}} כמועד הקובע לצורך קביעת תנאים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 78|בסעיף 78}};
{{ח:תת|(3)}} נכללו בתכנית דרך שינוי לתכנית אחרת או הוראות המחייבות שינוי מיתקני תשתית, יצוינו בתכנית הדרך גם השינויים שיידרשו בתכנית ובמיתקנים כאמור; תכנית דרך תהווה כשלעצמה שינוי לתכנית אחרת וניתן יהיה לשנות על פיה מיתקני תשתית, רק אם נקבעו בה במפורש השינויים האמורים.
{{ח:תת|(4)}} נכללו מבני דרך בתכנית דרך, יצוינו מבנים אלה בתשריט התכנית; שר הפנים רשאי לקבוע הוראות, כי על סוגי מבני דרך מסוג שיקבע, בהתחשב בגודלם, מיקומם והשפעתם התכנונית על הסביבה, לא יחולו הוראות סעיף קטן זה ואת התנאים לכך;
{{ח:תת|(5)}} על אופן הכנתה של תכנית דרך יחולו גם ההוראות שנקבעו לענין זה בתכנית המיתאר הארצית לדרכים;
{{ח:תת|(6)}} הוגשה לועדה המחוזית תכנית דרך, לאחר שהתמלאו התנאים {{ח:פנימי|סעיף 119ג|שבסעיף 119ג}}, ימציא מגיש התכנית העתק ממנה לועדה המקומית, וזו תדון בתכנית ותחווה דעתה עליה תוך 30 ימים מיום שהומצא לה העתק התכנית; לא דנה הועדה המקומית בתכנית או לא חיוותה דעתה עליה תוך 30 הימים האמורים, רואים את הועדה המקומית כאילו לא התנגדה להפקדתה;
{{ח:תת|(7)}} ועדה מחוזית תדון בתכנית דרך שהוגשה לה לפי פסקה (1), לאחר שהוגשה לה חוות דעת הועדה המקומית או בתום המועד האמור בפסקה (6), לפי המוקדם, ותחליט תוך 30 ימים אם להפקיד את התכנית או לדחותה;
{{ח:תת|(8)}} ועדה מחוזית הדנה בתכנית דרך שהוגשה לה, תזמין לדיון את מהנדס הועדה המקומית שבתחומה מצויה התכנית, וכן את מהנדס הועדה המקומית של מרחב התכנון המקומי הגובל, אם לדעת הועדה המחוזית יש לתכנית השפעה על תחום מרחב זה, לשמיעת הערותיהם המקצועיות לתכניות והערות הועדות המקומיות שבהן הם משמשים מהנדסים.
{{ח:תת|(9)}} החליטה ועדה מחוזית להפקיד תכנית דרך יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(א)}} הועדה תמסור הודעה על ההפקדה בנוסף למנויים {{ח:פנימי|סעיף 91|בסעיף 91}}, גם לתאגידים הפועלים על פי דין והממונים על שירותי רכבת, בזק, חשמל, מים וביוב, וכן לבעלים של מיתקני תשתית שבתחום התכנית; סברה הועדה המחוזית כי שירותים כאמור ומיתקני תשתית המצויים מחוץ לתחום התכנית, עלולים להיפגע על ידי התכנית, תמסור הודעה על הפקדת התכנית גם לממונים על השירותים ולבעלי המיתקנים האמורים;
{{ח:תתת|(ב)}} התנגדות לתכנית החלה בשטח בנוי תוגש תוך 60 ימים מהיום שפורסמה בעתונות ההודעה על הפקדת התכנית הנדונה; התנגדות לתכנית החלה בשטח אחר, תוגש תוך 30 ימים מיום שפורסמה הודעה כאמור; לענין זה, ”שטח בנוי“ – שטח שנועד בתכנית או שתכנית מתירה בו מגורים, משרדים, מסחר, תעשיה, מלונאות, מוסדות ציבור ובנייני ציבור במרחק שאינו עולה על 100 מטרים מגבול תוואי הדרך המתוכננת;
{{ח:תתת|(ג)}} הועדה או ועדת משנה שלה, תדון בהתנגדויות ותחליט בהן תוך 30 ימים מתום המועד להגשת ההתנגדויות, ורשאית היא להיעזר לשם כך בחוקר; לא דנה או לא החליטה הועדה בהתנגדויות במועד זה, ימנה שר הפנים, לבקשת מגיש התכנית, תוך 20 ימים ממועד קבלת הבקשה, חוקר לשמיעת התנגדויות והכרעה בהן; במנותו את החוקר יקצוב השר לחוקר את התקופה לשמיעת התנגדויות ולמתן המלצה בהן, ובלבד שלא תפחת מ־30 ימים; הועדה המחוזית תחליט בדבר אישור התכנית או דחייתה מיד לאחר תום שמיעת ההתנגדויות וההכרעה בהן;
{{ח:תתת|(ד)}} לא הוגשו התנגדויות לתכנית, יראו את התכנית כמאושרת בידי הועדה, כעבור 20 ימים מתום המועד להגשת התנגדויות, זולת אם החליטה הועדה אחרת בתוך המועד האמור, לפי דרישה של חבר מחבריה אשר הוגשה בתוך 10 ימים מתום המועד להגשת ההתנגדויות;
{{ח:תתת|(ה)}} החלטת הועדה על הפקדת תכנית או על אישורה, תירשם בפרוטוקול אשר ייחתם בידי יושב ראש הועדה ומזכיר הועדה, ויישלח לחברי הועדה ולמגיש התכנית בתוך 14 ימים מיום ההחלטה כאמור;
{{ח:תתת|(ו)}} המועדים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 109|בסעיף 109(א) ו־(ב)}} יהיו 30 ימים; ואולם אם הוגשו התנגדויות לתכנית, יהיה המועד האמור {{ח:פנימי|סעיף 109|בסעיף 109(ב)}} 60 ימים;
{{ח:תת|(10)}} תחילתה של תכנית דרך שאושרה, למעט לענין {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}}, בתום 15 ימים מיום פרסום הודעה בעתון על אישורה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 119ב|בסעיף 119ב(4)}} נקבע, כי אם נכללו מבני דרך בתוכנית דרך, יצוינו מבנים אלה בתשריט התוכנית. הניסיון שנצבר העלה, כי לעיתים אין הצדקה לקביעה גורפת זו, בפרט לגבי סוגי מבני דרך מסוימים, אשר קיים קושי ממשי לקבוע את מיקומם בשלב התוכנית. גם מבחינה מהותית, נכון לראות במבני דרך מסוימים, כחלק אינהרנטי מהדרך וככאלה נראה כי אין הצדקה לחובה לסמנם בתשריט התכנית, ונכון לאפשר את הקמתם בתוואי הדרך בהתאם לנסיבות ולצרכים שיתבררו לעת הרישוי והביצוע. לפיכך, מוצע לתקן סעיף זה ולתת סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות, כי על סוגים מסוימים של מבני דרך מסוג שיקבע – בהתחשב, בין השאר, בגודלם, מיקומם והשפעתם התכנונית על הסביבה, לא יחולו הוראות סעיף קטן זה ואת התנאים לכך.}}

{{ח:סעיף|119ג|תסקיר השפעה על הסביבה|תיקון: תשנ״ד, תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} בטרם תוגש תכנית דרך לועדה מחוזית, יכין מגיש התכנית תשריט דרך, בהתאם להנחיות מתכנן המחוז, ויגישו לנציג השר לאיכות הסביבה בועדה המחוזית ({{ח:פנימי|פרק ג סימן ו1|בסימן זה}} – יועץ סביבתי), למתכנן המחוז ולמהנדס הועדה המקומית הנוגעת בדבר; יועץ סביבתי שקיבל תשריט כאמור, יחזירו למגיש התכנית תוך 15 ימים מיום שקיבל את התשריט, ורשאי הוא לדרוש ממגיש התכנית, בתוך 15 הימים האמורים, להכין תסקיר השפעה על הסביבה; דרש היועץ הסביבתי הכנת תסקיר כאמור, ינחה את מגיש התכנית בדבר הכנתו; העתק מההנחיות יומצא למתכנן המחוז ולמהנדס הועדה המקומית.
{{ח:תת|(ב)}} הנחיות להכנת תסקיר כאמור בסעיף קטן (א), יהיו בהתאמה לרמת התכנית, סוגה ומקומה.
{{ח:תת|(ג)}} סבר מגיש תכנית הדרך כי לא נדרש תסקיר או חלק על ההנחיות שניתנו לו להכנתו, רשאי הוא לערור בפני הועדה המחוזית על הדרישה או ההנחיות או על דרישה להשלמת התסקיר כאמור בסעיף קטן (ה); הועדה תדון בערר, לאחר שתשמע את העורר ואת היועץ הסביבתי, ותחליט בו תוך 15 ימים מיום הגשתו; מגיש תכנית הדרך לא יוכל לערור על הדרישה להכנת תסקיר במקרים שהכנתו נדרשת לפי הוראות תכנית בת־תוקף.
{{ח:תת|(ד)}} התסקיר יוגש ליועץ הסביבתי, לועדה המחוזית ולועדה המקומית.
{{ח:תת|(ה)}} תוך 15 ימים מיום קבלת התסקיר, ואם בשטח התכנית נכלל מתחם תפעולי הנדרש לצורכי הטיפול במסילת ברזל ובציוד הדרוש להפעלתה של רכבת (בסעיף קטן זה – תכנית הכוללת מתחם תפעולי) – בתוך 30 ימים מהיום האמור, רשאי היועץ הסביבתי לדרוש ממגיש התכנית להשלים את התסקיר; העתק הדרישה יישלח לועדה המחוזית ולועדה המקומית; לא נדרשה השלמה כאמור, יראו את התסקיר כאילו הושלם; היועץ הסביבתי ימציא את חוות דעתו למגיש התכנית ולוועדות המחוזית והמקומית תוך 30 ימים ממועד קבלת התסקיר המושלם, ובתכנית הכוללת מתחם תפעולי – בתוך 90 ימים מהמועד האמור.
{{ח:תת|(ו)}} התסקיר וחוות הדעת האמורה, במלואה או בחלקה, ייכללו במסמכי תכנית הדרך עם הפקדתה ובעת אישורה, ככל שתחליט על כך הועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ז)}} לא הציג היועץ הסביבתי דרישה להכנת תסקיר או לא נתן הנחיות להכנתו כאמור בסעיף קטן (א), רשאי מתכנן המחוז להציג דרישה וליתן הנחיות כאמור, תוך 30 ימים מתום 15 הימים האמורים בסעיף קטן (א), לאחר שהתייעץ עם גורם מקצועי כפי שיראה לנכון; עשה כך מתכנן המחוז, יבוא הוא במקום היועץ הסביבתי לכל דבר וענין האמורים בסעיפים קטנים (ג) עד (ה).
{{ח:תת|(ח)}} לא הגישו היועץ הסביבתי או מתכנן המחוז את חוות דעתם בתוך המועדים האמורים בסעיפים קטנים (ה) ו־(ז), תדון הועדה בתכנית הדרך ותחליט בה.

{{ח:סעיף|119ד|פיצויים|תיקון: תשנ״ד, תשע״ז־8}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה תכנית דרך בידי המדינה או מטעמה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 119ב|בסעיף 119ב(1)}} או בידי רשות שהוקמה לפי דין שאינה רשות מקומית או ועדה מקומית, וחויבה ועדה מקומית בתשלום פיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} עקב אישור התכנית, ישפה מגיש התכנית כאמור את הועדה המקומית, ב־70 אחוזים מסכום הפיצויים; אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מכל הסכמה אחרת בין הנושאים בתשלום הפיצויים או השיפוי ובין הזכאים להם.
{{ח:תת|(א1)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), חויבה ועדה מקומית שבתחומה מועצה אזורית בפיצויים כאמור באותו סעיף קטן, לראשונה לעניין תכנית דרך מסוימת, ואין עוד זכות להגיש על החיוב האמור ערר או ערעור, רשאית היא לפנות לוועדת השיפוי שהוקמה לפי סעיף קטן (א2) (בסעיף זה – ועדת השיפוי), בבקשה להעלאת שיעור השיפוי הקבוע בסעיף קטן (א) לגבי כלל הפיצויים שחויבה או שתחויב בהם עקב אישור התכנית כאמור.
{{ח:תת|(א2)|(1)}} תוקם ועדת שיפוי לטיפול בבקשות לפי סעיף קטן (א1), שחבריה הם:
{{ח:תתתת|(א)}} הממונה על התקציבים במשרד האוצר או נציגו, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתתת|(ב)}} נציג שר התחבורה והבטיחות בדרכים;
{{ח:תתתת|(ג)}} נציג שר הפנים;
{{ח:תתתת|(ד)}} נציג הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של מועצות אזוריות;
{{ח:תתתת|(ה)}} יושב ראש ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה שאינה במחוז שבו אושרה תכנית הדרך נשוא הבקשה, שימנה שר האוצר.
{{ח:תתת|(2)}} שני חברי ועדת השיפוי, ובהם היושב ראש, יהיו מניין חוקי בישיבותיה.
{{ח:תת|(א3)}} ועדת השיפוי תחליט בבקשה כאמור בסעיף קטן (א1) בהתחשב בתועלת הכלכלית לוועדה המקומית ולמועצה האזורית שבתחומן חלה תכנית הדרך, הנובעת מהשבחה עתידית צפויה במקרקעין שבתחומן עקב ביצוע התכנית, במישרין או בעקיפין, ובהתקיים תועלת כלכלית כאמור – בהתחשב גם בחוסנן הכלכלי של הוועדה המקומית והמועצה האזורית האמורות.
{{ח:תת|(א4)}} ועדת השיפוי תחליט בבקשה כאמור בסעיף קטן (א1) בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לה, ורשאית היא להאריך את המועד האמור ב־60 ימים נוספים; היו הקולות בוועדת השיפוי שקולים, תועבר הבקשה לשר האוצר ושר הפנים, והם יחליטו בבקשה בתוך 60 ימים מיום העברתה אליהם.
{{ח:תת|(א5)}} לא החליטה ועדת השיפוי או לא החליטו השרים בבקשה כאמור בסעיף קטן (א1) במועדים האמורים בסעיף קטן (א4), לפי העניין, ישפה מגיש התכנית את הוועדה המקומית במלוא סכום הפיצויים שחויבה או שתחויב בהם בשל אותה תכנית דרך.
{{ח:תת|(ב)}} לענין חיוב מגיש תכנית דרך בשיפוי על תשלום פיצויים כאמור בסעיף קטן (א), יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 198|סעיפים 198}} {{ח:פנימי|סעיף 199|ו־199}} בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} מגיש תכנית הדרך יצורף ויהיה צד בכל שלבי הדיונים וההתדיינויות במוסד תכנון, בבית משפט או בהליך בוררות בקשר לפיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} וכן יהיה, לפי דרישתו, צד לכל הסכם בקשר לכך;
{{ח:תתת|(2)}} החלטות הועדה המקומית והועדה המחוזית בדבר גובה הפיצויים יינתנו בהסכמת מגיש התכנית; לא היתה הסכמה בין אחת מהועדות האמורות לבין מגיש התכנית, יכריעו במחלוקת שר האוצר ושר הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף זה יחולו רק על תכנית דרך שאושרה אחרי יום כ׳ באייר התשנ״ד (1 במאי 1994).

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ו2|סימן ו׳2: מיתקני גז טבעי|תיקון: תשס״ב}}

{{ח:סעיף|119ה|מיתקן גז בלחץ נמוך מאוד|תיקון: תשס״ב, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} לענין מיתקן גז כאמור {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 26|בסעיף 26 לחוק משק הגז הטבעי}} יחולו, גם ההוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 26|הסעיף האמור}}.

{{ח:סעיף|119ו|רישוי מיתקני גז|תיקון: תשס״ב, תשע״ה, תשע״ו־2}}
{{ח:תת|(א)}} היתר להקמת מיתקן גז כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|בחוק משק הגז הטבעי}} (בסעיף זה – מיתקן גז), למעט מיתקני גז {{ח:פנימי|סעיף 119ה|שסעיף 119ה}} חל עליהם, יינתן בידי רשות הרישוי למיתקני גז טבעי שתורכב מיושב ראש הועדה המחוזית לתכנון ולבניה והוא יהיה היושב ראש, מתכנן המחוז ומהנדס הועדה המקומית שבתחומה נמצא מיתקן הגז; מי שמוסמך לפי דין למנות את חברי רשות הרישוי למיתקני גז טבעי, למעט מהנדס הוועדה המקומית, רשאי למנות להם ממלא מקום, אחד או יותר; חבר רשות הרישוי שהוא מהנדס הוועדה המקומית רשאי למנות לו ממלא מקום, אחד או יותר, ובלבד שמתקיימים בו התנאים כאמור {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית)#סעיף 6|בסעיף 6 לחוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית), התשנ״ב–1992}};
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יתקין תקנות בדבר דרכי הרישוי של מיתקני גז, הליכי הרישוי של מיתקנים כאמור והמועדים שיחולו לענין הליכים אלה, ובלבד שאם הוגשה בקשה להיתר בהתאם לתקנות כאמור, ורשות הרישוי למיתקני גז טבעי לא נתנה את החלטתה בתוך 60 ימים מיום הגשת הבקשה, יראו כאילו ניתן היתר להקמת מיתקן הגז בהתאם לבקשה.

{{ח:סעיף|119ז|ועדת המשנה לתכניות עבודה|תיקון: תשע״ו־2}}
{{ח:תת|(א)}} תקום ועדת משנה של המועצה הארצית לתכניות עבודה, שתדון בתכניות עבודה בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 25א|סעיף 25א לחוק משק הגז הטבעי}} (בסעיף זה – הוועדה).
{{ח:תת|(ב)}} בוועדה יכהנו חברים אלה מבין חברי המועצה הארצית:
{{ח:תתת|(1)}} מנהל מינהל התכנון או נציגו, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} שר התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים או נציגו;
{{ח:תתת|(3)}} ראש רשות מקומית שתמנה המועצה הארצית מבין חבריה המנויים {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2(ב)(6) ו־(7)}}.
{{ח:תת|(ג)}} שר האוצר ימנה מזכיר לוועדה, ויכול שימנה אותו מקרב עובדי המדינה או שלא מקרב עובדי המדינה.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(ב)}} לא יחולו על הוועדה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ז|סימן ז׳: חלוקה חדשה}}

{{ח:סעיף|120|הגדרה}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|בסימן זה}}, ”מגרש“ – לרבות דרך.

{{ח:סעיף|121|איחוד וחלוקה בהסכמה ושלא בהסכמה|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ט}}
{{ח:ת}} בתכנית מיתאר מקומית ובתכנית מפורטת מותר לקבוע גם הוראות –
{{ח:תת|(1)}} בדבר איחוד מגרשים, הן בהסכמת בעליהם והן שלא בהסכמתם;
{{ח:תת|(2)}} בדבר חלוקתם של מגרשים בין בעליהם, הן למגרשים בבעלות משותפת והן למגרשים בבעלות נפרדת, הן בהסכמת הבעלים והן שלא בהסכמתם (להלן – חלוקה חדשה).
{{ח:תת|(3)}} בדבר איחוד או חלוקה כאמור בפסקאות (1) ו־(2), הכוללים מגרש תלת־ממדי, ובלבד שמתקיימות הוראות {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיף 69(1א)}}.

{{ח:סעיף|122|חלוקה שלא בהסכמה|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} חלוקה שלא הושגה עליה הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר, יחולו עליה הוראות מיוחדות אלה:
{{ח:תת|(1)}} כל מגרש שיוקצה יהיה קרוב, ככל האפשר, למקום בו היה קודם מגרשו של מקבל ההקצאה;
{{ח:תת|(2)}} שוויו של המגרש שיוקצה כאמור ביחס לשוויים של סך כל המגרשים החדשים שנוצרו על ידי החלוקה, יהיה, ככל האפשר, כשוויו של המגרש הקודם של מקבל ההקצאה ביחס לשוויים של סך כל המגרשים הקודמים;
{{ח:תת|(3)}} לא היתה אפשרות לשמור על מלוא היחסיות כאמור, יהיה מקבל ההקצאה, ששווי מגרשו החדש נמוך ביחס משוויו של מגרשו הקודם, זכאי לקבל מהועדה המקומית תשלום ההפרש, ומקבל ההקצאה ששווי מגרשו החדש גבוה ביחס משוויו של מגרשו הקודם, חייב לשלם לועדה המקומית את ההפרש;
{{ח:תת|(4)}} מוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית יחליט אם ובאיזו מידה אפשר לשמור על היחסיות בשווי המגרש החדש שהוקצה, או על קרבת מקומו למגרש הקודם, אולם רשאי מוסד התכנון לקבוע כי החלטה בדבר זכויות בעלי המגרשים הכלולים בתכנית שהוכנה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן זה}}, תועבר לבורר שהסכימו עליו בעלי המגרש והועדה המקומית; לא הסכימו בעלי המגרש והועדה המקומית על בורר מוסכם, ימנה אותו יושב ראש ועדת הערר בהתייעצות עם יושב ראש הועדה המחוזית; הבורר שמונה, בין בהסכמה ובין שלא בהסכמה, יקבע את שכרו ואת החייבים בתשלומו; הוא ינמק את החלטתו לגבי הזכאות כאמור אם דרש זאת מוסד התכנון או אחד הצדדים; על הבוררות יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק הבוררות|חוק הבוררות, התשכ״ח–1968}}, בכפוף להוראות סעיף זה;
{{ח:תת|(5)}} שום דבר בסעיף זה לא יתפרש כאילו מותר בתכנית לחלוקה חדשה לסטות מהוראות תכנית מיתאר המחייבת במקום.

{{ח:סעיף|123|רישום הערה בפנקסי המקרקעין|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} הופקדה תכנית לחלוקה חדשה, יעביר יושב ראש מוסד התכנון שהפקיד את התכנית העתק ממנה ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר, ורשם המקרקעין ירשום הערה על יד כל חלקה רשומה העשויה להיפגע על ידי התכנית.

{{ח:סעיף|124|תחילה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} תחילת תקפה של חלוקה חדשה היא ביום תחילת תקפה של התכנית שבה נכללה החלוקה.

{{ח:סעיף|125|רישום חלוקה בפנקסי המקרקעין על פי תכנית|תיקון: תשנ״ט, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בתוך שמונה חודשים מיום תחילת תוקפה של החלוקה החדשה, יגיש יושב ראש הועדה המקומית, שבתחומה אושרה␛ מוסד התכנון שאישר את תכנית החלוקה החדשה, למנהל כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת המדידות|בפקודת המדידות}} (בסעיף זה – המנהל), תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית של החלוקה החדשה שאושרה; בתוך חודשיים מהיום שהועברה התכנית למנהל, יאשרה ככשרה לרישום בהתאם {{ח:חיצוני|פקודת המדידות|לפקודת המדידות}} {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|וחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}}, אם מצא כי התכנית ראויה לרישום כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} בתוך שמונה חודשים מהיום שאושרה תכנית ככשרה לרישום לפי סעיף קטן (א), יעביר יושב ראש הועדה המקומית␛ מוסד התכנון שאישר את התכנית ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר את התכנית, וכן את העתק התכנית לחלוקה החדשה שאושרה על תשריטיה, כשהוא חתום על ידיו, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית והעתק התכנית כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} אי שמירת המועדים האמורים בסעיף זה לא תפגע בתוקפה של החלוקה החדשה ובזכויות שנרכשו מכוח {{ח:פנימי|סעיף 124|סעיף 124}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}} קובע הוראות לעניין רישום חלוקה בפנקסי המקרקעין על פי תכנית. בסעיף קטן (א) נקבע כי בתוך שמונה חודשים מיום תחילת תוקפה של החלוקה החדשה, יגיש יושב ראש הועדה המקומית, שבתחומה אושרה תכנית החלוקה החדשה, למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות, תכנית לצורכי רישום (להלן – תצ״ר) התואמת את התכנית של החלוקה החדשה שאושרה, והמנהל, אם מצא כי היא ראויה לרישום, יאשרה ככשרה לרישום בתוך חודשיים. סעיף קטן (ב) ממשיך וקובע כי בתוך שמונה חודשים מהיום שאושרה תכנית ככשרה לרישום לפי סעיף קטן (א), יעביר יושב ראש הועדה המקומית ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר את התכנית, וכן את העתק התכנית לחלוקה החדשה שאושרה על תשריטיה, כשהוא חתום על ידיו, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית והעתק התכנית כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את הסעיף, ולקבוע בסעיפים קטנים (א) ו(ב), כי הגורם שיעביר את התצ״ר למנהל, ולאחר אישור התצ״ר ככשרה לרישום ללשכת רישום המקרקעין, יהיה יושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית לחלוקה החדשה. תיקון מוצע זה ייעל ויקצר את ההליכים, שכן יושב ראש מוסד התכנון שאישר את החלוקה ובקי בפרטיה, יעבירה לרישום.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הוראת תחילה – מוצע לקבוע הוראת תחילה. מוצע לקבוע כי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}} כנוסחו בסעיף זה, יחולו על תכניות שיאושרו אחרי יום פרסום החוק.}}

{{ח:סעיף|126|השפעת חלוקה חדשה על שעבודים|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} שעבוד, שהיה ערב תחילת תקפה של חלוקה חדשה על אחת החלקות שבחלוקה, הולך אחרי בעלה הקודם, ויהיה על החלקה או על החלקות שהוקצו לו בחלוקה החדשה.
{{ח:תת|(ב)}} היה השעבוד זכות מעבר, זכות שאיבת מים או זכות אחרת כיוצא באלה שאינן נתונות להעברה לחלקה שבמקום האחר, תישאר הקרקע כפופה לשעבוד גם אחרי החלוקה; אולם מותר לקבוע בתכנית הוראות בדבר הפקעת זכויות אלה או שינויין, והוראות חוק זה בדבר הפקעת בעלות או פגיעה אחרת בה יחולו על הפקעה או שינוי כאמור, בשינויים המחוייבים לפי הענין.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”שעבוד“ – משכנתה וכל זכות חפצית שיש בה כדי להגביל את הבעלות בקרקעות, וכן שכירות, איסור העברה, עיקול או הערה בפנקסי המקרקעין.

{{ח:סעיף|127|איחוד מגרשים שלא בהסכמת הבעלים|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} אוחדו מגרשים על פי תכנית, שלא בהסכמת כל הבעלים, ולא חולקו שנית למגרשים נפרדים בין בעליהם, או חולקו כולם או מקצתם, למגרשים משותפים, זכאי בעל מגרש שלא הסכים לאיחוד לתבוע מהועדה המקומית שתרכוש את חלקו במגרשים המאוחדים או המשותפים.
{{ח:תת|(ב)}} בעל מגרש שלא הסכים לאיחוד, רשאית הועדה המקומית, בהודעה, לקבוע לו מועד של ששה חדשים לפחות שבו עליו להגיש לה תביעה כאמור בסעיף קטן (א); לא הוגשה התביעה תוך המועד שנקבע, לא יהיה בעל המגרש רשאי עוד להגישה.
{{ח:תת|(ג)}} על רישום איחוד מגרשים ללא הסכמת כל הבעלים יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}}, בשינויים המחוייבים לפי הענין.
{{ח:תת|(ד)}} איחוד מגרשים על פי תכנית לא ישפיע על זכויותיו של מי שהיתה לו לפני האיחוד זכות על פי שכירות באחד המגרשים המאוחדים, או זכות מעבר, זכות שאיבת מים או זכות אחרת כיוצא באלה; אולם מותר לקבוע בתכנית הוראות בדבר הפקעת זכויות אלה או שינויין, והוראות חוק זה בדבר הפקעת בעלות או פגיעה אחרת בה יחולו על הפקעה או שינוי כאמור, בשינויים המחוייבים לפי הענין.

{{ח:סעיף|128|הבטחת הזכויות של בעל משכנתה}}
{{ח:ת}} הגיע לבעל מגרש תשלום מהועדה המקומית מכוח {{ח:פנימי|סעיף 122|סעיף 122}} או מכוח {{ח:פנימי|סעיף 127|סעיף 127}} והיה המגרש ממושכן במשכנתה, תפקיד הועדה המקומית את הסכום המגיע ממנה בבית המשפט המחוזי שבתחום שיפוטו נמצא המגרש, ובית המשפט יחליט למי ישולם הסכום בשים לב לזכויותיהם של בעל המגרש ושל בעל המשכנתה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1: חלוקה חדשה בהסכמה|תיקון: תשפ״א}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, אינו משנה את מערך הזכויות בתחומו, אלא יוצר מגרשים חדשים אשר ניתן לרושמם כחלקות בהתאם להוראות שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג|בפרק זה}}. הבעלות במגרשים החדשים (שאוחדו או חולקו), תהיה נתונה לאותם בעלים עובר לאישור התשריט. כך אם מבוקש במסגרת תשריט חלוקה לחלק מגרש גדול שהבעלות בו הינה משותפת, לשני מגרשים קטנים יותר, הבעלים בכל אחד משני המגרשים הקטנים שנוצרו בתשריט, הינם אותם בעלים במגרש המקורי הגדול, ללא כל שינוי.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|ככל שמוסד תכנון מבקש לשנות את מערך הזכויות בקרקע, נדרש הוא, לפי הדין הקיים, לאשר תכנית איחוד וחלוקה, זאת גם אם ניתנה הסכמתם המפורשת של כל בעלי הזכויות לחלוקה החדשה וגם אם החלוקה המוסכמת כאמור תואמת להוראות שנקבעו בתכנית הכוללת הוראות תכנוניות ללא הוראות איחוד וחלוקה ומתנה הוצאת היתר מכוחה באיחוד וחלוקה. כך למשל לגבי תכניות במתחמים לפינוי בינוי, לעיתים קרובות מאשרת הועדה המחוזית תכנית הכוללת את מכלול ההוראות התכנוניות במתחם, אך היא נעדרת הוראות לאיחוד וחלוקה ונקבע בה כי לא יינתן היתר מכוחה ללא אישור תכנית איחוד וחלוקה. והוראות איחוד וחלוקה אלה, נקבעות ברגיל במסגרת תכנית בסמכות ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(1)}}, זאת גם אם הושגה הסכמתם המלאה של כל הבעלים הנוגעים בדבר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הליך זה, של אישור תכנית על מכלול ההוראות שחלות בחוק על הליך של הגשת ואישור תכנית, איננו נדרש במצבים אלה, שכן ככל שהתכנית כוללת אך ורק הוראות קנייניות בדבר החלוקה החדשה שהושגה עליה הסכמת כל הבעלים הנוגעים בדבר, תפקידו של מוסד התכנון הינו בעיקר לבדוק שהושגה הסכמת הבעלים כאמור ואין זה מתפקידו לבדוק את הוגנות החלוקה הקניינית בין בעלי הזכויות, כך גם אין הצדקה להפקיד את טבלת ההקצאה המוסכמת להתנגדויות ולשאר הליכים שנקבעו בחוק לגבי תכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לפיכך, מוצע לתקן את החוק ולקבוע הליך לאישור חלוקה חדשה וטבלאות הקצאה בהסכמה, ללא צורך בהליך של תכנית, כמפורט להלן -}}

{{ח:סעיף|128א|חלוקה חדשה בהסכמה␛|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}, חלוקה חדשה, שמתקיימים לגביה כל התנאים המפורטים להלן, תאושר בדרך המפורטת {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}:
{{ח:תת|(א)}} בשטח החלוקה החדשה חלה תכנית מפורטת, הכוללת חלוקה למגרשים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 69|בסעיף 69(1)}}, שנקבע בה מתחם לאיחוד וחלוקה ללא הוראות איחוד וחלוקה ונקבע בה כי לא יינתן היתר בניה מכוחה אלא לאחר אישור חלוקה חדשה במתחם (להלן {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}} – התכנית);
{{ח:תת|(ב)}} החלוקה החדשה כוללת את כל המתחם לאיחוד וחלוקה שנקבע בתכנית;
{{ח:תת|(ג)}} הושגה הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר לחלוקה החדשה;
{{ח:תת|(ד)}} אין בחלוקה החדשה סטייה מהוראות התכנית, ואין בה הוראות אחרות מלבד חלוקה חדשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 128א|לסעיף 128א}} המוצע – מוצע לקבוע כי אם אושרה תכנית שנקבע בה מתחם לאיחוד וחלוקה, ללא הוראות איחוד וחלוקה, והתכנית כאמור כוללת הוראות מפורטות, כך שניתן להוציא מכוחה היתר בניה ללא צורך בתכנית תכונית נוספת (ככל שתקבע החלוקה החדשה), הרי שחלוקה חדשה שחלה על כל המתחם לאיחוד וחלוקה שנקבע בתכנית כאמור, ואין בה כל סטייה מהתכנית כאמור והיא לא כוללת הוראות אחרות מלבד חלוקה חדשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, ושהושגה עליה הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר, תאושר בהתאם להוראות סימן מוצע זה ולא בדרך של תכנית.}}

{{ח:סעיף|128ב|אישור בקשה לחלוקה חדשה בהסכמה|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} על חלוקה חדשה שמתקיימים לגביה כל התנאים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א}}, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תת|(א)}} בעל קרקע שחלה עליה התכנית, רשאי להגיש לרשות הרישוי בקשה לחלוקה חדשה (בסעיף זה – בקשה).
{{ח:תת|(ב)}} לבקשה יצורפו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר לחלוקה החדשה;
{{ח:תתת|(2)}} טבלת הקצאה המפרטת את הבעלים בחלקות הנכנסות ובחלקות היוצאות;
{{ח:תתת|(3)}} העתק התכנית על נספחיה;
{{ח:תתת|(4)}} תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} הוגשה לרשות הרישוי בקשה לחלוקה חדשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, וראתה כי מתקיימים לגביה כל התנאים שנקבעו בו, תפרסם הודעה על כך, על חשבון מגיש הבקשה, בעתון ובמקום בולט בחזית הקרקע או הבניין שעליהם חלה הבקשה, ויפורט בה כי במתחם הוגשה בקשה לחלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}};
{{ח:תתת|(2)}} הודעה המפרטת את מהות הבקשה כאמור בפסקה (1) תפורסם גם באתר האינטרנט של הועדה המקומית ותצורף לה הבקשה שהוגשה.
{{ח:תת|(ד)}} הטוען שלא מתקיימים התנאים שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}} לאישור חלוקה חדשה, רשאי להעביר לרשות הרישוי את טענותיו בכתב בליווי תצהיר, בתוך 30 ימים ממועד הפרסום המאוחר בעיתון לפי סעיף קטן (ג)(1).
{{ח:תת|(ה)}} חלפה התקופה כאמור בסעיף קטן (ד), תאשר רשות הרישוי את הבקשה לחלוקה חדשה, אלא אם כן מצאה שלא לאשרה בשל טענות שנטענו לפי סעיף קטן (ד); אישרה רשות הרישוי את הבקשה, תפרסם הודעה על כך ברשומות.
{{ח:תת|(ו)}} רשות הרישוי רשאית להתנות את אישור הבקשה כאמור בסעיף קטן (ה), או את פרסומה כאמור בסעיף קטן (ג), בהפקדת כתב שיפוי מלא או חלקי מפני תביעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} עקב אישור הבקשה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 128ג|סעיף 128ג(א)}}.
{{ח:תת|(ז)}} כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה שאושרה לפי סעיף זה, עם פרסומה ברשומות כאמור בסעיף קטן (ה).

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 128ב|לסעיף 128ב}} המוצע – בהמשך למוצע {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א}}, מוצע להסדיר בסעיף זה את ההליך לאישור חלוקה חדשה בהסכמה שלא בדרך של תכנית. מוצע לקבוע כי ככל שמתקיימים התנאים שפורטו {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א}}, כל בעל קרקע שחלה עליה התכנית המפורטת שנקבע בה המתחם לאיחוד וחלוקה, רשאי להגיש לרשות הרישוי בקשה לחלוקה חדשה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי לבקשה כאמור, יצורפו כל אלה: טבלת ההקצאה, המפרטת את הבעלים בחלקות הנכנסות ובחלקות היוצאות, לרבות המגרשים לצורכי ציבור ככל שנקבע בתכנית כי יופרשו לטובת הרשות המקומית במסגרת האיחוד והחלוקה (יובהר כי במסגרת טבלת ההקצאה כאמור, יפורטו גם השעבודים וזכויות אחרות שרשומות על המקרקעין, ויחולו לגביהם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126}}, כפי שמוצע {{ח:פנימי|סעיף 128ג|בסעיף 128ג(ד)}} להלן); הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר לחלוקה החדשה; העתק התכנית המפורטת שנקבע בה המתחם לאיחוד וחלוקה על נספחיה; תכנית לצורכי רישום (להלן – תצ״ר) התואמת את התכנית המפורטת כאמור ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה. יוער, כי החובה לצרף תצ״ר לבקשה לחלוקה החדשה, נועדה לייעל את ההליך ולקצרו, כך שהליך אישור החלוקה החדשה יאוחד, ככל הניתן, עם הליך אישור התצ״ר, בהתאם למוצע לעניין זה להלן {{ח:פנימי|סעיף 128ד|בסעיף 128ד}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע הליך של פרסום בקשה לחלוקה חדשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, טרם אישורה. הליך זה נדרש, על מנת לתת הזדמנות למי שמבקש לטעון שלא התקיימו התנאים שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}, ובכלל זה שלא הושגה עליה הסכמת הבעלים כנדרש.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע לעניין זה, כי ככל שהוגשה לרשות הרישוי בקשה לחלוקה חדשה כאמור, וראתה רשות הרישוי כי מתקיימים לגביה התנאים שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}, תפרסם הודעה, על חשבון מגיש הבקשה, על כך שהוגשה בקשה לחלוקה חדשה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}. ההודעה תפורסם בעתון; במקום בולט בחזית הבניינים והמגרשים שעליהם חלה הבקשה ובאתר האינטרנט של הועדה המקומית, להודעה באתר האינטרנט תצורף גם הבקשה שהוגשה, בכפוף לכל דין. מוצע לקבוע, כי בתוך 30 יום ממועד הפרסום המאוחר בעיתון, רשאי הטוען שלא מתקיימים התנאים שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}, להעביר את טענותיו בלווי תצהיר, לרשות הרישוי המקומית. יובהר, כי הטענות שניתן להעלות במסגרת זו, הינן רק בנוגע לאי התקיימות התנאים שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}} ולא לטענות אחרות, ובכלל זה טענות של בעלי זכויות אחרות במקרקעין.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע, כי ככל שחלפה התקופה להעברת טענות כאמור, וככל שהוגשו במהלך התקופה טענות כאמור – בהתחשב בנטען בהן, תאשר רשות הרישוי את החלוקה החדשה אם מצאה שמתקיימים לגביה הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}} ותפרסם הודעה על כך ברשומות. מוצע לקבוע כי כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה תהיה עם פרסומה ברשומות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע כי רשות הרישוי רשאית להתנות את פרסום הבקשה לחלוקה החדשה או את אישורה, בהפקדת כתב שיפוי מלא או חלקי מפני תביעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} בשל אישור החלוקה החדשה, בדומה להסדר שנקבע {{ח:פנימי|סעיף 197א|בסעיף 197א}} לעניין הפקדת או אישור תכנית, שכן עם כניסתה לתוקף של חלוקה חדשה שאושרה לפי סעיף זה, עלולה לקום זכות תביעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, בהתאם למוצע {{ח:פנימי|סעיף 128ג|בסעיף 128ג(א)}} שלהלן.}}

{{ח:סעיף|128ג|הוראות לעניין חלוקה חדשה בהסכמה|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} יראו בבקשה לחלוקה חדשה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, כאישור תכנית לעניין {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}} ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיפים 197 עד 200}}, בשינויים המחויבים, ויראו את המועד שבו נכנסה לתוקף החלוקה החדשה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ז)}}, כמועד תחילתה של תכנית פוגעת.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}} יחולו גם אם נקבע בתכנית כי לא יינתן היתר מכוחה אלא לאחר אישורה של תכנית איחוד וחלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|פרק ג׳ סימן ז׳}}.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף 126}}, יחולו גם על בקשה לחלוקה חדשה בהסכמה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, ואולם {{ח:פנימי|סעיף 126|סעיף קטן (ב) שבו}} החל במילים ”אולם מותר“, לא יקרא.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 128ג|לסעיף 128ג}} המוצע – בשל העובדה שאישור חלוקה חדשה, בהתאם לדין הקיים, נעשה בדרך של אישור תכנית לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז לפרק ג׳}}, על כל המשתמע מכך, לרבות לעניין הזכות לפיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} וחבות בהיטל השבחה עקב אישור תכנית כאמור, ולאור ההצעה לאשר חלוקה חדשה שלא בדרך של תכנית כמוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}}, נדרש להחיל על אישור חלוקה חדשה, את ההוראות החלות על אישור תכנית עניין {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} ולעניין היטל השבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע, כי יראו בבקשה לחלוקה חדשה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, כאישור תכנית לעניין {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}} ויראו את המועד שבו נכנסה לתוקף החלוקה החדשה (פרסום ברשומות כמוצע {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ו)}}) כמועד תחילתה של תכנית פוגעת. משמעות הדברים הינה, כי בכפוף להוראות {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}}, ניתן יהיה להגיש תביעה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, בתוך שלוש שנים מעת כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יוער, כי בהתאם למוצע בתיקון {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} ובהתאם להגדרת ”תכנית“ המוצעת שם, ככל שתאושר תכנית מפורטת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א}}, שאיננה כוללת הוראות איחוד וחלוקה כך שלא ניתן להוציא היתר מכוחה טרם אישורה של תכנית איחוד וחלוקה (ככל שלא תושג הסכמה על החלוקה) או אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי סעיף זה, הרי שאישור תכנית כאמור לא תגבש זכות תביעה וזכות זו תקום רק לעת כניסתה לתוקף של תכנית איחוד וחלוקה או אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, אז תקום עילת התביעה על ההליך כולו, כפי שיפורט להלן בדברי הסבר לתיקון {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, וכמפורט להלן בדברי ההסבר לתיקון {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|סעיף 1 בתוספת השלישית}} מוצע לקבוע כי יראו בבקשה לחלוקה חדשה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, כאירוע מס לעניין {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}} וחבות בהיטל השבחה. גם לעניין זה, ובהתאם למוצע בתיקון {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|הגדרת ”תכנית“ בסעיף 1 לתוספת השלישית}}, משמעות ההסדר המוצע כולו הינה, שאישור תכנית מפורטת למתחם איחוד וחלוקה אשר לא ניתן להוציא מכוחה היתרי בניה ללא אישור תכנית איחוד וחלוקה או אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, לא תקים חבות בהיטל השבחה במימוש בדרך של מכר, אך לעת אישור תכנית איחוד וחלוקה או חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, תקום החבות בהיטל השבחה על ההליך כולו, כפי שיפורט עוד להלן בדברי ההסבר לתיקון {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|סעיף 1 לתוספת השלישית}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להבהיר, כי עם כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה, יופרשו השטחים לצורכי ציבור שנקבעו בתכנית המפורטת שקבעה את המתחם לאיחוד וחלוקה ואת המגרשים לצורכי ציבור שיופרשו במסגרת האיחוד והחלוקה. כך לגבי תכנית איחוד וחלוקה (בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 124|בסעיף 124}}, כניסתה לתוקף של חלוקה חדשה הינה ביום תחילת תוקפה של התכנית שבה נכללה החלוקה) וכך גם לגבי חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, בשני המצבים עם כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה, ככל שנקבעו בתכנית מגרשים לצורכי ציבור ונקבע לגביהם כי הם יופרשו במסגרת איחוד וחלוקה, הרי שמועד הקנייתם לרשות הינו מועד כניסתה לתוקף של החלוקה החדשה והם ירשמו בפנקסי המקרקעין על שם הרשות המקומית שבתחומה נמצאים המקרקעין בהתאם להוראת {{ח:פנימי|סעיף 26|סעיף 26}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע להבהיר כי הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, יחולו גם על תכנית מאושרת שנקבע בה כי לא יינתן היתר מכוחה אלא לאחר אישורה של תכנית איחוד וחלוקה, כך שגם במצבים אלה, ככל שתושג הסכמתם של כל הבעלים הנוגעים בדבר, לא תידרש תכנית כאמור והחלוקה החדשה תאושר בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}.}}

{{ח:סעיף|128ד|רישום חלוקה חדשה בהסכמה|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} נכנסה לתוקף חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, תאשר רשות הרישוי את התכנית לצורכי רישום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ב)(4)}} בתוך 30 יום, ותגיש למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות (בסעיף זה – המנהל) את התכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה החדשה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}; בתוך חודשיים מהיום שהועברה התכנית לצורכי רישום למנהל, יאשרה ככשרה לרישום בהתאם לפקודת המדידות {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|וחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}}, אם מצא כי התכנית ראויה לרישום כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} בתוך חודשיים מהיום שאושרה תכנית לצורכי רישום, ככשרה לרישום לפי סעיף קטן (א), יעביר יושב ראש הועדה המקומית ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר את התכנית לצורכי רישום כאמור, את העתק התכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א(א)}} על תשריטיה כשהוא חתום על ידיו ואת החלוקה החדשה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית לצורכי רישום, לתכנית ולחלוקה החדשה, בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית לצורכי רישום, העתק התכנית והחלוקה החדשה כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} אי שמירת המועדים האמורים בסעיף זה, לא תפגע בתוקפה של החלוקה החדשה ובזכויות שנרכשו מכוח {{ח:פנימי|סעיף 128ב|סעיף 128ב(ז)}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 128ד|לסעיף 128ד}} המוצע – מוצע לקבוע, כי בתוך 30 יום מעת שנכנסה לתוקף חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}, תאשר רשות הרישוי את התצ״ר שהוגשה לה יחד עם הבקשה לחלוקה חדשה בהתאם לאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ב)(4)}}, לאחר שמצאה כי היא תואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, ותגישה למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות אשר יאשרה בתוך חודשיים ככשרה לרישום אם מצא כי היא ראויה לרישום. בתוך חודשיים מהיום שאושרה התצ״ר ככשרה לרישום, יעביר יושב ראש הועדה המקומית ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר, את התצ״ר ואת העתק התכנית המפורטת על נספחיה, והרשם ירשום את החלוקה החדשה כאמור בתוך חודשים מהיום שהועברו אליו המסמכים כאמור. כן מוצע לקבוע, כי אי שמירת המועדים הנזכרים, לא תפגע בתוקפה של החלוקה החדשה ובזכויות שנרכשו מכוחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הוראות מוצעות אלה, דומות להסדר שנקבע {{ח:פנימי|סעיף 125|בסעיף 125}} לעניין רישום תכנית איחוד וחלוקה, תוך שמוצע לייעל את ההליך ולקצר את לוחות הזמנים לעניין חלוקה חדשה בהסכמה שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן זה}}.}}

{{ח:סעיף|128ה||תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}} ובכלל זה {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ב)(4)}}, שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות הוראות ותנאים שלפיהם, בעל קרקע שחלה עליה התכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א(א)}}, יגיש את התכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, למנהל, ואחר שתאושר על ידיו בתוך חודשיים ככשרה לרישום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ד|בסעיף קטן 128ד(ב)}}, יגיש בעל קרקע ללשכת רישום המקרקעין את התכנית לצורכי רישום ואת העתק התכנית שקבעה חלוקה למגרשים על תשריטיה, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית לצורכי רישום ולתכנית בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית לצורכי רישום והעתק התכנית כאמור.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 128ה|לסעיף 128ה}} המוצע – מוצע ליתן סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות הוראות לפיהן, על אף האמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|בסימן זה}} ובכלל זה {{ח:פנימי|סעיף 128ב|בסעיף 128ב(ב)(4)}}, בעל קרקע שחלה עליה תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128א|בסעיף 128א(א)}}, יגיש את התצ״ר התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, למנהל, אחר שתאושר על ידיו בתוך חודשיים ככשרה לרישום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ד|בסעיף קטן 128ד(ב)}}, יגישנה בעל קרקע ללשכת רישום המקרקעין, ללא צורך באישור רשות הרישוי לתצ״ר והעברת התצ״ר לרישום על ידה ואת מכלול התנאים לכך.}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ז2|סימן ז׳2: רישום חלוקה למגרשים ללא חלוקה חדשה|תיקון: תשפ״א}}

{{ח:סעיף|128ו|רישום חלוקה למגרשים בקרקע בבעלים אחד|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} אושרה תכנית הכוללת חלוקה למגרשים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 69|בסעיף 69(1)}} שכלל המגרשים שנכללו בה הינם בבעלות אדם אחד ({{ח:פנימי|פרק ג סימן ז2|בסימן זה}} – התכנית), רשאי בעל הקרקע שחלה עליה התכנית, להגיש ליושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית, תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה.
{{ח:תת|(ב)}} בתוך חודשיים מהגשת תכנית לצורכי רישום כאמור בסעיף קטן (א), יגיש יושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית, למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות (בסעיף זה – המנהל), תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, בתוך חודשיים מהיום שהועברה התכנית לצורכי רישום למנהל, יאשרה ככשרה לרישום בהתאם לפקודת המדידות {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|וחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}}, אם מצא כי התכנית לצורכי רישום ראויה לרישום כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} בתוך חודשיים מהיום שאושרה תכנית לצורכי רישום ככשרה לרישום לפי סעיף קטן (ב), יעביר יושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית ללשכת רישום המקרקעין הנוגעת בדבר את התכנית לצורכי רישום כאמור, את העתק התכנית שקבעה חלוקה למגרשים על תשריטיה כשהוא חתום על ידיו, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית לצורכי רישום ולתכנית, בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית לצורכי רישום והעתק התכנית כאמור.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף זה, שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות הוראות ותנאים שלפיהם, בעל הקרקע שחלה עליה התכנית כאמור בסעיף קטן (א), יגיש את התכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, למנהל, ואחר שתאושר על ידיו בתוך חודשיים ככשרה לרישום כאמור בסעיף קטן (ב), יגיש בעל הקרקע ללשכת רישום המקרקעין את התכנית לצורכי רישום ואת העתק התכנית שקבעה חלוקה למגרשים על תשריטיה, ורשם המקרקעין ירשום את החלוקה בהתאם לתכנית לצורכי רישום ולתכנית בתוך חודשיים מהיום שהועברו אליו התכנית לצורכי רישום והעתק התכנית כאמור.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז2|לסימן ז׳2}} המוצע – רישום חלוקה חדשה למגרשים ללא חלוקה חדשה:}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להסדיר את הליך הרישום של תכנית שקבעה חלוקה למגרשים שבבעלות אדם אחד, שכן ההסדר החוקי הקיים, לא נותן מענה למקרים אלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר, חלוקה למגרשים יכול שתקבע בכל תכנית, בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 69|בסעיף 69(1)}}. תכנית שקובעת חלוקה למגרשים כאמור, איננה תכנית איחוד וחלוקה, שכן אין בה כל הוראה קניינית, אלא חלוקה למגרשים. תכנית כאמור שהמגרשים הכלולים בה הינם בבעלות אותו אדם, אף איננה יכולה להיות תכנית איחוד וחלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז׳ בפרק ג}}, שכן אין כל צורך בחלוקת קניינית של המגרשים בין בעלים שונים, כך גם אין כל טעם שתכנית כאמור תכלול טבלת הקצאה ואף מרבית ההוראות שנקבעו {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|בסימן ז׳}} כלל לא רלוונטיות במצבים אלה. (בשל האמור נקבעה {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(1)}}, הוראה מפורשת לעניין מגרשים בבעלות אדם אחד).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהתאם, תכנית אשר קובעת חלוקה למגרשים שהינם בבעלות אדם אחד, איננה תכנית איחוד וחלוקה. לפיכך {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}}, אשר מסדיר את אופן הרישום של תכנית איחוד וחלוקה, על פי לשונו, לא חל במקרים אלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כך גם הוראות {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}} שעוסקות באישור תשריט חלוקה, גם הן לא רלוונטיות למצבים אלה, שכן הצורך בתשריט חלוקה נדרש רק אם התכנית לא קבעה חלוקה למגרשים (או שמבוקש לסטות מחלוקה שנקבעה בתכנית, במסגרת האפשרות לאשר תשריט חלוקה אף בסטייה מתכנית), אך ככל שתכנית קובעת חלוקה למגרשים ולא מבוקש לסטות מחלוקה זו, אין כל צורך או טעם באישור תשריט חלוקה. במקרים אלה ולעניין הצורך ברישום, די בתכנית לצורכי רישום בדומה להסדר שנקבע {{ח:פנימי|סעיף 125|בסעיף 125}} האמור, שכן בשני המקרים נדרש לבדוק את התאמת התכנית לצורכי רישום לתכנית התקפה, וככל שהיא תואמת להעבירה למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות ולרשום בפנקסי המקרקעין. אך כאמור, {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}}, על פי לשונו לא חל במצבים אלה, ואף לוחות הזמנים שנקבעו בו אינם נדרשים שעה שכלל המגרשים הינם בבעלות אותו אדם.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לפיכך, מוצע להסדיר את אופן הליך הרישום של תכנית שקובעת חלוקה למגרשים בבעלות אדם אחד, ולקבוע כי לאחר כניסתה לתוקף של תכנית הכוללת חלוקה למגרשים שבבעלות אדם אחד, רשאי בעל הקרקע להגיש ליושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית שקבעה את החלוקה למגרשים, תכנית לצורכי רישום התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, בתוך חודשיים מהגשה כאמור, יאשר יושב ראש מוסד התכנון, את התכנית לצורכי רישום ויעביר למנהל כהגדרתו בפקודת המדידות אשר יאשרה ככשרה לרישום בתוך חודשיים מהיום שהועברה אליו, ובתוך חודשיים נוספים מעת שאושרה התכנית ככשרה לרישום יעביר יושב ראש מוסד התכנון את התכנית לרישום בפנקסי המקרקעין.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע ליתן סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות הוראות לפיהן, על אף האמור בסעיף זה, בעל הקרקע שחלה עליה התכנית שקבעה את החלוקה למגרשים יגיש את התצ״ר התואמת את התכנית ואת החלוקה למגרשים שנקבעה בה, למנהל, ואחר שתאושר על ידיו בתוך חודשיים ככשרה לרישום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 128ד|בסעיף קטן 128ד(ב)}}, יגישנה בעל קרקע ללשכת רישום המקרקעין, ללא צורך באישור יושב ראש מוסד התכנון לתצ״ר ובהעברת התצ״ר לרישום על ידיו ואת מכלול התנאים לכך.}}

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ח|סימן ח׳: סולם העדיפויות של תכניות}}

{{ח:סעיף|129|תכנית מיתאר מקומית}}
{{ח:ת}} תכנית מיתאר מקומית – כוחה יפה מתכנית מפורטת, אם לא נאמר אחרת בתכנית המיתאר.

{{ח:סעיף|130|תכנית מיתאר מחוזית}}
{{ח:ת}} תכנית מיתאר מחוזית – כוחה יפה מתכנית מיתאר מקומית ומתכנית מפורטת אם לא נאמר אחרת בתכנית המיתאר המחוזית.

{{ח:סעיף|131|תכנית המיתאר הארצית}}
{{ח:ת}} תכנית המיתאר הארצית – כוחה יפה מכל תכנית אחרת, אם לא נאמר אחרת בתכנית המיתאר הארצית.

{{ח:סעיף|132|תקנות לפי החוק}}
{{ח:ת}} תקנות לפי {{ח:פנימי|פרק יא|פרק י״א}} – כוחן יפה מכוחה של תכנית, אם לא נאמר אחרת בתקנות; אולם אין בכוחן כדי לפגוע בתכנית שאושרה כדין לפני התקנתן.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן ט|סימן ט׳: ביטול תכניות, שינוין והתלייתן}}

{{ח:סעיף|133|סמכות מוסד תכנון|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} מוסד תכנון שבסמכותו לאשר תכנית, מוסמך, באותה הדרך, לשנותה, לבטלה או להתלותה ובלבד שלמגיש התכנית תינתן, ככל האפשר, הזדמנות להשמיע דעתו.

{{ח:סעיף|134|סמכות הועדה המחוזית|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} הועדה המחוזית רשאית, לאחר שנתנה לועדה המקומית הזדמנות להשמיע דעתה, או על פי בקשת הועדה המקומית, לבטל, להתלות או לשנות כל תכנית שבסמכות הועדה המקומית.

{{ח:סעיף|135||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|136||תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: חלוקה ואיחוד של קרקעות}}

{{ח:סעיף|137|תשריט חלוקת קרקע}}
{{ח:ת}} בעל קרקע שחלה עליה תכנית שאושרה ושאיננה כוללת חלוקת קרקע, רשאי להגיש לאישור הועדה המקומית תשריט לחלוקת אותה קרקע; לא יינתן היתר לבניה על הקרקע כאמור אלא בהתאם לתשריט חלוקת קרקע (להלן {{ח:פנימי|פרק ד|בסימן זה}} – תשריט) שאושר או, באין תשריט כאמור, בהסכמת הועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|138|פרטי התשריט}}
{{ח:ת}} תשריט יפרט באופן ברור את גבולות הקרקע, את גבולותיהן של החלקות המוצעות, את דרכי הגישה לכל חלקה, כפי שהן בתכנית שאושרה, וכל פרט שתדרוש הועדה המקומית כדי לאפשר לה לבדוק את התאמת החלוקה לתכנית שאושרה.

{{ח:סעיף|138א|תשריט הכולל מגרש תלת־ממדי|תיקון: תשע״ט}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מקומית לא תאשר תשריט הכולל מגרש תלת־ממדי, אלא אם כן מתקיימים כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} אין מניעה לרשום את המגרש כחלקה תלת־ממדית לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 14ז|סעיף 14ז לחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}};
{{ח:תתת|(2)}} גבולות המגרש התלת־ממדי נקבעו בתכנית או סומנו בהתאם להליך שיקבע השר בתקנות.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישום מגרש תלת-ממדי)|תקנות התכנון והבנייה (רישום מגרש תלת־ממדי), התש״ף–2020}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} הוגשה בקשה לאישור תשריט לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק זה}} לעניין מגרש תלת־ממדי המיועד לשימושים שאינם שימושים לצורכי ציבור כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188(ב)}}, ובתכנית החלה על השטח שבו נמצא המגרש אין הוראות לעניין מגרש תלת־ממדי, יהיה התשריט טעון הסכמה של הוועדה המחוזית; שר המשפטים, בהסכמת השר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע בצו כי תשריט כאמור אינו טעון הסכמה.

{{ח:סעיף|139||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|140|ערר על תשריט חלוקה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} סירבה ועדה מקומית לאשר תשריט, רשאי בעל הקרקע, לא יאוחר משלושים ימים מהיום שבו נמסרה לו הודעה על הסירוב, לערור לפני ועדת הערר.
{{ח:תת|(ב)}} אישרה ועדה מקומית תשריט שיש בו משום סטיה מתכנית שאושרה, רשאי הרואה עצמו נפגע, לערור על כך בפני ועדת הערר, בתוך שלושים ימים מיום קבלת החלטת הועדה המקומית; החלטתה של ועדת הערר תהיה סופית.

{{ח:סעיף|141|רישום חלוקה בפנקסי המקרקעין|תיקון: תשכ״ז, תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} רשם המקרקעין ירשום בפנקסי המקרקעין, על פי בקשת בעל הקרקע ולאחר תשלום האגרות שנקבעו לכך על פי כל דין, תשריט הכשר לרישום על פי {{ח:חיצוני|פקודת המודדים|פקודת המודדים}} {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|וחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}}, התואם תשריט הנושא עליו אישור יושב ראש הועדה המקומית שאישרה את התשריט, המעיד כי אין בתשריט סטיות מתכנית שאושרה, וכי הועדה המקומית אישרה את התשריט.

{{ח:סעיף|142|שינוי, ביטול או התלייה של תשריט חלוקת קרקע|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} כל עוד לא נרשם תשריט, רשאית הועדה המקומית לבטלו, להתלותו או לשנותו, ובלבד שנתנה לבעל הקרקע או למי שעלול להיפגע, הזדמנות להשמיע את טענותיו; על החלטת ועדה מקומית לפי סעיף זה, רשאי בעל הקרקע או מי שעלול להיפגע כאמור, לערור בפני ועדת הערר תוך שלושים ימים מיום קבלת ההחלטה.

{{ח:סעיף|143|הגבלה על חלוקת קרקע|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} לא תירשם חלוקת קרקע בפנקסי המקרקעין אלא על פי תשריט שאושר על פי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק זה}} או על פי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז׳}}, {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1}} {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז2|או ז׳2 לפרק ג׳}}; לא יינתן פסק־דין לחלוקת קרקע בין בעליה המשותפים אלא על פי תשריט ואישור כאמור, ולא יהא תוקף לכל רישום שנעשה בניגוד לסעיף זה לאחר תחילת חוק זה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 143|סעיף 143}} קובע כי לא תירשם חלוקת קרקע בפנקסי המקרקעין ולא יינתן פסק דין לחלוקת קרקע, אלא על פי תשריט שאושר על פי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד}} או על פי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז|סימן ז לפרק ג}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהתאם למוצע בדבר האפשרות לאשר חלוקה חדשה בהסכמה בהליך לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1 לפרק ג׳}} המוצע, או לאשר חלוקה למגרשים בבעלות אדם אחד בהתאם {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז2|סימן ז׳2}} המוצע, נדרש לתקן גם את {{ח:פנימי|סעיף 143|סעיף 143}} ולהוסיף בו אפשרויות אלה.}}

{{ח:סעיף|144|איחוד}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ד|פרק זה}} יחולו על איחוד חלקות ורישומו בפנקסי המקרקעין, בשינויים המחוייבים לפי הענין.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: רישוי}}

{{ח:סעיף|145|עבודות טעונות היתר|תיקון: תשל״ח־2, תשמ״א־7, תשמ״ח־2, תשנ״א־3, תשנ״ג, תשנ״ה־3, תשע״ד, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ה־2, ק״ת תשע״ו, ק״ת תשע״ז, תשע״ז־5, תשע״ז־8, ק״ת תשע״ז־2, ק״ת תשע״ח, תשע״ח־4, תשע״ח־7, ק״ת תש״ף, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} לא יעשה אדם אחד מאלה ולא יתחיל לעשותו אלא לאחר שנתנה לו רשות הרישוי המקומית היתר לכך ולא יעשה אותו אלא בהתאם לתנאי ההיתר:
{{ח:תתת|(1)}} התווייתה של דרך, סלילתה וסגירתה;
{{ח:תתת|(2)}} הקמתו של בנין, הריסתו והקמתו שנית, כולו או מקצתו, הוספה לבנין קיים וכל תיקון בו, למעט שינוי פנימי בדירה;
{{ח:תתת}} בפסקה זו –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”שינוי פנימי“ – שינוי שאינו נוגע לצד החיצוני של הבנין, אינו פוגע בחזיתו או במראהו או בשלד של הבנין או ברכוש משותף או בצנרת או ציוד אחר המשרתים גם דירות אחרות, אינו פוגע בזולת ואינו משנה את שטחה של הדירה למעט תוספת של שטח מרפסת שנסגרה כדין או את מספרן של יחידות הדיור;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”דירה“ – חדר או תא, או מערכת חדרים או תאים, שנועדו לשמש יחידה שלמה ונפרדת למגורים, לעסק או לכל צורך אחר;
{{ח:תתת|(3)}} כל עבודה אחרת בקרקע ובבנין וכל שימוש בהם שנקבעו בתקנות כעבודה או כשימוש הטעונים היתר כדי להבטיח ביצוע כל תכנית.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (עבודה ושימוש הטעונים היתר)|תקנות התכנון והבניה (עבודה ושימוש הטעונים היתר), תשכ״ז–1967}}.}}
{{ח:תת|(א1)}} הרוצה להגיש בקשה להיתר לעבודה או לשימוש, ימציא למהנדס הועדה בקשה לקבלת מידע שפרטיו דרושים לענין ההיתר; שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין –
{{ח:תתת|(1)}} אופן הגשת בקשה לקבלת מידע, פרטיה ונספחיה;
{{ח:תתת|(2)}} מידע להיתר והמועדים למסירתו; בסעיף זה, ”מידע להיתר“ – סוגי המידע שימסור מהנדס הוועדה במענה לבקשה לקבלת מידע, לרבות התנאים המוקדמים לקליטת בקשה להיתר, וכן מידע והנחיות מטעם גורמים מאשרים וגופים נוספים;
{{ח:תתת|(3)}} מסירת מידע למהנדס הוועדה מאת גורמים מאשרים וגופים נוספים שיש בידם מידע לעניין תשתיות, מגבלות ותנאים הנוגעים למקרקעין שלגביהם המידע מבוקש, לשם מענה לבקשה לקבלת מידע, והמועדים למסירת המידע מאת גורמים וגופים כאמור;
{{ח:תתת|(4)}} תקופת תוקפו של המידע להיתר שנמסר למבקש במסגרת מענה לבקשה לקבלת מידע;
{{ח:תתת|(5)}} סוגי בקשות להיתר שלגביהן לא יהיה המבקש חייב להגיש בקשה לקבלת מידע.
{{ח:תת|(א2)}} לא נמסר מידע להיתר, כולו או חלקו, במועדים שקבע שר הפנים, או שהבקשה להיתר היא מסוג שנקבע שאין חובה להגיש בקשה לקבלת מידע לגביה, רשאי מבקש הבקשה להיתר להגישה אף בלא המידע להיתר.
{{ח:תת|(א3)|(1)}} בקשה להיתר תוגש לרשות הרישוי המקומית;
{{ח:תתת|(2)}} שר הפנים יקבע תנאים מוקדמים לקליטת בקשה להיתר, ורשאי הוא לקבוע כי אם נדרשים אישורו של מי שאינו מוסד תכנון, או תיאום או התייעצות עמו, כתנאי למתן היתר, יהיו האישור, התיאום או ההתייעצות תנאי מהתנאים המוקדמים לקליטת בקשה להיתר; כללה בקשה להיתר עבודות או שימושים שלגביהם נדרש אישור או היתר לפי {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|חוק גנים לאומיים}} או לפי {{ח:חיצוני|חוק העתיקות|חוק העתיקות, התשל״ח–1978}}, יהיה אישור או היתר כאמור תנאי מהתנאים המוקדמים לקליטת בקשה להיתר;
{{ח:תתת|(3)}} מהנדס הוועדה יבדוק אם בקשה להיתר שהוגשה עומדת בתנאים המוקדמים לקליטתה, יודיע על החלטתו בדבר עמידת הבקשה להיתר בתנאים מוקדמים אלה למבקש ההיתר, ואם מצא שהיא עומדת בהם – יקלוט את הבקשה;
{{ח:תתת|(4)}} לא הודיע מהנדס הוועדה למבקש על החלטתו בעניין עמידת הבקשה בתנאים המוקדמים כאמור בפסקה (2) בתוך תקופה שקבע שר הפנים, יראו את הבקשה להיתר כבקשה שנקלטה בתום אותה תקופה.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} לא יינתן היתר אלא אם כן העבודה או השימוש שבעדם מבוקש ההיתר מתאימים לתכניות, להנחיות המרחביות שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} (בחוק זה – ההנחיות המרחביות) ולהוראות אחרות לפי חוק זה, החלות על הקרקע או הבניין הנדונים.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), שר הפנים רשאי לקבוע נושאים, אשר השפעתם מעטה וזניחה, שלגביהם רשות רישוי תהיה רשאית ליתן היתר, אף אם העבודה שבעדה מבוקש ההיתר, הינה בסטייה מהוראות תכנית וזאת ללא צורך בהליך של אישור הקלה בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149}} ובלבד שהתקיימו כל התנאים הבאים:
{{ח:תתתת|(א)}} השפעתה של הסטייה המבוקשת מהתכנית כפי שהתבקשה בהיתר, על חזות הבניין, על הסביבה ועל אפיין ומאפייניהן, מעטה וזניחה, לפי חוות דעת בכתב מאת מהנדס הוועדה המקומית;
{{ח:תתתת|(ב)}} לא נקבעה בתכנית, הוראה לפיה לא ניתן לאשר לפי סעיף קטן זה, בקשה להיתר שאיננה תואמת להוראות התכנית.
{{ח:תת|(ב1)}} רשות הרישוי המקומית תבדוק את התאמת הבקשה לתכניות ולהנחיות המרחביות ותיתן את החלטתה בעניין בתוך 45 ימי עבודה ממועד קליטת הבקשה כאמור בסעיף קטן (א3) (להלן – מועד קליטת הבקשה), אלא אם כן קבע שר הפנים מועדים אחרים לעניין סוגים שונים של בקשות להיתר.
{{ח:תת|(ב2)}} הוגשה בקשה להיתר ונדרשת החלטתה של הוועדה המקומית או של מוסד תכנון אחר לפי חוק זה או לפי תכנית, לרבות החלטה לפי {{ח:פנימי|סעיף 146|סעיפים 146 עד 149}}, יחל מניין 45 ימי עבודה לפי סעיף קטן (ב1) ממועד ההחלטה או מהמועד שבו הוגשה בקשה מתוקנת על פי השינויים או התנאים שנקבעו בהחלטה כאמור, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב3)}} {{ח:הערה|(החל מיום 1.4.2018, לעניין בקשות להיתרים שעניינן הקמת בניין מגורים חדש, והחל מיום 1.1.2022 לעניין בקשות להיתרים שאין עניינן הקמת בניין מגורים חדש):}}
{{ח:תת}} החליטה רשות הרישוי כי הבקשה להיתר עומדת בתנאים האמורים בסעיף קטן (ב1), לא יינתן היתר אלא אם כן אישר מכון בקרה כי ביצע בקרת תכן לבקשה להיתר וכי תוצאות הבקרה תקינות; שר הפנים רשאי לקבוע כי הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על בקשות להיתר לגבי סוגי בניינים, עבודות או שימושים שבשל מהותם, אופיים או היקפם לא נדרשת לגביהם בקרה של מכון בקרה, ובלבד שאינן טעונות בקרה של בקר מורשה לפי {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ג|סימן ג׳ בפרק ה׳3}}.
{{ח:תת|(ב4)}} שר הפנים יקבע הוראות לעניין האופן והמועד להעברת בקשה להיתר לבדיקת מכון בקרה ולעניין העברת תוצאות הבקרה לרשות הרישוי המקומית, לרבות לעניין בקשה להיתר שמכון הבקרה לא עמד במועד הקבוע בחוק זה לביצוע בקרת התכן שלה.
{{ח:תת|(ג)}} נקבעו בתכנית, החלה על קרקע או על בנין, שלבי ביצוע שונים, לא תיתן רשות הרישוי המקומית היתר לעבודה או לשימוש, אם העבודה או השימוש אינם תואמים את השלב שאליו הגיעו, אלא באישור מוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית.
{{ח:תת|(ג1)|(1)}} נקבעו בתכנית החלה על קרקע או על בניין תנאים למתן היתר הנוגעים לביצועה לעניין התניית ביצועה בסלילת דרכים או בהקמת תשתיות או נקבעו בתכנית למגורים החלה על קרקע או על בניין תנאים כאמור או תנאים אחרים למתן היתר הנוגעים לביצועה, לא תיתן רשות רישוי מקומית היתר לעבודה או לשימוש אם לא מולאו התנאים האמורים, אלא אם כן אישר זאת מוסד התכנון המוסמך לבקשת מי שרשאי להגיש את התכנית לגבי הקרקע או הבניין הנוגעים בדבר, ובלבד ששוכנע כי ניתן להשיג את המטרות שבשלהן נקבעו התנאים האמורים גם בלא מילוי אותם תנאים, והכול בשים לב לזמן שחלף ממועד אישור התכנית ולשינוי הנסיבות; מוסד התכנון המוסמך ייתן החלטה בבקשה לפי סעיף קטן זה בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לו הבקשה.
{{ח:תתת|(2)}} בקשה שהוגשה לפי סעיף קטן זה תפורסם על חשבון המבקש, לתקופה של 15 ימים להערות הציבור; מוסד התכנון המוסמך יחליט על דרך פרסום הבקשה והליך שמיעת ההערות.
{{ח:תתת|(3)}} לא החליט מוסד התכנון המוסמך בבקשה לפי סעיף קטן זה, בתוך התקופה האמורה בפסקה (1), יעביר מזכיר מוסד התכנון, לבקשת מגיש הבקשה, את הבקשה לוועדת המשנה שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(ד)}}; ועדת המשנה תדון ותחליט בבקשה בתוך 30 ימים מהיום שבו הועברה אליה, והיא רשאית להמשיך בהליכים מהשלב שאליו הגיע מוסד התכנון המוסמך.
{{ח:תתת|(4)}} אושרה בקשה לפי סעיף קטן זה, תפורסם ההחלטה ברשומות.
{{ח:תתת|(5)}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”מוסד התכנון המוסמך“ – מוסד התכנון שאישר את התכנית, למעט ועדה מקומית;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”תכנית למגורים“ – תכנית שניתן להוציא מכוחה היתר לבניית יחידות דיור בלא צורך באישורה של תכנית נוספת וכן תכנית המייעדת שטח לתשתית הנדרשת במישרין לצורך בניית יחידות דיור.
{{ח:תת|(ג2)}} רשות רישוי מקומית לא תתנה תנאים למתן היתר אלא אם כן התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} התנאי פורט במידע להיתר;
{{ח:תתת|(2)}} התנאי נדרש במפורש לפי חוק זה, לפי חיקוק אחר או לפי תכנית;
{{ח:תתת|(3)}} התנאי נדרש, במקרים חריגים, למניעת סיכון ממשי לציבור או לבריאותו, או למניעת מפגע סביבתי חמור, ובלבד שלא היה ניתן לדעת על הסיכון או המפגע האמור בעת מסירת המידע להיתר.
{{ח:תת|(ג3)}} אין בהוראות סעיף קטן (ג2) כדי לגרוע מסמכותה של רשות רישוי מקומית להתנות תנאים בהיתר לפי הוראות כל דין.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} החליטה רשות רישוי מקומית כי הבקשה להיתר עומדת בתנאים האמורים בסעיף קטן (ב1), וניתן אישור מאת מכון בקרה כאמור בסעיף קטן (ב3), אם הוא נדרש, תיתן רשות הרישוי את ההיתר בתוך 15 ימי עבודה מיום קבלת אישור מכון הבקרה, או מיום ההחלטה כאמור, לפי העניין, ובלבד שהתמלאו לגבי הבקשה להיתר כל הדרישות לפי חוק זה, ושולמו האגרות, ההיטלים והתשלומים האחרים, למעט ארנונה, שיש לשלמם על פי כל חיקוק בשל הנכס נושא ההיתר (בסעיף קטן זה – החיובים), או ניתנו הערבויות המתאימות להבטחת תשלום החיובים, בכפוף להוראות כל דין; רשות הרישוי המקומית תשלח למבקש ההיתר את פירוט החיובים לא יאוחר מעשרה ימי עבודה מיום קבלת אישור מכון הבקרה, או מיום ההחלטה כאמור, לפי העניין;
{{ח:תתת|(2)}} לא שלחה רשות הרישוי המקומית למבקש ההיתר את פירוט החיובים, כולם או חלקם, עד למועד האמור בפסקה (1), תיתן רשות הרישוי את ההיתר אף שלא שולמו החיובים; ניתן היתר בלי ששולמו החיובים, כולם או חלקם, אין בכך כדי לגרוע מחבותו של החייב בתשלום החיובים; תשלום כאמור ייגבה על ידי הרשות המקומית או הוועדה המקומית, לפי העניין, לפי כל חוק.
{{ח:תת|(ה)}} מהנדס ועדה מקומית רשאי להתיר שינויים בהיתר לצרכי התאמה ככל הנדרש במהלך ביצוע עבודה על פי היתר, כפי שיקבע שר הפנים בתקנות.
{{ח:תת|(ו)|(1)}} שר הפנים יקבע בתקנות, בהתייעצות עם שר האנרגיה והתשתית ועם השר לאיכות הסביבה, סוגים של עבודות ומתקנים הדרושים להולכה, לחלוקה או להספקה של חשמל; נקבעו סוגים כאמור, תהיה הרשאת הקמתם בדרך שיקבע שר הפנים באותן תקנות; הרשאה כאמור תבוא במקום היתר לפי סעיף זה;
{{ח:תתת|(2)}} לענין {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}}, עבודה שבוצעה או מתקן שהוקם כאמור בפסקה (1) ללא הרשאה על פי התקנות או שלא בהתאם להרשאה כזו, יראו אותם כבניה ללא היתר או בניגוד לתנאי מהיתר, לפי הענין;
{{ח:תתת|(3)}} עבודות שבוצעו או מתקנים שהוקמו על פי הרשאה כאמור בפסקה (1), יראו אותם כאילו בוצעו או הוקמו בהתאם לתכנית, ובלבד שאין בהם סתירה להוראות תכנית מאושרת; שר הפנים רשאי בתקנות כאמור בפסקה (1), לקבוע הוראות לענין סטיה של הרשאה כאמור מתכנית מופקדת.
{{ח:תת|(ו1)|(1)}} הקמה של רשת כבלים אופטיים על גבי רשת חשמל עילית של בעל רישיון ספק שירות חיוני, המבוצעת בידי בעל רישיון כאמור, פטורה מהיתר לפי סעיף זה.
{{ח:תתת|(2)}} הוסרה או הוטמנה רשת החשמל העילית, תוטמן או תוסר גם רשת הכבלים האופטיים שהוקמה על גביה.
{{ח:תתת|(3)}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”רישיון ספק שירות חיוני“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק משק החשמל|בחוק משק החשמל, התשנ״ו–1996}};
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”רשת חשמל עילית“ – מיתקנים עיליים להולכה, חלוקה והספקה של חשמל, לרבות עמודים למתח נמוך, גבוה, עליון ועל־עליון, וכן הציוד והאבזרים המותקנים עליהם והמחוברים אליהם לצורכי רשת החשמל, תחנות השנאה זעירות, ארגזי חלוקת חשמל לסוגיהם וכן החיבורים אליהם, למעט חיבורים עיליים לבתים;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”רשת כבלים אופטיים“ – רשת כבלים אופטיים או כל חלק ממנה, לרבות תיבות חיבורים או ארונות תקשורת, שגודלם אינו עולה על 80 × 40 × 50 סנטימטרים, המשמשת או המיועדת לשמש להספקת שירותי בזק; לעניין זה, ”שירות בזק“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)|בחוק התקשורת}}.
{{ח:תת|(ז)}} מוסד תכנון לא יתן היתר, מכוח תכנית שהופקדה אחרי ט׳ בטבת התשנ״ו (1 בינואר 1996) אלא אם כן אושרה למקרקעין, שלגביהם מבוקש ההיתר, תכנית הקובעת הוראות בכל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פירוט יעודי הקרקע;
{{ח:תתת|(2)}} חלוקה למגרשים או לחלקות וגבולותיהם, אם אלו לא נקבעו בתשריט חלוקת קרקע;
{{ח:תתת|(3)}} קווי הבנין, מספר הקומות או גובה הבנינים;
{{ח:תתת|(4)}} שטחי הבניה המותרים.
{{ח:תת|(ח)}} על אף הוראות סעיף קטן (ז) –
{{ח:תתת|(1)}} מוסד התכנון המוסמך רשאי לתת היתר לגבי עבודה או שימוש בקרקע שלדעת מוסד התכנון אופיים אינו דורש את קיום כל ההוראות שבסעיף קטן (ז), אף אם התכנית לא כללה את ההוראות שבפסקאות (1) עד (4) של הסעיף הקטן האמור;
{{ח:תתת|(2)}} הוועדה המקומית רשאית להחליט על מתן היתר למיתקן שידור אלחוטי, קו או מיתקן מים, מיתקן מדידה או ניטור, או מיתקן תשתית מסוג אחר שקבע שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, שנקבעו בתכנית מיתאר ארצית, או בתכנית מיתאר מחוזית החלה על כל שטח המחוז שאושרה לאחר יום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301578.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 100), התשע״ד–2013}}, אף אם התכנית לא כללה את ההוראות שבפסקאות (1) עד (4) של סעיף קטן (ז), ובלבד שההיתר כאמור תואם את הייעוד שנקבע בתכנית ואת השטח הכולל המותר לבנייה לפיה, ובתכנית כאמור מתקיימים כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} עניינה תשתיות כלל־ארציות המחייבות פריסה רחבה של מיתקני תשתית ושנדרשת בשלהן גמישות לגבי מיקומו של כל מיתקן תשתית;
{{ח:תתתת|(ב)}} היא קובעת כי ניתן להוציא מכוחה היתר;
{{ח:תתתת|(ג)}} נקבעו בה הוראות בדבר פרסום הבקשות להיתרים ולהליך השמעת הטענות בעניין לפני הוועדה המקומית;
{{ח:תתתת|(ד)}} נקבעו בה שטחי בנייה והיקפי בנייה מותרים לכל מיתקן תשתית.
{{ח:תת|(ט)}} על אף האמור בסעיף קטן (ז), מוסד התכנון המוסמך רשאי לתת היתר למפעל מים בהתאם לתכנית למפעל מים לפי {{ח:חיצוני|חוק המים#פרק 3|פרק שלישי לחוק המים, התשי״ט–1959}}, שאושרה לפני יום י״ט באב התשס״ט (9 באוגוסט 2009) אף אם התכנית כאמור לא קבעה את ההוראות שבפסקאות (1) עד (4) של אותו סעיף קטן.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' בהמשך להחלטת המשלה מיום 31/12/2018, מס׳ 4477 שעניינה ”הקמת צוות בין־משרדי לבחינת רישוי עצמי וביטול ההקלות בתחום התכנון והבניה“, ולהמלצות הצוות הבין־משרדי שהוקם, מוצע לצמצם באופן מהותי את מוסד ההקלה, לצד קביעת הסדרים משלימים וקביעת הוראות מעבר, כמפורט להלן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הקלה, כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}}, הינה סטייה מהוראות התכנית התקפה, והיא אפשרית כל עוד לא נקבעה ההקלה המבוקשת, בחוק או {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סטיה ניכרת מתכנית)|בתקנות התכנון והבניה (סטיה ניכרת מתכנית), תשס״ב–2002}}. (להלן – תקנות סטייה ניכרת), כסטייה ניכרת מתכנית ובכפוף לשיקול דעת הועדה המקומית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הצורך בהקלה נועד, על מנת לאפשר גמישות בשלב הרישוי במקומות בהן קיימת הצדקה תכנונית לסטות מהוראות התכנית המפורטת התקפה. הצדקה לסטות מהוראות התכנית המפורטת, יכול שתנבע, בעיקר, מהצורך להתאמת התכנית לנתוני מגרש ספציפי, או עקב היותה תכנית ישנה והתאמתה למציאות קיימת, משתנה. אך ההקלה נועדה להיות החריג לכלל שהינו היתר תואם תכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|ואולם, בשנים האחרונות נעשה שימוש הולך וגובר בכלי מעין תכנוני זה, באופן שהפך את ההקלה לכלל ולדבר שבשגרה, שאף לעיתים קרובות מתאשרת על ידי מוסדות התכנון ללא הפעלת שיקול הדעת הנדרש, ואת הרישוי תואם תכנית, לחריג.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מנתונים שנאספו מהוועדות המקומיות, על יד אגף הבקרה במינהל התכנון, עולה כי כ־35% מכלל ההיתרים שניתנו בחציון הראשון של שנת 2019 כללו הקלות. בהיתרים למגורים שכללו יותר מ־20 יחידות דיור, שיעור ההקלות עומד על כ־80%.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מעבר לכך, עצם השימוש ההולך וגובר בהקלות, הביא לתהליכי רישוי עוקפי תכנון. הליך הרישוי, שנכון היה שיהיה הליך קצר ויעסוק, כשמו, ברישוי ולא בתכנון, הפך במקרים רבים להיות הליך מעין תכנוני שבמסגרתו מבוצעים שינויים של ממש לעומת הוראות התכנית. זאת ועוד, למעשה, תכנון בשלב הרישוי, ברמת המגרש הבודד כפי שלרוב נעשה בהקלות, באופן מובנה אינו מיטבי, שכן אין בו ראייה מרחבית, ולא ניתן במסגרתו להתאים אליו את המרחב הציבורי או לתת מענה לצורכי הציבור הנובעים מאישור ההקלות. בכך הליך מעין תכנוני במסגרת בקשה להקלה, מוביל לעיתים קרובות, לפגיעה באיכות התכנון לעומת מה שנקבע על ידי מוסדות התכנון בתוכניות המפורטות החלות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הקושי התעצם בשנים האחרונות, בשל שורה של תיקוני חקיקה, שאפשרו לאשר תוספת של יחידות דיור ואף של שטחי בניה, בהיקפים משמעותיים, במנגנון של הקלה. לעיתים אף נוצר מצב אבסורדי, לפיו מוסדות התכנון, צופים מראש את האפשרות לבקש הקלה, ובשל רצונם לא לפגוע באיכות התכנון, הם נאלצים לאשר בתכניות, פחות יחידות דיור או שטחי בניה, תוך הנחה שאלו יושלמו במסגרת בקשה להקלה בשלב הרישוי.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, השימוש ההולך וגובר במוסד ההקלות, הוביל להארכת הליך הרישוי וליצירת עומס משמעותי על מוסדות התכנון בשלב הרישוי. הלכה למעשה, באמצעות ההקלות, הוארכו הליכי התכנון גם לשלב הרישוי, ולא הסתיימו באישור התכנית המפורטת. הארכת הליכי הרישוי בשל בקשה להקלה, קשורה, בין השאר, בצורך לפרסם בקשה להקלה להתנגדויות בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}}, הכרעה בהתנגדויות, זכות ערר לוועדת ערר ובמקרים רבים אף עתירות שההכרעה בהן עשויה לארוך שנים רבות. בנוסף, חלק ניכר מסעיפי ההקלות טומנים בחובם חיוב נוסף בהיטלי השבחה בשל אישור ההקלה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}, חיוב שלעיתים קרובות גורר הליכים נוספים מול שמאי הוועדות המקומיות, שמאים מכריעים, הגשת עררים על השומות לוועדות הערר והליכים נוספים בבתי המשפט.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|נוסף על הפגיעה באיכות התכנון, ההארכה והסרבול בהליך הרישוי, הרי שעצם השימוש הגובר בהליך ההקלות הביא גם לחוסר ודאות רב מצד היזמים ומבקשי ההיתרים, שכן התכנית איננה סוף פסוק והיא למעשה הפכה ל”בסיס לשינויים“ באמצעות מוסד ההקלות, שכורך בחובו חוסר ודאות של ממש, שכן לא ברור האם תאושר ההקלה, באלו תנאים, האם ינקטו הליכים משפטיים לגביה, החבות בהיטל השבחה ועוד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור כל האמור, מבקש מינהל התכנון לצמצם באופן משמעותי את האפשרות לבקש הקלות, ובכך לשפר את איכות התכנון ואת התוצר התכנוני שימומש בפועל, כך שיתאם למה שמוסד התכנון ראה לנגד עיניו לעת אישור התכנית המפורטת, לשפר את הוודאות מצד היזמים ומבקשי ההיתרים ולקצר באופן ניכר את הליכי הרישוי כך שהרישוי יעסוק ברישוי ולא בתכנון.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|ההסדר המוצע הינו, לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיפים 147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151(ב)}} ואת ההסדר החקיקתי שנקבע בהם, לפיו כל מה שלא נקבע בחוק או בתקנות סטייה ניכרת, איננו סטייה ניכרת וניתן לאשרו בהליך של הקלה. מוצע לשנות הסדר זה, כך שהסמכות לאשר הקלה תתוחם רק לנושאים שיקבעו בתקנות, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, כנושאים שניתן להתירם בהליך של הקלה ושאין בהם סטייה ניכרת מתכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע שלא תהיה סמכות לקבוע בתקנות כאמור כי ניתן יהיה לאשר הוספת שטחי בניה או שינוי במספר יחידות דיור לעומת הקבוע בתכנית, בהליך של הקלה. יובהר כי משמעות הסדר המוצע הינה, כי יבוטלו תקנות סטייה ניכרת הקיימות, ובמידת הצורך יותקנו תקנות חדשות שיקבעו את הנושאים שניתן יהיה להתיר בהקלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, וכצעד משלים לצמצום האפשרות לבקש הקלה, ומנגד לאפשר גמישות נדרשת בשלב הרישוי, מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ב)}} וליתן סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות, נושאים שהשפעתם התכנונית מעטה וזניחה, שלגביהם רשות הרישוי תהא רשאית, במסגרת בקשה להיתר, להתיר שינויים מהוראות התכנית התקפה. סמכות זו מותנית בכך שניתנה חוות דעת בכתב מאת מהנדס הוועדה המקומית, כי מבחינה תכנונית, השפעתם של השינויים המבוקשים לעומת הוראות התכנית, הינה מעטה וזניחה, ובכך שלא נקבעה בתכנית הוראה לפיה לא ניתן לאשר אף שינויים כאמור לפי סעיף זה. יובהר, כי בהתאם להצעה זו, הסמכות להתיר סטייה מהוראות תכנית בנושאים שיוגדרו בתקנות ושהשפעתם התכנונית מעטה וזניחה, לא תהיה טעונה פרסום לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} ולא תינתן זכות התנגדות או זכות ערר כפי שקיים בבקשה להקלה, ואישור כאמור, אף לא יצור עילת תביעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197 לחוק}} ולא יהווה אירוע מס לעניין {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית לחוק}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמוצע בהוראות התחילה, אפשרות זו, תחול על תכניות שיחול עליהן ההסדר החדש לעניין האפשרות ליתן הקלה מהן (בהתאם להוראות תחולה, תחילה והוראות מעבר שיפורטו להלן), אך על תכניות שניתן יהיה לבקש מכוחן הקלה בהתאם לדין הקיים, לא תחול סמכות מוצעת זו, זאת על מנת לא לייצר שני מסלולים מקבילים בנוגע לאפשרות לסטות מהוראות תכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|צעד משלים נוסף לרפורמה זו הנוגעת לצמצום ההקלות, הינו לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיף 69}} וליתן סמכות לשר הפנים לקבוע רשימת נושאים שלגביהם לא יכללו הוראות בתכנית מפורטת, לצד סמכות נוספת לקבוע את התנאים לצירוף מסמכים מנחים לתכנית כאמור. כמוסבר לעיל בדברי ההסבר לסעיף מוצע זה, מטרתו של הסדר זה, למנוע הכללת נושאים או מסמכים שאין מקום לקבוע לגביהם הוראות בתכנית מפורטת או לצרפם לתכנית, ואשר גורמים לקשיים בשלב הרישוי על רקע צורך אפשרי לסטות מהוראות או ממסמכים אלה בשלב ההיתר במסגרת בקשה להקלה.}}

{{ח:סעיף|145א|הסכמת רשות מקרקעי ישראל לבקשה להיתר|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} היו המקרקעין שלגביהם מוגשת בקשה להיתר מקרקעי ישראל, וקבע שר הפנים לפי חוק זה כי נדרשת הסכמת רשות מקרקעי ישראל לבקשה להיתר, תינתן תגובתה לבקשה להיתר בתוך 90 ימים מיום שהוגשה לה בקשה לתת את הסכמתה; ואולם היו המקרקעין מיועדים להקצאה למבקש ההיתר בפטור ממכרז, תינתן תגובת רשות מקרקעי ישראל לאחר שהתמלאו התנאים לביצוע הקצאה כאמור לפי כל דין.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים יקבע מקרים שבהם יראו את רשות מקרקעי ישראל כאילו הודיעה שאינה מתנגדת לבקשה להיתר אם חלף המועד למתן תגובתה בלי שניתנה.

{{ח:סעיף|145ב|רישוי בדרך מקוצרת|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה להיתר לגבי סוגי בניינים, עבודות ושימושים שקבע שר הפנים, שמתקיימים בהם כל אלה, תידון בהליך רישוי בדרך מקוצרת בהתאם להוראות סעיף זה:
{{ח:תתת|(1)}} הם לא עשויים ליצור סיכון או הפרעה של ממש;
{{ח:תתת|(2)}} הם לא עשויים ליצור השפעה מהותית על חזות הבניין, על הסביבה ועל אופיין ומאפייניהן.
{{ח:תת|(ב)}} על בקשה להיתר בהליך רישוי בדרך מקוצרת יחולו הוראות חוק זה החלות על בקשה להיתר, בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ב1) ו־(ב2)}}, בכל מקום, במקום ”45 ימי עבודה“ יקראו ”25 ימי עבודה“;
{{ח:תתת|(2)}} לא החליטה רשות הרישוי המקומית במועד האמור בפסקה (1), יראו זאת כהחלטה שהבקשה תואמת לתכניות ולהנחיות המרחביות;
{{ח:תתת|(3)}} רשות הרישוי המקומית תשלח למבקש הודעה על פירוט החיובים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ד)(1)}} בתוך 40 ימי עבודה ממועד קליטת הבקשה להיתר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א3)}};
{{ח:תתת|(4)}} החליטה רשות הרישוי המקומית כי בקשה להיתר תואמת את התכניות ואת ההנחיות המרחביות, ושלחה הודעה על פירוט החיובים במועד האמור בפסקה (3), תיתן את ההיתר בתוך חמישה ימי עבודה מיום שהתמלאו כל אלה, ובלבד שהתמלאו לגבי הבקשה להיתר כל הדרישות לפי חוק זה:
{{ח:תתתת|(א)}} אם הבקשה להיתר טעונה אישור של מכון בקרה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ב3)}} – מכון הבקרה אישר כי בוצעה בקרת תכן לבקשה להיתר וכי תוצאות הבקרה תקינות;
{{ח:תתתת|(ב)}} המבקש הגיש לרשות הרישוי בתוך עשרה ימי עבודה מהמועד שבו קיבל את ההודעה על פירוט החיובים, כאמור בפסקה (3), אישור על תשלום החיובים;
{{ח:תתת|(5)}} החליטה רשות הרישוי המקומית כי בקשה להיתר תואמת את התכניות ואת ההנחיות המרחביות, ולא שלחה הודעה על פירוט החיובים במועד האמור בפסקה (3), תיתן את ההיתר בתוך חמישה ימי עבודה מיום שהתמלאו התנאים בפסקה (4)(א), ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ד)(2)}}, בשינויים המחויבים;
{{ח:תתת|(6)}} לא נתנה רשות הרישוי המקומית את ההיתר למבקש אף שהתקיימו התנאים המנויים בפסקה (4) או (5), לפי העניין, יראו את הבקשה להיתר כהיתר;
{{ח:תתת|(7)}} התקיים האמור בפסקה (2) וכן התמלאו התנאים בפסקה (4) או (5), לפי העניין, תיתן רשות הרישוי את ההיתר, ובלבד שמגיש הבקשה הגיש לה הצהרה מאת עורך הבקשה לפי חוק זה במתכונת שקבע שר הפנים על כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} אם הבקשה להיתר נקלטה בהתאם להוראת {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א2)(4)}} – על כך שהבקשה להיתר עומדת בתנאים המוקדמים לקליטת בקשה להיתר שקבע שר הפנים לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א3)(4)}};
{{ח:תתתת|(ב)}} אם לא צורף לבקשה אישור מכון בקרה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ב3)}} – על כך שלא נדרש אישור כאמור;
{{ח:תתתת|(ג)}} על כך שהעבודה או השימוש שבעדם מבוקש ההיתר מתאימים לתכניות, להנחיות המרחביות ולהוראות אחרות לפי חוק זה החלות על הקרקע או הבניין הנדונים;
{{ח:תתת|(8)}} לא נתנה רשות הרישוי המקומית את ההיתר למבקש אף שהתקיימו התנאים המנויים בפסקה (7), יראו את הבקשה להיתר כהיתר;
{{ח:תתת|(9)}} על אף הוראות פסקה (7), הוגשה השגה לפי {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א2)}}, לא תיתן רשות הרישוי את ההיתר ולא יראו את הבקשה להיתר כהיתר כאמור בפסקה (8), אלא אם כן ההשגה נדחתה והתקיימו כל התנאים האמורים בפסקה (7).
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים רשאי לקבוע סייגים, תנאים והוראות נוספות לעניין הליך רישוי בדרך מקוצרת, לרבות לעניין תוקף החלטה לפי סעיף זה, טפסים, סדרי נוהל והמועדים הנוגעים להליך כאמור.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (הליך רישוי בדרך מקוצרת)|תקנות התכנון והבנייה (הליך רישוי בדרך מקוצרת), התשע״ז–2017}}.}}

{{ח:סעיף|145ג|פטור מהיתר|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים יקבע פטור מהיתר להקמתם של סוגי בניינים, לביצועם של סוגי עבודות ולסוגי שימושים שיקבע, ובלבד שמתקיימים בהם כל אלה, לפי העניין:
{{ח:תתת|(1)}} הם פשוטים מבחינה הנדסית;
{{ח:תתת|(2)}} אין בהם כדי ליצור סיכון, הפרעה, מטרד או מפגע סביבתי של ממש;
{{ח:תתת|(3)}} השפעתם על חזות הבניין, על הסביבה ועל אופיין ומאפייניהן, מעטה;
{{ח:תתת|(4)}} הם לא פוגעים בשלד הבניין וביציבותו או במערכות הבניין ובתפקודיו.
{{ח:תת|(ב)}} קבע שר הפנים פטור כאמור בסעיף קטן (א), רשאי הוא לקבוע הוראות לעניין עבודות ושימושים הפטורים מהיתר, לרבות סייגים ותנאים לתחולת הפטור, ובכלל זה הוראות בעניינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} חובת מסירת הודעה לרשות הרישוי המקומית על הקמת הבניינים, או על ביצוע העבודות או השימושים הפטורים מהיתר, אופן מסירתה, פרטיה והמועדים למסירתה;
{{ח:תתת|(2)}} מפרטים ותנאים שיבטיחו כי הקמת הבניינים, ביצוע העבודות או השימושים, הפטורים מהיתר, ייעשו באופן מקצועי ובטיחותי ותוך השתלבות בסביבה.
{{ח:תת|(ג)}} לא ייקבע פטור מהיתר לעבודות התקנה לראשונה של מיתקני אכסון ואגירה של גז, נפט, דלק או חומרים מסוכנים אחרים.
{{ח:תת|(ד)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לאפשר הקמת בניין, ביצוע עבודה או שימוש שלא בהתאם לתכנית, להנחיות מרחביות או להוראות לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו בשטח כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ו)(1) עד (3)}}.

{{ח:סעיף|145ד|הנחיות מרחביות|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, ק״ת תשע״ו, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מקומית רשאית לקבוע הנחיות מרחביות למרחב התכנון שלה בעניינים המפורטים בסעיף קטן (ב), ובלבד שאין בהן סתירה להוראות תכנית או להוראות לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} הנחיות מרחביות יכול שיתייחסו לנושאים המפורטים להלן ולאלו בלבד -
{{ח:תתת|(1)}} לחזותו ולמראהו החיצוני של בניין,␛ הבניין, למפלסי הכניסה לבניין,␛ להשתלבות הבניין והמגרש בסביבתו, לחיבור␛ לחיבורי תשתיות␛ התשתיות ולמפלסי הכניסה לבניין;
{{ח:תתת|(2)}} ולעניינים נוספים␛ לנושאים נוספים כפי שקבע שר הפנים בתקנות;
{{ח:תתת|(3)}} על אף האמור בפסקה (1), רשאי שר הפנים לקבוע בתקנות, תנאים וסייגים לעניין הנחיות מרחביות בנושאים שפורטו בפסקה (1).
{{ח:תת|(ב1)}} ועדה מקומית בבואה לקבוע הנחיות מרחביות, תיתן דעתה על מידת השפעתן על הבנייה והאם יש בהן כדי הכבדה של ממש על הבנייה על פי התכניות החלות במגרש.
{{ח:תת|(ג)}} הנחיות מרחביות יכול שייקבעו לכל מרחב התכנון או לחלק ממנו, לסוגי מגרשים או למגרש מסוים, לסוגי בניינים או לבניין מסוים.
{{ח:תת|(ד)}} ועדה מקומית רשאית לקבוע במסגרת ההנחיות המרחביות כי בשל מאפייניהם המיוחדים של מגרשים מסוימים או של סוגי מגרשים, ובכלל זה מיקומם, צורתם, גודלם או ייעודם, ייקבעו לגבי כל מגרש כאמור הנחיות מרחביות פרטניות בידי רשות הרישוי המקומית בשלב מסירת המידע להיתר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)}}; הנחיות מרחביות פרטניות יעמדו בתוקפן עד תום תקופת תוקפו של המידע להיתר.
{{ח:תת|(ה)}} לא תקבע ועדה מקומית הנחיה מרחבית הכוללת חובת אישור, תיאום או התייעצות.
{{ח:תת|(ה1)}} לא תקבע ועדה מקומית הנחיות מרחביות, אלא לאחר שנתמלאו אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פורסמה הודעה בעיתון ובאתר האינטרנט של הועדה המקומית, על כוונתה לקבוע הנחיות מרחביות; להודעה באתר האינטרנט כאמור, יצורף נוסח ההנחיות המרחביות שבכוונת הועדה לקבוע;
{{ח:תתת|(2)}} בהודעה כאמור בפסקה (1), יפורט כי ניתן להעביר לועדה המקומית הערות בכתב לעניין ההנחיות המרחביות שבכוונתה לקבוע, בתקופה של 30 יום ממועד הפרסום האחרון של ההודעה;
{{ח:תתת|(3)}} ␚הועדה החליטה בהערות שהתקבלו והחלטתה פורסמה באתר האינטרנט שלה;␚
{{ח:תתת|(4)}} מהנדס הוועדה המקומית והיועץ המשפטי של הוועדה, הניחו בפני הוועדה, חוות דעת בכתב, לפיהן, ההנחיות המוצעות תואמות את הוראות סעיף זה והתמלאו כל התנאים שנקבעו בסעיף זה.
{{ח:תת|(ו)}} הנחיות מרחביות שקבעה ועדה מקומית יפורסמו באתר האינטרנט שלה והודעה על קביעתן תפורסם בעיתון; הנחיות מרחביות כאמור ייכנסו לתוקף בתום שלושים ימים ממועד הפרסום האחרון בעיתון לפי {{ח:פנימי|סעיף 1א|סעיף 1א}} או במועד מאוחר יותר שקבעה הוועדה המקומית.
{{ח:תת|(ז)}} הרואה את עצמו נפגע על ידי הנחיות מרחביות שקבעה ועדה מקומית, רשאי לערור לוועדת הערר בתוך שלושים ימים מיום פרסומן.
{{ח:תת|(ח)|(1)}} על בקשה להיתר יחולו ההנחיות המרחביות שבתוקף במועד מסירת המידע להיתר, ואם לא נמסר מידע להיתר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)}} – ההנחיות המרחביות שבתוקף במועד הגשת הבקשה.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), שונו ההנחיות המרחביות בטרם הוגשה בקשה להיתר, רשאי מבקש ההיתר להודיע לרשות הרישוי, אם יחולו לגבי הבקשה להיתר ההנחיות המרחביות כפי שהיו בתוקף במועד הגשת ההיתר או ההנחיות החדשות.
{{ח:תת|(ט)}} רשות הרישוי המקומית לא תהיה רשאית לתת הנחיות או לקבוע תנאים למתן היתר בעניינים האמורים בסעיף קטן (ב), אלא אם כן נקבעו בהנחיות המרחביות, ובהתאם לקבוע בהן.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} (התווסף לחוק במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf|תיקון 101}}) קובע הוראות לעניין סמכותה של ועדה מקומית לקבוע במרחב התכנון שלה, הנחיות מרחביות בעניינים שפורטו בסעיף קטן (ב) שם, ובלבד שאין בהן סתירה להוראות תכנית או להוראות אחרות שנקבעו לפי החוק העיקרי.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מטרת הסדר זה הייתה ועודנה, כפולה. ראשית, לאפשר מסלול נוסף לקביעת הנחיות מרחביות, לא רק בדרך של הוראות בתכנית. שנית, להקל על הליך הרישוי ולהקנות ודאות למבקשי ההיתרים בנוגע להנחיות המרחביות. מטעם זה נקבע בסעיף קטן (ט) שם, כי רשות הרישוי המקומית לא תהיה רשאית לתת הנחיות מרחביות או תנאים בנוגע להן, אלא אם כן נקבעו בהנחיות המרחביות ובהתאם להן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|במהלך השנים מעת כניסתו לתוקף של {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}}, אושרו הנחיות מרחביות בלא מעט ועדות מקומיות, אך הניסיון שנצבר העלה, כי לעיתים אושרו הנחיות מרחביות בניגוד להוראות שנקבעו בסעיף. כך אושרו הנחיות מרחביות בנושאים שכלל לא ניתנה לגביהם סמכות לקבוע הוראות במסגרת הנחיות מרחביות (נושאים שלא פורטו {{ח:פנימי|סעיף 145ד|בסעיף 145ד(ב)}}), או שאושרו בניגוד להוראות שנקבעו בתכניות ועוד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את הוראות הסעיף כמפורט להלן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להבהיר בהוראות הסעיף, כי הנחיות מרחביות יכול שיתייחסו רק לנושאים שפורטו בסעיף קטן (ב) או לנושאים נוספים שנקבעו על ידי שר הפנים בתקנות, ולאלו בלבד. בנוסף, מוצע ליתן לשר הפנים סמכות לקבוע תנאים וסייגים לעניין קביעת הנחיות מרחביות גם בנוגע לנושאים שנקבעו בחוק. כמו כן, מוצע להבהיר ולהסדיר כי הנחיות מרחביות יכול שיתייחסו גם להשתלבות המגרש בסביבתו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע להוסיף הוראה לפיה, תיתן הועדה המקומית את דעתה, לעת קביעת הנחיות מרחביות בתחומה, על מידת השפעתן על הבנייה והאם יש בהן כדי הכבדה של ממש על הבנייה המותרת לפי התכניות החלות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע, כתנאי לאישור הנחיות מרחביות, חובת פרסום הודעה בעיתון ובאתר האינטרנט של הועדה המקומית על כוונת הועדה לקבוע הנחיות מרחביות ופרסום ההנחיות המוצעות באתר האינטרט של הועדה, ומתן זכות להעביר לוועדה הערות, בתקופה של 30 יום ממועד הפרסום האחרון. החלטת הועדה המקומית לגבי הערות שהתקבלו, תפורסם באתר האינטרנט של הועדה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כמו כן, מוצע לקבוע כי לא תאשר ועדה מקומית הנחיות מרחביות, אלא לאחר שמהנדס הועדה והיועץ המשפטי שלה, הניחו לפניה חוות דעת בכתב, לפיהן הנחיות המוצעות תואמות את הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} והתקיימו כל התנאים שנקבעו בו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע לתיקונים אלה הוראת תחולה והוראות מעבר כפי שיפורט להלן בדברי ההסבר להוראות המעבר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תיקון נוסף שמוצע בסעיף זה, נוגע לסעיף קטן (ח) שבו נקבע כי על בקשה להיתר יחולו ההנחיות המרחביות שבתוקף במועד מסירת המידע להיתר. הוראה זו נועדה כדי לאפשר למבקש ההיתר להסתמך על ההנחיות שהיו בתוקף בשלב מסירת המידע כך שהוא יוכל לערוך את הבקשה להיתר בהתאם ולא יהיה חשוף לשינויים ככל שיהיו בהנחיות המרחביות. ואולם, לעיתים שינוי ההנחיות המרחביות עשוי דווקא להקל על מבקש ההיתר, אך לפי הדין הקיים שינוי כאמור לא יסייע לו לאור הקבוע בסעיף קטן (ח). לפיכך, ועל מנת להקל על מבקשי ההיתרים, מוצע לתקן את הוראות סעיף קטן זה, ולקבוע בו כי אם שונו ההנחיות המרחביות בטרם הוגשה הבקשה להיתר, רשאי מבקש ההיתר לבחור ולהודיע לרשות הרישוי, במסגרת הבקשה להיתר, האם יחולו לגבי הבקשה להיתר ההנחיות המרחביות שהיו בתוקף במועד מסירת המידע להיתר, או ההנחיות החדשות.}}

{{ח:סעיף|145ה|אישור לשינוי שימוש שנקבע בהיתר|תיקון: תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור בחוק זה רשות הרישוי המקומית תיתן אישור לשינוי מטרת השימוש שנקבעה בהיתר לשימוש למטרת עסק (בסעיף זה – אישור לשינוי שימוש), אם התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} השימוש המבוקש למטרת עסק הותר בתכנית החלה על המגרש והוא תואם אותה ואת ההנחיות המרחביות החלות על המגרש;
{{ח:תתת|(2)}} התכנית שלפיה מבוקש האישור לשינוי שימוש אושרה לאחר יום תחילתו של חוק זה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 279|בסעיף 279}};
{{ח:תתת|(3)}} הבקשה אינה כוללת עבודות הטעונות היתר;
{{ח:תתת|(4)}} הבקשה אינה למטרת מפעל לייצור תעשייתי;
{{ח:תתת|(5)}} השימוש המבוקש למטרת עסק אין בו כדי לפגוע בסביבה, בבריאות הציבור או בבטיחותו, או לשנות משמעותית את אופי הסביבה.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן אישור לשינוי שימוש, לא יידרש כל אישור נוסף של מכון בקרה ולא יהיה צורך בקבלת היתר נוסף על ההיתר הקיים.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} רשות הרישוי תחליט בבקשה לפי סעיף זה, לאחר שדנה בהערות שהוגשו לה לפי התקנות האמורות בסעיף קטן (ה), ככל שהוגשו, בתוך 30 ימי עבודה מיום שנקלטה.
{{ח:תתת|(2)}} לא החליטה רשות הרישוי המקומית בתוך התקופה האמורה בפסקה (1), יראו זאת כסירוב לתת אישור ורשאי המבקש להגיש את בקשתו לוועדת הערר בתוך 15 ימים מתום התקופה האמורה; ועדת הערר תחליט בבקשה בתוך 30 ימים מהיום שהוגשה לה.
{{ח:תת|(ד)}} הרואה את עצמו נפגע מהחלטת רשות הרישוי המקומית לסרב לבקשה לפי סעיף זה או לדחות הערה שהוגשה לפי סעיף זה רשאי לערור לפני ועדת הערר בתוך 15 ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה; ועדת הערר תחליט בערר בתוך 30 ימים מיום הגשתו.
{{ח:תת|(ה)}} שר האוצר יקבע בתקנות הוראות בדבר אופן הגשת בקשה לאישור לשינוי שימוש ותנאים מוקדמים להגשתה, ובכלל זה הגשתה בדרך מקוונת, פרטי הבקשה, הסכמתם הנדרשת של בעלי הזכויות במקרקעין לגביהם הוגשה הבקשה, משלוח הודעות ושמיעת הערות בעלי זכויות כאמור שלא נתנו את הסכמתם לבקשה, וכן תקופת תוקפו המזערית של אישור לשינוי שימוש.
{{ח:תת|(ו)}} על אף הוראות {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}}, על אישור לשינוי שימוש לפי סעיף זה, יחולו הוראות סעיף זה בלבד ולא יראו בשינוי שימוש כאמור שימוש חורג.

{{ח:סעיף|146|שימוש חורג|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המקומית רשאית להתיר שימוש חורג.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|147|הקלות|תיקון: תשל״ג, תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״א, תשע״ב, תשע״ה, תשע״ו־6, תשע״ז־10, תשפ״א}}
{{ח:תת|{{ח:הערה|(א)}}}} הועדה המקומית רשאית לתת הקלה למבקש היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} בנושאים שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 151|סעיף 151(ב)}}.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ו)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ז)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ח)}} {{ח:הערה|(הוראת שעה עד יום 1.8.2021):}}
{{ח:תתת|(1)}} ועדה מקומית תיתן הקלה לתוספת דירות למגורים בשיעור של 10% מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על מגרש, או על מספר מגרשים גובלים, לפי העניין, על פי הוראות התכנית החלה על המגרש, אף אם נקבע בתכנית כי סטייה מהוראות התכנית כאמור לעניין זה תהיה סטייה ניכרת, בהתקיים כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} שטחן הממוצע של דירות המגורים במגרש או במגרשים, לפי העניין, לאחר מתן ההקלה יעלה על 80 מ״ר;
{{ח:תתתת|(ב)}} שטחה של כל דירת מגורים שתיווסף לבניין, מעבר למותר לפי תכנית, לא יפחת מ־55 מ״ר ולא יעלה על 80 מ״ר (בסעיף קטן זה – דירה קטנה);
{{ח:תתתת|(ג)}} הבקשה להקלה חתומה בידי כל בעלי הזכויות במגרש או במגרשים, לפי העניין, ומבוקשת בה הקלה בשיעור של 10% לפחות מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על המגרש או המגרשים כאמור;
{{ח:תתתת|(ד)}} המגרש מיועד למגורים בבנייה רוויה;
{{ח:תתתת|(ה)}} בעת הגשת הבקשה להקלה טרם התחילה הקמת הבניין שלגביו מתבקשת התוספת; לעניין זה לא יראו תחילת הקמתו של בניין בהריסתו של בניין קיים, בעבודות חפירה או בעבודות פיתוח או עבודות כיוצא באלה הנעשות כהכנה להקמת הבניין;
{{ח:תתתת|(ו)}} התכנית כאמור נכנסה לתוקף לפני יום כ״ה בטבת התשע״א (1 בינואר 2011), והיא אינה תכנית לפינוי ובינוי;
{{ח:תתתת|(ז)}} בבקשה להקלה צוין מספר דירות המגורים המותרות לבנייה במגרש או במגרשים לפי התכנית וההקלות שאושרו לגבי מספר דירות המגורים במגרש או במגרשים קודם להגשתה.
{{ח:תתת|(2)}} ניתנה הקלה לתוספת דירות למגורים מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על מגרש או מגרשים לפי סעיף קטן (א), תופחת תוספת זו משיעור תוספת דירות המגורים שיש לתת לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תתת|(3)}} מתן הקלה לפי סעיף קטן זה לא יותנה בהתקנת מקומות חניה נוספים במספר הנדרש לפי דין בתחום המגרש נושא ההיתר, כולם או חלקם, אם לא ניתן להתקינם בתחום הנכס.
{{ח:תתת|(4)}} חובת מתן ההקלה כאמור בפסקה (1) לא תחול על ועדה מקומית במחוז הצפון או הדרום או בתחום רשות מקומית ששר האוצר קבע לגביה, בצו, כי נוכח קיומו של מלאי מספיק של דירות קטנות בתחומה או נוכח מספר הדירות הקטנות שבנייתן הותרה בתחומה בשנה שקדמה למועד מתן הצו, אין צורך או הצדקה לחייב מתן הקלה כאמור.
{{ח:תתת|(5)}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”בנייה רוויה“ – בנייה בצפיפות של שש דירות מגורים לדונם, לפחות;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”דירת מגורים“ – מערכת חדרים או תאים שנועדה לשמש יחידה שלמה ונפרדת למגורים בלבד;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”שטח דירת מגורים“ – השטח הכולל המותר לבנייה של דירת מגורים, לרבות שטחו של מרחב מוגן.
{{ח:תת|(ט)}} {{ח:הערה|(תוקפו של סעיף קטן זה עד יום כ״ג באב התשפ״א (1 באוגוסט 2021)):}}
{{ח:תת}} אין בהוראות סעיף קטן (ח) כדי לגרוע מסמכות ועדה מקומית לתת הקלה מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על מגרש לפי שיקול דעתה, אף אם לא נתמלאו בבקשה להקלה התנאים האמורים באותו סעיף קטן, ובכפוף להוראות שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 151|סעיף 151(ב)}}, אולם תוספת דירות מגורים שניתנה בהקלה לפי סעיף קטן (ח) תופחת משיעור תוספת דירות המגורים המרבי שאפשר לתת לפי הוראות סעיף קטן (א).
{{ח:תת|(י)}} {{ח:הערה|(הוראת שעה מיום 7.11.2017 עד ליום 7.11.2022):}}
{{ח:תתת|(1)}} ועדה מקומית תיתן הקלה לתוספת דירות למגורים במגרש מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על מגרש על פי הוראות התכנית החלה על המגרש, בדרך של פיצול דירה קיימת לדירה אחת נוספת, אף אם נקבע בתכנית כי סטייה מהוראות התכנית כאמור לעניין זה תהיה סטייה ניכרת, בהתקיים כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הדירה שלגביה מתבקשת ההקלה היא דירה צמודת קרקע;
{{ח:תתתת|(ב)}} שטחה של הדירה שלגביה מתבקשת ההקלה הוא 120 מ״ר, לפחות;
{{ח:תתתת|(ג)}} שטחה של דירת המגורים שתיווסף, מעבר למותר לפי תכנית, למעט שטח מדרגות גישה למפלס, לא יפחת מ־45 מ״ר והיא תכלול מטבח, שירותים וכניסה נפרדים;
{{ח:תתתת|(ד)}} התכנית כאמור נכנסה לתוקף לפני יום כ״ה בטבת התשע״א (1 בינואר 2011);
{{ח:תתתת|(ה)}} במועד הגשתה, הבקשה להקלה אינה חורגת מהמגבלה שנקבעה בהחלטת הוועדה המקומית כאמור בפסקה (2), ככל שנקבעה; לא החליטה הוועדה המקומית על קביעת מגבלה כאמור בפסקה (2), תינתן ההקלה אם לא הוכח להנחת דעתה של הוועדה המקומית, לפי חוות דעת מהנדס הוועדה שהוצגה לפניה בכתב, אם הוצגה, כי מוסדות הציבור, השטחים הפתוחים, התשתיות ושטחי החניה אינם נותנים מענה לצרכים הנובעים מהגדלת מספר דירות המגורים;
{{ח:תתתת|(ו)}} לא הוגשה התנגדות לבקשה להקלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}}, ואם הוגשה התנגדות כאמור – הוכח להנחת דעתה של הוועדה המקומית כי אין במתן הקלה לפי סעיף קטן זה כדי לגרום לפגיעה בלתי סבירה במי שהגיש התנגדות כאמור.
{{ח:תתת|(2)}} ועדה מקומית רשאית לקבוע, לאחר שהוצגה לפניה חוות דעת בכתב של מהנדס הוועדה, את מספר דירות המגורים המרבי שהיא תתיר לפצל לפי הוראות סעיף קטן זה בתחום מרחב התכנון שלה כולו או חלקו, בהתחשב במוסדות הציבור, השטחים הפתוחים, התשתיות ושטחי החניה הקיימים בכל אזור במרחב התכנון, ובלבד שהמספר האמור לא יפחת מ־20% ממספר הדירות צמודות הקרקע שבתחומה; החלטת הוועדה המקומית כאמור תפורסם באתר האינטרנט שלה והודעה על כך תפורסם בעיתון; הרואה את עצמו נפגע על ידי החלטה כאמור שקבעה ועדה מקומית, רשאי לערור לוועדת הערר בתוך שלושים ימים מיום פרסומה.
{{ח:תתת|(3)}} הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על יישוב שנקבעה לגביו מגבלה על היקף יחידות הדיור בתכנית מיתאר ארצית משולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור (תמ״א 35), כנוסחה ביום הגשת בקשת ההקלה.
{{ח:תתת|(4)}} דירת מגורים שנוספה בשל ההקלה תשמש להשכרה בלבד או למגורי קרוב, כהגדרתו {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}}, בלא העברת הבעלות בה לאותו קרוב, ולא יינתן לגביה היתר לשימוש חורג לשימוש שאינו למגורים; החליטה הוועדה המקומית על מתן ההקלה, לא יינתן היתר אלא אם כן נרשמה הערה, לבקשת יושב ראש הוועדה המקומית, שלפיה ייעוד יחידת הדיור נושא ההקלה הוא להשכרה או למגורי קרוב, בלבד.
{{ח:תתת|(5)}} ניתנה הקלה לתוספת דירות למגורים מהמספר המרבי של דירות המגורים המותר לבנייה על המגרש לפי סעיף קטן (א), תופחת תוספת זו משיעור תוספת דירות המגורים שיש לתת לפי סעיף קטן זה.
{{ח:תתת|(6)}} תוספת דירות מגורים שניתנה בהקלה לפי סעיף קטן זה תופחת משיעור תוספת דירות המגורים המרבי שאפשר לתת לפי הוראות סעיף זה.
{{ח:תתת|(7)}} היתה בקשת ההקלה לפי סעיף קטן זה לתוספת דירת מגורים ששטחה אינו עולה על 60 מ״ר, לא תתנה הוועדה המקומית את מתן ההקלה בהתקנת מקומות חניה נוספים במספר הנדרש לפי דין בתחום המגרש נושא ההקלה, כולם או חלקם, ואולם הוועדה המקומית רשאית לחייב את מבקש ההקלה להשתתף בהתקנתו של מקום חניה אחד בחניון ציבורי באזור המגרש נושא ההקלה, בסכום שיקבע שמאי מטעם מוסד התכנון, ויחולו לעניין זה הוראת {{ח:פנימי|סעיף 158א3|סעיף 158א3}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תתת|(8)}} על אף האמור בהוראות לפי חוק זה או בתכנית החלה על המגרש, בהקלה כאמור בסעיף קטן זה תתיר הוועדה המקומית את שינוי השימוש בשטח של הדירה, שנועד לשמש כשטח שירות למרתף או למחסן על פי תכנית, או שהוסף כשטח שירות כאמור לפי הוראות חוק זה, לשימוש כשטח למטרה עיקרית של מגורים, ובלבד שסך השטח ששינוי כאמור יותר בו לא יעלה על 60 מ״ר, ומתוכו שטח המחסן שיותר שינוי השימוש בו לא יעלה על 7.5 מ״ר.
{{ח:תתת|(9)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145}}, ביטול הפיצול שאושר מכוח סעיף קטן זה, והחזרת המצב לקדמותו, פטורים מהיתר, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145ג|בסעיף 145ג}}, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ג|סעיף 145ג(ב)}}.
{{ח:תתת|(10)}} על אף האמור {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}}, על השבחה במקרקעין בשל מתן הקלה כאמור בסעיף קטן זה, למעט השבחה בשל התרת שינוי השימוש בשטח מרתף או מחסן כאמור בפסקה (8), תחול חובת תשלום היטל השבחה בשיעור של שלושים וארבעה אחוזים מההשבחה (בפסקה זו – היטל מופחת); מחצית ההיטל המופחת תשולם בעת קבלת ההיתר שלא היה ניתן לתתו אלמלא מתן ההקלה ויתרת ההיטל המופחת תשולם בעת מימוש זכויות במקרקעין כמשמעותו בפסקה (3) להגדרה ”מימוש זכויות“ {{ח:פנימי|תוספת 3|שבתוספת השלישית}}, לאחר מתן ההקלה.
{{ח:תתת|(11)}} על אף האמור בכל דין, היתה הדירה שלגביה מתבקשת ההקלה במקרקעי ישראל, לא תידרש הסכמת רשות מקרקעי ישראל למתן ההקלה לפי סעיף קטן זה, ולא ייגבה על ידי רשות מקרקעי ישראל כל תשלום בשל מתן ההקלה כאמור.
{{ח:תתת|(12)}} על אף האמור בכל דין, רשות מוסמכת לא תתנה מתן הקלה כאמור בסעיף קטן זה בהקמת מקלט, לרבות מרחב מוגן בדירת המגורים שתיווסף בשל ההקלה, ואולם אם קיים מרחב מוגן בדירה הקיימת ערב מתן ההקלה, רשאית הרשות המוסמכת להתנות את מתן ההקלה בבניית שיפורי מיגון באחד מחדרי דירת המגורים שתיווסף; בפסקה זו, ”מקלט“ ו”רשות מוסמכת“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית#סעיף 11|בסעיף 11 לחוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}}.
{{ח:תתת|(13)}} בסעיף קטן זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”דירה צמודת קרקע“ – דירה על מגרש שלפי ייעודו מיועד לבניית ארבע דירות לדונם לכל היותר, ואשר מעליה או מתחתיה אין דירה נוספת;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”דירת מגורים“ – מערכת חדרים או תאים שנועדה לשמש יחידה שלמה ונפרדת למגורים בלבד;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”שטח דירת מגורים“ – השטח הכולל המותר לבנייה של דירת מגורים, לרבות שטחו של מרחב מוגן.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145}}.}}

{{ח:סעיף|148|שימוש חורג והקלה בתנאים|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} היתר לשימוש חורג מתכנית יינתן לתקופה מוגבלת מראש; היתר לשימוש חורג מהיתר או הקלה יכולים להינתן לתקופה מוגבלת מראש.

{{ח:סעיף|149|תנאים מוקדמים למתן היתר לשימוש חורג או למתן הקלות|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תש״ע־5, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המקומית לא תתיר שימוש חורג ולא תיתן הקלה ולא תאשר בתשריט חלוקת קרקע בסטיה מתכנית אלא לאחר שנתמלאו אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פורסמה, על חשבון המבקש, בעתון הודעה המפרטת את מהות הבקשה להקלה או להתרת שימוש חורג או לאישור תשריט חלוקת קרקע בסטיה מתכנית והקובעת כי התנגדויות לבקשה כאמור יוגשו בתוך 15 ימים ממועד הפרסום לפי פסקה זו, ולעניין מי שנמסרה לו הודעה לפי פסקאות (2א) ו־(2ב) – ממועד מסירת ההודעה;
{{ח:תתת|(2)}} הודעה המפרטת את מהות הבקשה כאמור בפסקה (1) הוצגה במקום בולט בחזית הקרקע או הבנין שעליהם חלה הבקשה במשך התקופה להגשת ההתנגדויות ובדרך שתיקבע על ידי הועדה המקומית או מי שמינתה לכך בדרך כלל;
{{ח:תתת|(2א)}} הועדה המקומית מסרה על חשבון המבקש הודעה המפרטת את מהות הבקשה כאמור בפסקה (1) ועל המועד להגשת התנגדויות לועדה המקומית –
{{ח:תתתת|(א)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבנין שלגביהם הוגשה הבקשה;
{{ח:תתתת|(ב)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבנין הגובלים בקרקע או בבנין שלגביהם הוגשה הבקשה;
{{ח:תתתת|(ג)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבנין, אשר לדעת הועדה ייפגעו או עלולים להיפגע מאישור הבקשה.
{{ח:תתת}} הודעה כאמור תימסר או תישלח לפי מענם הידוע של הבעלים והמחזיקים;
{{ח:תתת|(2ב)}} בבקשה הנוגעת לאתר שנכלל בתכנית מאושרת או מופקדת כאתר המיועד לשימור – מסרה הועדה הודעה כאמור בפסקה (2א) לגופים הציבוריים והמקצועיים שאושרו לפי {{ח:פנימי|סעיף 100|סעיף 100(3)}}.
{{ח:תתת|(3)}} הועדה החליטה בהתנגדות של בעל קרקע או בנין או מחזיק בהם והודיעה על כך למתנגדים במכתב רשום;
{{ח:תתת|(4)}} בהקלה או בשימוש חורג מתכנית המיתאר הארצית או מתכנית מיתאר מחוזית – נתקבל אישור המועצה הארצית; ואולם הוועדה המקומית רשאית להתיר שימוש חורג או לתת הקלה, אף אם לא התקבל אישור המועצה הארצית, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} ניתן להוציא מכוח התכנית היתר או לבצע עבודות בלא צורך באישור תכנית נוספת טרם מתן ההיתר או ביצוע העבודה;
{{ח:תתתת|(ב)}} לתכנית מצורף תשריט של השטח שעליו היא חלה והשטח שבו מתקיימות הוראות פסקת משנה (א);
{{ח:תתתת|(ג)}} התכנית אינה חלה על כל שטח מרחב תכנון מקומי או על כל שטחה של רשות מקומית;
{{ח:תתתת|(ד)}} נקבע בתכנית כי השימוש החורג או ההקלה אינם טעונים אישור של המועצה הארצית.
{{ח:תת|(ב)}} יושב ראש הועדה המחוזית רשאי, בכפוף לתקנות שיתקין שר הפנים, לקבוע כי על בקשה מסויימת או על סוגים מסויימים של בקשות לא יחולו הוראות סעיף זה, כולן או מקצתן; הורה יושב ראש הועדה המחוזית כאמור, יקבע את ההוראות שיחולו על התכנית.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים יקבע באילו מקרים ונסיבות יכול יושב ראש הועדה המחוזית לפטור מהוראות סעיף זה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (פטור סוגי בקשות מתחולת סעיף 149 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (פטור סוגי בקשות מתחולת סעיף 149 לחוק), התשנ״ו–1996}}.}}
{{ח:תת|(ד)|(1)}} בסעיף קטן זה, ”התאמת נגישות“ ו”אדם עם מוגבלות“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 158ו1|בסעיף 158ו1}};
{{ח:תתת|(2)}} בלי לגרוע מהוראות סעיפים קטנים (ב) ו־(ג) ומהוראות {{ח:פנימי|סעיף 151|סעיף 151(ב1) ו־(ג)}}, רשאי יושב ראש ועדת מחוזית לקבוע כי על בקשה שעניינה יצירת דרך גישה שהיא התאמת נגישות שהוגשה על ידי בעל זכות בנכס נושא הבקשה, שהוא או בן משפחתו המתגורר עמו הוא אדם עם מוגבלות, לא יחולו הוראות סעיף זה, כולן או חלקן, ובלבד שלא מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} התאמת הנגישות תמנע מאחר שימוש סביר בקרקע או בבניין שלגביהם הוגשה הבקשה, או בקרקע או בבניין גובלים;
{{ח:תתתת|(ב)}} התאמת הנגישות תפגע באופיו המיוחד של המקום, בשל ערכי היסטוריה, ארכיאולוגיה, אדריכלות או טבע;
{{ח:תתתת|(ג)}} התאמת הנגישות תחייב שינוי מהותי בבניין;
{{ח:תתת|(3)}} החלטת יושב ראש הוועדה המחוזית כאמור בפסקה (2) תינתן בתוך שישים ימים מיום שהתבקש לכך; מנהל מינהל התכנון יפרסם הנחיות בדבר אופן הגשת בקשה לפי סעיף קטן זה והמסמכים שיש לצרף לה ובדבר האופן והמועד לקבלת החלטה כאמור ולמסירת הודעה למגיש הבקשה, כדי להבטיח מתן החלטה בתוך התקופה האמורה.

{{ח:סעיף|150||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|151|סטיה ניכרת|תיקון: תשמ״ח־2, תשמ״ט־3, תשנ״ה־3, תשס״ה־3, תשס״ז־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ו, תשע״ו־5, תשע״ז־8, תשע״ח־3, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתנו הקלה או␛ יינתן היתר לשימוש חורג אם יש בכך סטיה ניכרת מתכנית החלה על הקרקע או הבנין.
{{ח:תת|(ב)}} תוספת לשטח הכולל המותר לבניה על פי הקבוע בתכנית שהופקדה לאחר כ״ט בתמוז התשמ״ט (1 באוגוסט 1989), היא סטיה ניכרת; שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, רשאי לקבוע, בתקנות, מה עוד ייחשב כסטיה ניכרת לענין סעיף זה.␛
{{ח:תת}} לא תינתן הקלה, אלא בנושאים ששר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, יקבע בתקנות ושאין בהם כדי סטייה ניכרת מתכנית; לא יקבע שר הפנים במסגרת נושאים כאמור, הוספת שטחי בניה או הוספת יחידות דיור.
{{ח:תת|(ב1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), תוספת שטחי שירות של עד 5% משטח המגרש או 5% מהשטח הכולל המותר לבניה במגרש, הנמוך מביניהם, הנדרשים בשל ביצוע התאמות נגישות, לרבות בניית מעלית, אשר אינן מתחייבות לפי הוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#פרק ה1|פרק ה׳1 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}}, או לפי הוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק ה׳1א לחוק זה}} – לא תיחשב כסטיה מתכנית.
{{ח:תת|(ב2)|(1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), ביישוב מיעוטים, תוספת לשטח הכולל המותר לבנייה בתחום מגרש המיועד למגורים בתכנית שאישרה ועדה מחוזית, בהיקף של עד 30% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש, לפי תכנית שאישרה הוועדה המחוזית (להלן – התוספת) לא תיחשב כסטייה ניכרת, ובלבד שהתקיימו תנאים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} בניית התוספת הושלמה לפני יום כ״ט בטבת התשע״ד (1 בינואר 2014);
{{ח:תתתת|(ב)}} הוכח להנחת דעתה של הוועדה המקומית, לפי חוות דעת מהנדס הוועדה שהוצגה לפניה, כי התוספת לא תפגע בשלד הבניין וביציבותו או במערכות הבניין ובתפקודיו;
{{ח:תתתת|(ג)}} הוכח להנחת דעתה של הוועדה המקומית, לפי חוות דעת מהנדס הוועדה שהוצגה לפניה, כי מוסדות הציבור, השטחים הפתוחים, התשתיות ושטחי החניה הכלולים בשטח התכנית ובסביבתו תואמים את הצרכים הנובעים מהתוספת.
{{ח:תתתת|(ד)}} לא קיים צו שיפוטי סופי שניתן לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}}, להריסת התוספת או למניעת השימוש בה שטרם בוצע.
{{ח:תתת|(2)}} כללה התכנית שאישרה הוועדה המחוזית הוראות המאפשרות תוספת שטחי בנייה לשטחים המותרים מכוחה, בכפוף לאישור מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, בלי צורך באישור תכנית נוספת, יופחתו שטחים אלה מהשיעור הקבוע בפסקה (1).
{{ח:תתת|(3)}} הוספה של קומות תת־קרקעיות או הוספה של שטח לצורכי חניה בקומות תת־קרקעיות, לא תיחשב כסטייה ניכרת לעניין בניית התוספת.
{{ח:תתת|(4)|(א)}} ועדה מקומית רשאית לתת הקלה בנוגע למגבלה שנקבעה בהוראות תכנית לגבי מספר יחידות הדיור בבניין, מספר הקומות בו, גובהו, תכסית הבניין או קווי הבניין, אף אם נקבע בתכנית כי סטייה מהוראות התכנית כאמור תהיה סטייה ניכרת, ובלבד שמתקיימים תנאים אלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} הסטייה כאמור נדרשת, לדעת הוועדה המקומית, לצורך התוספת;
{{ח:תתתתת|(2)}} התכנית כאמור נכנסה לתוקף לפני יום כ״ט בטבת התשע״ד (1 בינואר 2014).
{{ח:תתתת|(ב)}} ניתנה הקלה בהתאם להוראות פסקת משנה (א), לגבי סטייה ניכרת הקבועה לפי הוראת תכנית, וכתוצאה מכך נפגעו מקרקעין שלגביהם ניתנה ההקלה כאמור או מקרקעין הגובלים עמם, יהיה זכאי מי שהיה בעל הזכויות במקרקעין ביום מתן ההקלה לפיצוי מהוועדה המקומית, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיפים 197 עד 200}}, בשינויים המחויבים, ויראו את המועד שבו ניתנה ההקלה כמועד אישור תכנית פוגעת.
{{ח:תתת|(5)}} הוראות סעיף קטן זה לא יחולו אם התבקש היתר לפי הוראות תכנית המיתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה (תמ״א 38).
{{ח:תתת|(6)}} הוראות סעיף קטן זה יחולו לגבי בקשה להקלה שהוגשה לוועדה המקומית לפני יום ד׳ בטבת התש״ף (1 בינואר 2020).
{{ח:תת|(ב3)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ג)}} תוספת שטחי שירות המתחייבת משינוי הוראת חוק או תקנות לאחר אישור התכנית או תוספת שטחי שירות לשם בניית מרחב מוגן, בשטח שלא יעלה על השטח שקבע שר הביטחון לפי {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|חוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}} – לא ייחשבו כסטיה מתכנית.
{{ח:תת|(ג1)}} בהיתר הניתן מכוחה של תכנית שהופקדה לפני יום י׳ בכסלו התשס״ז (1 בדצמבר 2006), תוספת שטחי שירות המתחייבת לצורך התאמות נגישות הנדרשות לפי הוראות שלפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#פרק ה1|פרק ה׳1 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}} או לפי הוראות שלפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק ה׳1א לחוק זה}} – לא תיחשב כסטיה מתכנית.
{{ח:תת|(ד)}} תוספת קומות תת קרקעיות לשטחי שירות, המתחייבת מתוספת שטחי שירות כאמור בסעיף קטן (ג) – לא תיחשב כסטיה מתכנית.
{{ח:תת|(ה)}} שינוי מהוראות שנקבעו בתכנית לעניין עצים בוגרים כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 83ג|בסעיף 83ג}} או לעניין נטיעת עצים – ייחשב כסטייה ניכרת לעניין סעיף זה.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145}}.}}

{{ח:סעיף|151א|שימוש חורג ביחידת דיור – הוראת שעה|תיקון: תשע״ו־3, תשע״ז, תשע״ח, תשע״ח־11}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(הוראת שעה עד יום 31.12.2020 בהתאם {{ח:חיצוני|חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016)#סעיף 7|לסעיף 7 בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו־2016)}}.)}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”יחידת דיור“ – כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 158ו2|בסעיף 158ו2(א)}}, למעט אם היא בקומת הקרקע או אם היא משמשת בחלקה למגורים בפועל; לעניין זה, ”קומת קרקע“ – הקומה שבה נמצאת הכניסה הקובעת לבניין, כהגדרתה לפי חוק זה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מימון ציבורי“ – מקורות מימון אלה, כולם או חלקם:
{{ח:תתתת|(1)}} מקורות המימון המפורטים {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי#סעיף 13|בסעיף 13(א) לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}};
{{ח:תתתת|(2)}} הכנסה שמקורה ברכש של משרד ממשרדי הממשלה, צבא הגנה לישראל או המוסד לביטוח לאומי;
{{ח:תתתת|(3)}} מקורות מימון ציבוריים נוספים שקבעו שר הבריאות ושר האוצר בצו;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שימוש שאינו למגורים“ – כל שימוש שאינו למגורים, אינו לגן ילדים, לרבות פעוטון או מעון יום, או אינו לשירות רפואי;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שירות רפואי“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} שירות הכלול בסל שירותי הבריאות כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי|בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}}, למעט מעבדה ובית מרקחת וממומן במימון ציבורי (להלן – שירות רפואי ציבורי);
{{ח:תתתת|(2)}} שירותי בריאות השן.
{{ח:תת|(ב)}} במרחב תכנון שחלות עליו הוראות סעיף זה לא יינתן היתר לשימוש חורג ביחידת דיור לשימוש שאינו למגורים.
{{ח:תת|(ג)}} במרחב תכנון שחלות עליו הוראות סעיף זה לא יינתן היתר לשימוש שאינו למגורים ביחידת דיור למטרה של מתן שירות רפואי ציבורי, אלא אם כן מבקש ההיתר הציג לוועדה המקומית –
{{ח:תתת|(1)}} תצהיר שבו הצהיר כי עיקר שירותי הבריאות הניתנים ביחידת הדיור ניתנים במימון ציבורי; לעניין זה, יראו שירות כשירות הניתן בעיקרו במימון ציבורי, אם רוב שירותי הבריאות הניתנים למטופלים ביחידת הדיור הם במימון ציבורי או אם עיקר שעות הפעילות ביחידת הדיור מוקדשות לשירותי בריאות הניתנים במימון ציבורי;
{{ח:תתת|(2)}} הסכם רכש שירותים בין מבקש ההיתר לבין גורם המימון הציבורי.
{{ח:תת|(ד)}} הוועדה המקומית רשאית לחדש היתר לשימוש חורג ביחידת דיור לשימוש שאינו למגורים שפקע, לאחר ששקלה, בין השאר, את הפגיעה במספר יחידות הדיור הזמינות למגורים במרחב התכנון המקומי, ובלבד שהבקשה לחידוש ההיתר תוגש לוועדה המקומית בתוך שנה ממועד פקיעתו.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} הוראות סעיף זה יחולו על מרחבי התכנון המקומיים במחוז תל אביב, במחוז מרכז ובמחוז חיפה.
{{ח:תתת|(2)}} שר האוצר רשאי להוסיף מרחבי תכנון מקומיים שהוראות סעיף זה יחולו עליהם או לגרוע מרחבי תכנון מקומיים ממרחבי התכנון המקומיים שהוראות סעיף זה יחולו עליהם, לפי אמות מידה שיקבע באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, בהתחשב בין השאר בהיצע של שטחים למגורים ובהיצע של שטחים למסחר במרחבי התכנון האמורים.
{{ח:תת|(ו)}} ועדה מקומית שהוראות סעיף זה חלות על מרחב התכנון שלה, תדווח לשר האוצר, לפי דרישתו, על יישומו של סעיף זה, ובכלל זה על פעולות אכיפה שנקטה בתקופה שקדמה למועד הדיווח כנגד שימוש שלא כדין ביחידות דיור למגורים בתחומה, על מספר ההיתרים לשימוש שאינו למגורים שהיו בתוקף, על מספר ההיתרים כאמור שפקעו באותה תקופה ועל מספר ההיתרים שחודשו, ובכלל זה – מספר ההיתרים שחודשו לפי הוראות סעיף קטן (ד).
{{ח:תת|(ז)}} שר האוצר ידווח לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, מדי שישה חודשים (בסעיף קטן זה – תקופת הדיווח) החל ביום י״ט בכסלו התשע״ו (1 בדצמבר 2015), על יישום הוראות סעיף זה, ובכלל זה על פעולות אכיפה שנקטו משרדו ומוסדות התכנון בתקופת הדיווח כנגד שימוש שלא כדין ביחידות דיור למגורים במרחבי התכנון שהוראות סעיף זה חלות עליהם, על מספר ההיתרים לשימוש שאינו למגורים שהיו בתוקף, על מספר ההיתרים כאמור שפקעו באותה תקופה ועל מספר ההיתרים שחודשו, ובכלל זה – מספר ההיתרים שחודשו לפי הוראות סעיף קטן (ד).
{{ח:תת|(ח)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על מתן היתר לשימוש חורג מהיתר, על חידושו או על אישור לשינוי שימוש לפי {{ח:פנימי|סעיף 145ה|סעיף 145ה}}.

{{ח:סעיף|152|ערר והשגה|תיקון: תשמ״ח־2, תשמ״ט־3, תשנ״ה־3, תשס״ב־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח־9, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטה של ועדה מקומית או של רשות רישוי מקומית לסרב לתת היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} או לדחות התנגדות שהוגשה לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149(א)}} רשאי לערור בפני ועדת הערר תוך שלושים ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה בדבר הסירוב או הדחיה, ואולם אין לערור על החלטה של רשות רישוי מקומית לסרב לתת היתר בשל כך שמכון הבקרה שביצע בקרת תכן לבקשה להיתר קבע כי תוצאות הבקרה אינן תקינות;
{{ח:תתת|(2)}} שני חברי הועדה המקומית כאחד או שני נציגים בעלי הדעה המייעצת בועדה המקומית כאחד, החולקים על החלטת הועדה המקומית או רשות הרישוי המקומית, לתת היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} או שלא לתתו, רשאים לערור לועדת הערר תוך חמישה עשר ימים מיום מתן ההחלטה של הועדה המקומית.
{{ח:תתת|(3)}} הוגש ערר על החלטת רשות רישוי מקומית לסרב לתת היתר, וקבלה ועדת הערר את הערר, תיתן רשות הרישוי המקומית את ההיתר במועד שנקבע לכך לפי חוק זה; לא נתנה רשות הרישוי המקומית את ההיתר במועד האמור רשאי מבקש ההיתר לפנות לרשות הרישוי המחוזית כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}} לשם הוצאת ההיתר ויהיו נתונות לרשות הרישוי המחוזית כל הסמכויות הנתונות לרשות הרישוי המקומית לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}}, ובכלל זה הסמכות לשלוח למבקש ההיתר את פירוט החיובים כמשמעותם {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ד)(1)}} ולגבותם; גבתה רשות הרישוי המחוזית את החיובים כאמור תעבירם במלואם למי שנקבע לפי כל דין; ואולם לעניין האגרה למתן ההיתר, תעביר רשות הרישוי המחוזית לרשות הרישוי המקומית 40% משיעור האגרה שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265(17)}} בלבד.
{{ח:תת|(א1)|(1)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת רשות הרישוי, כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 6ב|בסעיף 6ב(ב)}}, לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} רשאי לערור לפני הועדה לתשתיות בתוך שלושים ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה; ואולם אם החלטת רשות הרישוי היא לעניין הקלה מתכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות או מתכנית מועדפת לדיור כהגדרתן {{ח:פנימי|סעיף 6ב|באותו סעיף}} או לעניין מתן היתר לשימוש חורג מתכנית כאמור, רשאי הוא לערור לפני המועצה הארצית בתוך אותה תקופה;
{{ח:תתת|(2)}} חבר הועדה לתשתיות או מהנדס ועדה מקומית שהוא חבר רשות הרישוי כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 6ב|בסעיף 6ב(ב)}} רשאי לערור לפני הועדה לתשתיות על החלטת רשות הרישוי, כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 6ב|באותו סעיף}}, לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} בתוך חמישה עשר ימים מיום מתן ההחלטה; ואולם אם החלטת רשות הרישוי כאמור היא לעניין הקלה מתכנית מיתאר ארצית מפורטת לתשתיות לאומיות או מתכנית מועדפת לדיור כהגדרתן {{ח:פנימי|סעיף 6ב|באותו סעיף}} או לעניין מתן היתר לשימוש חורג מתכנית כאמור, רשאי הוא לערור לפני המועצה הארצית בתוך אותה תקופה;
{{ח:תתת|(3)}} חבר הוועדה לתשתיות רשאי לערור לפני ועדת הערר על החלטת הוועדה המקומית או רשות רישוי מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ג)}}, בתוך 15 ימים מיום מתן ההחלטה.
{{ח:תת|(א2)}} הוגשה בקשה להיתר בדרך מקוצרת, רשאי שר הפנים לקבוע מקרים, נסיבות ותנאים, שבהתקיים האמור {{ח:פנימי|סעיף 145ב|בסעיף 145ב(ב)(2)}} רשאי בעל זכות במקרקעין שלגביהם הוגשה הבקשה להיתר כאמור, להגיש השגה לוועדת הערר, והכול במועדים ובעניינים שיקבע.
{{ח:תת|(א3)}} לא נתנה רשות הרישוי המקומית היתר בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ד)(2)}}, רשאי מבקש ההיתר לערור על כך לפני ועדת הערר בתוך 15 ימים מהמועד שנקבע למשלוח פירוט החיובים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ד)(1)}}; קיבלה ועדת הערר את הערר, רשאית היא לקבוע בהחלטתה כי ההיתר יינתן על ידיה; קבעה כאמור, תיתן את ההיתר למבקש במקום רשות הרישוי המקומית.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} משהוגש ערר כאמור, לא יינתן היתר עד למתן החלטה בועדת הערר␛ אלא אם כן החליטה ועדת הערר מטעמים שירשמו, כי בנסיבות העניין, אין מקום והצדקה לעכב את מתן ההיתר, כולו או חלקו, בשל הערר.
{{ח:תתת|(2)}} ועדת הערר רשאית לדרוש הפקדת ערבות כתנאי לעיכוב מתן ההיתר, כולו או חלקו, או אם ראתה כי אין מקום והצדקה לעכב את מתן ההיתר כולו או חלקו כאמור בפסקה (1), לדרוש הפקדת ערבות לשם הבטחת השבת המצב לקדמותו ככל שיתקבל הערר; שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין פסקה זו ובכלל זה תנאים וסייגים לדרישת ערבויות כאמור והדרכים למימושן.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת הערר תחליט בערר תוך שלושים ימים מיום הגשתו.
{{ח:תת|(ד)}} החלטת ועדת הערר תבוא במקום החלטת הועדה המקומית או רשות הרישוי, לפי הענין.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 152|בסעיף 152(ב)}} נקבע כי ”משהוגש ערר כאמור, לא יינתן היתר עד למתן החלטה בועדת הערר“. הוראה זו ניתנת לפרשנות באשר לסמכותה של ועדת הערר להחליט כאמור, טרם ההכרעה בערר לגופו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הקפאה גורפת של מתן ההיתר, בשל כל ערר שהוגש, עד להכרעה בערר שיכול ואף תארך שנים ארוכות, נמצא כי לא תמיד תאזן נכונה בין האינטרסים של מבקש ההיתר לבין העורר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לפיכך, מוצע להסדיר נושא זה ולקבוע כי לוועדת הערר יש סמכות להחליט, מטעמים שירשמו בהחלטתה, כי בנסיבות העניין אין מקום והצדקה לעכב את מתן ההיתר, כולו או חלקו, עד להכרעה בערר. החלטה מעין זה, יכול שתתקבל, בין השאר, אם ניתן להתיר חלק מהעבודות שהתבקשו בהיתר, שלגביהן לא נטענו טענות בערר, כך למשל לגבי עבודות חפירה או פיתוח שעה שהערר נסוב על מספר הקומות או מספר יחידות הדיור וכיו״ב, או במקרים אחרים בהתאם לשיקול דעתה של ועדת הערר בשים לב לנסיבות ולערר.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע ליתן סמכות לוועדת הערר, להורות על מתן ערבות בסכום שתקבע, כתנאי לעיכוב מתן ההיתר כולו או חלקו, עד להכרעה בערר, או להורות על מתן ערבות כתנאי למתן ההיתר, כולו או חלקו בהתאם להחלטה לפי סעיף זה, כדי להבטיח את החזרת המצב לקדמותו ככל שהערר יתקבל. מוצע ליתן סמכות לשר הפנים לקבוע הוראות בתקנות לעניין התנאים לדרישת ערבויות כאמור והדרכים למימוש הערבות.}}

{{ח:סעיף|153|סדרי הערר|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} לדיון בערר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}}, יוזמנו מבקש ההיתר, המתנגד, ונציגי רשות הרישוי המקומית או נציג הועדה המקומית, לפי הענין, ומשהתייצבו יתקיים הדיון בפניהם ורשאים הם להשמיע בפני ועדת הערר את טענותיהם.

{{ח:סעיף|154||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|155|זכויות לפי דינים אחרים}}
{{ח:ת}} זכות ערר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} אינה גורעת מכל זכות של בעל זכות ערר לפי דין אחר.

{{ח:סעיף|156|הגבלות בקרקע חקלאית ובתחום הסביבה החופית|תיקון: תשס״ד־3}}
{{ח:תת|(א)}} לא ישתמש אדם בקרקע חקלאית אלא בהתאם לאמור {{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת הראשונה}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יעשה אדם בתחום הסביבה החופית דבר הטעון היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} אלא בהתאם לאמור {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת השניה}}.

{{ח:סעיף|157|מועד להכרעה בבקשות|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ה־3, תשס״ח־5, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} לא החליטה רשות רישוי מקומית בבקשה לתת היתר בתוך התקופה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ב1)}}, יראו זאת כסירוב לתת היתר ורשאי המבקש להגיש את בקשתו לועדת הערר; ועדת הערר תחליט בבקשתו בתוך שלושים ימים מהיום שהוגשה לה; שר הפנים יקבע הוראות מיוחדות בדבר הנוהל בבקשות להיתרים ובמתן ההיתרים, לביצוע התאמות נגישות כאמור, במוסדות חינוך.
{{ח:תת|(ב)}} לא החליטה ועדה מקומית בבקשה להקלה או בבקשה להיתר לשימוש חורג, בתוך תשעים ימים ממועד קליטתה, יראו זאת כסירוב לבקשה, והמבקש רשאי להגיש את בקשתו לוועדת הערר.

{{ח:סעיף|157א|הגבלת הספקת חשמל, מים וטלפון|תיקון: תשמ״א־6, תשמ״ו, תשנ״א־3, תשנ״ה־3, תשס״א־3, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”החברה“ – חברת החשמל לישראל בע״מ או חברת החשמל למחוז ירושלים בע״מ, לפי הענין;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – מי שהוסמך כדין לתת שירותי טלפון;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הרשות המאשרת“ – יושב ראש ועדה מקומית יחד עם מהנדס הועדה, או יושב ראש ועדת משנה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} יחד עם מהנדס הועדה המקומית;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ספק“ – רשות מקומית או כל מי שהוסמך לספק מים לפי {{ח:חיצוני|חוק המים|חוק המים, התשי״ט–1959}}, או חברה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק תאגידי מים וביוב|בחוק תאגידי מים וביוב, התשס״א–2001}} (להלן – חוק תאגידי מים וביוב), לפי הענין.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} לא תתחיל החברה בעבודה להספקת חשמל לבנין ולא תספק חשמל לצורך עבודות בניה, אלא לאחר שמבקש החשמל המציא לה אישור מאת הרשות המאשרת או היתר בניה;
{{ח:תתת|(2)}} לא תספק החברה חשמל לבנין אלא לאחר שמבקש החשמל המציא לה אישור מאת הרשות המאשרת.
{{ח:תת|(ג)}} לא יתקין המנהל טלפון בבנין חדש אלא לאחר שמבקש החיבור המציא לו אישור מאת הרשות המאשרת.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} לא יספק ספק מים למקרקעין לצורך ביצוע עבודה הטעונה היתר, אלא לאחר שהמבקש המציא לו אישור מאת הרשות המאשרת;
{{ח:תתת|(2)}} לא יספק ספק מים לבנין – שלא לצורך ביצוע עבודה כאמור בפסקה (1) – אלא לאחר שהמבקש המציא לו אישור מאת הרשות המאשרת.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} הרשות המאשרת תיתן אישור כאמור בסעיפים קטנים (ב), (ג) ו־(ד) אם ניתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}} לעבודות שלגביהן מבוקש חיבור החשמל, המים או הטלפון, או שבהן נבנה הבנין שלגביו מבוקש החיבור, לפי הענין;
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), רשאית הרשות המאשרת, מטעם מיוחד, ליתן אישור לפי סעיפים קטנים (ב)(1) ו־(ד)(1), בתנאים שיראו לה, גם אם היתר הבניה שהחליטה הועדה המקומית ליתן טרם ניתן;
{{ח:תתת|(3)}} על אף האמור בפסקה (1), הרשות המאשרת לא תיתן אישור לפי סעיפים קטנים (ב)(2), (ג) ו־(ד)(2) לבנין חדש שנבנה בתחומה של חברה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק תאגידי מים וביוב|בחוק תאגידי מים וביוב}}, אלא לאחר שהחברה האמורה אישרה כי הבנין מחובר למערכת המים ולמערכת הביוב, או כי קיים פתרון אחר לשפכים, בהתאם לשימוש בבנין ולמטרותיו, ועל פי כל דין.
{{ח:תת|(ה1)}} רשות מאשרת רשאית לתת אישור לפי סעיף זה, אם שוכנעה כי המבנה נושא הבקשה נבנה בהתאם להיתר הבניה, למעט פרטים הטעונים השלמה אשר לא הושלמו במועד הגשת הבקשה מטעמים שפורטו על ידי מבקש הבקשה, אך הוא ראוי לשימוש גם לפני השלמתם של אותם פרטים; שר הפנים יקבע בתקנות את נוסח הבקשה לפי פסקה זו, יגדיר מהו מבנה הראוי לשימוש לענין סעיף זה, ויקבע את התנאים או הערבויות שיידרש מבקש אישור למלא או ליתן כדי להבטיח השלמת המבנה בהתאם להיתר הבניה, אם קיבל אישור לפני שהבניה הושלמה בהתאם להיתר.
{{ח:תת|(ה2)}} על מבנה שנבנה לפי היתר שניתן לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק ה׳3}} יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} בקשה לרשות מאשרת לתת אישור לפי סעיף זה תוגש בחתימת המורשה להיתר כמשמעותו {{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק ה׳3}} שערך את הבקשה להיתר ויצורף לה תצהיר של המורשה להיתר שבו יצויין כי המבנה נושא הבקשה נבנה בהתאם להיתר הבניה וכי הוא ראוי לשימוש; נתמנה כאחראי על בקורת הבניה מורשה להיתר שלא ערך את הבקשה להיתר, יחתום גם הוא על הבקשה לרשות המאשרת ועל התצהיר;
{{ח:תתת|(2)}} הרשות המאשרת תיתן את האישור תוך עשרה ימים מיום שהוגשה לה הבקשה, אלא אם כן הודיעה בכתב בתוך המועד האמור לחברה, לספק המים או למנהל, כי לא התקיימו התנאים הקבועים בחוק ובתקנות לצורך חיבור המבנה לחשמל, למים או לטלפון, לפי הענין, ותפרטם; העתק מההודעה יישלח למורשה להיתר;
{{ח:תתת|(3)}} לא נתנה הרשות המאשרת אישור בתוך המועד האמור בפסקה (2), או לא הודיעה על התנגדותה לחיבור כאמור באותה פסקה, ניתן לפנות, לאחר המועד האמור, ישירות לחברה, לספק המים או למנהל ולבקש חיבור המבנה כאמור, ובלבד שיתקיימו גם בבקשה זו הוראות פסקה (1); עשה כן, ניתן יהיה לחבר את המבנה לחשמל, למים או לטלפון, לפי הענין, גם בלא אישור הרשות המאשרת, אלא אם כן קיימת מניעה אחרת לפי כל דין, והרשות המאשרת או מי שנתבקש לחבר את המבנה לחשמל, למים או לטלפון, הודיעו על כך בכתב למבקש החיבור.
{{ח:תת|(ה3)}} ניתן היתר לפי פרק זה בלי ששולמו החיובים כמשמעותם {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ד)(1)}} ובלי שניתנו הערבויות המתאימות להבטחת תשלומם בכפוף להוראות כל דין, לא תיתן הרשות המאשרת אישור לפי סעיפים קטנים (ב)(2) ו־(ד)(2), אלא אם כן שולמו החיובים האמורים או שניתנו ערבויות כאמור, ובלבד שפירוט החיובים האמורים נמסר למבקש האישור לא יאוחר מ־15 ימי עבודה ממועד הגשת הבקשה לאישור לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ה4)}} נקבעה חובת בקרת ביצוע לעבודות לפי ההיתר, לא תיתן הרשות המאשרת אישור לפי סעיפים קטנים (ב)(2) ו־(ד)(2), אלא אם כן אישר מכון בקרה כי תוצאות בקרת הביצוע תקינות.
{{ח:תת|(ו)}} ראתה הרשות המאשרת כי בנייתה של יחידת דיור, מסחר, שירותים או תעשיה היוותה סטיה מהיתר, רשאית היא להורות לחברה, למנהל או לספק, למנוע או להפסיק מתן חשמל, שירותי טלפון או מים, לפי הענין, לאותה יחידה.
{{ח:תת|(ז)}} הרואה עצמו נפגע על ידי סירוב לתת אישור לפי סעיף זה או על ידי הוראה שניתנה לפי סעיף קטן (ו) או סעיף קטן (ח)(2), רשאי לערור על כך בפני ועדת הערר תוך חמישה עשר ימים מהיום שבו הודע לו על הסירוב או על ההוראה; ועדת הערר תיתן החלטתה בערר בתוך שלושים ימים מיום שהוגש לה, ולאחר שנתנה הזדמנות לרשות המאשרת להשמיע עמדתה בפניה.
{{ח:תת|(ח)|(1)}} שר הפנים רשאי לקבוע בצו, לאחר התייעצות עם הועדה המחוזית הנוגעת בדבר, כי הוראות סעיף זה לא יחולו בשטח פלוני, אם נתקיימו שניים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} השטח האמור כלול בתכנית שהופקדה המתירה בניה בו;
{{ח:תתתת|(ב)}} הרשות המאשרת חיוותה דעתה כי לאחר אישור התכנית לא תהיה מניעה לקבלת היתר בניה בשטח האמור, לרבות מניעה הנובעת מהתנגדות שהוגשה לתכנית על ידי מי שנפגע במישרין מהתכנית, וההתנגדות מתייחסת למקרקעין שיש לו זכות ישירה בהם.
{{ח:תתת|(2)}} ראתה הרשות המאשרת כי בבניית הבנין, שלגביו ניתן אישור מכוח צו שר הפנים כאמור בפסקה (1), היתה סטייה מהוראות התכנית שהופקדה, רשאית היא להורות לחברה, למנהל או לספק, למנוע או להפסיק מתן חשמל, שירותי טלפון או מים, לפי הענין, לאותו בנין; הוראות סעיף קטן (ז) יחולו, בשינויים המחוייבים, גם על הוראה לפי פסקה זו.

{{ח:סעיף|157ב|אישור תחילת עבודה|תיקון: תשע״ד־2, ק״ת תשע״ו, ק״ת תשע״ז, תשע״ז־3, ק״ת תשע״ז־2, ק״ת תשע״ח, תשע״ח־6, ק״ת תש״ף, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} לא תבוצע עבודה לפי היתר אלא אם כן רשות הרישוי המקומית נתנה לבעל ההיתר אישור כי ניתן להתחיל בביצוע העבודות (בחוק זה – אישור תחילת עבודה); לא תתנה רשות הרישוי אישור תחילת עבודה אלא בתנאים שנקבעו בחיקוק, במידע להיתר שנמסר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א1)}} מאת גורם מאשר או בהיתר.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(החל מיום 1.4.2018, לעניין בקשות להיתרים שעניינן הקמת בניין מגורים חדש, והחל מיום 1.1.2022 לעניין בקשות להיתרים שאין עניינן הקמת בניין מגורים חדש):}}
{{ח:תת}} נקבעה חובת בקרת ביצוע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 157ג|בסעיף 157ג}} לעבודות לפי ההיתר, לא תיתן רשות הרישוי המקומית אישור תחילת עבודה אלא אם כן מסר לה בעל ההיתר הודעה על מכון הבקרה המיועד לבצע את בקרת הביצוע.
{{ח:תת|(ג)}} רשות הרישוי המקומית תחליט בבקשה לאישור תחילת עבודה בתוך חמישה ימי עבודה מיום שהוגשה לה הבקשה, ובלבד שנמסרה לה הודעה כאמור בסעיף קטן (ב); לא החליטה רשות הרישוי בתוך התקופה האמורה, יראו את הבקשה בתום חמישה ימי עבודה נוספים מתום התקופה כאישור תחילת עבודה, ובלבד שהתמלאו התנאים הנדרשים שנקבעו בחיקוק, במידע להיתר שנמסר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(א1)}} מאת גורם מאשר או בהיתר.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף זה, ביצוע עבודה למבנה דרך אשר ניתנה לגביו הרשאה לפי {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ה)}} לא יהיה טעון אישור תחילת עבודה, ואולם בעל ההרשאה כאמור ימסור הודעה על תחילת העבודה למי שהוקנתה לו הסמכות לתת הרשאה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 261|הסעיף האמור}} ולמהנדס הרשות המקומית הנוגעת בדבר, חמישה עשר ימים לפני תחילת העבודה.

{{ח:סעיף|157ג|בקרת ביצוע על ידי מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה־2}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לקבוע חובת בקרת ביצוע על ידי מכון בקרה, לרבות חובת דיווח של מכון בקרה על ביצוע עבודות שלא בהתאם להיתר במועדים ובעניינים שיקבע.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה)|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה), התשע״ו–2016}}.}}

{{ח:סעיף|158||תיקון: תשנ״ח־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158א|חובת התקנת מעליות וגנרטורים|תיקון: תשמ״א־4, תשס״א־3, תשס״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בכל בנין גבוה תותקן מעלית לנשיאת בני אדם ולא יינתן היתר לבניית בנין גבוה שאין בו תנאי המחייב התקנת מעלית כאמור, ובכל בנין מגורים תותקן מעלית או יבוצעו התאמות נגישות לאנשים עם מוגבלות כאמור בסעיף קטן (ו).
{{ח:תת|(א1)|(1)}} בכל בנין מגורים, ובכל בנין ציבורי כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 158ב|בסעיף 158ב}}, שבהם מותקנת יותר ממעלית אחת יותקן באחת המעליות מנגנון פיקוד שבת; שר הפנים, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, רשאי לפטור סוגי בנינים או מקומות מהוראות סעיף זה;
{{ח:תתת|(2)}} לא יינתן היתר לבניית בנין שבו מתוכננת יותר ממעלית אחת שאין בו תנאי המחייב התקנת מנגנון פיקוד שבת;
{{ח:תתת|(3)}} בסעיף זה, ”מנגנון פיקוד שבת“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק התקנת מעליות שבת בבנינים ציבוריים ובבניני מגורים (הוראות ותיקוני חקיקה)|בחוק התקנת מעליות שבת בבנינים ציבוריים ובבניני מגורים (הוראות ותיקוני חקיקה), התשס״א–2001}}.
{{ח:תת|(ב)}} בכל בנין רב־קומות יותקן גנרטור להספקת זרם חשמל בשעת הפסקת זרם החשמל ממקור האספקה הראשי, לחלקי הבנין ולמיתקניו שקבע שר הפנים בתקנות בהתייעצות עם המועצה הארצית; לא יינתן היתר לבניית בנין רב־קומות שאין בו תנאי המחייב התקנת גנרטור כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים יקבע בתקנות, בהתייעצות עם המועצה הארצית ובאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, מהו בנין גבוה ובנין רב־קומות לענין סעיף זה.
{{ח:תת|(ד)}} אין בסעיף זה כדי לגרוע מסמכותו של מוסד תכנון להתנות מתן היתר בניה בהתקנת מעלית או גנרטור בבנין שאינו בנין גבוה, בנין נגיש או רב־קומות אם לדעתו ייעוד הבנין והשימוש בו מחייבים זאת.
{{ח:תת|(ה)}} לענין סעיף זה רשאי שר הפנים לקבוע בתקנות מיתקן אחר להספקת זרם חשמל שניתן להתקינו במקום גנרטור.
{{ח:תת|(ו)|(1)}} בכל בנין נגיש תותקן מעלית נגישה לנשיאת בני אדם (בסעיף זה – מעלית) ולא יינתן היתר לבניית בנין נגיש שאין בו תנאי המחייב התקנת מעלית כאמור.
{{ח:תתת|(2)}} בכל אגף שאינו בנין נגיש יותקן או ייבנה, לפי הענין, אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} מעלית נגישה;
{{ח:תתתת|(ב)}} התאמת נגישות כחלופה למעלית, שאישר מהנדס הוועדה, לאחר שנועץ במורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה;
{{ח:תתתת|(ג)}} פיר למעלית.
{{ח:תתת|(3)}} האמור בפסקה (2) לא יחול על אגף שאינו בנין נגיש, שמהנדס הועדה אישר, לאחר שנועץ במורשה נגישות למבנים, תשתיות וסביבה כי שתים מיחידות הדיור שבו נגישות לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק ה׳1א}}, וכי שאר יחידות הדיור בבנין תוכננו כך שניתן יהיה לבצע בהן התאמות נגישות בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק ה׳1א}}.
{{ח:תתת|(4)}} בסעיף זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”אגף“ – חלק מבנין שיש בו 6 יחידות דיור או יותר, שלהן כניסה משותפת או חדר מדרגות משותף;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”בנין נגיש“ – אגף שבו הפרש הגובה בין מפלס הכניסה הקובעת לאגף לבין מפלס הכניסה לדירה השוכנת בקומה הגבוהה ביותר באגף (להלן – הפרש גובה), עולה על 10 מטרים; השר, בהתייעצות עם המועצה הארצית, רשאי לקבוע בתקנות גובה נמוך מהקבוע בסעיף זה, ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת רשאי לקבוע גובה העולה על הקבוע בסעיף זה אם הדבר נדרש מטעמים הנדסיים או טכניים.
{{ח:תתת|(5)}} על אף האמור בפסקאות (1) עד (4), השר, לאחר התייעצות עם שר הבינוי והשיכון, רשאי לקבוע בצו כי במתחם, בשכונה או בחלק מיישוב שמתוכננים להיבנות בו בנינים שבהם הפרש הגובה אינו עולה על 13 מטרים, יהיו הבנינים, כולם או חלקם, פטורים מחובת התקנת מעלית, אם שוכנע השר כי הדבר דרוש מטעמים כלכליים או חברתיים הנוגעים לאוכלוסיה המתוכננת לאכלס את הבנינים.

{{ח:סעיף|158א1|הצמדת מקומות חניה|תיקון: תשנ״ד־3}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”דירה“ – כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א)(2)}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מקום חניה“ – שטח המיועד לחניית כלי רכב, הכולל את שטח החניה ואת שטח התימרון לכניסה וליציאה של כלי רכב.
{{ח:תת|(ב)}} לא יוצמדו לדירה אחת יותר משני מקומות חניה אלא בהתאם להוראות שנקבעו בתקנות או באישור רשות הרישוי המקומית, ולא תאשר רשות הרישוי המקומית הצמדה כאמור אלא אם כן שוכנעה שהשימוש המיועד לדירה מחייב שיוצמדו לה יותר משני מקומות חניה.
{{ח:תת|(ג)}} המצמיד מקומות חניה לדירה בניגוד להוראות סעיף זה, הצמדתו בטלה.

{{ח:סעיף|158א2|בתי שימוש המיועדים לנשים|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ז, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”בית שימוש ציבורי“ – בית שימוש בבנין ציבורי כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 158ב|בסעיף 158ב}}.
{{ח:תת|(ב)}} בבית שימוש ציבורי יהיה המדור המיועד לנשים גדול בשטחו ובמספר הקבועות שבו מן המדור המיועד לגברים באותו מקום, הכל כפי שיקבע שר הפנים בתקנות בהתייעצות עם המועצה הארצית ועם שר הבריאות.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת רשאי לפטור סוגי בנינים או מקומות מהוראות סעיף זה.

{{ח:סעיף|158א3|התניית היתר בהתקנת מקומות חניה|תיקון: תשע״ב־2}}
{{ח:תת|(א)}} לא יתנה מוסד תכנון היתר לביצוע עבודה ברכוש המשותף, לפי תכנית החיזוק, בהתקנת מקומות חניה נוספים במספר הנדרש לפי דין בתחום הנכס נושא ההיתר, כולם או חלקם, אם מצא כי לא ניתן להתקינם בתחום הנכס.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} מוסד תכנון רשאי לחייב מבקש היתר כאמור בסעיף קטן (א) להשתתף בהתקנתם של מקומות החניה הנוספים בחניון ציבורי באזור הנכס נושא ההיתר, בסכום שיקבע שמאי מטעם מוסד התכנון;
{{ח:תתת|(2)}} הסכומים שיתקבלו במוסד תכנון לפי הוראות סעיף זה יופקדו בחשבון נפרד של מוסד התכנון וישמשו אך ורק למטרה לשמה נועדו; לא הותקנו מקומות החניה בחניון הציבורי כאמור בתוך עשר שנים ממועד מתן ההיתר, יוחזרו הסכומים האמורים למבקש ההיתר בצירוף הפרשי הצמדה וריבית.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”עבודה ברכוש המשותף“ ו”תכנית החיזוק“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה)|בחוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה), התשס״ח–2008}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הפרשי הצמדה וריבית“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ״א–1961}}.

{{ח:קטע2|פרק ה1|פרק ה׳1: סידורים מיוחדים לנכים בבנינים ציבוריים|תיקון: תשמ״א־5}}

{{ח:סעיף|158ב|הגדרות|תיקון: תשמ״א־5, תשע״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ה1|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בנין ציבורי“ – בנין הנמנה עם סוג בנינים המשמשים למטרה ציבורית, כפי שיקבע שר הפנים בתקנות באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היתר“ – היתר לבניה לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}}.

{{ח:סעיף|158ב1|תחולת הפרק|תיקון: תשס״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ה1|פרק זה}} והתקנות ולפיו יחולו לגבי בנין ציבורי שההיתר לבנייתו או לשימוש בו ניתן לפני כניסתן לתוקף של תקנות שיתקין השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 158ו1|סעיף 158ו1}} ולגבי בנין ציבורי שהוא מוסד חינוך או גן ילדים כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#סימן ז|בסימן ז׳ לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}} אף אם ההיתר לגביו ניתן לאחר המועד האמור.

{{ח:סעיף|158ג|סידורים מיוחדים לנכים בבנין ציבורי קיים|תיקון: תשמ״א־5, תשנ״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בנין ציבורי קיים אשר נבנה לפי היתר שהוצא עד ליום ט״ז בניסן התשל״ב (31 במרס 1972), או שנבנה לאחר מכן וניתן לו פטור כדין מהתקנת סידורים מיוחדים לנכים כפי שנקבע בתקנות לפי חוק זה, רשאי שר הפנים, על אף האמור בכל דין, להורות לבעלו או למחזיקו או לשניהם, באופן וביחס שיקבע השר, להתקין בו סידורים מיוחדים לנכים כנדרש בתקנות לפי חוק זה, או חלק מהן, בתוך תקופת זמן שיקבע.
{{ח:תת|(ב)}} בנין ציבורי שנבנה לפי היתר שהוצא מיום י״ז בניסן התשל״ב (1 באפריל 1972) ואילך ולא הותקנו בו סידורים מיוחדים לנכים כפי שנקבע בתקנות לפי חוק זה ולא ניתן לגביו פטור ממילוי התקנות, תורה הועדה המקומית, על אף האמור בכל דין, לבעל או למחזיק או לשניהם, באופן וביחס שתקבע הועדה, להתקין בו סידורים מיוחדים כאמור תוך תקופת זמן שתקבע בהוראתה ושלא תעלה על שלוש שנים.
{{ח:תת|(ג)}} ניתנה לגבי בנין ציבורי הוראה כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב), ומי שהוטלה עליו החובה לבצעה מנוע מבחינה הנדסית לבצע את ההוראה במלואה, רשאי הוא, בתוך תשעים ימים מיום שקיבל את ההוראה, לבקש הקלה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 147|בסעיף 147}} מאת הועדה המקומית; הועדה המקומית תעביר למתכנן המחוז הודעה על מתן הקלה כאמור, וזה יהיה רשאי, תוך חמישה עשר ימים מיום קבלת ההודעה, לערור עליה בפני ועדת הערר והיא תינתן רק אם לא יהיה בה כדי למנוע מנכים את השימוש בבנין הציבורי.
{{ח:תת|(ד)}} הוראה לפי סעיף זה לגבי בנין שעיקר שימושו הוא לעסק טעון רישוי לפי {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים|חוק רישוי עסקים, התשכ״ח–1968}} (להלן {{ח:פנימי|פרק ה1|בפרק זה}} – עסק טעון רישוי), תכלול התראה בדבר ביטול הרשיון, לפי {{ח:פנימי|סעיף 158ה|סעיף 158ה}}, אם ההוראה לא תקויים.
{{ח:תת|(ה)}} מי שלא מילא אחר הוראה של שר הפנים לפי סעיף קטן (א) או הוראה של ועדה מקומית לפי סעיף קטן (ב) ולא אושרה לו הקלה כאמור בסעיף קטן (ג), רואים אותו כמי שהפר תנאי היתר.

{{ח:סעיף|158ד|ערעור|תיקון: תשמ״א־5, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שקיבל הוראה משר הפנים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158ג|בסעיף 158ג(א)}} או שקיבל הוראה מועדה מקומית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158ג|בסעיף 158ג(ב)}}, והוא סבור כי את הוצאות ביצוע ההוראה שהוטלה עליו יש להטיל במלואן או בחלקן על זולתו, הבעל או המחזיק, לפי הענין, רשאי הוא לערער, לענין הוצאות ביצוע ההוראה בלבד, לבית משפט השלום.
{{ח:תת|(ב)}} אין בהגשת ערעור כדי לפגוע בעצם החיוב לבצע את ההוראה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158ג|בסעיף 158ג}} בידי מי שחוייב לבצעה על פי ההוראה ובמועד שצויין בה.
{{ח:תת|(ג)}} לדיון בערעור יוזמן גם מי שהמערער טוען כי עליו לשאת בהוצאות ביצוע ההוראה.
{{ח:תת|(ד)}} הטלת ההוצאות וחלוקתן בין הבעל והמחזיק, או שיפוי בשל הוצאתן, בעקבות הערעור, יהיו כפי שבית המשפט ימצא צודק בנסיבות הענין.

{{ח:סעיף|158ה|ביטול רשיון עסק|תיקון: תשמ״א־5, תש״ס־2, תשס״ה־5, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} היה עסק טעון רישוי עיקר שימושו של בנין ציבורי שלא קויימה לגביו הוראה לפי {{ח:פנימי|סעיף 158ג|סעיף 158ג}} תוך התקופה שקבע השר או הועדה המקומית כאמור בו, יורו השר או הועדה המקומית, לפי הענין, לרשות הרישוי לבטל את רשיון העסק.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158ו|מתן היתר לבנין ציבורי|תיקון: תשמ״א־5}}
{{ח:ת}} הועדה המקומית לא תיתן היתר לבנין ציבורי אלא אם נכללו בו הוראות בדבר סידורים מיוחדים לנכים כפי שנקבע בתקנות לפי חוק זה; אין בהוראה זו כדי לגרוע מחובתה של הועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ב)}} או לפי כל הוראה אחרת המחייבת אותה.

{{ח:קטע2|פרק ה1א|פרק ה׳1א{{ח:הערה|׳}}: נגישות לאנשים עם מוגבלות|תיקון: תשס״ה־3}}

{{ח:סעיף|158ו1|נגישות מקום ציבורי חדש|תיקון: תשס״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|פרק ה1א|בפרק זה}} –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אדם עם מוגבלות“, ”אנשים עם מוגבלות“, ”גוף ציבורי“, ”נגישות“, ”התאמות נגישות“, ”מוסד חינוך“, ”נציבות“, ”נציב“, ”נטל כבד מדי“, ”רשות ציבורית“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מקום ציבורי“ – מקום מהמקומות המפורטים {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#תוספת 1|בתוספת הראשונה לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}} המיועד לשימוש כלל הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מקום ציבורי חדש“ – מקום ציבורי, שההיתר לבנייתו או לשימוש בו ניתן לאחר כניסתן לתוקף של התקנות שהתקין שר הפנים לפי סעיף קטן (ד), לרבות חלק כאמור ממקום ציבורי;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תקן ישראלי“ – תקן ישראלי כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק התקנים|בחוק התקנים, התשי״ג–1953}}.
{{ח:תת|(ב)}} לכל מונח {{ח:פנימי|פרק ה1א|בפרק זה}} שאין לו הגדרה בחוק זה, תהא המשמעות {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|שבחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}}, והוא כשאין כוונה אחרת משתמעת.
{{ח:תת|(ג)}} מקום ציבורי חדש יהיה נגיש לאנשים עם מוגבלות ויבוצעו בו התאמות נגישות, והכל בהתאם להוראות שיקבע שר הפנים לפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק זה}}, וברוח עקרונות היסוד ומטרותיו של {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}}.
{{ח:תת|(ד)}} שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, הנציבות, ארגונים הפועלים לקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת –
{{ח:תתת|(1)}} יקבע בהתאם לעקרונות היסוד ומטרותיו של {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}}, את התאמות הנגישות הנדרשות במקום ציבורי חדש, כדי לאפשר לאדם עם מוגבלות נגישות, באופן סביר, בהתחשב בתקן ישראלי; תקנות לפי פסקה זו יכללו, בין השאר, הוראות בדבר –
{{ח:תתתת|(א)}} הנגשת צמתים, מדרכות, גשרים, מנהרות ומעברים אחרים בשטח המקום הציבורי החדש ולרבות הנגשת מעברים ממקומות החניה כאמור בסעיף קטן (ב);
{{ח:תתתת|(ב)}} הקצאת מקומות חניה לאנשים עם מוגבלות, מכלל מקומות החניה הקיימים או המתוכננים, לפי הענין, במקום הציבורי החדש;
{{ח:תתת|(2)}} רשאי לקבוע פטור מלא או חלקי לענין פסקה (1), ובכלל זה דרישות מופחתות, לגבי סוג של מקום ציבורי חדש, כולו או חלקו לענין מעלית, או התאמת נגישות אחרת, שעלותה גבוהה, שקבע השר (בסעיף זה – התאמת נגישות שעלותה גבוהה) – אם ביצוע התאמת הנגישות יטיל נטל כבד מדי בהתחשב, בין השאר, בגודל המקום הציבורי החדש, בהיקף השירות המיועד להינתן בו ובייעודו, וכן היות המקום הציבורי חלק ממקום ציבורי קיים או תוספת לבנין קיים.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} מי שחייב בהתקנת התאמת נגישות, במקום ציבורי חדש, יהיה פטור מביצוע אותה התאמת הנגישות אם נקבע כי מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} ההתאמה אינה ניתנת לביצוע מסיבות הנדסיות ומומחה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה אישר זאת;
{{ח:תתתת|(ב)}} הפטור מתחייב כדי למנוע פגיעה מהותית באופיו המיוחד של המקום, עקב ייחודו בשל ערכי היסטוריה, ארכיאולוגיה, אדריכלות או טבע;
{{ח:תתתת|(ג)}} לענין מעלית או התאמה שעלותה גבוהה, שקבע השר – עלותה תטיל נטל כבד מדי בהתחשב, בין השאר, בסוג המקום, בהיקף הפעילות העתידה להינתן במקום לרבות הירף האוכלוסיה שתידרש למקום, בטיב התאמת הנגישות ובעלות התאמת הנגישות, בקיומם של מקורות מימון חיצוניים וממלכתיים לביצוע התאמת הנגישות, בהיקף מחזור ההכנסות או בשיעור הרווח הצפוי של מי שאחראי לביצוע התאמת הנגישות;
{{ח:תתתת|(ד)}} לענין היתר לתוספת או לשינוי בבנין קיים – היא מחייבת שינוי יסודי במהותו של המקום או השירות הניתן בו;
{{ח:תתת|(2)}} נקבע פטור כאמור בפסקה (1), רשאי מהנדס הוועדה או הנציב, להורות על ביצוע התאמות נגישות חליפיות שהן סבירות בנסיבות הענין;
{{ח:תתת|(3)}} בקשה לפטור בצירוף הבקשה להיתר ואישור מומחה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה תוגש למהנדס הוועדה, ומהנדס הוועדה יעביר העתק מהבקשה לנציב;
{{ח:תתת|(4)}} מהנדס הוועדה והנציב רשאים לדרוש מהמבקש כל מסמך הדרוש לבדיקת הבקשה לפטור;
{{ח:תתת|(5)}} קבע הנציב שלא מתקיימת אחת מעילות הפטור שבסעיף קטן זה, יודיע על כך למהנדס הוועדה, ומהנדס הוועדה לא ייתן פטור בבקשה. אישר הנציב מתן פטור, רשאי מהנדס הוועדה המקומית ליתן פטור;
{{ח:תתת|(6)}} החלטת הנציב לפי סעיף זה תימסר למהנדס הוועדה בתוך 45 ימים ממועד המצאת הבקשה לידיו; לא נמסרה החלטת הנציב למהנדס הוועדה בתוך התקופה האמורה, יכריע בבקשה מהנדס הוועדה;
{{ח:תתת|(7)}} על החלטה בדבר דחיית הבקשה לפטור ועל החלטה בדבר מתן פטור בתנאים, רשאי מגיש הבקשה לערור לפני ועדת הערר, מהנדס הוועדה והנציב יהיו משיבים בערר; על ערר לפי סעיף זה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיפים 152 עד 155}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות לפי סעיף קטן (ד)(2), וסעיף קטן (ה)(1)(ג) לא יחולו לגבי –
{{ח:תתת|(1)}} מקום ציבורי חדש שעתיד ליהות מופעל בידי רשות ציבורית;
{{ח:תתת|(2)}} חובה שחלה לפי חוק זה, ערב כניסתן לתוקף של תקנות לפי סעיף זה;
{{ח:תתת|(3)}} מקום ציבורי שעתיד להינתן בו שירות בריאות ממלכתי לפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#סימן ו|סימן ו׳ בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}};
{{ח:תתת|(4)}} מוסד חינוך חדש כמשמעותו בסעיף קטן (ז).
{{ח:תת|(ז)|(1)}} במקום המיועד להיות מוסד חינוך או גן ילשים שהוא מוסד חינוך רשמי, שהיתר לבנייתו או לשימוש בו ניתן לאחר כניסתן לתוקף של התקנות שהתקין שר הפנים לפי סעיף קטן זה (בסעיף זה – מוסד חינוך חדש) יבוצעו התאמות נגישות בהתאם להוראות שיקבע שר הפנים לפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק זה}}.
{{ח:תתת|(2)}} בלי לגרוע מהוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ה1|פרק ה׳1}}, שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, הנציבות, ארגונים הפועלים לקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, ובאישור ועדת הרווחה והבריאות של הכנסת, יקבע הוראות בדבר התאמות נגישות אלה בלבד:
{{ח:תתתת|(א)}} התקנת פיר למעלית בבנין המרכזי;
{{ח:תתתת|(ב)}} התקנת תא שירותים נגיש לאדם עם מוגבלות, אחד לנשים ואחד לגברים;
{{ח:תתתת|(ג)}} הנגשת הכניסה למוסד החינוך ודרכי הגישה מהכניסה למבנה המרכזי, בין המבנה המרכזי למבנים הסמוכים, ודרכי הגישה לאולם הספורט ולחצר ולרבות כבישים בדרכי הגישה;
{{ח:תתתת|(ד)}} כל התאמה נוספת, שקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ח)}} הוראות סעיף זה, למעט הוראות סעיף קטן (ז), לענין מקום ציבורי חדש יחולו גם לענין –
{{ח:תתת|(1)}} מקום המיועד להיות מקום עבודה, למעט שטחי עבודה אישיים ושטחים שאינם מיועדים לשהיית אדם, ולרבות הגישה לשטחים האישיים, המסדרונות, והכניסה לחדרי עבודה;
{{ח:תתת|(2)}} כל מקום נוסף שקבע שר הפנים בצו.
{{ח:תת|(ט)}} תקנות לפי סעיף זה יותקנו בהסכמת שר האוצר, ואולם לא נתן שר האוצר את הסכמתו, יועבר הענין להכרעת הממשלה.
{{ח:תת|(י)}} תקנות ראשונות לפי סעיפים קטנים (ד)(1) ו־(ז)(2) יוגשו לאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת לא יאוחר מיום ג׳ באייר התשס״ו (1 במאי 2006).

{{ח:סעיף|158ו2|שטח משותף בבנין מגורים חדש|תיקון: תשס״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בנין מגורים חדש“ – בנין או חלק מבנין, שיש בו לפחות 6 יחידות דיור שלהן כניסה משותפת או חדר מדרגות משותף, שהיתר לבנייתו או לשימוש בו ניתן לאחר י׳ בחשון התשס״ז (1 בנובמבר 2006);
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”יחידת דיור“ – חדר או תא או מערכת חדרים או תאים המיועדים לשמש יחידה שלמה ונפרדת למגורים;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שטח משותף בבנין מגורים“ – שטח המיועד לשמש את כלל דיירי בנין המגורים.
{{ח:תת|(ב)}} בניה או שימוש בשטח המשותף שבבנין מגורים חדש ייעשו בכפוף לביצוע התאמות נגישות באופן, בכמות ובדרך שייקבעו בתקנות בהתאם להוראות סעיף זה.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, הנציבות, ארגונים הפועלים לקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, יקבע בהתאם לעקרונות היסוד, מטרותיו והוראותיו של {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}} ובהתחשב בתקן הישראלי, את הסידורים הנדרשים כדי לאפשר לאדם עם מוגבלות נגישות, באופן סביר, בשטח המשותף שבבנין מגורים חדש; תקנות לפי פסקה זו יכללו, בין השאר, הוראות בדבר הנגשת –
{{ח:תתת|(1)}} דרך הגישה לבנין, הכניסה לבנין והמבואה;
{{ח:תתת|(2)}} מעלית, ככל שהותקנה;
{{ח:תתת|(3)}} פתחי הגישה לדירות המגורים;
{{ח:תתת|(4)}} אמצעי בטיחות, התרעה ואזהרה;
{{ח:תתת|(5)}} חלק ממקומות החניה, שהתקנתם נדרשת לפי כל דין והדרך מהחניות לבנין;
{{ח:תתת|(6)}} שטח משותף אחר בבנין, לרבות חצר, בריכה, חדר כושר וגג, ככל שהגג נועד לשימוש הדיירים ולמעט שימוש שהוא תיקון, התקנה או תחזוקה של מיתקנים.
{{ח:תת|(ד)}} בתקנות לפי סעיף זה ניתן גם לקבוע פטור מלא או חלקי, ובכלל זה דרישות מופחתות, לענין התאמת נגישות בבנין מגורים חדש אם נתקיימו בהתאמה אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} היא מטילה נטל גבוה מאוד, העולה על 0.5% מעלות הקמת הבנין או הפרויקט, לפי הענין;
{{ח:תתת|(2)}} היא אינה ניתנת לביצוע מסיבות הנדסיות;
{{ח:תתת|(3)}} היא פוגעת באופן מהותי באופיו המיוחד של המקום, בשל ערכי הסטוריה, ארכיאולוגיה, אדריכלות או טבע.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} מי שחייב בהתקנת התאמת נגישות לפי סעיף זה, יהיה פטור מביצוע אותה התאמת נגישות אם נקבע, לאחר התייעצות במורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה, כי מתקיים בהתאמת הנגישות אחד התנאים הקבועים בסעיף קטן (ד);
{{ח:תתת|(2)}} נקבע פטור כאמור בפסקה (1), רשאי מהנדס הוועדה המקומית או הנציב, להורות על ביצוע התאמות נגישות חליפיות שהן סבירות בנסיבות הענין;
{{ח:תתת|(3)}} בקשה לפטור בצירוף הבקשה להיתר ואישור מומחה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה, תוגש למהנדס הוועדה המקומית, ומהנדס הוועדה המקומית יעביר העתק מהבקשה לנציב;
{{ח:תתת|(4)}} מהנדס הוועדה המקומית והנציב רשאים לדרוש מהמבקש כל מסמך הדרוש לבדיקת הבקשה לפטור;
{{ח:תתת|(5)}} קבע הנציב שאין ליתן פטור, יודיע על כך למהנדס הוועדה, ומהנדס הוועדה לא ייתן פטור; אישר הנציב מתן פטור, רשאי מהנדס הוועדה המקומית ליתן פטור;
{{ח:תתת|(6)}} החלטת הנציב לפי סעיף זה תימסר למהנדס הוועדה בתוך 45 ימים ממועד המצאת הבקשה לידיו; לא נמסרה החלטת הנציב למהנדס הוועדה בתוך התקופה האמורה, יכריע בבקשה מהנדס הוועדה;
{{ח:תתת|(7)}} על החלטה בדבר דחיית הבקשה לפטור ועל החלטה בדבר מתן פטור, רשאי מגיש הבקשה לערור לפני ועדת הערר, והנציב ומהנדס הוועדה יהיו משיבים בערר; על ערר לפי סעיף זה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיפים 152 עד 155}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ו)}} תקנות לפי סעיף זה יותקנו בהסכמת שר האוצר, ואולם לא נתן שר האוצר את הסכמתו, יועבר הענין להכרעת הממשלה.
{{ח:תת|(ז)}} תקנות לפי סעיף זה, יוגשו לאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, לא יאוחר מיום ג׳ באייר התשס״ו (1 במאי 2006).

{{ח:סעיף|158ו3|אישור מורשה נגישות|תיקון: תשס״ה־3, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתן היתר, אישור או תעודת גמר, לפי הענין, לבנין שהוא מקום ציבורי חדש, למוסד חינוך חדש כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 158ו1|בסעיף 158ו1(ז)}} או לבנין מגורים חדש כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 158ו2|בסעיף 158ו2}}, או לחלק ממנו, אלא אם כן התקבלה חוות דעתו של מורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה, לאחר התייעצות עם מורשה לנגישות השירות, כי מתקיימות הוראות לפי כל אחד מאלה לפי הענין:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק זה}};
{{ח:תתת|(2)}} {{ח:פנימי|סעיף 158א|סעיף 158א}};
{{ח:תתת|(3)}} לענין מוסד חינוך חדש – גם {{ח:פנימי|פרק ה1|פרק ה׳1}};
{{ח:תת}} השר רשאי לקבוע פטור מחובת התייעצות עם מומחה לנגישות השירות לסוגי בניני מגורים שיקבע.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} יכול שיינתן היתר, אישור או תעודת גמר בסטיה קלה מחוות דעתו של מורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה, אם מהנדס הוועדה אישר סטיה כאמור בנימוקים שיפורטו, ואישר כי אין בסטיה משום הפרה של ההוראת שלפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק זה}};
{{ח:תתת|(2)}} יכול שיינתן היתר, אישור או תעודת גמר בסטיה מחוות דעתו של מורשה לנגישות מבנים, תשתיות וסביבה הרשום בפנקס מיוחד כמשמעותו {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299916.pdf|בסעיף 21 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס׳ 2), התשס״ה–2005}}, שאינו אדריכל רשוי או מהנדס רשוי כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}}, אם קבע מהנדס הוועדה כי הסטיה מתחייבת מטעמי בטיחות, ואישר כי אין בסטיה כאמור משום הפרה של ההוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ה1א|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”היתר“ – כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אישור“ – כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 157א|בסעיף 157א}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תעודת גמר“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה)#חלק ט|בתקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), התש״ל–1970}}.

{{ח:סעיף|158ו4|תוקף היתר – מוסד חינוך|תיקון: תשס״ה־3}}
{{ח:ת}} החלטת מוסד תכנון ליתן היתר לביצוע התאמות נגישות לאנשים עם מוגבלות לפי {{ח:חיצוני|חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות#פרק ה1|פרק ה׳1 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות}}, למוסדות חינוך, תהיה תקפה למשך עשר שנים מקבלתה, ובלבד שלא קבע מהנדס הוועדה כי חלו שינויים בדין, בתכניות, בתקנים או בהנחיות הוועדה, המחייבים שינוי בהחלטה; מהנדס הוועדה ייתן את החלטתו בענין בתוך עשרה ימים ממועד הגשת בקשתו של בעל ההיתר לבצע את העבודה בהתאם להיתר.

{{ח:קטע2|פרק ה2|פרק ה׳2: רישוי בדרך מקוצרת {{ח:הערה|(בוטל)}}|תיקון: תשמ״ח־2, תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158ז||תיקון: תשמ״ח־2, תשס״ז־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158ח||תיקון: תשמ״ח־2, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158ט||תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158י||תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158יא||תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|158יב||תיקון: תשמ״ח־2, תש״ס־2, תשס״ה־5, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק ה3|פרק ה׳3: מכוני בקרה|תיקון: תשנ״א־3, תשס״ה־2, תשע״ד־2}}
{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן א|סימן א׳: הקמת מכון בקרה ותפקידיו|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158יג|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק ה׳3}}|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל מכון“ – בעל שליטה או בעל עניין במכון בקרה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל עניין“ ו”שליטה“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך|בחוק ניירות ערך, התשכ״ח–1968}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות“ – {{ח:חיצוני|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות, התשנ״ז–1997}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשות להסמכת מעבדות“ – הרשות הלאומית להסמכת מעבדות שהוקמה לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות}}.

{{ח:סעיף|158יד|הקמת מכון בקרה ותפקידיו|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} לא יפעיל אדם מכון בקרה אלא אם כן ניתן לו רישיון לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} מכון בקרה יוקם ויופעל לפי הוראות חוק זה, ואלה יהיו תפקידיו:
{{ח:תתת|(1)}} לבצע בקרת תכן;
{{ח:תתת|(2)}} לבצע בקרת ביצוע;
{{ח:תתת|(3)}} להפעיל בקרים ובקרים מורשים, לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}};
{{ח:תתת|(4)}} למלא כל תפקיד אחר שהוטל עליו לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|158טו|תנאים למתן רישיון להפעלת מכון בקרה ולפעילותו|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח, תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים רשאי לתת לגוף רישיון להפעיל ולשמש מכון בקרה ({{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק זה}} – רישיון), אם התקיימו בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פועלים בשירותו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} מנהל בקרת תכן שהוא אדריכל רשוי או מהנדס רשוי באחד ממקצועות הבנייה, ובעל ניסיון של עשר שנים לפחות בעיסוק בתחום הבנייה ובתכן הבנייה, והוא רשום כבקר כאמור {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ב|בסימן ב׳}};
{{ח:תתתת|(ב)}} מנהל בקרת ביצוע שהוא אדריכל רשוי או מהנדס רשוי באחד ממקצועות הבנייה, ובעל ניסיון של עשר שנים לפחות בעיסוק בתחום הבנייה ובקרת ביצוע הבנייה, והוא רשום כבקר כאמור {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ב|בסימן ב׳}};
{{ח:תתתת|(ג)}} בקרים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158יח|בסעיף 158יח}};
{{ח:תתתת|(ד)}} בקרים מורשים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158כא|בסעיף 158כא}};
{{ח:תתת|(2)}} הוא חברה שהתאגדה בישראל וכל עיסוקה הוא הפעלה של מכון בקרה, או שהוא משרד ממשלתי, רשות שהוקמה לפי חוק, חברה ממשלתית, רשות מקומית או תאגיד בבעלות מלאה של רשות מקומית אחת או יותר (בסעיף זה – תאגיד עירוני);
{{ח:תתת|(3)}} בעל המכון, מנהלו, מי שפועל בשירותו כאמור בפסקה (1), וכל בעל תפקיד אחר בו שקבע שר הפנים, לא הורשעו בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הם ראויים להיות בעל מכון או בעלי תפקידים כאמור, ולא הוגש נגד מי מהם כתב אישום בעבירה כאמור שטרם ניתן לגביו פסק דין סופי; לעניין זה, ”הורשע“ – לרבות מי שבית המשפט קבע כי ביצע את העבירה;
{{ח:תתת|(4)}} מכון בקרה, בעל המכון, מנהלו, מי שפועל בשירותו כאמור בפסקה (1), וכל בעל תפקיד אחר בו שקבע שר הפנים, אינם עלולים להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב תדיר של ניגוד עניינים בין פעולת מכון הבקרה או תפקידם במכון הבקרה, לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלהם או של קרובם;
{{ח:תתת|(5)}} הוא הוסמך על ידי הרשות להסמכת מעבדות לבצע בקרת תכן ובקרת ביצוע לפי חוק זה; על הסמכה כאמור יחולו ההוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות|חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות}}, בשינויים המחויבים; הרשות להסמכת מעבדות תקבע כללים לעניין הסמכה של מכוני בקרה לסוגיהם;
{{ח:תתת|(6)}} הוא עומד בתנאים נוספים שקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייתן שר הפנים למשרד ממשלתי, לרשות שהוקמה לפי חוק או לחברה ממשלתית רישיון אלא לאחר שהתייעץ עם השר הממונה על המשרד, הרשות או החברה, לפי העניין.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} מכון בקרה שהוא רשות שהוקמה לפי חוק או חברה ממשלתית יפעיל את סמכותו כמכון בקרה רק לגבי בקשות להיתר שהוגשו על ידי אותה רשות או אותה חברה לפי העניין;
{{ח:תתת|(2)}} מכון בקרה שהוא רשות מקומית או תאגיד עירוני יפעיל את סמכותו כמכון בקרה רק לגבי בקשות להיתר שהוגשו בתחום הרשות המקומית או הרשויות המקומיות שהן בעליו של התאגיד העירוני, לפי העניין.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג)(1), מכון בקרה שהוא חברה ממשלתית שכל עיסוקה הוא הפעלת מכון בקרה, ואינה בשליטת חברה ממשלתית אחרת, או שחברה ממשלתית אחרת אינה בעלת עניין בה, יפעיל את סמכותו כמכון בקרה רק לעניין בקשות להיתר שהגיש מבקש היתר שעיסוקו בתחום אחריותו של השר שנקבע לפי {{ח:חיצוני|חוק החברות הממשלתיות|חוק החברות הממשלתיות}} כשר האחראי לענייני החברה, ובתחומי פעילותו של אותו מבקש היתר;
{{ח:תתת|(2)}} הממשלה רשאית לקבוע כי מכון בקרה כאמור בפסקה (1) יפעיל את סמכותו גם לעניין בקשות להיתר שהגיש מבקש היתר שעיסוקו בתחום אחריותו של שר אחר;
{{ח:תתת|(3)}} על אף האמור בסעיף קטן (א)(2) ו־(ג)(1), הוקם מכון בקרה כאמור בפסקה (1) לא תהיה חברה ממשלתית שתחום פעילותה הוא בתחום סמכותו של מכון הבקרה, רשאית להפעיל מכון בקרה.

{{ח:סעיף|158טו1|תנאים למתן רישיון להפעלת מכון בקרה לעניין הקמת בניין מגורים חדש – הוראת שעה|תיקון: תשע״ח־5, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בנייה רוויה“ – בנייה של שש יחידות דיור או יותר במבנה אחד בשתי קומות לפחות;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בניין רב־קומות“ – בניין שבו הפרש הגובה בין מפלס הכניסה הקובעת לבניין ובין מפלס הכניסה לקומה הגבוהה ביותר המיועדת לאכלוס שהכניסה אליה היא דרך חדר מדרגות משותף, עולה על 29 מטרים;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הקמת בניין מגורים חדש“ – הקמת בניין חדש שאינו בניין רב־קומות, המיועד למגורים בלבד, בבנייה רוויה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”כניסה קובעת לבניין“ – כהגדרתה לפי חוק זה לעניין בקשה להיתר;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מידע להיתר“ – כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)(2)}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 158טו|בסעיפים 158טו(א)(1)(ד)}} {{ח:פנימי|סעיף 158כא|ו־158כא(א)}}, בתקופה שמיום פרסומו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491908.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 122), התשע״ח–2018}} (בסעיף קטן זה – יום תחילתו של תיקון מס׳ 122), עד יום כ״ז בטבת התשפ״ב (31 בדצמבר 2021), יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} שר האוצר רשאי לתת לגוף רישיון להפעיל ולשמש מכון בקרה לעניין בקשות להיתרים שעניינן הקמת בנין מגורים חדש, אף אם לא פועלים בשירותו כל הבקרים המורשים לעניין גורם מאשר המנויים {{ח:פנימי|סעיף 158כא|בסעיף 158כא}};
{{ח:תתת|(2)}} ניתן רישיון לגוף כאמור בפסקה (1), והוגשה לרשות הרישוי בקשה להיתר כאמור באותה פסקה שלגביה נדרש אישורו של גורם מאשר המנוי {{ח:פנימי|סעיף 158כא|בסעיף 158כא}}, ואין במכון בקרה בקר מורשה לעניין אותו גורם מאשר, רשאי מגיש הבקשה להיתר, לבחור, בהודעה שימסור לרשות הרישוי בתוך שבועיים מיום הגשת הבקשה, כי על הבקשה לא תחול חובת בקרת מכון בקרה, לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב3)}}, {{ח:פנימי|סעיף 157ב|157ב(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 158יח|158יח(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 158כג|158כג(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 261|או 261(ה)(3א)}}, לפי העניין, ככל שהם בתוקף;
{{ח:תתת|(3)}} הומצאה למהנדס הוועדה בקשה לקבלת מידע שפרטיו דרושים לעניין בקשה להיתר כאמור בפסקה (2), יכלול המידע להיתר לעניין אותה בקשה הודעה בכתב על חובתו של הרוצה להגיש את הבקשה (בפסקה זו – המבקש) לפנות למכון בקרה וכן על כך שהוא רשאי לבחור, בדרך האמורה באותה פסקה, כי על הבקשה לא תחול חובת בקרת מכון בקרה כאמור באותה פסקה; לא נמסר המידע להיתר או נמסר המידע להיתר לעניין בקשה להיתר כאמור לפני יום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491908.pdf|תיקון מס׳ 122}}, יודיע מהנדס הוועדה למבקש, בכתב, במועד הגשת הבקשה להיתר, על חובתו לפנות למכון בקרה ועל אפשרותו לבחור כאמור.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf|תיקון 101}}, נחקק {{ח:פנימי|סעיף 157ב|סעיף 157ב}} שעוסק באישור תחילת עבודות. תחילתו של סעיף זה נדחתה מספר פעמים (מכוח {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf|סעיף 81 לתיקון 101}}) ולאחרונה במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491908.pdf|תיקון 122 לחוק}}, במסגרתו תוקן {{ח:פנימי|סעיף 158טו1|סעיף 158טו1}} {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301600.pdf|וסעיפים 81 ו־83 לתיקון 101}}, ונקבעו הוראות, בשים לב לסוג הבקשה להיתר, לגבי חמשה סעיפים בחוק העיקרי – {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב3)}}, {{ח:פנימי|סעיף 157ב|157ב}}, {{ח:פנימי|סעיף 158יח|158יח(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 158כג|158כג(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 261|או 261(ה)(3א)}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן הוראות אלה, ולהבהיר כי {{ח:פנימי|סעיף 157ב|סעיף 157ב}} שעוסק באישור תחילת עבודות, חל על כלל סוגי הבקשות להיתרים, ללא תלות בחובת בקרת תכן ובקרת ביצוע לגביהן, כפי שאף נקבע {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה)|בתקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה), התשע״ו–2016}}. זאת לעומת יתר הסעיפים הנזכרים שעוסקים בחובת בקרת תכן ובקרת ביצוע על ידי מכון בקרה ומשמעותה. בהתאם, מוצע כי במקום ההפניה בסעיפים הנזכרים {{ח:פנימי|סעיף 157ב|לסעיף 157ב}} כולו, תתוקן ההפניה {{ח:פנימי|סעיף 157ב|לסעיף 157ב(ב)}} שבו נקבע כי ככל שנקבעה חובת בקרת ביצוע במכון בקרה, לא תיתן רשות הרישוי אישור לתחילת עבודות אלא אם כן מסר לה בעל ההיתר הודעה על מכון הבקרה המיועד לבצע את בקרת הביצוע, שכן הוראה זו לא חלה ככל שאין חובת בקרת ביצוע במכון בקרה.}}

{{ח:סעיף|158טז|רישיון, תנאיו והארכת תוקפו|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} רישיון יעמוד בתוקפו חמש שנים, אלא אם כן קבע שר הפנים תקופה קצרה יותר; לבקשת מכון בקרה יאריך שר הפנים את תוקף הרישיון לתקופות נוספות של חמש שנים כל אחת, לאחר שביצע ביקורת ופיקוח על פעילות מכון הבקרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 158לא|סעיף 158לא}}, ולאחר שנוכח שמתקיימים במכון כל התנאים לפי {{ח:פנימי|סעיף 158טו|סעיף 158טו}}, אלא אם כן ראה שיש הצדקה להאריך את הרישיון לתקופה קצרה יותר או שלא להאריכו כלל.
{{ח:תת|(ב)}} רישיון יכול שיותנה בתנאים, ובכלל זה יכול שיורשה מכון בקרה לפעול בשטח המדינה כולה או בחלק ממנו או לעסוק בכל סוגי ההיתרים או בסוגי היתרים מסוימים.
{{ח:תת|(ג)}} ניתן רישיון לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}}, יפורסם דבר מתן הרישיון באתר האינטרנט של משרד הפנים.
{{ח:תת|(ד)}} מכון בקרה יפרסם באתר האינטרנט שלו את הרישיון שניתן לו ותנאיו, ויעמידו לעיון הציבור במשרדיו.
{{ח:תת|(ה)}} רישיון לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}} אינו ניתן להעברה אלא בהתאם להוראות ותנאים שקבע שר הפנים.

{{ח:סעיף|158יז|ביטול רישיון, התלייתו, הגבלתו או שינוי תנאיו|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים יבטל רישיון אם נוכח שהתקיים אחד מאלה, ובלבד שנתן למכון הבקרה הזדמנות לטעון את טענותיו:
{{ח:תתת|(1)}} הרישיון ניתן על יסוד מידע כוזב או שגוי או שניתן שלא כדין מטעם אחר;
{{ח:תתת|(2)}} חדל להתקיים במכון הבקרה תנאי מהתנאים למתן הרישיון לפי {{ח:פנימי|סעיף 158טו|סעיף 158טו}};
{{ח:תתת|(3)}} חדל להתקיים או הופר תנאי מהותי מהתנאים שקבע שר הפנים ברישיון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158טז|בסעיף 158טז(ב)}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים רשאי לבטל רישיון, להתלותו, להגבילו או לשנות את תנאיו, לרבות לעניין החלק משטח המדינה שבו מוסמך מכון הבקרה לפעול וסוגי ההיתרים שמכון הבקרה מוסמך לעסוק בהם, לאחר שנתן למכון הבקרה הזדמנות לטעון את טענותיו, אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} מכון הבקרה אינו ממלא את תפקידיו לפי חוק זה כראוי ובמועדים שקבע שר הפנים, ובכלל זה אינו מבצע בקרת תכן ובקרת ביצוע במועדים שנקבעו לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} מכון הבקרה או מי מטעמו הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה החלה על פעילות מכון הבקרה או תנאי מתנאי הרישיון להפעלת מכון הבקרה.
{{ח:תת|(ג)}} הודעה בדבר ביטול רישיון, התלייתו, הגבלתו או שינוי תנאיו תישלח למכון הבקרה ותפורסם באתרי האינטרנט של משרד הפנים ושל מכון הבקרה.
{{ח:תת|(ד)}} ביטל שר הפנים רישיון, התלה אותו, הגבילו או שינה את תנאיו, ייתן הוראות לעניין בקשות להיתר ועבודות לפי היתר שמכון הבקרה החל לטפל בהן לפני החלטתו, ורשאי הוא להורות על העברתן לטיפול מכון בקרה אחר.

{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן ב|סימן ב׳: בקרים|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158יח|בקרים במכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, ק״ת תשע״ו, ק״ת תשע״ז, ק״ת תשע״ז־2, ק״ת תשע״ח, תשע״ח־6, ק״ת תש״ף}}
{{ח:תת|(א)}} מכון בקרה יעסיק בקרים לעניין סוגי פעולות ובמספר שיקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(החל מיום 1.4.2018, לעניין בקשות להיתרים שעניינן הקמת בניין מגורים חדש, והחל מיום 1.1.2022 לעניין בקשות להיתרים שאין עניינן הקמת בניין מגורים חדש):}} לבקר יהיו נתונות הסמכויות של רשות הרישוי לביצוע בקרת תכן ובקרת ביצוע לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים, לאחר התייעצות עם שר הפנים, רשאי לקבוע כי סמכות מהסמכויות לפי סעיף קטן (ב), שעלול להיות בהפעלתה משום חשש לפגיעה ממשית בזכויות, לא תינתן לבקר או שהפעלתה על ידי הבקר תותנה בתנאים שיקבע; קבע שר המשפטים כאמור, לא יפעיל בקר את הסמכות האמורה או שיפעילה בהתאם לתנאים שנקבעו, לפי העניין.

{{ח:סעיף|158יט|רישום בקרים|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} הרשמים כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}} {{ח:חיצוני|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים|ובחוק ההנדסאים והטכנאים}} ינהלו, בנפרד, פנקסי בקרים.
{{ח:תת|(ב)}} בקר הוא מי שמתקיימות בו ההוראות לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כ|סעיף 158כ}}, והוא רשום באחד מהפנקסים כאמור בסעיף קטן (א) בהתאם לכשירותו.
{{ח:תת|(ג)}} על בקר יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים}} לעניין האתיקה ועונשין או הוראות {{ח:חיצוני|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים#פרק ז|פרק ז׳ לחוק ההנדסאים והטכנאים}}, בשינויים המחויבים, ולפי העניין.

{{ח:סעיף|158כ|תנאי כשירות לבקר ותחומי פעולתו|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} כשיר להירשם כבקר בפנקס בקרים מי שמתקיימים בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא אדריכל רשום, מהנדס רשום או הנדסאי רשום;
{{ח:תתת|(2)}} הוא מקיים דרישות שקבע שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה, לעניין הכשרה לרבות הכשרה מעשית, השתלמות ובחינות הסמכה בכל הקשור לתכן הבנייה ולפי חוק זה; דרישות לפי פסקה זו יכול שייקבעו לסוגי בעלי מקצוע כאמור בפסקה (1) וכן לעניין היקף שעות ההכשרה וההשתלמות, תוכנן, וסוג הבחינות.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישום בקרים) (הוראת שעה)|תקנות התכנון והבנייה (רישום בקרים) (הוראת שעה), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} לשם קיום הוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}} לעניין סמכויות בקר, הסמכות של הנדסאי רשום, של אדריכל רשום שאינו אדריכל רשוי, של מהנדס רשום או של מהנדס רשוי, תהיה תקפה רק לעניין אותו סוג פעולות שהוא מוסמך לגביהן לפי {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|חוק המהנדסים והאדריכלים}}.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אדריכל רשום“ ו”מהנדס רשום“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הנדסאי רשום“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים|בחוק ההנדסאים והטכנאים}}.

{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן ג|סימן ג׳: בקרים מורשים|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158כא|העסקת בקר מורשה במכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח, תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} מכון בקרה יעסיק בקר מורשה לעניין גורמים מאשרים אלה, והוא יהיה עובד מכון הבקרה:
{{ח:תתת|(1)}} שר הבריאות או עובד מעובדי משרדו;
{{ח:תתת|(2)}} השר להגנת הסביבה או עובד מעובדי משרדו;
{{ח:תתת|(3)}} הרשות הארצית לכבאות והצלה או ממלא תפקיד בה;
{{ח:תתת|(4)}} הרשות המוסמכת כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|בחוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים רשאי לקבוע כי תידרש העסקת בקר מורשה לעניין גורמים מאשרים נוספים; לא יקבע שר הפנים כאמור אלא לאחר שהתייעץ עם השר הממונה על אותו גורם מאשר.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), לא יקבע שר הפנים כי נדרשת העסקת בקר מורשה לעניין {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|חוק גנים לאומיים}} ולעניין {{ח:חיצוני|חוק העתיקות|חוק העתיקות, התשל״ח–1978}}.

{{ח:סעיף|158כב|כשירות בקרים מורשים והסמכתם|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} נקבע בחיקוק כי אישור בקשה להיתר או ביצוע עבודה לפי היתר מותנה באישור של גורם מאשר שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כא|סעיף 158כא}} או בהתייעצות עמו, יקבע השר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158כא|בפסקה (1) או (2) של סעיף 158כא(א)}}, לפי העניין, או השר הממונה על גורם מאשר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158כא|בפסקה (3) או (4) של אותו סעיף}}, לפי העניין ({{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ג|בסימן זה}} – השר הממונה) את תנאי הכשירות הנוספים הנדרשים מבקר, וכן רשאי הוא לקבוע תנאי הכשרה לרבות הכשרה מעשית, השתלמות ובחינות הסמכה לשם הרשאתו כבקר מורשה לעניין אותו חיקוק (בסעיף זה – תנאי הכשירות).
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (תנאי הכשירות וההכשרה של בקר הגא לעניין הרשות המוסמכת)|תקנות התכנון והבנייה (תנאי הכשירות וההכשרה של בקר הגא לעניין הרשות המוסמכת), התשע״ח–2018}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} תנאי הכשירות יפורסמו באתרי האינטרנט של הגורם המאשר ושל משרד הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} מי שמבקש להיות בקר מורשה יגיש לרשות להסמכת מעבדות בקשה בצירוף כל המסמכים הנדרשים בהתאם להנחיותיה; הוגשה בקשה כאמור תבדוק הרשות להסמכת מעבדות את עמידתו של המבקש בתנאי הכשירות, בתוך 45 ימים מיום שהוגשה לה הבקשה; קבעה הרשות להסמכת מעבדות שמתקיימים במבקש תנאי הכשירות, תודיע על כך לשר הממונה.
{{ח:תת|(ד)}} קיבל השר הממונה הודעה כאמור בסעיף קטן (ג) (בסעיף קטן זה – ההודעה), יחליט בה בתוך 21 ימים, ויחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הודיע השר הממונה לרשות להסמכת מעבדות על הסכמתו להרשאה – תודיע הרשות למבקש על אישור בקשתו;
{{ח:תתת|(2)}} השר הממונה רשאי להודיע לרשות להסמכת מעבדות כי הוא דוחה את הבקשה, לרבות בשל אי־עמידתו של המבקש בתנאי הכשירות או מאחר שמתקיים לגביו האמור בסעיף קטן (ה)(2) או (3), ובלבד שינמק את סירובו; השר הממונה רשאי להודיע לרשות להסמכת מעבדות כי הוא דוחה את מועד מתן החלטתו לפי פסקה זו בתקופה נוספת שלא תעלה על 14 ימים, לשם קבלת החלטתו;
{{ח:תתת|(3)}} הודיע השר הממונה לרשות להסמכת מעבדות על דחיית בקשה כאמור בפסקה (2), תודיע הרשות למבקש על דחיית בקשתו;
{{ח:תתת|(4)}} לא הודיע השר הממונה לרשות להסמכת מעבדות על דחיית בקשה בתוך 21 ימים מיום קבלת ההודעה או בתוך התקופה הנוספת כאמור בפסקה (2), תודיע הרשות למבקש על אישור בקשתו וכן תודיע לשר הפנים על אישור הבקשה לפי פסקה זו.
{{ח:תת|(ה)}} שר הפנים או השר הממונה רשאי לבטל הרשאה, להתלותה או להתנותה בתנאים, לאחר שנתן לבקר המורשה הזדמנות לטעון את טענותיו, אם התקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הרשאתו ניתנה על יסוד מידע כוזב או שגוי או שההרשאה אינה כדין מטעם אחר;
{{ח:תתת|(2)}} הוא הורשע או שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158טו|בסעיף 158טו(א)(3)}};
{{ח:תתת|(3)}} הוא עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב תדיר של ניגוד עניינים בין תפקידו כבקר מורשה לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלו או של קרובו;
{{ח:תתת|(4)}} חדל להתקיים בו תנאי מתנאי הכשירות;
{{ח:תתת|(5)}} הוא פעל שלא בהתאם להנחיות או להוראות שניתנו להפעלת סמכותו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158כג|בסעיף 158כג}};
{{ח:תתת|(6)}} הוא אינו ממלא את הסמכויות והתפקידים שניתנו לו לפי חוק זה כראוי ובמועדים שנקבעו לכך;
{{ח:תתת|(7)}} הוא נהג בדרך שאינה הולמת.
{{ח:תת|(ו)}} הודעה בדבר ביטול הרשאתו של בקר מורשה, התלייתה או שינוי תנאיה, תישלח לבקר המורשה ולמכון הבקרה שבו הוא מועסק, וכן לשר הפנים ולשר הממונה, לפי העניין.

{{ח:סעיף|158כג|סמכויות בקרים מורשים|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, ק״ת תשע״ו, ק״ת תשע״ז, ק״ת תשע״ז־2, ק״ת תשע״ח, תשע״ח־5, תשע״ח־6, ק״ת תש״ף}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:הערה|(החל מיום 1.1.2022 לעניין בקשות להיתרים שאין עניינן הקמת בניין מגורים חדש):}} על אף האמור בכל דין, לבקר מורשה יהיו נתונות הסמכויות של גורם מאשר לפי החיקוק שלגביו הוא מורשה, למתן אישור, לתיאום או להתייעצות בעניין בקשה להיתר ועבודה לפי היתר לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), שר הפנים, לאחר התייעצות עם השר הממונה, רשאי לקבוע כי סמכות מהסמכויות של גורם מאשר לפי חיקוק מסוים לגבי סוגי בניינים או עבודות שיקבע, לא יהיו נתונות לבקר מורשה.
{{ח:תת|(ג)}} קבע שר הפנים כאמור בסעיף קטן (ב), לא תוגש בקשה להיתר אלא אם כן הגורם המאשר לפי אותו חיקוק נתן את אישורו או את חוות דעתו לגבי העניינים שבסמכותו באותה בקשה להיתר; ואולם שר הפנים רשאי לקבוע כי יהיה מותר להגיש לרשות הרישוי המקומית את האישור או את חוות הדעת של גורמים מאשרים מסוימים לאחר הגשת הבקשה להיתר.
{{ח:תת|(ד)}} שר המשפטים, לאחר התייעצות עם שר הפנים, רשאי לקבוע כי סמכות מהסמכויות לפי חיקוק כאמור בסעיף קטן (א), שעלול להיות בהפעלתה משום חשש לפגיעה ממשית בזכויות, לא תינתן לבקר מורשה או שהפעלתה על ידי הבקר המורשה תותנה בתנאים שיקבע; קבע שר המשפטים כאמור, לא יפעיל בקר מורשה את הסמכות האמורה לעניין אותו חיקוק או שיפעילה בהתאם לתנאים שנקבעו, לפי העניין.
{{ח:תת|(ה)}} השר הממונה או עובד בכיר מעובדי משרדו האחראי על התחום הנוגע בדבר ייתן הנחיות והוראות שלפיהן בקרים מורשים יפעילו את סמכותם ({{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק זה}} – הנחיות והוראות הגורם המאשר); הנחיות והוראות הגורם המאשר יפורסמו באתרי האינטרנט של הגורם המאשר ושל משרד הפנים.
{{ח:תת|(ו)}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם השר הממונה, רשאי לקבוע סוגי בניינים או עבודות שלגביהם נדרש בקר מורשה לבקש את התייחסות הגורם המאשר ולפעול לפי הנחייתו; קבע שר הפנים כאמור, יקבע את המועד למתן התייחסות הגורם המאשר; לא נתן הגורם המאשר את התייחסותו במועד שנקבע כאמור, יבקר הבקר המורשה את הבקשה להיתר לפי הנחיות והוראות הגורם המאשר לפי סעיף קטן (ה) ולפי המידע שמסר הגורם המאשר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)}}.
{{ח:תת|(ז)}} בקר מורשה יבצע בקרת תכן ובקרת ביצוע על פי הוראות החיקוק שלגביו קיבל הרשאה, והכול בהתאם להנחיות והוראות הגורם המאשר ולפי המידע שמסר הגורם המאשר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)}} או לפי הנחיית הגורם המאשר שהועברה לפי סעיף קטן (ו).
{{ח:תת|(ח)}} לא יקבע בקר מורשה כי נדרשים תיקונים בבקשה להיתר או שינויים בביצוע עבודות לפי היתר, אלא לפי הוראות החיקוק שלגביו קיבל הרשאה או כדי להתאים את הבקשה להיתר או את ביצוע העבודות להנחיות והוראות הגורם המאשר ולמידע שמסר הגורם המאשר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(א1)}} או בהתאם להנחיית הגורם המאשר שהועברה לפי סעיף קטן (ו).
{{ח:תת|(ט)}} על אף האמור בסעיף קטן (ח), בקר מורשה רשאי לקבוע שנדרשים תיקונים בבקשה להיתר או שינויים בביצוע העבודות לפי היתר, אף אם לא מתקיים האמור באותו סעיף קטן, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} התקבלה לעניין זה הנחיית הגורם המאשר; שר הפנים רשאי לקבוע את המועדים לקבלת הנחיית הגורם המאשר לעניין זה;
{{ח:תתת|(2)}} לא יהיה בתיקונים או בשינויים כאמור משום הקלה מהנחיות ומהוראות הגורם המאשר;
{{ח:תתת|(3)}} אם מצא כי אם לא תתוקן הבקשה להיתר או שלא יבוצעו השינויים הנדרשים בעבודות לפי ההיתר, יש חשש ממשי לשלום הציבור, לבריאותו, לביטחונו או לבטיחותו או שיש סכנה לפגיעה מהותית באיכות הסביבה או להפרעה בלתי סבירה לאדם מסוים או לציבור.

{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן ד|סימן ד׳: דרכי העבודה של מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158כד|הגשת מסמכים למכון בקרה ולבקר מורשה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים יקבע בתקנות הוראות לעניין המסמכים שיש להגיש למכון בקרה ואופן הגשתם; הוראות לעניין סוגי המסמכים שיש להגיש לבדיקת בקר מורשה לצורך חיקוק מסוים ייקבעו לאחר התייעצות עם השר הממונה כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 158כב|בסעיף 158כב(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא נמסרה עמדת השר הממונה כאמור בסעיף קטן (א) בתוך 21 ימים, יראו, בתום אותה תקופה, כאילו קוימה חובת ההתייעצות לפי אותו סעיף קטן.

{{ח:סעיף|158כה|פעילותו של מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מכון בקרה יודיע לרשות הרישוי המקומית ולמגיש הבקשה להיתר על תוצאות בקרת התכן שביצע בתוך שלושים ימי עבודה מהיום שנקלטה אצלו, ולגבי בקשה להיתר בהליך רישוי בדרך מקוצרת – בתוך 15 ימי עבודה; שר הפנים רשאי לקבוע מועדים אחרים לגבי סוגים מסוימים של בקשות להיתר.
{{ח:תת|(ב)}} מכון בקרה יפעל בכפוף לכללים ולנהלים שקבעה הרשות להסמכת מעבדות ופרסמה באתר האינטרנט שלה.
{{ח:תת|(ג)}} למכון בקרה יהיה אתר אינטרנט שבו יפרסם את פרטיו ופרטים נוספים שהוא נדרש לפרסמם לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|158כו|אגרות ואיסור תמורה אחרת למכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, יקבע אגרות שמבקש היתר ישלם למכון הבקרה; בתקנות כאמור ייקבע כי מכון בקרה שלא עמד במועדים לפי חוק זה, ישיב למבקש את האגרה ששילם או חלק ממנה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יקבל מכון בקרה כל תשלום, עמלה, הטבה או תמורה אחרת למעט האגרה שנקבעה לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|158כז|החלת דינים על עובדי מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} דין עובדי מכון בקרה והפועלים בשירותו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158טו|בסעיף 158טו(א)(1)}} כדין עובדי הציבור לעניין חוקים אלה:
{{ח:תת|(1)}} {{ח:חיצוני|חוק שירות הציבור (מתנות)|חוק שירות הציבור (מתנות), התש״ם–1979}};
{{ח:תת|(2)}} {{ח:חיצוני|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה)|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה), התשכ״ט–1969}};
{{ח:תת|(3)}} {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין, התשל״ז–1977}} – לעניין העבירות הנוגעות לעובדי הציבור.

{{ח:סעיף|158כח|מניעת ניגוד עניינים בעבודת מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בעל מכון ומי שפועל בשירותו של מכון בקרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 158טו|סעיף 158טו(א)(1)}}, לא יטפלו בבקשה לבצע בקרת תכן או בקרת ביצוע אם הטיפול בה עלול לגרום להם להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין החזקותיהם במכון הבקרה או תפקידם במכון הבקרה, לפי העניין, לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלהם או של קרובם, ואם נודע למי מהם על חשש לניגוד עניינים כאמור, יפסיק לטפל בבקשה ויודיע על כך למנהל בקרת התכן או למנהל בקרת הביצוע במכון הבקרה, כמשמעותם {{ח:פנימי|סעיף 158טו|בסעיף 158טו(א)(1)}}, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים, בהסכמת שר הפנים, רשאי לקבוע כללים לעניין ניגודי עניינים של מכון בקרה, בעל מכון בקרה, עובדים ובעלי תפקידים במכון בקרה, ומי שפועלים בשירותו.

{{ח:סעיף|158כט|קביעת הוראות לעניין מכוני בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין רישוי מכון בקרה ולעניין הסדרת פעילותו, ובכלל זה הוראות לעניין –
{{ח:תת|(1)}} התאגדותו ומבנהו, בכפוף להוראות כל דין;
{{ח:תת|(2)}} דרכי פעולתו ונוהלי עבודתו ועבודת הבקרים והבקרים המורשים, לרבות שיטות העבודה במכון הבקרה, הכשרה מקצועית שוטפת, ביטוח מקצועי, מערכת תיעוד של עבודת המכון, והוראות נוספות לשם הבטחת עבודתו המקצועית ואיכות פעולתו, לרבות לעניין מתן ערבויות והדרכים למימושן;
{{ח:תת|(3)}} אופן הטיפול בבקשה לבצע בקרת תכן או בקרת ביצוע, שעובד במכון בקרה, בעל תפקיד בו או מי שפועל בשירותו מצא כי הטיפול בה עלול לגרום לו להימצא במצב של ניגוד עניינים, וכן הוראות בדבר העברת בקשה כאמור לטיפול מכון בקרה אחר והעברת התשלום שהתקבל לצורך הטיפול בבקשה האמורה לאותו מכון;
{{ח:תת|(4)}} דרכי התשלום למכון בקרה בעד שירותיו, לרבות בעד התייעצות מוקדמת עם מכון הבקרה.

{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן ה|סימן ה׳: דיווח, פיקוח וביקורת|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158ל|חובת דיווח של מכון בקרה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מכון בקרה ידווח לשר הפנים באופן מיידי על כל שינוי שחל במידע שמסר בעת שהוגשה הבקשה לקבלת רישיון, או אם שונה או חדל להתקיים בו תנאי מהתנאים למתן רישיון.
{{ח:תת|(ב)}} מכון בקרה ידווח לשר הפנים על פעילותו, לרבות עמידתו בתנאים למתן רישיון ותנאים ברישיון, וכן על כל מידע אחר שיבקש השר, בהתאם להוראות שקבע השר; שר הפנים רשאי לקבוע הוראות לעניין פרסום מידע ודיווחים שיוגשו לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|158לא|ביקורת ופיקוח על מכוני בקרה ובקרים מורשים|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} שר הפנים יבצע ביקורת ופיקוח על התקיימות התנאים למתן רישיון למכון בקרה והתנאים למתן הרשאה לבקר מורשה ועל פעילות מכון הבקרה והבקר המורשה, ורשאי הוא לקבוע הוראות לעניין זה;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין ביקורת ופיקוח כאמור בסעיף קטן (א), רשאי שר הפנים להסתמך על ממצאי ביקורת ופיקוח של הרשות להסמכת מעבדות בעניין עמידת מכון הבקרה בתנאי ההסמכה ועמידת הבקר המורשה בתנאי הכשירות, ולשם כך רשאי הוא לדרוש מהרשות להסמכת מעבדות ממצאים כאמור וכל מידע שיש בידיה לעניין זה.
{{ח:תת|(ב)}} לשם ביקורת ופיקוח על ביצוע הוראות {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}}, רשאי שר הפנים להסמיך, מבין עובדי משרדו, מפקחים שיהיו נתונות להם סמכויות לפי סעיף קטן (ג); לא יוסמך מפקח לפי סעיף זה, אלא אם כן מתקיימים בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה יש בה, לדעת שר הפנים, כדי למנוע את הסמכתו;
{{ח:תתת|(2)}} הוא קיבל הכשרה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי סעיף זה, כפי שהורה שר הפנים;
{{ח:תתת|(3)}} הוא עומד בתנאי כשירות נוספים כפי שהורה שר הפנים.
{{ח:תת|(ג)}} לשם ביצוע תפקידו רשאי מפקח שהוסמך לפי סעיף קטן (ב) –
{{ח:תתת|(1)}} לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו;
{{ח:תתת|(2)}} לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו מידע ומסמכים בנוגע לפעולותיו של מכון בקרה, ובכלל זה בנוגע לפעולותיו של בקר מורשה המועסק במכון הבקרה; בפסקה זו, ”מסמך“ – לרבות פלט כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|בחוק המחשבים, התשנ״ה–1995}};
{{ח:תתת|(3)}} להיכנס למכון בקרה ולכל אתר שמתבצעת בו בקרת ביצוע על ידי מכון בקרה, כדי לבדוק את עבודת מכון הבקרה, מנהליו, עובדיו ומי שפועל בשירותו, לרבות עבודת הבקרים המורשים המועסקים במכון הבקרה, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים אלא לפי צו של בית משפט.
{{ח:תת|(ד)}} מפקח לפי סעיף זה לא יעשה שימוש בסמכות הנתונה לו, אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו;
{{ח:תתת|(2)}} יש בידו תעודה החתומה בידי שר הפנים המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו של מפקח לפי סעיף זה, שאותה יציג לפי דרישה.
{{ח:תת|(ה)}} לשם ביקורת ופיקוח על עבודת בקר מורשה תהיה הסמכות להסמיך מפקחים כאמור בסעיף קטן (ב) נתונה לשר הממונה על הגורם המאשר לעניין אותו בקר מורשה, והוראות סעיפים קטנים (ב) עד (ד) יחולו לעניין מפקחים כאמור, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|158לא1|האחראי על מכוני הבקרה – מינויו וסמכויותיו|תיקון: תשע״ח־5}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר ימנה אחראי על מכוני הבקרה (בסעיף זה – האחראי); האחראי יהיה עובד מינהל התכנון.
{{ח:תת|(ב)}} האחראי יפקח על פעולתם של מכוני הבקרה ושל הבקרים ויבקר אותן.
{{ח:תת|(ג)}} האחראי יקבע את תוכנם וצורתם של טפסים ומסמכים הנוגעים לעבודת מכון הבקרה, ככל שלא נקבעו בתקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 158כד|סעיף 158כד(א)}} או ככל שנקבע בתקנות כאמור כי הוא רשאי לשנות את תוכנם וצורתם של מסמכים כאמור.
{{ח:תת|(ד)}} האחראי רשאי לתת הנחיות והוראות למכוני הבקרה, לרבות לעניין קביעת מפרטי בקרה, לגבי נושאים שיקבע שר האוצר בתקנות, ולמעט הנחיות והוראות שלפיהן בקרים מורשים יפעילו את סמכותם כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158כג|בסעיף 158כג(ה)}} (בסעיף זה – הוראות האחראי); הוראות האחראי יכול שיינתנו לכלל מכוני הבקרה או למכון מסוים.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} אין חובה לפרסם את הוראות האחראי ברשומות, ואולם האחראי יפרסם ברשומות הודעה על מתן הוראות כאמור ועל מועד תחילתן.
{{ח:תתת|(2)}} הוראות האחראי וכל שינוי בהן, יפורסמו באתר האינטרנט של מינהל התכנון, ורשאי שר האוצר לקבוע דרכים נוספות לפרסומן.

{{ח:קטע3|פרק ה3 סימן ו|סימן ו׳: עיצום כספי|תיקון: תשע״ד־2}}

{{ח:סעיף|158לב|עיצום כספי|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}}, ”הממונה“ – מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים.
{{ח:תת|(ב)}} הפר מכון בקרה הוראה מההוראות לפי חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|סימן זה}}, בסכום של 30,000 שקלים חדשים:
{{ח:תתת|(1)}} הפעיל את סמכויותיו אף שחדל להתקיים בו תנאי מהתנאים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 158טו|בסעיף 158טו(א)(1)}};
{{ח:תתת|(2)}} הפעיל את סמכויותיו בניגוד לתנאי הרישיון שנקבעו לפי {{ח:פנימי|סעיף 158טז|סעיף 158טז(ב)}}, והמנויים {{ח:פנימי|תוספת 7|בתוספת השביעית}};
{{ח:תתת|(3)}} פעל שלא בהתאם לכללים ולנהלים שקבעה הרשות להסמכת מעבדות, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 158כה|סעיף 158כה(ב)}};
{{ח:תתת|(4)}} קיבל תשלום, עמלה, הטבה או תמורה אחרת, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 158כו|סעיף 158כו(ב)}};
{{ח:תתת|(5)}} הפר חובות דיווח לפי {{ח:פנימי|סעיף 158ל|סעיף 158ל(א)}};
{{ח:תתת|(6)}} הפר חובות דיווח שקבע שר הפנים לפי {{ח:פנימי|סעיף 158ל|סעיף 158ל(ב)}}, המנויות {{ח:פנימי|תוספת 7|בתוספת השביעית}}.

{{ח:סעיף|158לג|הודעה על כוונת חיוב|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} היה לממונה יסוד סביר להניח כי מכון בקרה הפר הוראה מהוראות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 158לב|בסעיף 158לב(ב)}} ({{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}} – המפר), ובכוונתו להטיל עליו עיצום כספי לפי {{ח:פנימי|סעיף 158לב|אותו סעיף}}, ימסור למפר הודעה על הכוונה להטיל עליו עיצום כספי ({{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}} – הודעה על כוונת חיוב).
{{ח:תת|(ב)}} בהודעה על כוונת חיוב יציין הממונה, בין השאר, את אלה:
{{ח:תתת|(1)}} המעשה או המחדל ({{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק זה}} – המעשה) המהווה את ההפרה;
{{ח:תתת|(2)}} סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו;
{{ח:תתת|(3)}} זכותו של המפר לטעון את טענותיו לפני הממונה לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לד|סעיף 158לד}};
{{ח:תתת|(4)}} הסמכות להוסיף על סכום העיצום הכספי בשל הפרה נמשכת או הפרה חוזרת לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לו|סעיף 158לו}}, והמועד שממנו יראו הפרה כהפרה נמשכת לעניין {{ח:פנימי|סעיף 158לו|הסעיף האמור}}.

{{ח:סעיף|158לד|זכות טיעון|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לג|סעיף 158לג}} רשאי לטעון את טענותיו, בכתב, לפני הממונה, או מי שהוא הסמיך לכך, לעניין הכוונה להטיל עליו עיצום כספי ולעניין סכומו, בתוך 30 ימים ממועד מסירת ההודעה, ורשאי הממונה להאריך את התקופה האמורה בתקופה נוספת שלא תעלה על 30 ימים.

{{ח:סעיף|158לה|החלטת הממונה על דרישת תשלום|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} הממונה יחליט, לאחר ששקל את הטענות שנטענו לפי {{ח:פנימי|סעיף 158לד|סעיף 158לד}}, אם להטיל על המפר עיצום כספי, ורשאי הוא להפחית את סכום העיצום הכספי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לז|סעיף 158לז}}.
{{ח:תת|(ב)}} החליט הממונה לפי הוראות סעיף קטן (א) –
{{ח:תתת|(1)}} להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו דרישה, בכתב, לשלם את העיצום הכספי ({{ח:פנימי|פרק ה3|בפרק זה}} – דרישת תשלום), שבה יציין, בין השאר, את סכום העיצום הכספי המעודכן ואת התקופה לתשלומו;
{{ח:תתת|(2)}} שלא להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו הודעה על כך, בכתב.
{{ח:תת|(ג)}} בדרישת תשלום או בהודעה, לפי סעיף קטן (ב), יפרט הממונה את נימוקי החלטתו.
{{ח:תת|(ד)}} לא טען המפר את טענותיו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לד|סעיף 158לד}}, בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לו ההודעה על כוונת חיוב, יראו הודעה זו, בתום 30 הימים האמורים, כדרישת תשלום שנמסרה למפר במועד האמור.

{{ח:סעיף|158לו|הפרה נמשכת והפרה חוזרת|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} בהפרה נמשכת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה החלק החמישים שלו לכל יום שבו נמשכת ההפרה.
{{ח:תת|(ב)}} בהפרה חוזרת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה, סכום השווה לעיצום הכספי כאמור; לעניין זה, ”הפרה חוזרת“ – הפרת הוראה מההוראות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 158לב|בסעיף 158לב(ב)}} בתוך שנתיים מהפרה קודמת של אותה הוראה, שבשלה הוטל על המפר עיצום כספי או שבשלה הורשע.

{{ח:סעיף|158לז|סכומים מופחתים|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הממונה אינו רשאי להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}}, אלא לפי הוראות סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים שבשלהם יהיה ניתן להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}}, ובשיעורים שיקבע.

{{ח:סעיף|158לח|סכום מעודכן של העיצום הכספי|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} העיצום הכספי יהיה לפי סכומו המעודכן ביום מסירת דרישת התשלום, ולגבי מפר שלא טען את טענותיו לפני הממונה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158לד|בסעיף 158לד}} – ביום מסירת ההודעה על כוונת החיוב; הוגש ערעור לבית משפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 158מד|סעיף 158מד}}, ועוכב תשלומו של העיצום הכספי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158מד|אותו סעיף}}, יהיה העיצום הכספי לפי סכומו המעודכן ביום ההחלטה בערעור.
{{ח:תת|(ב)}} סכום העיצום הכספי יתעדכן ב־1 בינואר בכל שנה (בסעיף קטן זה – יום העדכון), בהתאם לשיעור עליית המדד הידוע ביום העדכון לעומת המדד שהיה ידוע ב־1 בינואר של השנה הקודמת; הסכום האמור יעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של 10 שקלים חדשים; בסעיף זה, ”המדד“ – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
{{ח:תת|(ג)}} הממונה יפרסם ברשומות הודעה על סכום העיצום הכספי המעודכן לפי סעיף קטן (ב).

{{ח:סעיף|158לט|המועד לתשלום העיצום הכספי|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} העיצום הכספי ישולם בתוך 30 ימים מיום מסירת דרישת התשלום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158לה|בסעיף 158לה}}.

{{ח:סעיף|158מ|הפרשי הצמדה וריבית|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} לא שולם עיצום כספי במועד, ייווספו עליו לתקופת הפיגור הפרשי הצמדה וריבית כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ״א–1961}} ({{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|בסימן זה}} – הפרשי הצמדה וריבית), עד לתשלומו.

{{ח:סעיף|158מא|גבייה|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה, ועל גבייתו תחול {{ח:חיצוני|פקודת המסים (גבייה)|פקודת המסים (גבייה)}}.

{{ח:סעיף|158מב|עיצום כספי על הפרה של חוק זה או חוק אחר|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מההוראות לפי חוק זה המנויות {{ח:פנימי|סעיף 158לב|בסעיף 158לב(ב)}} ושל הוראה מההוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.

{{ח:סעיף|158מג|שמירת אחריות פלילית|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} תשלום עיצום כספי, לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}}, לא יגרע מאחריותו הפלילית של אדם בשל הפרת הוראה מההוראות לפי חוק זה, המהווה עבירה.
{{ח:תת|(ב)}} שלח הממונה למפר הודעה על כוונת חיוב בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא יוגש נגדו כתב אישום בשל אותה הפרה, אלא אם כן התגלו עובדות חדשות, המצדיקות זאת.
{{ח:תת|(ג)}} הוגש נגד אדם כתב אישום בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא ינקוט נגדו הממונה הליכים לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}} בשל אותה הפרה, ואם הוגש כתב האישום בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב) לאחר שהמפר שילם עיצום כספי, יוחזר לו הסכום ששולם, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלום הסכום, עד יום החזרתו.

{{ח:סעיף|158מד|ערעור על דרישת תשלום|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} על דרישת תשלום לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק זה}} ניתן לערער לבית משפט שלום שבו יושב נשיא בית משפט השלום; ערעור כאמור יוגש בתוך 30 ימים מיום שנמסרה למפר הודעה על דרישת התשלום.
{{ח:תת|(ב)}} אין בהגשת ערעור כאמור בסעיף קטן (א) כדי לעכב את תשלום העיצום הכספי, אלא אם כן הסכים לכך הממונה או שבית המשפט הורה על כך.
{{ח:תת|(ג)}} החליט בית המשפט, לאחר ששולם העיצום הכספי, לקבל ערעור שהוגש לפי סעיף קטן (א) והורה על החזרת סכום העיצום הכספי ששולם, יוחזר הסכום ששולם, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו עד יום החזרתו.

{{ח:סעיף|158מה|פרסום|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} הטיל הממונה עיצום כספי לפי {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ו|סימן זה}}, יפרסם באתר האינטרנט של משרד הפנים את הפרטים שלהלן, בדרך שתבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול דעתו בקבלת ההחלטה להטיל עיצום כספי:
{{ח:תתת|(1)}} דבר הטלת העיצום הכספי;
{{ח:תתת|(2)}} מהות ההפרה שבשלה הוטל העיצום הכספי ונסיבות ההפרה;
{{ח:תתת|(3)}} סכום העיצום הכספי שהוטל;
{{ח:תתת|(4)}} אם הופחת העיצום הכספי – הנסיבות שבשלהן הופחת סכום העיצום ושיעורי ההפחתה;
{{ח:תתת|(5)}} פרטים על אודות המפר, הנוגעים לעניין;
{{ח:תתת|(6)}} שמו של המפר – אם הוא תאגיד.
{{ח:תת|(ב)}} על אף הוראות סעיף קטן (א)(6), הממונה רשאי לפרסם את שמו של מפר שהוא יחיד, אם סבר שהדבר נחוץ לצורך אזהרת הציבור.
{{ח:תת|(ג)}} הוגש ערעור לפי {{ח:פנימי|סעיף 158מד|סעיף 158מד}}, יפרסם הממונה את דבר הגשת הערעור ואת תוצאותיו.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף זה, לא יפרסם הממונה פרטים שהם בגדר מידע שרשות ציבורית מנועה מלמסור לפי {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע#סעיף 9|סעיף 9(א) לחוק חופש המידע}} וכן רשאי הוא שלא לפרסם פרטים לפי סעיף זה, שהם בגדר מידע שרשות ציבורית אינה חייבת למסור לפי {{ח:חיצוני|חוק חופש המידע#סעיף 9|סעיף 9(ב) לחוק האמור}}.

{{ח:סעיף|158מו|שינוי {{ח:פנימי|תוספת 7|התוספת השביעית}}|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ח־3}}
{{ח:ת}} שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את {{ח:פנימי|תוספת 7|התוספת השביעית}} ולקבוע בה הוראות שעל הפרתן ניתן להטיל עיצום כספי לפי {{ח:פנימי|סעיף 158לב|סעיף 158לב(ב)(2) ו־(6)}} או לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 14|סעיף 14(א1)(3) לתוספת השישית}}.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: מיתקנים בטחוניים ומכשולי טיסה}}

{{ח:סעיף|159|הגדרות|תיקון: תשכ״ז, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מחוזית“ או ”ועדה מקומית“ – לרבות ועדה מיוחדת או ועדה משותפת, בכל מקום שניתנו להם לפי חוק זה הסמכויות של הועדה המחוזית או של הועדה המקומית, הכל לפי הענין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקן בטחוני“ – בנין, מחנה או דרך המוחזק או נועד להיות מוחזק בידי צבא־הגנה לישראל או בידי שלוחה אחרת של מערכת הבטחון שאושרה לצורך {{ח:פנימי|פרק ו|פרק זה}} על ידי שר הבטחון, למעט בנין, מחנה או דרך שאינו משמש למטרה בטחונית או שלא נועד לכך או ששר הבטחון או מי שהוסמך על ידיו הורה עליו שהוא פתוח לציבור; לענין הגדרה זו, ”שלוחה אחרת של מערכת הבטחון“ – לרבות חברה ממשלתית, שהשר האחראי עליה הוא שר הבטחון.

{{ח:סעיף|160|סדרי הגשת בקשה להיתר ותוכן הבקשה|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} על בקשה להיתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}} במיתקן בטחוני יחולו, על אף האמור בחוק זה או בתקנות על פיו, הוראות אלה:
{{ח:תת|(1)}} הסמכות לתת את ההיתר תהיה בידי ועדת משנה של הועדה המחוזית, בהרכב של שלושה מחברי הועדה המחוזית (להלן – ועדה למיתקנים בטחוניים);
{{ח:תת|(2)}} שני חברים בועדה למיתקנים בטחוניים ימונו על ידי שר הפנים בהתייעצות עם שר הבטחון, ונציג שר הבטחון בועדה המחוזית יהיה החבר השלישי; שר הפנים בהתייעצות עם שר הבטחון ימנה את יושב ראש הועדה;
{{ח:תת|(3)}} הבקשה למתן ההיתר תכלול רק פרטים על איתורו של מקום המיתקן הבטחוני ופירוט המיגבלות שעומדים להטילן עקב הקמת המיתקן על אדם אחר, ויצורף לה תשריט המקום;
{{ח:תת|(3א)}} שר הבטחון או נציגו יודיעו למוסדות התכנון הנוגעים בדבר על החלטות הועדות למתקנים בטחוניים להטיל מגבלות בשל מתקן בטחוני ועל כל שינוי שיחול במגבלות, אלא אם כן טעמים של בטחון המדינה מצדיקים אי מתן ההודעה כאמור;
{{ח:תת|(3ב)}} הועברה הודעה כאמור בפסקה (3א), לא יפקיד ולא יאשר מוסד תכנון תכנית בניגוד למגבלות שהוטלו בשל מתקן בטחוני, אלא לאחר ששמע מוסד התכנון את עמדת נציג שר הבטחון בענין המגבלות האמורות, אין בהוראות פסקה זו כדי לגרוע מסמכות שר הבטחון להגיש התנגדות לתכנית בשל מתקן בטחוני, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 177|בסעיף 177}}.
{{ח:תת|(4)}} לפי דרישת הועדה תימסר לה הודעה על סוג הייעוד הכללי של המיתקן הבטחוני; סוגי הייעוד הכללי ייקבעו על ידי מי שהוסמך לכך מטעם שר הבטחון;
{{ח:תת|(5)}} {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיפים 149 עד 154}} לא יחולו;
{{ח:תת|(6)}} לא תידרש בקרת תכן על ידי מכון בקרה.

{{ח:סעיף|161|התחשבות בהנחיות ארכיטקטוניות וסביבתיות|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} המבקש היתר למיתקן בטחוני והועדה למיתקנים בטחוניים יתחשבו, ככל האפשר, בהנחיות התכנוניות והסביבתיות שתיתן הועדה המחוזית לענין זה.

{{ח:סעיף|162|המנין החוקי}}
{{ח:ת}} המנין החוקי בישיבת הועדה למיתקנים בטחוניים הוא שני חברים לפחות, שנציג שר הבטחון יהיה אחד מהם.

{{ח:סעיף|163|עניני טיסה אזרחית}}
{{ח:ת}} בענינים הנוגעים לטיסה האזרחית תזמין הועדה למיתקנים בטחוניים לפני החלטתה את מי שהוסמך לכך על ידי שר התחבורה בהתייעצות עם שר הבטחון.

{{ח:סעיף|164|קרקעות חקלאיות}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}} לחוק זה לא תחול לגבי מיתקנים בטחוניים, אולם בענינים הנוגעים לקרקע חקלאית תזמין הועדה למיתקנים בטחוניים לפני החלטתה את יושב ראש הועדה לשמירה על קרקע חקלאית.

{{ח:סעיף|165|תחולת {{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳}}}}
{{ח:ת}} שימוש בסמכויות לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳}} לגבי מיתקן בטחוני טעון אישור הועדה למיתקנים בטחוניים.

{{ח:סעיף|166|ועדת ערר|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} דחתה הועדה למיתקנים בטחוניים בקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 160|סעיף 160}}, רשאי מי שהגיש אותה לערור, תוך חמישה עשר יום מהיום שהודעה לו הדחיה, על החלטת הועדה לפני ועדת משנה של המועצה הארצית, בהרכב של חמישה חברי המועצה הארצית (להלן – ועדת ערר למיתקנים בטחוניים).
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים בהתייעצות עם שר הבטחון ימנה את חברי ועדת הערר למיתקנים בטחוניים.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת ערר למיתקנים בטחוניים רשאית לקבל את הערר או לאשר את ההחלטה שעוררים עליה, עם או בלי שינויים; לא קיבלה את הערר, כולו או מקצתו, רשאית היא לפי דרישת שר הבטחון לחזור ולדון בו.

{{ח:סעיף|167|דיון בערר בהרכב של שלושה}}
{{ח:ת}} יושב ראש ועדת הערר למיתקנים בטחוניים רשאי להורות שבערר מסויים תהיה הועדה מורכבת משלושה חברים בלבד שיקבע.

{{ח:סעיף|168|היושב ראש}}
{{ח:ת}} יושב ראש ועדת הערר למיתקנים בטחוניים ייבחר על ידי הועדה.

{{ח:סעיף|169||תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|170|סודיות הדיונים|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} חבר הועדה למיתקנים בטחוניים וחבר ועדת הערר למיתקנים בטחוניים לא ימסרו, כל ידיעה שהגיעה אליהם במהלך דיוני הועדה למי שאינו מוסמך לקבלה.

{{ח:סעיף|171|סדרי הדיון}}
{{ח:ת}} הועדה למיתקנים בטחוניים וועדת הערר למיתקנים בטחוניים יקבעו בעצמם את סדרי הדיון ואת סדרי עבודתם במידה שלא נקבעו בחוק זה או בתקנות על פיו.

{{ח:סעיף|172|פטור}}
{{ח:ת}} מערכת הבטחון לא תזדקק להיתר של הועדה למיתקנים בטחוניים או של כל מוסד תכנון אחר לגבי –
{{ח:תת|(1)}} מיתקן בטחוני שאיתורו אושר מטעם אגף התכנון של משרד הפנים לפני תחילתו של חוק זה;
{{ח:תת|(2)}} מיתקן בטחוני נוסף בתחום מיתקן בטחוני קיים, ובלבד שמחמת הקמת המיתקן הבטחוני הנוסף כאמור לא יוטלו מגבלות על אדם אחר, ולא יחולו שינויים במגבלות כאמור שהן קיימות, וייעודו הכללי של המיתקן הבטחוני הנוסף לא יהיה מסוג השונה מסוגו של המיתקן הבטחוני הקיים.

{{ח:סעיף|173|תקנות|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים, בהסכמת שר הבטחון, רשאי בתקנות לקבוע לגבי מיתקן בטחוני הוראות מיוחדות בכל הענינים שהוא רשאי להתקין להם תקנות על פי {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265}} וכן הוראות בדבר התנאים למתן הקלה או היתר לשימוש חורג לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (הוראות מיוחדות בדבר היתר במיתקן בטחוני)|תקנות התכנון והבניה (הוראות מיוחדות בדבר היתר במיתקן בטחוני), תשכ״ז–1966}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (הנוהל בועדה למיתקנים בטחוניים)|תקנות התכנון והבניה (הנוהל בועדה למיתקנים בטחוניים), תשכ״ז–1966}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (הנוהל בועדת ערר למיתקנים בטחוניים)|תקנות התכנון והבניה (הנוהל בועדת ערר למיתקנים בטחוניים), תשכ״ז–1966}}.}}

{{ח:סעיף|174|מניעת מכשולי טיסה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שהוסמך על ידי שר הבטחון או שר התחבורה, הכל לפי הענין, רשאי להיכנס בכל עת סבירה לכל מקרקעין ולבצע בהם פעולה או לעשות בהם או מעליהם סידורים, לרבות תאורה, צביעה או סימון, הכל לשם מניעת מכשולי טיסה; אך לא ייכנס לבנין המשמש למעשה בית מגורים ללא הסכמת תופשו אלא בשעות היום ולאחר שמסר לו הודעה בכתב שלושה ימים מראש.
{{ח:תת|(ב)}} המונע את מי שפועל מכוח סעיף קטן (א) מלמלא את תפקידו או להשתמש בסמכותו, דינו – מאסר ששה חדשים או קנס 2500 לירות; הוראה זו אינה גורעת מאחריות פלילית לפי חוק אחר.
{{ח:תת|(ג)}} מי שהוסמך כאמור בסעיף קטן (א) רשאי להורות לבעל הקרקע או הבנין או למחזיק בהם לבצע את הפעולה או לעשות את הסידורים, הכל כאמור בסעיף קטן (א) ובמועד ובתנאים שיקבע.
{{ח:תת|(ד)}} מי שניתנה לו הוראה לבצע פעולה או לעשות סידורים כאמור בסעיף קטן (ג) חייב בקיומה; קיים אותה, זכאי הוא לתשלום הוצאותיו מאוצר המדינה; הוראה זו אינה גורעת מאחריות לאי קיום החובה לפי כל חוק אחר.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף זה אינן גורעות מכל חובה שהוטלה או שתוטל על בעל קרקע או בנין בהתאם לתנאי כל היתר לפי כל חיקוק הדן בתכנון ובניה.
{{ח:תת|(ו)}} ”מקרקעין“, בסעיף זה – לרבות עגורן ומנוף שגבהם מעל ארבעה מטרים, אף אם אינם מחוברים לקרקע.

{{ח:סעיף|175|הוראת שינוי|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה למיתקנים בטחוניים רשאית, על פי דרישת שר הבטחון או סגנו, להורות לועדה המקומית, לועדה המחוזית או לועדה למימי חופין להכניס לתכנית הוראת שינוי, אם היא הכרחית לשם הבטחת פעולתו התקינה של מיתקן בטחוני, השימוש התקין בו, מניעת פגיעה בסודיותו או מניעת נזקי גוף או רכוש הצפויים מפעולתו או מהשימוש בו.
{{ח:תת|(ב)}} היתה הוראת השינוי לפי סעיף קטן (א) איסור התקנתו של מיתקן חשמלי כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק החשמל|בחוק החשמל, תשי״ד–1954}}, של מיתקן אלקטרוני או של מיתקן אחר שייקבע בצו על ידי שר הדואר, הפסקת פעולתם או קביעת תנאים לשימוש בהם – יכול שתוגש הדרישה גם על ידי שר הדואר.
{{ח:תת|(ג)}} היתה הוראת השינוי איסור השימוש בבנין מגורים או הגבלתו של השימוש בו, וכתוצאה מהוראת השינוי כאמור עשוי להיפסק השימוש בבנין או עשויה לחול הגבלה ניכרת ומוחשית בשימוש בו, לא תבוצע מכוח הוראות סעיף זה בלבד הפסקת השימוש בבנין או ההגבלה בשימוש בו כאמור לגבי מי שמחזיק בבנין בזכות חוקית או בזכות שביושר, אלא לאחר שהועמד לרשותו של אותו מחזיק שיכון חלוף סביר או, אם רצה בכך, לאחר ששולמו לו או לזכותו פיצויים כדי השגת שיכון חלוף סביר.
{{ח:תת|(ד)}} החלו בהליכים משפטיים לשם הכרעה אם אמנם הועמד לרשות המחזיק בבנין כאמור בסעיף קטן (ג) דיור חלוף סביר או סכום הפיצויים הנאות תמורתו, אין בכך כדי לעכב את ביצוע הוראות השינוי לגבי אותו מחזיק.
{{ח:תת|(ה)}} הועדה למיתקנים בטחוניים תביא את הדרישה להוראת השינוי לידיעתם של בעלי הקרקעות והבנינים ושל בעלי זכות בהם אשר, לדעת הועדה, הם עלולים להיפגע על ידי הוראת השינוי, ובעל זכות כאמור רשאי, תוך עשרה ימים מהיום שהגיעה הוראת השינוי לידיעתו, להגיש התנגדות להוראה בפני הועדה בדרך שקבע שר הבטחון בהסכמת שר הפנים בתקנות.
{{ח:תת|(ו)}} הועדה למיתקנים בטחוניים רשאית לדחות את ההתנגדות או לקבלה, כולה או מקצתה, ולתת את הוראת השינוי, כפי שמחייבת, לדעתה, קבלת ההתנגדות; דחתה הועדה את ההתנגדות, כולה או מקצתה, תעביר אותה לדיון ולהכרעה סופית בפני ועדת הערר למיתקנים בטחוניים.
{{ח:תת|(ז)}} בדיון בהתנגדות תונחה הועדה למיתקנים בטחוניים וועדת הערר למיתקנים בטחוניים על ידי השיקולים המפורטים בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ח)}} על פי דרישת חבר הועדה למיתקנים בטחוניים החולק על החלטתה בדבר הוראות שינוי, תעביר הועדה את ההכרעה באותו ענין לועדת הערר למיתקנים בטחוניים; הדרישה תוגש תוך חמישה עשר יום מיום מתן ההחלטה של הועדה למיתקנים בטחוניים, וההחלטה של ועדת הערר תבוא במקום ההחלטה של הועדה למיתקנים בטחוניים ותהא סופית.
{{ח:תת|(ט)}} עברו כל התקופות להגשת ההתנגדויות או להגשת דרישות להכרעה על ידי ועדת הערר למיתקנים בטחוניים או הוכרע בהן סופית, רואים את התכנית כאילו שונתה כדין על ידי הוראת השינוי והשינוי יקבל תוקף במועד שנקבע על ידי הועדה למיתקנים בטחוניים.
{{ח:תת|(י)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ג סימן ט|סימן ט׳ לפרק ג׳}} לא יחולו על תכנית ששונתה בדרך הוראת שינוי.
{{ח:תת|(יא)}} כל מקום שהוראת שינוי סותרת היתר לפי חוק זה, הוראת השינוי עדיפה וההיתר יתוקן, ישונה או יבוטל בהתאם.
{{ח:תת|(יב)}} ”הוראת שינוי“, בסעיף זה – לרבות הוראה בדבר –
{{ח:תתת|(1)}} איסור הבניה או הגבלתה או קביעת תנאים לבניה;
{{ח:תתת|(2)}} איסור השימוש בקרקע או בבנין או בחלק מהם או הגבלתו או קביעת תנאים לו.

{{ח:סעיף|176|פיצויים}}
{{ח:ת}} מי שנפגע על ידי הוראה על פי {{ח:פנימי|סעיף 174|סעיף 174}} או על ידי הוראת שינוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 175|בסעיף 175}}, יהיה זכאי לפיצויים מאוצר המדינה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}} בשינויים המחוייבים לפי הענין; לענין זה יראו הוראה שניתנה על פי {{ח:פנימי|סעיף 174|הסעיפים האמורים}} כאילו נכללה בהוראות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 200|בסעיף 200}}.

{{ח:סעיף|177|התנגדות לתכנית בשל מיתקן בטחוני|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} הוגשה מטעם שר הבטחון התנגדות לתכנית בשל מיתקן בטחוני שהוא קיים, או שהקמתו אושרה והוא עלול להיפגע על־ידי התכנית, יחולו על ההתנגדות הוראות חוק זה בשינויים אלה:
{{ח:תת|(1)}} ההתנגדות תוגש לועדה למיתקנים בטחוניים;
{{ח:תת|(2)}} בהתנגדות לתכנית מיתאר מחוזית ובערר על קבלת התנגדות או על דחייתה תדון ותכריע ועדת הערר למיתקנים בטחוניים; בהתנגדות אחרת תדון ותכריע הועדה למיתקנים בטחוניים;
{{ח:תת|(3)}} ההתנגדות לא תהיה נתונה לעיון על פי {{ח:פנימי|סעיף 104|סעיף 104}};
{{ח:תת|(4)}} הועדה למיתקנים בטחוניים תודיע לועדה המחוזית ולועדה המקומית על הגשת ההתנגדות וההכרעה בה.

{{ח:סעיף|177א|הוראות לעניין מיתקן שרואים אותו כמיתקן ביטחוני בתקופת המעבר|תיקון: תשע״ו־4}}
{{ח:תת|(א)}} מיתקן שהוחזק בידי חברה ממשלתית שהופרטה, באחד מהשטחים המצוינים {{ח:פנימי|תוספת 8|בתוספת השמינית}} (בסעיף זה – מיתקן קיים), ימשיכו לראות אותו כמיתקן ביטחוני לעניין {{ח:פנימי|פרק ו|פרק זה}} עד אישור תכנית למיתקן (בסעיף זה – תקופת המעבר), ובלבד שבתוך שנה ממועד ההפרטה הוועדה למיתקנים ביטחוניים אישרה לגביו מפרט המתאר את המצב הקיים (בסעיף זה – מפרט מצב קיים למיתקן).
{{ח:תת|(ב)}} מפרט מצב קיים למיתקן יכלול מפת מדידה הכוללת את סימון גבולות המיתקן, תיאור המבנים הקיימים במיתקן (AS MADE), ייעודי הקרקע העיקריים המותרים בו והשטח הכולל הבנוי בתחום המיתקן הביטחוני במועד ההפרטה, והוא לא יהווה תכנית פוגעת לעניין {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), היה המיתקן הקיים בשטחים המצוינים {{ח:פנימי|תוספת 8 פרט 3|בפרטים (3)}} {{ח:פנימי|תוספת 8 פרט 4|או (4) לתוספת השמינית}}, תימשך תקופת המעבר לגביו עד תום ארבע שנים מהמועד שבו אושרה תכנית למיתקן לגבי השטח המנוי {{ח:פנימי|תוספת 8 פרט 4|בפרט (4) לתוספת השמינית}}.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו־(ג) –
{{ח:תתת|(1)}} לא הופקדה תכנית למיתקן עד תום שבע שנים ממועד ההפרטה, יראו את המיתקן הקיים כמיתקן ביטחוני עד תום שבע שנים ממועד ההפרטה, ואולם שר האוצר ושר הביטחון רשאים להאריך את התקופה האמורה בשתי תקופות נוספות של שנתיים כל אחת, בהודעה שתפורסם ברשומות;
{{ח:תתת|(2)}} לא אושרה תכנית למיתקן עד תום ארבע שנים ממועד הפקדתה, ימשיכו לראות את המיתקן הקיים כמיתקן ביטחוני רק עד תום ארבע שנים ממועד ההפקדה.
{{ח:תת|(ה)}} אושרה תכנית למיתקן קיים, יראו את המבנים התואמים את התכנית ואת המפרט שאושר לפי סעיף קטן (א) וכן מבנים שנבנו בהתאם לסעיפים קטנים (ו) ו־(ז) כאילו הוצא להם היתר כדין גם לאחר תום תקופת המעבר.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 172|סעיף 172(2)}} יחולו לגבי בנייה נוספת בתחום מיתקן שרואים אותו לפי הוראות סעיף זה כמיתקן ביטחוני, רק אם התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} שטח הבנייה אינו עולה על 50 מ״ר;
{{ח:תתת|(2)}} אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון אישר את הבנייה בדרך שבה היה מאשר בנייה במיתקן ביטחוני בידי מערכת הביטחון;
{{ח:תתת|(3)}} הבנייה בוצעה בתוך שבע שנים ממועד ההפרטה; שר הביטחון רשאי להאריך את התקופה האמורה בשלוש שנים נוספות, ורשאי הוא לשוב ולהאריכה בתקופה אחת של שנתיים נוספות.
{{ח:תת|(ז)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 172|בסעיף 172}}, הוועדה למיתקנים ביטחוניים רשאית לתת היתר לבניית מיתקן ביטחוני נוסף בתחום מיתקן קיים שרואים אותו לפי הוראות סעיף זה כמיתקן ביטחוני, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} השטח הכולל של הבנייה הנוספת לא יעלה במצטבר על 15% מהשטח הכולל הבנוי במיתקן הקיים במועד ההפרטה, ולגבי מיתקנים המצויים בשטח המצוין {{ח:פנימי|תוספת 8 פרט 3|בפרט (3) לתוספת השמינית}} – על 5% מהשטח הכולל הבנוי במיתקן הקיים במועד ההפרטה; מהשטח המצטבר המותר לבנייה כאמור ינוכה סך שטחי הבנייה שבנייתם אושרה לפי סעיף קטן (ו);
{{ח:תתת|(2)}} אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון אישר את המיתקן הנוסף בדרך שבה היה מאשר בניית מיתקן ביטחוני בידי מערכת הביטחון;
{{ח:תתת|(3)}} הבנייה בוצעה בתוך שבע שנים ממועד ההפרטה; שר הביטחון רשאי להאריך את התקופה האמורה בשלוש שנים נוספות, ורשאי הוא לשוב ולהאריכה בתקופה אחת של שנתיים נוספות.
{{ח:תת|(ח)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מועד ההפרטה“ – המועד שבו חדלה חברה המחזיקה במיתקן קיים להיות חברה ממשלתית;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית למיתקן“ – תכנית מפורטת שמכוחה ניתן להוציא היתרים, כפי שאישרה הוועדה המחוזית בשטח המיתקן.

{{ח:קטע2|פרק ז|פרק ז׳: שימוש חורג}}

{{ח:סעיף|178|תקופת מקסימום לחריגה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} מיום תחילת תקפה של תכנית רשאית הועדה המקומית, באישור הועדה המחוזית, וחייבת היא לפי דרישת הועדה המחוזית –
{{ח:תת|(1)}} לערוך רשימת בנינים בתחום התכנית שהם בנינים חורגים לפי התכנית או שיש בהם לפיה שימוש חורג, וכן רשימת הקרקעות בתחום התכנית שיש בהן לפיה שימוש חורג;
{{ח:תת|(2)}} להמליץ על התקופה שבה מותר עוד להמשיך ולהשתמש בבנינים או בקרקעות כאמור שימוש חורג או שבה מותר לקיים בנינים כאמור כבנינים חורגים (להלן – תקופת מקסימום לחריגה).

{{ח:סעיף|179|פרסום הרשימה ואישורה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} נערכה רשימת בנינים וקרקעות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 178|בסעיף 178}}, ינהגו בה, בשינויים המחוייבים לפי הענין, לענין הפקדתה, התנגדות לה, אישורה ותחילת תקפה ולענין כל דבר אחר, כבתכנית אשר הרשימה כאמור חורגת מהוראותיה; ובכל הודעה על הפקדת הרשימה ייאמר כי הועדה המקומית מבקשת לקבוע את תקופת המקסימום לשימוש החורג בבנינים או בקרקעות שברשימה ולקיום בנין שברשימה כבנין חורג.

{{ח:סעיף|180|מבחנים לקביעת תקופת המקסימום לחריגה בבנינים|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} לכל בנין חורג לפי {{ח:פנימי|סעיף 178|סעיף 178}} תקבע תקופת המקסימום, בשים לב לכל הנסיבות ובין השאר –
{{ח:תת|(1)}} התקופה המשוערת להמשך קיומו של הבנין, למעשה, בשים לב לשנות קיומו שחלפו ולמצבו אותה שעה;
{{ח:תת|(2)}} התקופה המשוערת להמשך קיומו היעיל של הבנין מבחינה כלכלית וכמקור הכנסה;
{{ח:תת|(3)}} מידתה ואפיה של החריגה;
{{ח:תת|(4)}} אפיו הציבורי של הבנין.

{{ח:סעיף|181|התקופה המרבית לחריגה|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} התקופה המרבית לחריגה לכל קרקע שבה קיים שימוש חורג, תיקבע בשים לב לכל הנסיבות, ובין השאר, מידתה ואופיה של החריגה.

{{ח:סעיף|182|אישור התקופה המרבית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} הציעה הועדה המקומית, מכוח {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}}, לקבוע את התקופה המרבית לחריגה של כל בנין או קרקע, ינהגו בקביעה זו, לענין הפקדתה, התנגדות לה, אישורה ותחולת תוקפה, ולענין כל דבר אחר, כבתכנית אשר החריגה היא מהוראותיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 179|בסעיף 179}}, בשינויים המחוייבים לפי הענין.

{{ח:סעיף|183|הפסקת החריגה בתום התקופה המרבית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} לא יאוחר מתום התקופה המרבית ייפסק השימוש החורג בבנין, או ישונה הבנין עד שלא יהיה עוד חורג או ייהרס או יסולק; לא נעשה כן, רשאי בית משפט השלום, לפי בקשת הועדה המקומית או היועץ המשפטי לממשלה או נציגו, לצוות על המשתמש בבנין או על בעל זכות בו לבצע את הדבר, הכל לפי הענין וכפי שנראה לבית המשפט צודק בנסיבותיו.

{{ח:סעיף|184|הפסקת החריגה לפני תום התקופה המרבית|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המקומית רשאית, אם נראה לה הדבר דרוש לצרכי התכנון, וחייבת היא לפי דרישת הועדה המחוזית, להורות בכתב למשתמש בבנין או לבעל זכות בו להפסיק את השימוש החורג לפני תום התקופה המרבית לחריגה של אותו בנין, או לשנות, להרוס או לסלק את הבנין החורג, הכל לפי הענין, לפני תום אותה תקופה.
{{ח:תת|(ב)}} הרואה את עצמו נפגע על ידי הוראת הועדה המקומית רשאי לערור עליה לפני ועדת הערר, תוך שלושים ימים מיום המצאת החלטת הועדה המקומית לידיו; ועדת הערר רשאית לקבל את הערר או לאשר את הוראת הועדה המקומית, עם או בלי שינויים; ועדת הערר תיתן החלטתה תוך ששים ימים מיום הגשת הערר; לא ניתן לערור על החלטת ועדת הערר.
{{ח:תת|(ג)}} בוצעה ההוראה, זכאי בעל הזכות בבנין לפיצויים מהועדה המקומית; אולם בחישוב הפיצויים יביאו בחשבון כי בתום התקופה המרבית היה נפסק השימוש החורג בבנין או שהבנין היה טעון הריסה, סילוק או שינוי בלי תשלום פיצויים.

{{ח:סעיף|185|אי־ביצוע ההפסקה לפני המועד|תיקון: תשנ״ה־3}}
{{ח:ת}} לא קיים המשתמש בבנין או בעל הזכות בו את הוראת הועדה המקומית שניתנה לו לפי {{ח:פנימי|סעיף 184|סעיף 184}}, לאחר שתמה תקופת הערר עליה או לאחר שאושרה ההוראה על ידי ועדת הערר, רשאי בית משפט השלום, על פי בקשת הועדה המקומית או היועץ המשפטי לממשלה או נציגו, לצוות עליו לקיים את ההוראה.

{{ח:סעיף|186|ביצוע על ידי הועדה המקומית}}
{{ח:ת}} לא קויים צו של בית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 183|סעיפים 183}} {{ח:פנימי|סעיף 185|או 185}} ואין עוד ערעור עליו, רשאי בית המשפט, כשהנסיבות מחייבות זאת, להטיל את ביצועו על הועדה המקומית, וכן רשאי בית המשפט להרשות את הועדה המקומית לגבות את הוצאות הביצוע ממי שחייב בקיום הצו, בדרך שגובים חוב אזרחי; סעיף זה אינו גורע מסמכות בית המשפט לפי {{ח:חיצוני|פקודת בזיון בית המשפט|פקודת בזיון בית המשפט}}, ומכל זכות לפיצויים לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|187|שיכון חלוף}}
{{ח:ת}} היה הבנין החורג בית מגורים או שהשימוש החורג היה בבנין מגורים, לא ייפסק השימוש שבזכות חוקית או שבזכות שביושר מכוח הוראות {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} בלבד, אלא לאחר שהועמד לבעלי הזכות שיכון חלוף סביר, או, אם רצו בכך, לאחר ששולמו להם או לזכותם פיצויים כדי השגת שיכון חלוף סביר.

{{ח:קטע2|פרק ח|פרק ח׳: הפקעות}}

{{ח:סעיף|188|מטרת ההפקעה|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מותר לועדה המקומית להפקיע על פי חוק זה מקרקעין שנועדו בתכנית לצרכי ציבור.
{{ח:תת|(ב)}} ”צרכי ציבור“, בסעיף זה – כל אחד מאלה: דרכים, גנים, שטחי נופש או ספורט, שמורות טבע, עתיקות, שטחי חניה, שדות תעופה, נמלים, מזחים, תחנות רכבת, תחנות אוטובוסים, שווקים, בתי מטבחיים, בתי קברות, מבנים לצרכי חינוך, דת ותרבות, מוסדות קהילתיים, בתי חולים, מרפאות, מקלטים ומחסים ציבורים, תחנות משטרה ותחנות שירות לכיבוי אש, מיתקני ביוב, מזבלות, מיתקנים להספקת מים וכל מטרה ציבורית אחרת שאישר שר הפנים לענין סעיף זה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו הודעות על אישור מטרות ציבוריות אלו: מחסן חירום של רשות מקומית (י״פ תשל״ט, 191), תחנות מוניות (י״פ תשל״ט, 1098), בתי אבות, מוסדות הכוללים יחידות סיעודיות לקשישים ומעונות דיור מוגן לקשישים (י״פ תשמ״ב, 2631), תחנות משטרה ותחנות לכיבוי אש (י״פ תשמ״ג, 2597), שכונות מגורים לצורך קליטת עליה (י״פ תשנ״א, 2247), מיתקני תקשורת של בזק (י״פ תשנ״ג, 2), בתי משפט ומשרדים ראשיים של רשויות מקומיות (י״פ תשנ״ו, 3869), מגרשים לקיום השתלמות מעשית בנהיגה (י״פ תשס״ג, 2864), מעונות לסטודנטים (י״פ תשס״ד, 3349), מעון למגורי אנשים עם מוגבלות (י״פ תשס״ד, 3465), מיתקנים לתחזוקה ותפעול של רכבת קלה (י״פ תשס״ה, 954).}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (אישור מטרה ציבורית)|תקנות התכנון והבנייה (אישור מטרה ציבורית), התשע״ה–2014}}.}}

{{ח:סעיף|189|סמכות הועדה המקומית}}
{{ח:ת}} הועדה המקומית רשאית, בכל עת לאחר תחילת תקפה של תכנית מיתאר מקומית או של תכנית מפורטת, להפקיע מקרקעין בתחום התכנית, כשהפקעתם דרושה, לדעת הועדה המחוזית, למטרה ציבורית שלה נועדו בתכנית האמורה, והיא חייבת לעשות כן אם הועדה המחוזית, לאחר התייעצות אתה, דרשה זאת ממנה; אם בתכנית כאמור נועדו המקרקעין להפקעה, אין ההפקעה טעונה הסכמת הועדה המחוזית.

{{ח:סעיף|190|ביצוע ההפקעה|תיקון: תש״ע־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} במידה שלא נקבעו הוראות מיוחדות בחוק זה, תבוצע ההפקעה על פי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור), 1943}}, כאילו הורשתה הועדה המקומית בהודעה ברשומות להשתמש בסמכויות ולמלא את התפקידים של הממשלה או של היועץ המשפטי לממשלה לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|הפקודה האמורה}}, לענין המקרקעין העומדים להפקעה, הכל בשינויים ובתיאומים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 20|סעיף 20 לפקודה האמורה}} יחול גם על הפקעת מקרקעין לצרכי גנים, שטחי נופש וספורט וכן לבניני חינוך, תרבות, דת ובריאות, ובכל מקום שמדובר {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 20|באותו סעיף}} על ”רבע“ יבוא ”ארבע עשיריות“; אולם לא יופקע חלק ממגרש, בתשלום או ללא תשלום, אם כתוצאה מכך יפחת שוויה של יתרת המגרש;
{{ח:תתת|(2)}} שר הפנים רשאי להורות לועדה המקומית לשלם פיצויים בנסיבות שבהן היא רשאית לשלמם לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 20|סעיף 20(2)(ג) לפקודה האמורה}};
{{ח:תתת|(3)}} לא תחול חובת תשלום פיצויים על הפקעת כל מבנה, גידול, עץ או דבר אחר המחובר לקרקע אם הוקמו, ניטעו או חוברו תוך הפרת חוק זה; אך רשאית הועדה המקומית לשלם פיצויים לתובע אם ראתה כי הוא פעל בתום לב וכי קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות תשלום פיצויים;
{{ח:תתת|(4)}} לענין {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 12|סעיף 12 לפקודה האמורה}} יבוא במקום מועד הפרסום של ההודעה על הכוונה לרכוש את המקרקעין – היום הששים לאחר המועד האמור;
{{ח:תתת|(5)}} הועדה המקומית תשלם מיד אותו חלק מהפיצויים שאינו שנוי במחלוקת;
{{ח:תתת|(6)}} {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 5א|סעיפים 5א}}, {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 7ב|7ב}}, {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 14|14(1א) ו־(1ב)}}, {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 14א|14א עד 14ד}} {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 21|ו־21 לפקודה האמורה}} לא יחולו;
{{ח:תתת|(7)}} {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 9א|סעיף 9א לפקודה האמורה}} יחול, ואולם לא ייושב סכסוך בעניין סכום הפיצויים בהפקעות לפי חוק זה, אלא על ידי שמאי מכריע.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המקומית רשאית להיכנס לאותו חלק של מקרקעין שמותר לה להפקיע ללא תשלום פיצויים ולקנות חזקה בו, לאחר שנתנה לבעל המקרקעין הודעה בכתב שלושים יום מראש; ההודעה תינתן בדרך שתיראה לועדה המקומית, לרבות פרסום בעתון יומי, ורואים אותה כאילו נתקבלה ביום נתינתה או ביום הפרסום; זכות הכניסה וקבלת החזקה אינה מותנית בצו של בית המשפט.

{{ח:סעיף|191|חילופי קרקע}}
{{ח:ת}} הועדה המקומית, בהסכמת הועדה המחוזית, רשאית לבוא לידי הסכם עם בעל מקרקעין שהופקעו על ידיה, כי במקום תשלום כסף תמורתם יועברו לו מקרקעין אחרים, בתחום התכנית או מחוצה לו, לסילוק מלא או חלקי של תביעותיו הנובעות מההפקעה.

{{ח:סעיף|192|הסכם אינו היתר לחריגה}}
{{ח:ת}} שום דבר שבהסכם בדבר חילופי מקרקעין לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק זה}} לא יתפרש כאילו בא להתיר שימוש במקרקעין שלא בהתאם לתכנית.

{{ח:סעיף|193|דין רכוש שהופקע}}
{{ח:ת}} מקרקעין שהופקעו לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק זה}} ינהגו בהם כאמור בתכנית החלה עליהם.

{{ח:סעיף|194|שיכון חלוף}}
{{ח:ת}} בהליכי הפקעה מכוח {{ח:פנימי|פרק ח|פרק זה}} לא יפונה בית מגורים שנועד בתכנית להריסה אלא לאחר שהועמד שיכון חלוף סביר למי שהיה דר בבית מכוח זכות שבדין או זכות שביושר במועד פרסום ההודעה על הכוונה לרכוש את המקרקעין, או, אם רצה הדייר בכך, לאחר ששולמו לו או לזכותו פיצויים כדי השגת שיכון חלוף סביר.

{{ח:סעיף|195|דין מקרקעין שנרכשו בתמורה|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} מקרקעין שנרכשו בביצוע תכנית על פי הסכם או שהופקעו כך תמורת תשלום פיצויים, יחולו עליהם הוראות מיוחדות אלה:
{{ח:תת|(1)}} כל עוד לא שונה ייעודם על־פי הוראות חוק זה, מותר להשכירם לגוף ציבורי או לאדם אחר, למטרה שלה נועדו בתכנית, ובלבד ששר הפנים, בהתייעצות עם הועדה המחוזית, נתן אישור על כך;
{{ח:תת|(2)}} שונה ייעודם על־פי הוראות חוק זה, מותר באישור ובהתייעצות כאמור למכרם, להשכירם או לעשות בהם העברה אחרת, ובלבד שניתנה למי שרכשו ממנו את המקרקעין או לחליפו הודעה שהוא רשאי, תוך שלושים יום, לקנותם במחיר שלא יעלה על הסכום שבו נרכשו ממנו, בצירוף שוויה של כל השבחה בהם הנובעת מהתכנית; הודיע מקבל ההודעה תוך המועד האמור שהוא מוכן לקנות את המקרקעין, יועברו אליו כאמור.

{{ח:סעיף|196|שינוי ייעוד של רכוש מופקע ללא תשלום}}
{{ח:תת|(א)}} מקרקעין שהופקעו לפי חוק זה ללא תשלום פיצויים וייעודם שונה לייעוד שלמענו אין להפקיע מקרקעין לפי חוק זה ללא תשלום פיצויים, תשלם הועדה המקומית פיצויים למי שהיה זכאי להם בשעת ההפקעה אילו היתה ההפקעה מחייבת תשלום פיצויים באותה שעה, או אם רצה בכך, תחזיר את המקרקעין למי שהופקעו ממנו.
{{ח:תת|(ב)}} בפעולה לפי סעיף זה – לענין {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 12|סעיף 12 לפקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור), 1943}}, יבוא במקום מועד הפרסום של ההודעה על הכוונה לרכוש מקרקעין – המועד של שינוי הייעוד, ושווי המקרקעין ייקבע בשים לב לייעודם מחדש.

{{ח:קטע2|פרק ח1|פרק ח׳1: היטל השבחה|תיקון: תשמ״א־8}}

{{ח:סעיף|196א|היטל השבחה|תיקון: תשמ״א־8}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית תגבה היטל השבחה בשיעור, בתנאים ובדרכים שנקבעו {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}} ועל פיה.

{{ח:קטע2|פרק ט|פרק ט׳: פיצויים}}

{{ח:סעיף|197|תביעת פיצויים|תיקון: תשמ״ג, תשנ״ה־3, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} נפגעו על ידי תכנית, שלא בדרך הפקעה, מקרקעין הנמצאים בתחום התכנית או גובלים עמו, וזאת ביחס לתכנית קודמת שחלה על המקרקעין האמורים, מי שביום תחילתה של התכנית היה בעל המקרקעין או בעל זכות בהם זכאי לפיצויים מהועדה המקומית, בכפוף לאמור {{ח:פנימי|סעיף 200|בסעיף 200}}.
{{ח:תת|(ב)}} התביעה לפיצויים תוגש למשרדי הועדה המקומית תוך שלוש שנים מיום תחילת תקפה של התכנית; שר הפנים רשאי להאריך את התקופה האמורה, מטעמים מיוחדים שיירשמו, אף אם כבר עברה התקופה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (הגשת תביעה לפיצויים והדיון בה)|תקנות התכנון והבניה (הגשת תביעה לפיצויים והדיון בה), תשל״א–1971}}.}}
{{ח:ת}} לעניין סעיף זה -
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – כל אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית שניתן להוציא מכוחה היתר לבנייה או לשימוש בלא צורך באישורה של תכנית נוספת או באישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|פרק ג׳ סימן ז׳1}} (בסעיף זה – תכנית הכוללת הוראות מפורטות), ואולם -
{{ח:תתתת|(א)}} לעניין תכנית הכוללת הוראות מפורטות שהיא תכנית כללית החלה בתחום קרקע שביום אישורה של התכנית הכללית יש עליה בנין – לא יראו אותה כתכנית אלא ביום מתן ההיתר לפיה;
{{ח:תתתת|(ב)}} לעניין תכנית הכוללת הוראות מפורטות, שאישור מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, הוא תנאי למתן היתר לפיהן – לא יראו אותה, לגבי אותן הוראות, כתכנית, אלא ביום אישור מוסד התכנון האמור;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית שאינה כוללת הוראות מפורטות, אך נכללו בה הוראות המונעות, מחמת אישורה בלבד, שימוש כדין בקרקע או מונעת מחמת אישורה בלבד, הקמתו כדין של בניין – לגבי אותן הוראות כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית כללית“ – תכנית שהיא אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} תכנית מיתאר ארצית או תכנית מיתאר מחוזית, המאפשרת ללא צורך באישורה של תכנית נוספת, להתיר שימוש נוסף על השימושים המותרים בתכנית הכוללת הוראות מפורטות החלה על השטח, או המאפשרת ביצוע עבודות נוספות או הגדלת השטח הכולל המותר לבנייה על העבודות או שטחי הבנייה המותרים בתכנית כאמור, והכל מבלי שהיא קובעת את מיקומם בתשריט התכנית או שלא מצורף לה תשריט של השטח שעליו היא חלה;
{{ח:תתת|(2)}} תכנית נושאית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ח)(1)}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' בהתאם להוראות החוק הקיים, כל תכנית (כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}}), יהא תוארה אשר יהיה ותהיה מידת המפורטות שלה אשר תהיה, מזכה בפיצוי, בגין פגיעה במקרקעין עקב אישורה, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|פרק ט|פרק ט׳}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מצב זה, המאפשר הגשת תביעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, גם על אישור תכנית מיתארית, הגם שהיא איננה כוללת הוראות של תכנון מפורט, ולמרות שעל מנת לתת היתר לביצוע בניה מכוחה נדרשת תכנית מפורטת נוספת, מקשה על מוסדות התכנון בקידום תכניות מיתאריות, וזאת ללא הצדקה מספקת לראות באישורה של תכנית כאמור כמי שמזכה בפיצוי ובכך יוצא הציבור כולו נפסד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|זאת ועוד, עצם החובה הקיימת היום, לפיצול התביעות והגשת תביעה בתוך תקופת ההתיישנות הקבועה בחוק, עקב כל תכנית פוגעת, גם אם היא מיתארית, דורשת כפל הליכים, תוך הכבדה הן על בעלי הזכויות והן על הועדות המקומיות, שכן היא מאלצת להגיש שתי תביעות, הן על התכנית המיתארית הראשונה, ובנפרד על התכנית המפורטת השנייה וזאת למרות שלרוב מדובר בהליך תכנוני אחד שמסתיים בהליך מפורט. כמו כן, פיצול התביעות כאמור, שב ומעלה צורך בהתדיינויות מורכבות שמתעוררות כעניין שבשגרה בדבר שיעור הפגיעה שיש לייחס לתכנית הראשונה או לתכנית השנייה – יחוס שמתחייב לפי הוראות הדין הקיים, זאת, בין השאר, עקב חוסר הודאות המובנה בהערכת הפגיעה עקב תכנית מיתארית שעה שהליכי התכנון המפורט טרם הסתיימו. כל זאת, כאשר כפי שכבר נאמר, המדובר במהלך תכנוני אחד, שראשיתו בתכנון מיתארי וסופו בתכנון מפורט, ואין הצדקה לפצל את התביעה, אלא להקנות זכאות לתביעה ולפיצוי רק לעת סיום ההליך התכנוני המפורט, על כל ירידת הערך שנגרמה בשל ההליך התכנוני כולו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|זאת ועוד, הדין הקיים לפיו נדרש להגיש שתי תביעות, הראשונה על התכנית המיתארית והשנייה על התכנית המפורטת, לעיתים, מוביל בסופו של דבר, לפיצוי חסר או פיצוי יתר. כך, לעיתים קרובות, בשל העמימות הקיימת בשלב התכנון המיתארי, לעיתים לא מוגשת תביעה על ירידת הערך שנגרמה עקב התכנית המיתארית, ובעל הקרקע המתין והגיש את התביעה רק בסיום ההליך התכנוני ולאחר אישורה של תכנית מפורטת אשר דייקה את הפגיעה באופן ברור וסופי. במצבים אלה, ובהתאם להוראות הדין הקיים, ככל שעברו 3 שנים מעת אישור התכנית המיתארית הראשונה, הרי שהפגיעה שנגרמה עקב אישור התכנית הראשונה והזכאות לפיצוי בגינה, התיישנה, והתובע יקבל פיצוי ככל שתביעתו תתקבל רק על הפרש הפגיעה שנוצר עקב אישור התכנית המפורטת השנייה ולא יינתן פיצוי מלא.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מנגד, לעיתים קרובות, משמעות ההסדר הקיים הינה, כי הקופה הציבורית נדרשת לשלם פיצויי יתר וזאת גם למי שבסופו של ההליך התכנוני ובמסגרת התכנון המפורט, מתברר שהוא כלל לא נפגע מהתכנית. זאת כאשר מי שקיבלו פיצוי עקב התכנית המיתארית הראשונה ולעת אישור התכנית המפורטת התברר שהמקרקעין שלהם כלל לא נפגעו ולא ירד ערכם, לא מחויבים בהחזר הפיצוי, ככל ששולם להם עקב העמימות שנוצרה בתכנית הראשונה. בכך נמצאת הקופה הציבורית נדרשת לשלם פיצוי יתר בשל הדין הקיים, לעומת הפגיעה שנגרמה על ידי התוצר התכנוני הסופי, או לעומת מצב שבו ההליך התכנוני לא היה מפוצל לשתי תכניות, אלא היה מתבצע במסגרת תכנית מפורטת אחת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור כל האמור, מוצע לשנות את הדין, ולקבוע בחוק שפגיעה המזכה בפיצוי לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, תהיה רק פגיעה מכוחה של תכנית הכוללת הוראות מפורטות. שכן רק כאשר חלה על הקרקע תכנית מפורטת שניתן להוציא היתר מכוחה, ניתן ונכון לקבוע שהנזק התכנוני אכן התגבש לרמת ודאות מספקת וקונקרטית, על מנת לזכות בפיצוי בגינו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כחריג להסדר המוצע, לפיו תכנית מיתארית לא תקנה, לעת אישורה, זכות לפיצוי לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, מוצע להחריג מצבים שבהם תכנית מיתארית קבעה, עקב אישורה, מגבלות בנוגע לביצוע עבודה או שימוש שהותרו בתכנית קודמת שחלה במגרש. במצבים אלה, הפגיעה במקרקעין, מתגבשת כבר לעת אישורה של התכנית המיתארית, בשל אותן מגבלות ואין מקום למנוע פיצוי בגין מגבלות אלה כבר בשלב זה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כחלק בלתי נפרד מהסדר מוצע זה ועל מנת להבטיח מתן פיצוי מלא, מוצע לקבוע במפורש, כי לעת אישור התכנית המפורטת השנייה המזכה בפיצוי, יתעלמו מירידת הערך ככל שנגרמה עקב התכנית המיתארית הראשונה שאיננה מזכה בפיצוי, ושיעור הפגיעה יהיה ביחס לתכנית הפוגעת הקודמת שחלה על המקרקעין שהקנתה זכאות לפיצוי עקב אישורה. זאת על מנת להבטיח כי בסופו של ההליך התכנוני, תקום זכאות לפיצוי מלא, על כל ירידת הערך שנוצרה בגין המהלך התכנוני כולו, לפי המועד הקובע של התכנית השנייה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יוער, כי גם הדין הקיים היום, מכיר בעקרון המוצע בהסדר זה – לגבי חלק מהמצבים, כתוצר פסיקתי. כך, {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/13/600/015/a14&fileName{{=}}13015600_a14.pdf&type{{=}}4|בבר״מ 1560/13 מגן אינטרנשיונל והשקעות בע״מ נ׳ הועדה המקומית לתכנון ולבניה רמת גן}} (להלן – הלכת מגן) קבע בית המשפט העליון כי אין אפשרות להגיש תביעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} עקב אישורה של תמ״א 36, למרות שניתן להוציא מכוחה היתר בנייה ללא אישורה של תכנית נוספת, ועל כן פגיעה הנובעת ממנה מתגבשת רק לעת מתן היתר מכוחה, המביא ליישומה של התכנית על מקרקעין מסוימים. ואולם, תחולתה של הלכת זו, על מקרים דומים אחרים, כמו גם מענה לשאלות נוספות הקשורות בה, איננה ברורה כל צרכה וטעונה הסדרה בחקיקה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יש לציין, כי לאחרונה ניתן {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/16/980/058/M19&fileName{{=}}16058980_M19.pdf&type{{=}}4|פסק דין בבר״ם 5898{{ח:הערה|/16}} ובר״ם 7019/16, רומן ברג ואח׳ נ׳ הועדה המקומית לתכנון ולבנייה ראשון לציון}}, אשר עסק, בין השאר, בנושאים הנוגעים להסדר המוצע. מפסק דין זה עולה לכאורה, כי לפי הדין הקיים, מחד אין זכאות לפיצוי עקב אישור תכנית מיתארית, בשל כך שהיא איננה פוגעת בתכונות המקרקעין, אך מאידך לעת אישורה של תכנית מפורטת התכנית המיתארית תובא בחשבון כמצב קודם והפיצוי יקטן. על הלכה זו הוגשה בקשה לדיון נוסף, בה תמך היועץ המשפטי לממשלה. אף בשל כך, נכון ונדרש להסדיר נושא זה בכללותו כמוצע בהצעת חוק זו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהמשך לעקרונות אלה, מוצע להחיל את ההסדר המוצע, גם בנוגע לתכנית כללית כהגדרתה בסעיף המוצע, שהינה תכנית המאפשרת הוספת שימוש או שטחי בנייה, על שטחים משמעותיים, מבלי שמצורף לה תשריט, או מבלי לקבוע את מיקום השטחים שבהם יותר השימוש הנוסף או שטחי הבנייה הנוספים כאמור בתשריט התכנית. זאת בשל כך שגם במצבים אלה, לאור כלליות התכנית והיקפי המימוש המשתנים בשים לב לנסיבות כל מגרש והבנייה הקיימת בו, אין הצדקה לראות בתכנית זו כמי שיש בה לגבש את התכנון המפורט לביצוע, באופן שיקנה זכאות לפיצוי לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} עם אישורה. אשר על כן, ומהטעמים שפורטו לעיל, נכון לקבוע את הזכאות לפיצוי, רק בשלב מתן ההיתר מכוחה. עם זאת, מוצע להחריג לעניין זה מגרש שאין עליו בנייה, שכן במצבים שבהם במועד אישור התכנית הקרקע הינה פנויה מבניה, אין הצדקה להחריג תכנית כללית מזכאות לפיצוי כבר לעת אישור התכנית (ככל שניתן להוציא היתר בניה מכוחה, ללא צורך באישור מוסד תכנון שאינו רשות רישוי) שכן במצבים אלה לא מתקיים הנימוק הנזכר באשר לשאלת היתכנות מימוש התכנית הכללית במגרש, והוראות התכנית הכללית מהוות למעשה חלק מהוראות התכנית המפורטת החלה במגרש שניתן לממשן כאחד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להחיל הסדר זה גם על מצבים שבהם אושרה תכנית מפורטת, אשר ניתן להוציא היתר בנייה מכוחה ללא צורך בתכנית נוספת, אך לגבי חלק מהוראות התכנית או כולן, נקבע בתכנית כי לא ניתן לממשה בהליך רישויי תואם תכנית, ונדרש טרם שלב הרישוי, אישור מוסד תכנון, או אישור הועדה המקומית לפי שיקול דעתה (לאחר הליך של פרסום ושמיעת התנגדויות, או ללא הליך כאמור, בהתאם לקבוע בהוראות התכנית). במצבים אלה, אין מדובר בזכויות שהוקנו בתכנית וניתן לממשן ב׳מסלול ירוק׳ – בהליך רישויי תואם תכנית, אלא בזכויות מותנות בשיקול דעת תכנוני (להלן – זכויות מותנות). כך שהלכה למעשה, בנוגע לאותן הוראות בתכנית שלא ניתן לממשן בהליך רישויי ברשות הרישוי, ונדרשת החלטת מוסד תכנון על מנת להקנותן, הרי שההליך התכנוני עצמו טרם הסתיים עם אישורה של התכנית ויסתיים רק לעת אותה החלטה של מוסד התכנון והפיכת הזכויות המותנות למוקנות. בהתאם, ומאותם שיקולים שפורטו לגבי תכנית מיתארית וההצדקות לדחיית הפיצוי לשלב סיום ההליך התכנוני המפורט, מוצע לקבוע כי גם במצבים אלה, הזכאות לפיצוי עקב הזכויות המותנות, תקום רק לעת הפיכתן לזכויות מוקנות וסיום ההליך התכנוני הלכה למעשה, קרי החלטת מוסד התכנון על אישורן שנדרש בתכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי לעיתים, נכללו במסגרת תכנית אחת, הוראות מיתאריות והוראות מפורטות שניתן מכוחן להוציא היתר בניה. כך גם יתכן, שבמסגרת אותה תכנית יקבעו זכויות מוקנות לצד זכויות מותנות. במקרים אלה, יחולו הוראות החוק המוצע, בהתאם למהותן של ההוראות שנקבעו בתכנית, לפי העניין.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תחילה תחולה והוראות מעבר – מוצע לקבוע כי התיקונים המוצעים {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}} יכנסו לתוקף ביום התחילה (יום פרסום החוק), אך הן יחולו על תכניות שיופקדו החל ממועד זה ואילך, כפי שיפורט להלן בדברי ההסבר להוראות המעבר.}}

{{ח:סעיף|197א|התניית הליכי תכנון בכתב שיפוי|תיקון: תשע״ז־8}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} מוסד תכנון הדן בתכנית רשאי להתנות את הפקדת התכנית, או את אישורה, בהפקדת כתב שיפוי מלא או חלקי מפני תביעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, בשים לב, בין השאר, למהות התכנית והיקפה, למידת תרומתה לצורכי ציבור ולזהות הנהנים ממנה.
{{ח:תתת|(2)}} מוסד תכנון רשאי להתנות מתן היתר בהפקדת כתב שיפוי כאמור בפסקה (1) אם נקבעה הוראה המתירה זאת בתכנית שאושרה לפני יום ט״ו בכסלו התשע״ז (15 בדצמבר 2016) (בסעיף זה – המועד הקובע).
{{ח:תת|(ב)}} הסמכות לדרוש הפקדת כתב שיפוי כאמור בסעיף קטן (א) תהיה נתונה גם לוועדה מקומית הדנה בבקשה למתן היתר מכוח תכנית שבה נדרש אישור מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, לפי שיקול דעתו, כתנאי למתן ההיתר, ובלבד שנקבעה בתכנית הוראה המתירה זאת, והכול לגבי אותו חלק של הבקשה שנדרש לאישור כאמור; ואולם לעניין תכנית כאמור שאושרה לפני המועד הקובע, תהיה רשאית הוועדה המקומית לדרוש כתב שיפוי כאמור בסעיף קטן זה, אף אם לא נקבעה באותה תכנית הוראה המתירה זאת.
{{ח:תת|(ג)}} שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים, יקבע נוסח אחיד לכתב שיפוי כאמור בסעיף זה, ויכול שיקבע נוסחים שונים לעניין סוגים שונים של תכניות.

{{ח:סעיף|198|תביעה לפיצויים|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ג־2, תש״ס־2, תשס״ג־3, תשס״ה, תשס״ה־5, תשס״ו־2, תשס״ח־8, תש״ע, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה תביעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, תודיע הועדה המקומית לכל מי שעלול לשאת בתשלום הפיצויים נושא התביעה, כולם או חלקם, בין על פי דין ובין על פי הסכם עם הוועדה המקומית או עם המדינה ({{ח:פנימי|פרק ט|בפרק זה}} – המשיב) על הגשתה ותתן לו הזדמנות להשמיע טענותיו.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המקומית תדון בתביעה ותחליט, בתוך תשעים ימים מיום הגשת התביעה, אם לקבלה או לדחותה, ואם החליטה לקבלה – מהו הסכום המוצע כפיצויים.
{{ח:תת|(ג)}} הועדה המקומית תודיע לתובע ולמשיב, את החלטתה, ואם החליטה לקבל את התביעה – את הסכום המוצע כפיצויים והנימוקים לכך; הסתמכה הוועדה המקומית בהחלטתה על שומה, תצרף להודעתה גם את אותה שומה.
{{ח:תת|(ד)}} החליטה הועדה המקומית לקבל את התביעה, כולה או חלקה, או החליטה לדחות את התביעה, כולה או חלקה, או החליטה כי בנסיבות הענין אין זה מן הצדק לשלם פיצויים עקב הוראות {{ח:פנימי|סעיף 200|סעיף 200}}, רשאי התובע או המשיב, לפי העניין, לערור בפני ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה תוך 45 ימים מיום המצאת החלטת הועדה המקומית כאמור בסעיף קטן (ב); יושב ראש ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה רשאי להאריך את התקופה האמורה מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ד), החליטה הוועדה המקומית כי התובע זכאי לפיצוי בסכום שונה מהסכום הנתבע, רשאים הוועדה המקומית, התובע והמשיב לפנות, בהסכמה, בתוך 45 ימים, ליושב ראש מועצת שמאי המקרקעין בבקשה שימנה שמאי מכריע מתוך רשימת השמאים המכריעים, לצורך הכרעה במחלוקת על סכום הפיצוי; יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין רשאי להאריך את התקופה האמורה מטעמים מיוחדים שיירשמו;
{{ח:תתת|(2)}} יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין יודיע לכל אחד מהפונים לפי פסקה (1), בתוך 15 ימים ממועד קבלת הפנייה, על זהותו של השמאי המכריע שמינה;
{{ח:תתת|(3)}} השמאי המכריע שמונה כאמור בפסקה (2) ידון ויכריע במחלוקת על סכום הפיצוי; החלטות השמאי המכריע יפורסמו בהתאם לכללים שקבע שר המשפטים;
{{ח:תתת|(4)|(א)}} על החלטתו של השמאי המכריע כאמור בפסקה (3) יכולים הוועדה המקומית, התובע או המשיב לערור לפני ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה בתוך 45 ימים מיום המצאת ההחלטה של השמאי המכריע; יושב ראש ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה רשאי להאריך את התקופה האמורה מטעמים מיוחדים שיירשמו;
{{ח:תתתת|(ב)}} פסקה זו תעמוד בתוקפה עד תום חמש שנים מיום תחילתו של סעיף זה, כנוסחו {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300885.pdf|בחוק התכנון והבניה (תיקון מס׳ 84 והוראת שעה), התשס״ח–2008}}.
{{ח:תת|(ה1)|(1)}} המגיש ערר לוועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפי סעיף זה, ישלם לאוצר המדינה, במועד הגשתו, אגרה בסכום כמפורט להלן:
{{ח:תתתת|(א)}} כשסכום הערר אינו עולה על 500,000 שקלים חדשים – 837 שקלים חדשים;
{{ח:תתתת|(ב)}} כשסכום הערר עולה על 500,000 שקלים חדשים – 1,675 שקלים חדשים;
{{ח:תתת}} שר הפנים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, יקבע נסיבות שבהן יינתן פטור מאגרה לפי סעיף קטן זה, ורשאי הוא לקבוע כללים לעניין חישוב האגרה לפי סעיף קטן זה במצבים שבהם הוגשו מספר עררים הנוגעים לאישורה של אותה תכנית והטענות בעררים מעלות שאלה משותפת הטעונה הכרעה במאוחד;
{{ח:תתת|(2)}} ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לא תקבל ערר ולא תדון בו, אלא אם כן שולמה בעת הגשתו אגרה או שניתן פטור מתשלום האגרה לפי הוראות סעיף קטן זה;
{{ח:תתת|(3)}} הסכומים האמורים בפסקה (1) יעודכנו ב־1 בינואר בכל שנה, בהתאם לשיעור העליה במדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;
{{ח:תתת|(4)}} החליטה ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לקבל ערר, כולו או חלקו, רשאית היא להטיל על המשיב לשלם למגיש הערר הוצאות בגובה סכום האגרה, כולה או חלקה, כפי ששילם בעת הגשת הערר; היו מספר משיבים בערר – רשאית ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לקבוע את חלוקת ההוצאות כאמור בין המשיבים;
{{ח:תתת|(5)}} בלי לגרוע מהאמור בפסקה (4), ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה רשאית להטיל על צד לערר לשלם לצד השני את הוצאותיו בערר, כולן או חלקן.
{{ח:תת|(ו)|(1)}} דנה ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה בערר לפי סעיפים קטנים (ד) או (ה), רשאית היא, בהחלטה מנומקת, לקבל את הערר או לדחותו, במלואו או בחלקו;
{{ח:תתת|(2)}} היה הערר לפי סעיף קטן (ד) בלבד, רשאית ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפנות ליושב ראש מועצת שמאי המקרקעין בבקשה שימנה שמאי, מתוך רשימת השמאים המכריעים, אשר יגיש לוועדת הערר חוות דעת בכתב בעניין הנוגע לערר (בחוק זה – שמאי מייעץ);
{{ח:תתת|(3)}} מונה שמאי מייעץ, תינתן החלטה בערר לאחר הגשת חוות דעתו, ובלבד שניתנה לצדדים הזדמנות לטעון את טענותיהם לפני ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לעניין חוות הדעת;
{{ח:תתת|(4)}} הוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ט1|פרק ט׳1}} יחולו על שמאי מייעץ, לרבות לעניין סדרי הדין בפניו, מינויו ושכרו.
{{ח:תת|(ז)}} על החלטת יושב ראש ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפי סעיפים קטנים (ד) או (ה)(4), ועל החלטת ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפי סעיף קטן (ו)(1) או (3), ניתן לערער לבית משפט לעניינים מינהליים.
{{ח:תת|(ח)}} שמאי מקרקעין שהתבקש להכין שומה בהליכים לפי סעיף זה, וכן שמאי מכריע ושמאי מייעץ שמונו לפי סעיף זה, רשאים לקבל מידע בהתאם להוראות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 14א|סעיף 14א(א) לתוספת השלישית}}, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 14א|סעיפים קטנים (ב) ו־(ג) של אותו סעיף}} יחולו, בשינויים המחויבים, לעניין מידע כאמור.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר בעררים לפי סעיף 198 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר בעררים לפי סעיף 198 לחוק), התשנ״ח–1997}}.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 198|בסעיף 198(ד)}} נקבע, כי אם החליטה הועדה המקומית לדחות את התביעה על ירידת ערך בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 197|לסעיף 197}}, כולה או חלקה, רשאי התובע או המשפה (המשיב, כמשמעותו בסעיף קטן שם), לערור בפני ועדת הערר. בהתאם לנוסח הסעיף כפי שנקבע, עולה ספק באשר לזכות הערר של המשפה ככל שהתביעה התקבלה במלואה. מוצע להסדיר מצב זה ולקבוע כי גם במצבים אלה יש למשפה זכות ערר, שכן אין כל הצדקה למתן זכות ערר למשפה רק אם התביעה התקבלה בחלקה ולא במלואה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|{{ח:פנימי|סעיף 198|בסעיף 198(ה1)(1)}} נקבעו הוראות לעניין סכומי האגרה שישולמו לאוצר המדינה בעת הגשת ערר לוועדת הערר לפיצויים והיטלי השבחה לפי {{ח:פנימי|סעיף 198|סעיף 198}}. מוצע לתת סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות, כללים לעניין חישוב האגרה במצבים שבהם הוגשו מספר עררים הנוגעים לאישורה של אותה תכנית והטענות בעררים מעלות שאלה עקרונית משותפת הטעונה הכרעה במאוחד.}}

{{ח:סעיף|199||תיקון: תשנ״ה־4}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|200|פטור מתשלום פיצויים}}
{{ח:ת}} לא יראו קרקע כנפגעת אם נפגעה על ידי הוראה שבתכנית הנמנית עם אחת ההוראות המפורטות להלן ובלבד שהפגיעה אינה עוברת את תחום הסביר בנסיבות הענין ואין זה מן הצדק לשלם לנפגע פיצויים:
{{ח:תת|(1)}} שינוי בתחום אזורים ובתנאי השימוש בקרקע שבהם;
{{ח:תת|(2)}} קביעת המירווח מסביב לבנינים וביניהם;
{{ח:תת|(3)}} הגבלת מספר הבנינים בשטח מסויים;
{{ח:תת|(4)}} הסדרת אתריהם של בנינים, גדלם, גבהם, תכנון צורתם או מראם החיצוני;
{{ח:תת|(5)}} איסור הבניה או הגבלתה, לצמיתות או לשעה, במקום שהקמת בנינים על הקרקע עלולה, בגלל מקומה או טיבה, להביא לידי סכנת שטפון, סחף קרקע, סכנה לבריאות או סכנת נפשות או לידי הוצאה יתירה של כספי ציבור להתקנת דרכים או ביבים, להספקת מים או לשירותים ציבוריים אחרים;
{{ח:תת|(6)}} איסור השימוש בקרקע או הגבלתו שלא בדרך איסור בניה או הגבלתה, כשהשימוש עלול להביא לידי סכנה לבריאות, סכנת נפשות או פגיעה רצינית אחרת לרעת הסביבה;
{{ח:תת|(7)}} הגבלת דרכי השימוש בבנינים;
{{ח:תת|(8)}} קביעת קו במקביל לדרך, שמעבר לו לא יבלוט שום בנין;
{{ח:תת|(9)}} חיוב להתקין על יד בנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשיה מקום לטעינת כלי רכב, פריקתם וציודם בדלק, הכל כדי למנוע חסימת דרך לתעבורה;
{{ח:תת|(10)}} חיוב להתקין בבנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשיה, למגורים, לבית לינה או לשימוש על ידי הציבור, או על יד בנין כאמור, מקום לחניית כלי רכב, למקלט או למחסה בפני התקפה אווירית;
{{ח:תת|(11)}} הוראה בתכנית שחל עליה {{ח:פנימי|סעיף 81|סעיף 81}}.

{{ח:סעיף|201|אין פיצויים למעשים שאחרי הפקדת תכנית|תיקון: תשפ״א}}
{{ח:ת}} לא ישולמו פיצויים לפי {{ח:פנימי|פרק ט|פרק זה}} בקשר לכל בנין שהוקם, לכל דרך שנסללה ולכל דבר אחר שנעשה בתחום תכנית לאחר שההודעה בדבר הפקדתה פורסמה ברשומות לפי {{ח:פנימי|סעיף 89|סעיף 89}}, ולעניין תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית – לאחר שפורסמה באתר האינטרנט של מינהל התכנון לפי {{ח:פנימי|סעיף 52|סעיף 52(ג)}} או {{ח:פנימי|סעיף 76ג|סעיף 76ג(6)(ב)(3)}}, לפי העניין.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|סעיף 51|בסעיף 51}}.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 201|סעיף 201}} קובע, כי לא ישולמו פיצויים על ירידת ערך לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} עקב אישור תכנית, בקשר לכל בנין או דבר אחר שנעשה בתחום התכנית המופקדת לאחר שדבר הפקדתה פורסם ברשומות לפי {{ח:פנימי|סעיף 89|סעיף 89}} . כפי שנזכר לעיל בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 51|לסעיפים 51}}, {{ח:פנימי|סעיף 52|52}} {{ח:פנימי|סעיף 76ג|ו־76ג(6א)}}, תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית, אינן ’מופקדות‘, אלא מועברות להערות, לפיכך מוצע להסדיר את תחולת {{ח:פנימי|סעיף 201|סעיף 201}}, גם על תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית שהועברו להערות (שלב שהינו מקביל לשלב הפקדת תכנית אחרת), שכן מבחינה תכליתית, אין מקום לאבחנה בין סוגי התכניות כאמור לעניין סעיף זה. בהמשך לכך, מוצע לקבוע שהמועד הקובע לעניין זה יהיה פרסום התכנית שהועברה להערות כאמור, באתר האינטרנט, בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 52|סעיף 52(ד{{ח:הערה|ג)}}}}, {{ח:פנימי|סעיף 76ג|וסעיף 76ג(6)(ב)(3)}} המוצע, לפי העניין.}}

{{ח:סעיף|202|פיצויים על הפסקת חריגה}}
{{ח:ת}} מי שבתום תקופת המקסימום שנקבעה לשימוש חורג או לבנין חורג לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳}} הינו בעל זכות במקרקעין שלגביהם נקבעה התקופה, לא יהיה זכאי לפיצויים בעד הנזק שנגרם לו על ידי הפסקת השימוש או על ידי שינויו, הריסתו או סילוקו של הבנין, הכל לפי הענין, אלא אם קיימות נסיבות מיוחדות ומן הצדק שישולמו פיצויים כאמור.

{{ח:סעיף|202א|פיצויים בשל תכנית הכוללת ייעוד מקרקעין למיתקן גז|תיקון: תשס״ב, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} נפגעו על ידי תכנית שמטרתה העיקרית ייעוד מקרקעין למיתקן גז, או על ידי כל אחת מן התכניות למערכת ההולכה, או על ידי תכנית הכוללת גם ייעוד מקרקעין למיתקן גז, שלא בדרך הפקעה, מקרקעין הנמצאים בתחומה או הגובלים עמה, יחולו לענין הפיצויים, לפי הענין, הוראות {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 28|סעיף 28 לחוק משק הגז הטבעי}}; בסעיף זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקן גז“ ו”התכניות למערכת ההולכה“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|בחוק משק הגז הטבעי}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – לרבות תכנית עבודה שאושרה לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 25|סעיף 25(ד) לחוק משק הגז הטבעי}}.

{{ח:סעיף|202ב|כתב שיפוי כתנאי למתן היתר להקמת מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית|תיקון: תשס״ו, תשע״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית“ – מיתקן המוקם על ידי בעל רישיון או מטעמו, המשמש או המיועד לשמש למתן שירותי רדיו טלפון נייד, לרבות אנטנה, משדר, תורן או כל מכשיר עזר אחר, הנועד לתמוך בתפעול המיתקן;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בעל רישיון“ – מי שקיבל רישיון כללי לפי {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)|חוק התקשורת}}, למתן שירותי רדיו טלפון נייד.
{{ח:תת|(ב)}} מוסד התכנון ידרוש, כתנאי למתן היתר להקמת מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית, כתב שיפוי מפני תביעה לפיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} ובלבד שדרישה כאמור תהיה בהתאם להנחיות המועצה הארצית; הנחיות המועצה הארצית כאמור יעמדו בתוקפן עד שייקבעו הוראות לענין זה בתכנית מיתאר ארצית.

{{ח:קטע2|פרק ט1|פרק ט׳1: רשימת שמאים מכריעים|תיקון: תשס״ח־7}}

{{ח:סעיף|202ג|רשימת שמאים מכריעים|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים יקבע, על פי המלצת הוועדה המייעצת שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 202ד|סעיף 202ד}}, רשימה של שמאי מקרקעין הכשירים לכהן כשמאים מכריעים (בחוק זה – רשימת השמאים המכריעים).
{{ח:תת|(ב)}} שמאי מכריע ייכלל ברשימת השמאים המכריעים לתקופה של עשר שנים או עד הגיעו לגיל 70, לפי המוקדם.
{{ח:תת|(ג)}} רשימת השמאים המכריעים תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|202ד|הוועדה המייעצת|תיקון: תשס״ח־7, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} תוקם ועדה מייעצת שתמליץ לשר המשפטים לעניין קביעת רשימת השמאים המכריעים ({{ח:פנימי|פרק ט1|בפרק זה}} – הוועדה המייעצת), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} השמאי הממשלתי הראשי או נציגו;
{{ח:תתת|(3)}} מנהל מינהל התכנון במשרד הפנים או נציגו;
{{ח:תתת|(4)}} שני שמאי מקרקעין שיקבע יושב ראש הוועדה, מתוך רשימה של ארבעה שמאי מקרקעין שימנה שר המשפטים על פי המלצת הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של שמאי מקרקעין בישראל, ואם לא ניתנה המלצה כאמור – שימנה שר המשפטים לפי בחירתו;
{{ח:תתת|(5)}} היועץ המשפטי של עיריית ירושלים, תל אביב־יפו או חיפה, שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(6)}} שני נציגי ציבור שימנה שר המשפטים;
{{ח:תתת|(7)}} נציג הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות בישראל; לעניין זה, ”קבלן לעבודות הנדסה בנאיות“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות|בחוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, התשכ״ט–1969}}.
{{ח:תת|(ב)}} הודעה בדבר מינוי הוועדה המייעצת תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|202ה|כשירות לכהונה כשמאי מכריע|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:ת}} מי שנתקיימו בו כל אלה, כשיר לכהן כשמאי מכריע:
{{ח:תת|(1)}} הוא אזרח ישראלי או תושב קבע בישראל;
{{ח:תת|(2)}} הוא שמאי הרשום בפנקס שמאי המקרקעין במשך שבע השנים האחרונות לפחות ועסק בפועל, ברציפות או לסירוגין, במשך חמש שנים לפחות בשמאות מקרקעין בנושאים כאמור {{ח:פנימי|פרק ח|בפרקים ח׳}}, {{ח:פנימי|פרק ח1|ח׳1}} {{ח:פנימי|פרק ט|או ט׳}};
{{ח:תת|(3)}} הוא לא הורשע בעבירה, אשר מפאת חומרתה, מהותה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן כשמאי מכריע ובית משפט לא קבע לגביו כי עבר עבירה כאמור, אף שלא הרשיעו בה;
{{ח:תת|(4)}} רישומו בפנקס שמאי המקרקעין לא הותלה בחמש השנים האחרונות, ואם הותלה, חלפו חמש שנים לפחות ממועד סיום ההתליה ועד למועד המינוי;
{{ח:תת|(5)}} הוא אינו פסול דין, מי שהוכרז פושט רגל או מי שמונה לו אפוטרופוס;
{{ח:תת|(6)}} הוא לא עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב תדיר של ניגוד עניינים בין כהונתו כשמאי מכריע, לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלו; {{ח:פנימי|פרק ט1|בפרק זה}}, ”עניין אישי או תפקיד אחר“ – לרבות עניין אישי או תפקיד אחר של קרובו.

{{ח:סעיף|202ו|פעולות לשם מניעת ניגוד עניינים|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} סברה הוועדה המייעצת כי מי שמבקש לכהן או מי שמכהן כשמאי מכריע נדרש לבצע פעולות לשם מניעת ניגוד עניינים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 202ה|בסעיף 202ה(6)}}, תמליץ על הפעולות שעליו לבצע, והתקופה לביצוען.
{{ח:תת|(ב)}} המליצה הוועדה על פעולות כאמור בסעיף קטן (א), לגבי מי שמבקש לכהן כשמאי מכריע, לא ייכלל האדם שלגביו ניתנה ההמלצה כאמור ברשימת השמאים המכריעים, אלא לאחר שהוועדה המייעצת אישרה כי בוצעו הפעולות שהיה עליו לבצע כאמור; היה אדם כלול ברשימה וניתנה לגביו המלצה כאמור בסעיף קטן (א), יתלה שר המשפטים את רישומו, לאחר שניתנה לו הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין, עד לאישור הוועדה המייעצת כאמור בסעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ג)}} שמאי מכריע לא יעסיק אדם שעלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים, בין תפקידו של אותו אדם או תפקיד השמאי המכריע, לבין תפקיד אחר שלו; התעורר חשש לניגוד עניינים כאמור, ידווח על כך המועסק לשמאי המכריע בלא דיחוי.
{{ח:תת|(ד)}} מי שמבקש לכהן כשמאי מכריע יודיע לוועדה המייעצת, עובר למינוי, אם הוא עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב תדיר של ניגוד עניינים בין כהונתו כשמאי מכריע לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלו; מי שמכהן כשמאי מכריע יודיע כאמור מיד לאחר שנודע לו כי הוא עלול להימצא במצב כאמור.

{{ח:סעיף|202ז|איסור ניגוד עניינים|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} שמאי מכריע לא יטפל בעניין שהועבר להכרעתו אם הוא עלול לגרום לו להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו כשמאי מכריע באותו עניין, לבין עניין אישי או תפקיד אחר שלו.
{{ח:תת|(ב)}} התברר לשמאי מכריע כי עניין שהועבר להכרעתו עלול לגרום לו להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים כאמור בסעיף קטן (א), יודיע על כך בכתב ליושב ראש מועצת שמאי המקרקעין ויימנע מלטפל באותו עניין עד לקבלת הנחיות מיושב ראש מועצת שמאי המקרקעין.
{{ח:תת|(ג)}} נוכח יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין, לפי הודעת שמאי מכריע כאמור בסעיף קטן (ב) או בדרך אחרת, כי עניין שהועבר לטיפולו של שמאי מכריע עלול לגרום לו להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים, יורה לשמאי המכריע על הפסקת הטיפול באותו עניין.

{{ח:סעיף|202ח|ייחוד פעולת שמאי מכריע|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} שמאי מכריע לא יבצע, במישרין או בעקיפין, פעולה שיוחדה לשמאי מקרקעין לפי {{ח:חיצוני|חוק שמאי מקרקעין#פרק 5|הפרק החמישי לחוק שמאי מקרקעין}}, למעט פעולה שהוא רשאי לבצעה לפי חוק זה או שהוטלה עליו לפי חיקוק אחר, ולא יעסוק בכל עיסוק אחר פרט לעיסוק לפי חוק זה, אלא אם כן אין העיסוק האחר עלול לגרום לניגוד עניינים עם פעולתו לפי חוק זה, והתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} העיסוק הוטל עליו לפי חיקוק אחר;
{{ח:תתת|(2)}} העיסוק מותר על פי כללים שקבע שר המשפטים בעניין זה לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת;
{{ח:תתת|(3)}} שר המשפטים, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, קבע כי הוא רשאי לעסוק בעיסוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף זה יחולו, בשינוים המחויבים, גם על שמאי מקרקעין, ועל מתמחה בשמאות מקרקעין, המועסקים בידי שמאי מכריע לצורך ביצוע תפקידו.

{{ח:סעיף|202ט|מחיקה או התליה מרשימת השמאים המכריעים|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים ימחק מרשימת השמאים המכריעים את רישומו של אדם שחדל להתקיים בו תנאי מהתנאים האמורים {{ח:פנימי|סעיף 202ה|בסעיף 202ה(1) עד (5)}}, לאחר שניתנה לו הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין; הוראות סעיף קטן זה יחולו גם לגבי מי שחדל להתקיים בו התנאי האמור {{ח:פנימי|סעיף 202ה|בסעיף 202ה(6)}}, זולת אם אישרה הוועדה המייעצת כי בוצעו הפעולות שהיה עליו לבצע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 202ו|בסעיף 202ו}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, רשאי להתלות את רישומו של אדם ברשימת השמאים המכריעים, לאחר שניתנה לו הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין, בשל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} אם מתנהלת נגדו חקירה פלילית בשל חשד לביצוע עבירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 202ה|בסעיף 202ה(3)}};
{{ח:תתת|(2)}} אם הוגשה נגדו קובלנה על עבירת משמעת לפי {{ח:חיצוני|חוק שמאי מקרקעין#פרק 6|הפרק השישי לחוק שמאי מקרקעין}}.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, רשאי למחוק את רישומו של אדם מרשימת השמאים המכריעים, לאחר שניתנה לו הזדמנות לטעון את טענותיו בעניין, אם סבר כי קיימות נסיבות שבשלהן אין הוא ראוי לכהן כשמאי מכריע או כי לא מילא את תפקידיו כשמאי מכריע כראוי.

{{ח:סעיף|202י11|העברת הטיפול לשמאי מכריע אחר|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} נמחק או הותלה רישומו של שמאי מכריע מרשימת השמאים המכריעים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 202ו|בסעיפים 202ו(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 202ט|או 202ט}}, או הורה לו יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין להפסיק את הטיפול בעניין שלפניו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 202ז|בסעיף 202ז}}, יורה יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין על העברת העניין שלפני אותו שמאי מכריע לשמאי מכריע אחר מתוך רשימת השמאים המכריעים (להלן – השמאי המכריע הנעבר).
{{ח:תת|(ב)}} השמאי המכריע הנעבר רשאי להורות, אם מצא כי לא ייגרם עיוות דין, שהדיון בפניו יימשך מהשלב שאליו הגיע השמאי המכריע שטיפולו בעניין הופסק; החליט השמאי המכריע הנעבר כי הדיון יימשך כאמור, יראו בחומר שהובא בהליך, כאילו הובא לפני השמאי המכריע הנעבר.

{{ח:סעיף|202יא11|עונשין|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:ת}} שמאי מכריע המטפל בעניין שעלול לגרום לו להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 202ז|סעיף 202ז}}, דינו – מאסר שלוש שנים.

{{ח:סעיף|202יב|החלת הוראות על שמאי מכריע|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} דין שמאי מכריע כדין עובד הציבור לעניין {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ב)}} בתום תקופת כהונתו יחולו על שמאי מכריע הוראות {{ח:חיצוני|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה)|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה), התשכ״ט–1969}}; ואולם סמכויות הוועדה, כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה)#סעיף 11|בסעיף 11 לחוק האמור}}, כפי שנקבעו {{ח:חיצוני|חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה)|בחוק האמור}}, יהיו נתונות לוועדה המייעצת.

{{ח:סעיף|202יג|תקנות לעניין שמאי מכריע|תיקון: תשס״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים רשאי להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצוע {{ח:פנימי|פרק ט1|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים יתקין תקנות בעניינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת – שכרו של שמאי מכריע;
{{ח:תתת|(2)}} סדרי הדין בבקשות להכרעה לפני שמאי מכריע, לרבות בבקשה למינויו ובכלל זה לרבות לעניין מועדים, דרך הגשת הבקשות וערר על החלטות שנתקבלו בהן.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשה להכרעה לפני שמאי מכריע או שמאי מייעץ)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשה להכרעה לפני שמאי מכריע או שמאי מייעץ), התשס״ט–2008}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (שכרו של שמאי מכריע ושמאי מייעץ)|תקנות התכנון והבניה (שכרו של שמאי מכריע ושמאי מייעץ), התשס״ט–2009}}.}}

{{ח:קטע2|פרק י|פרק י׳: פיקוח, אכיפה ועונשין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:קטע3|פרק י סימן א|סימן א׳: הגדרות|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|203|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}}|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גן לאומי“ ו”שמורת טבע“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|בחוק גנים לאומיים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הריסה“ – לרבות פירוק עבודה שנעשתה או סילוקה, וכן כל פעולה הדרושה לשם השבת המקרקעין למצבם לפני תחילת ביצוע עבודה בהם, והכול כפי שנקבע בצו הריסה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מרחבית“ – ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יושב ראש ועדה מקומית“ – לרבות ראש רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, ולעניין מרחב תכנון מקומי כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}} – יושב ראש הוועדה המחוזית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היחידה הארצית לאכיפה“ – היחידה הארצית לאכיפת דיני התכנון והבנייה במשרד האוצר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מהנדס הוועדה“ – לרבות מהנדס רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, ולעניין מרחב תכנון מקומי כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}} – מתכנן המחוז;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין“ – המחלקה להנחיית תובעים מוסמכי היועץ המשפטי לממשלה בפרקליטות המדינה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מנהל היחידה הארצית לאכיפה“ – מנהל היחידה שמונה לפי {{ח:פנימי|סעיף 204|סעיף 204}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מנהל רשות הטבע והגנים“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|בחוק גנים לאומיים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מפקח“ – מי שהוסמך למפקח לפי {{ח:פנימי|סעיף 205|סעיף 205}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מפקח מיוחד“ – מפקח ביחידה הארצית לאכיפה, שהוסמך למפקח מיוחד לפי {{ח:פנימי|סעיף 205|סעיף 205}}, לאחר שעבר הכשרה מיוחדת לעניין הסמכויות הנתונות לו לפי כל דין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עבודה אסורה“ – בנייה או עבודה הטעונה היתר שנעשתה בלא היתר או בניגוד לתנאי היתר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”צו מינהלי“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} צו מינהלי להפסקת עבודה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 216|בסעיף 216}};
{{ח:תתת|(2)}} צו להריסת תוספת בנייה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 217|בסעיף 217}};
{{ח:תתת|(3)}} צו מינהלי להפסקת שימוש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 219|בסעיף 219}};
{{ח:תתת|(4)}} צו לסגירת בניין או מקום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 220|בסעיף 220}};
{{ח:תתת|(5)}} צו הריסה מינהלי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 221|בסעיף 221}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”צו שיפוטי“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} צו שיפוטי למניעת פעולות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234}};
{{ח:תתת|(2)}} צו הפסקה שיפוטי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 236|בסעיף 236}};
{{ח:תתת|(3)}} צו הריסה בלא הליך פלילי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 239|בסעיף 239}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות אוכפת“ – כל אחת מאלה, לפי העניין:
{{ח:תתת|(1)}} היחידה הארצית לאכיפה;
{{ח:תתת|(2)}} ועדה מקומית – לעניין עבירה שבוצעה במרחב התכנון שלה;
{{ח:תתת|(3)}} רשות מקומית המוסמכת לאכיפה – לעניין עבירה שבוצעה בתחומה של אותה רשות מקומית;
{{ח:תתת|(4)}} רשות הטבע והגנים – לעניין עבירה שבוצעה בתחום גן לאומי או שמורת טבע או בתחום שטח שיועד בתכנית לגן לאומי או לשמורת טבע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 233|בסעיף 233}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות הטבע והגנים“ – הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|בחוק גנים לאומיים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות מקומית המוסמכת לאכיפה“ – רשות מרחבית שהוסמכה לפי {{ח:פנימי|סעיף 254יב|סעיף 254יב}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שימוש אסור“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} שימוש במקרקעין הטעון היתר שנעשה בלא היתר, או בניגוד לתנאי היתר או שימוש במקרקעין בניגוד לתכנית;
{{ח:תתת|(2)}} שימוש בעבודה אסורה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תובע“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי#סעיף 12|בסעיף 12 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ״ב–1982}}.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ב|סימן ב׳: סמכויות פיקוח ואכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|204|מנהל היחידה הארצית לאכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר ימנה עובד בכיר בשירות המדינה למנהל היחידה הארצית לאכיפה.
{{ח:תת|(ב)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה יעמוד בראש היחידה הארצית לאכיפה ויהיה אחראי למילוי תפקידיה לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ג)}} למנהל היחידה הארצית לאכיפה יהיו הסמכויות הנתונות למפקח ולמפקח מיוחד לפי הוראות חוק זה.
{{ח:תת|(ד)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה יקבע הנחיות מקצועיות שלפיהן יפעילו מפקחים את סמכויותיהם לפי חוק זה; הנחיות כאמור יפורסמו באתר האינטרנט של היחידה הארצית לאכיפה.

{{ח:סעיף|205|הסמכת מפקחים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר יסמיך, מבין עובדי משרדו, מפקחים לעניין חוק זה, אשר יוסמכו בסמכויות לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ב|סימן זה}}, כולן או חלקן, וכן רשאי הוא להסמיך מפקחים בסמכויות כאמור מבין אלה:
{{ח:תתת|(1)}} עובד מעובדי המדינה – בהסכמת השר הממונה על משרדו של העובד;
{{ח:תתת|(2)}} עובד מעובדי רשות מקומית שהיא ועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} או עובדי רשות מקומית מוסמכת לאכיפה – בהסכמת ראש הרשות המקומית שהוא עובד בה;
{{ח:תתת|(3)}} עובד מעובדי ועדה מרחבית – בהסכמת יושב ראש הוועדה המרחבית שהוא עובד בה.
{{ח:תת|(ב)}} סמכויות מפקחים מבין עובדי המדינה יהיו בשטח המדינה כולה או חלקה, כפי שיקבע שר האוצר בעת הסמכתם; סמכויותיהם של מפקחים מבין עובדי ועדה מקומית יהיו בתחום מרחב התכנון שלה וסמכויותיהם של מפקחים מבין עובדי רשות מקומית יהיו בתחומה של אותה רשות מקומית.
{{ח:תת|(ג)}} לא יוסמך מפקח כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן מתקיימים בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} משטרת ישראל הודיעה, לא יאוחר משלושה חודשים מיום קבלת פרטי העובד, כי היא אינה מתנגדת למינויו מטעמים של ביטחון הציבור, לרבות בשל עברו הפלילי;
{{ח:תתת|(2)}} הוא קיבל הכשרה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי חוק זה, כפי שהורה שר האוצר, בהסכמת השר לביטחון הפנים;
{{ח:תתת|(3)}} הוא עומד בתנאי כשירות נוספים כפי שהורה שר האוצר, לאחר התייעצות עם השר לביטחון הפנים.
{{ח:תת|(ד)}} הודעה על הסמכת מפקח תפורסם ברשומות ובאתר האינטרנט של היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית, לפי העניין.
{{ח:תת|(ה)}} מצא מנהל היחידה הארצית לאכיפה כי מפקח אינו ממלא אחר ההנחיות המקצועיות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 204|בסעיף 204(ד)}}, רשאי הוא, לאחר שנתן למפקח הזדמנות לטעון את טענותיו לפניו, לבקש משר האוצר לבטל את הסמכתו של המפקח או להגביל את סמכויותיו לתקופה.

{{ח:סעיף|206|סמכויות מפקחים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} לשם פיקוח על ביצוע ההוראות לפי חוק זה, רשאי מפקח –
{{ח:תתת|(1)}} לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו;
{{ח:תתת|(2)}} לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך הדרושים לו לצורך ביצוע תפקידו; בפסקה זו, ”מסמך“ – לרבות פלט כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|בחוק המחשבים, התשנ״ה–1995}};
{{ח:תתת|(3)}} לערוך בדיקות או מדידות או ליטול דוגמאות לשם בדיקה וכן להורות על מסירת דוגמאות לבדיקת מעבדה או על שמירתן לתקופה שיורה, או לנהוג בהן בדרך אחרת;
{{ח:תתת|(4)}} להיכנס בכל עת לכל מקרקעין, ואולם לא ייכנס מפקח למקום המשמש למגורים, אלא באחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} בעת סבירה ולאחר שקיבל את הסכמת המחזיק, ובלבד שהמחזיק הוא בגיר ושהמפקח הודיע למחזיק כי הוא רשאי לסרב לכניסתו;
{{ח:תתתת|(ב)}} ניתן צו של בית משפט המתיר לו להיכנס למקום.
{{ח:תת|(ב)}} התעורר חשד לביצוע עבירה לפי חוק זה, רשאי מפקח –
{{ח:תתת|(1)}} לחקור כל אדם הקשור לעבירה כאמור או שעשויות להיות לו ידיעות הנוגעות לעבירה כאמור; על חקירה לפי פסקה זו יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 2|סעיפים (2)}} {{ח:חיצוני|פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)#סעיף 3|ו־(3) לפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות)}}, בשינויים המחויבים;
{{ח:תתת|(2)}} לתפוס כל חפץ הקשור לעבירה; על תפיסה לפי פסקה זו יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#פרק 4|הפרק הרביעי לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ״ט–1969}} (בסעיף זה – פקודת מעצר וחיפוש), בשינויים המחויבים;
{{ח:תתת|(3)}} לבקש מבית המשפט צו חיפוש לפי {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 23|סעיף 23 לפקודת מעצר וחיפוש}} ולבצעו; על חיפוש לפי פסקה זו יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 24|סעיפים 24(א)(1)}}, {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 26|26 עד 28}} {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 45|ו־45 לפקודת מעצר וחיפוש}}, בשינויים המחויבים;
{{ח:תתת|(4)}} להיכנס בכל עת סבירה למקרקעין, ורשאי המפקח לעשות שימוש בכוח סביר כלפי רכוש לשם כך, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים אלא לפי צו של בית משפט.
{{ח:תת|(ג)}} סירב אדם להיענות לדרישת מפקח, על פי סמכותו בהתאם להוראות סעיף זה, והיה חשש שיימלט או שזהותו אינה ידועה, רשאי המפקח לעכבו, ויחולו על עיכוב כאמור הוראות {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#סעיף 75|סעיף 75(ב) ו־(ג) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ״ו–1996}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ד)}} אין בסמכויות מפקח לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} כדי לגרוע מסמכויות פיקוח שנתונות לו לפי כל דין אחר.

{{ח:סעיף|207|חובת הזדהות|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} מפקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי חוק זה, אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שניים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו ולובש מדי מפקח בצבע ובצורה שהורה שר האוצר לעניין זה, ובלבד שהמדים כאמור אינם נחזים להיות מדי משטרה;
{{ח:תתת|(2)}} יש בידו תעודה החתומה בידי שר האוצר, המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו, שאותה יראה על פי דרישה.
{{ח:תת|(ב)}} חובת הזדהות לפי סעיף קטן (א) לא תחול אם קיומה עלול לגרום לאחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} סיכול ביצוע הסמכות בידי המפקח;
{{ח:תתת|(2)}} פגיעה בביטחון המפקח או בביטחון אדם אחר.
{{ח:תת|(ג)}} חלפה הנסיבה שבשלה לא קיים המפקח את חובת ההזדהות כאמור בסעיף קטן (ב), יקיים המפקח את חובתו כאמור, מוקדם ככל האפשר.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ג|סימן ג׳: סמכויות פיקוח ואכיפה כלפי מערכת הביטחון|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|208|הסדרת הפיקוח והאכיפה כלפי מערכת הביטחון|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}} נועדו להסדיר את הפיקוח והאכיפה של הוראות חוק זה כלפי מערכת הביטחון באופן שיאזן בין קיום מטרותיו של חוק זה לבין השמירה על ביטחון המדינה ושלום הציבור.

{{ח:סעיף|209|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן ג׳}}|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|בסימן זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גוף ביטחוני“ – אחד הגופים המנויים בהגדרה ”מערכת הביטחון“;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”התאמה ביטחונית“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק שירות הביטחון הכללי#סעיף 15|בסעיף 15 לחוק שירות הביטחון הכללי, התשס״ב–2002}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק להסדרת הביטחון“ – {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ״ח–1998}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מערכת הביטחון“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} משרד הביטחון ויחידות הסמך של משרד הביטחון;
{{ח:תתת|(2)}} צבא הגנה לישראל;
{{ח:תתת|(3)}} יחידות ויחידות סמך של משרד ראש הממשלה, שעיקר פעילותן בתחום ביטחון המדינה;
{{ח:תתת|(4)}} מפעלי מערכת הביטחון כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים#סעיף 20|בסעיף 20 לחוק להסדרת הביטחון}}, שאינם יחידות כאמור בפסקה (3), ואשר שר הביטחון הודיע עליהם לשר האוצר;
{{ח:תתת|(5)}} משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר והרשות להגנה על עדים;
{{ח:תתת|(6)}} שלוחה אחרת של מערכת הביטחון כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 159|בסעיף 159}} שאושרה על ידי שר הביטחון לעניין {{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳}} כאמור {{ח:פנימי|סעיף 159|באותו סעיף}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מפקח“ – מי שהוסמך למפקח ביחידה הארצית לאכיפה לפי {{ח:פנימי|סעיף 205|סעיף 205}}, ולעניין מיתקן ביטחוני שחלות עליו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 213|סעיף 213}} {{ח:פנימי|סעיף 214|או 214}} – מי שהוסמך למפקח לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 213|אותם סעיפים}}, לפי העניין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נוהל עבודה“ – נוהל שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 212|סעיף 212}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קצין בכיר“ – קצין שדרגתו סגן אלוף, סגן ניצב או סגן גונדר, לפחות, לפי העניין, או מי שדרגתו מקבילה לדרגה כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קצין מוסמך“ –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין הגופים המנויים בפסקאות (1), (3), (4) ו־(6) להגדרה ”מערכת הביטחון“, למעט שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים#סעיף 21|בסעיף 21 לחוק להסדרת הביטחון}};
{{ח:תתת|(2)}} לעניין צבא הגנה לישראל – ראש מחלקת ביטחון מידע בצבא הגנה לישראל או קצין בכיר שהסמיך לעניין זה;
{{ח:תתת|(3)}} לעניין שירות הביטחון הכללי – ראש שירות הביטחון הכללי או עובד בכיר בשירות שהסמיך לעניין זה;
{{ח:תתת|(4)}} לעניין המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים – קצין מוסמך כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים#סעיף 21א|בסעיף 21א לחוק להסדרת הביטחון}};
{{ח:תתת|(5)}} לעניין משטרת ישראל – קצין בכיר שהסמיך המפקח הכללי של משטרת ישראל לעניין זה;
{{ח:תתת|(6)}} לעניין שירות בתי הסוהר – קצין בכיר שהסמיך נציב בתי הסוהר לעניין זה;
{{ח:תתת|(7)}} לעניין הרשות להגנה על עדים – מנהל הרשות או עובד בכיר ברשות שהסמיך לעניין זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השר הממונה“ –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין הגופים המנויים בפסקאות (1), (2), (4) ו־(6) להגדרה ”מערכת הביטחון“ – שר הביטחון;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין הגופים המנויים בפסקה (3) להגדרה ”מערכת הביטחון“ – ראש הממשלה;
{{ח:תתת|(3)}} לעניין הגופים המנויים בפסקה (5) להגדרה ”מערכת הביטחון“ – השר לביטחון הפנים.

{{ח:סעיף|210|הפעלת סמכויות כלפי מערכת הביטחון|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} מפקח יפעיל את סמכויותיו לפי חוק זה כלפי מערכת הביטחון, בכפוף לסייגים {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|שבסימן זה}}.

{{ח:סעיף|211|סמכויות פיקוח ואכיפה כלפי מערכת הביטחון – הוראות מיוחדות|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} לא יפעיל מפקח את סמכויותיו כלפי מערכת הביטחון, אלא אם כן נקבעה לו התאמה ביטחונית מתאימה לכך ובהתאם לכללי אבטחת המידע של גוף ביטחוני.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 206|בסעיף 206(א)(4)}} קצין בכיר או קצין מוסמך רשאי לעכב את כניסתו המיידית של המפקח למיתקן המוחזק בידי מערכת הביטחון, אם מצא כי התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} כניסתו באותה העת תשבש פעילות מבצעית או מודיעינית, חקירה פלילית, או תרגיל או אימון רחבי היקף או שנעשה בהם שימוש באמצעי לחימה;
{{ח:תתתת|(ב)}} מתרחשת במקום פעילות עוינת;
{{ח:תתתת|(ג)}} מתקיימת במיתקן פעילות או יש בו ציוד או מיתקנים שהמפקח אינו רשאי להיחשף להם מטעמים ביטחוניים, מטעמים של יחסי החוץ של מדינת ישראל או מטעמים של הגנה על שלום הציבור וביטחונו.
{{ח:תתת|(2)}} קבע קצין מוסמך או קצין בכיר כאמור בפסקה (1), יודיע על כך למפקח בכתב, ויקבע מועד חדש לכניסתו של המפקח, מוקדם ככל האפשר לאחר שחלפה העילה שמנעה את כניסתו.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 206|בסעיף 206(א)(1)}}, דרש מפקח מאדם להזדהות לפניו, לשם הפעלת סמכויותיו במיתקן המוחזק בידי גוף ביטחוני, וכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני אוסרים על אותו אדם להזדהות אלא לפני מי שמוסמך לכך על פיהם, רשאי אותו אדם להימנע מהצגת תעודה מזהה ולהציג את עצמו בדרך שתיקבע בנוהל עבודה, באופן שיאפשר את זימונו לחקירה ככל שיידרש.
{{ח:תת|(ד)}} לשם הפעלת סמכויותיו, רשאי מפקח להשתמש באמצעים שונים לתיעוד ממצאיו; הכנסת אמצעים כאמור והשימוש בהם יהיו באופן שיאפשר את התיעוד הנדרש, ובלבד שיהיו בהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 206|בסעיף 206(א)(2)}}, מסירת ידיעה או מסמך, כולם או חלקם, למפקח, תהיה בהתאם להתאמתו הביטחונית ובהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני, ואולם –
{{ח:תתתת|(א)}} קצין מוסמך רשאי להורות כי ידיעה או מסמך מסוימים בעלי רגישות ביטחונית גבוהה לא יועברו למפקח, אף אם התאמתו הביטחונית מתאימה, אלא לגורם אחר ביחידה הארצית לאכיפה כפי שייקבע בנוהל עבודה, ככל שניתן מבחינה ביטחונית לקבוע גורם כאמור;
{{ח:תתתת|(ב)}} קצין מוסמך רשאי להורות כי מפקח לא יוציא ממיתקן ביטחוני מסמך מסוים שקבע לגביו כי הוא בעל רגישות ביטחונית גבוהה; מסמך כאמור יישמר במקום שייועד לשם כך במיתקן, ויהיה נגיש למפקח או לגורם האחר שנקבע כאמור בפסקת משנה (א), לפי העניין, בהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני.
{{ח:תתת|(2)}} קצין מוסמך רשאי להורות כי מידע מסווג שאינו קשור לחומר החקירה ואינו קשור במישרין לעילת הפיקוח, לא ייכלל בידיעה או במסמך הנמסרים למפקח או לגורם האחר שנקבע כאמור בפסקה (1)(א), לפי העניין, ובלבד שימסור למפקח או לגורם האחר הודעה בכתב על כך שהשמיט מידע.
{{ח:תת|(ו)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 206|בסעיף 206(א)(3)}}, מדידות ודגימות שהן או תוצאותיהן עשויות להיות מסווגות, יבוצעו ויישמרו במעבדות מסווגות, כפי שייקבע בנוהל עבודה, ובלבד שלא יהיה בכך כדי למנוע עריכת מדידה או נטילת דגימה.
{{ח:תת|(ז)|(1)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 206|בסעיף 206(ב)(2)}} לא יתפוס מפקח חפץ אם יש חשש כי בשל הוצאתו מידי מערכת הביטחון יינזקו משמעותית כשירותו של גוף ביטחוני, רמת הכוננות שלו ויכולתו להגן על ביטחון המדינה או על שלום הציבור.
{{ח:תתת|(2)}} קצין מוסמך רשאי להורות כי מפקח לא יוציא ממיתקן ביטחוני חפץ מסוים שקבע לגביו כי הוא בעל רגישות ביטחונית גבוהה; חפץ כאמור יישמר במקום שייועד לשם כך במיתקן בהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני ויהיה נגיש למפקח.

{{ח:סעיף|212|נוהל עבודה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר, בהסכמת השר הממונה, יורה בנוהל עבודה על אופן יישום הוראות {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}} בגוף ביטחוני, ורשאי שר האוצר לקבוע בדרך האמורה נהלים שונים בעבור כל אחד מן הגופים הביטחוניים המנויים בהגדרה ”מערכת הביטחון“.
{{ח:תת|(ב)}} קיבל שר האוצר את הסכמתו של השר הממונה לקבוע נוהל עבודה כאמור בסעיף קטן (א) או לתקן נוהל עבודה קיים, יובא הנוהל או תיקונו, לפי העניין, לידיעת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

{{ח:סעיף|213|פיקוח ואכיפה לגבי מיתקן ביטחוני סודי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} השר הממונה רשאי לקבוע לעניין {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}}, כי מיתקן ביטחוני כהגדרתו {{ח:פנימי|פרק ו|בפרק ו׳}}, שמתקיים לגביו אחד מאלה, הוא מיתקן ביטחוני סודי:
{{ח:תתת|(1)}} מתקיימת בו פעילות סודית;
{{ח:תתת|(2)}} קיים צורך דחוף בהקמתו;
{{ח:תתת|(3)}} הוא נועד לפעילות מבצעית.
{{ח:תת|(ב)}} קבע השר הממונה כי מיתקן מסוים הוא מיתקן ביטחוני סודי, יופעלו סמכויות הפיקוח והאכיפה לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ב|סימן ב׳}}, בכפוף לסייגים {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|שבסימן זה}}, לעניין אותו מיתקן, על ידי מפקח שהוא עובד משרדו של השר הממונה על אותו מיתקן או שהוא משרת בגוף הביטחוני האחראי על אותו מיתקן, שהוסמך לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 205|סעיף 205}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} השר הממונה, בהסכמת שר האוצר, יורה בנוהל על אופן הפיקוח והאכיפה על יישום ההוראות לפי חוק זה במיתקן ביטחוני סודי, ובכלל זה על אופן הפעלת הסמכויות לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}} במיתקן כאמור, ורשאי השר הממונה לקבוע בדרך האמורה נהלים שונים בעבור כל אחד מן הגופים הביטחוניים.
{{ח:תתת|(2)}} קיבל השר הממונה את הסכמת שר האוצר לקבוע נוהל כאמור בפסקה (1) או לתקן נוהל קיים, יובא הנוהל או תיקונו, לפי העניין, לידיעת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
{{ח:תת|(ד)}} מפקח כאמור בסעיף זה ידווח למנהל היחידה הארצית לאכיפה ולמנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין, אחת לשישה חודשים, בהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני שבו ביצע פעולות פיקוח ואכיפה, על פעולות הפיקוח והאכיפה שביצע במיתקנים ביטחוניים סודיים של אותו גוף ביטחוני.

{{ח:סעיף|214|פיקוח ואכיפה לגבי מיתקן ביטחוני סודי מיוחד|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} השר הממונה רשאי לקבוע לעניין {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}}, כי מיתקן ביטחוני סודי כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 213|בסעיף 213}}, שמתקיימים בו טעמים של סודיות מיוחדת המונעים מסירת דיווח כאמור {{ח:פנימי|סעיף 213|בסעיף קטן (ד) של אותו סעיף}}, הוא מיתקן ביטחוני סודי מיוחד (בסעיף זה – מיתקן ביטחוני סודי מיוחד); קבע השר הממונה כאמור, לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 213|סעיף 213}} על אותו מיתקן, ויחולו עליו הוראות סעיף זה.
{{ח:תת|(ב)}} סמכויות הפיקוח והאכיפה לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ב|סימן ב׳}} יופעלו, בכפוף לסייגים {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|שבסימן זה}}, לעניין מיתקן ביטחוני סודי מיוחד, על ידי מפקח שהוא עובד משרדו של השר הממונה על אותו מיתקן או שהוא משרת בגוף הביטחוני האחראי על אותו מיתקן, שהוסמך בידי השר הממונה לעניין זה.
{{ח:תת|(ג)}} מנהל המיתקן הביטחוני הסודי המיוחד או ראש הגוף הביטחוני האחראי על המיתקן, יורה בנוהל על אופן הפיקוח והאכיפה על יישום ההוראות לפי חוק זה באותו מיתקן, בהתבסס על נוהל העבודה.

{{ח:סעיף|215|נהלים ראשונים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} נהלים ראשונים לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}} ייקבעו בתוך שמונה חודשים מיום פרסומו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382860.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 116), התשע״ז–2017}}.
{{ח:תת|(ב)}} בהעדר הסכמה בין שר האוצר והשר הממונה – יכריע במחלוקת היועץ המשפטי לממשלה, והשרים כאמור יקבעו נהלים ראשונים בהתאם להכרעתו, והכול בתוך שלושה חודשים מתום התקופה האמורה בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} לא הכריע היועץ המשפטי לממשלה במחלוקת כאמור בסעיף קטן (ב), יכריע בדבר ראש הממשלה, שיקבע נהלים ראשונים לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ג|סימן זה}} בתוך 30 ימים לאחר תום התקופה כאמור בסעיף קטן (ב).

{{ח:קטע3|פרק י סימן ד|סימן ד׳: אכיפה מינהלית|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|216|צו מינהלי להפסקת עבודה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה מנהל היחידה הארצית לאכיפה, יושב ראש ועדה מקומית או מהנדס הוועדה, על יסוד ביקור במקום או על יסוד דין וחשבון בכתב שהגיש לו מפקח, כי יש יסוד סביר להניח כי מתבצעת עבודה אסורה, רשאי הוא לצוות בכתב על הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ג)}} ועל כל מי שמועסק בשירותם, להפסיק באופן מיידי את העבודה ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – צו מינהלי להפסקת עבודה), ובלבד שלא הוגשו לבית המשפט כתב אישום או בקשה לצו הפסקה שיפוטי לפי {{ח:פנימי|סעיף 236|סעיף 236}} בעניין אותה עבודה.
{{ח:תת|(ב)}} צו מינהלי להפסקת עבודה יכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטים בדבר מיקום המקרקעין שבהם חל הצו;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור העובדות שעל פיהן הוחלט לתת את הצו;
{{ח:תתת|(3)}} אישור בדבר קיום חובת ההיוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}};
{{ח:תתת|(4)}} פרטים בדבר הזכות לבקש את ביטול הצו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}};
{{ח:תתת|(5)}} פרטים בדבר אופן ההתקשרות עם נותן הצו.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו־(ב), היה למי שהוסמך לתת צו כאמור בסעיף קטן (א) יסוד סביר להניח כי עבודה המתבצעת לנגד עיניו היא עבודה אסורה, או שמפקח הודיע לו כי יש לו יסוד סביר להניח שעבודה המתבצעת לנגד עיניו היא עבודה אסורה, רשאי מי שהוסמך לתת צו מינהלי להפסקת עבודה לתת צו מינהלי ארעי להפסקת אותה עבודה ({{ח:פנימי|פרק י סימן ד|בסימן זה}} – צו ארעי להפסקת עבודה), אף אם טרם הוגש לו דין וחשבון כאמור בסעיף קטן (א) או טרם קוימה חובת ההיוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}}, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} קיים צורך דחוף להפסיק את העבודה, בין השאר בשל סכנה לשלום הציבור או לשלומו של אדם;
{{ח:תתת|(2)}} החובה להגיש דין וחשבון כאמור בסעיף קטן (א) ולקיים היוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}} יושלמו בהקדם האפשרי.
{{ח:תת|(ד)}} תוקפו של צו ארעי להפסקת עבודה לא יעלה על חמישה ימים; ניתן צו ארעי כאמור ומולאו כל התנאים למתן צו מינהלי להפסקת עבודה, רשאי נותן הצו הארעי להפסקת עבודה להודיע למי שניתן לו הצו כי הצו ייחשב צו מינהלי להפסקת עבודה לכל דבר ועניין.

{{ח:סעיף|217|צו להריסת תוספת בנייה לאחר שהופר צו מינהלי להפסקת עבודה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} נמשכה העבודה שלגביה ניתן צו מינהלי להפסקת עבודה, לאחר שהומצא הצו ובניגוד להוראותיו, רשאי מי שנתן את הצו לצוות על מי שניתן לו הצו, למעט על מי שעובדים בשירותם של הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ג)}}, להרוס את העבודה שבוצעה לאחר שהומצא הצו המינהלי להפסקת עבודה ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – צו להריסת תוספת בנייה), ובלבד שלא חלפה שנה מיום מתן הצו המינהלי להפסקת עבודה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו להריסת תוספת בנייה כאמור אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו, דין וחשבון בכתב שבו ציין כי לפי בדיקתו נמשכה העבודה בניגוד להוראות הצו המינהלי להפסקת העבודה, את פרטי העבודה שנמשכה כאמור, וכי לא חלפה שנה ממועד מתן הצו המינהלי להפסקת העבודה.
{{ח:תת|(ג)}} צו להריסת תוספת בנייה יכלול את הפרטים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 216|בסעיף 216(ב)}} ואת פרטי הצו המינהלי להפסקת עבודה שניתן.
{{ח:תת|(ד)}} מי שניתן לו צו להריסת תוספת בנייה יבצע את הצו בתוך 21 ימים מיום שהומצא לו.
{{ח:תת|(ה)}} לא בוצע צו להריסת תוספת בנייה בתוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ד), רשאית היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, לבצע את הצו.

{{ח:סעיף|218|איסור מינהלי על שימוש ברכב או ציוד מכני הנדסי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} היה למפקח מיוחד יסוד סביר להניח כי מתבצעת לנגד עיניו עבירה של עבודה אסורה בלא היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 243|סעיף 243(א) או (ב)}} באמצעות רכב או ציוד מכני הנדסי, רשאי הוא למסור לנוהג ברכב או למפעיל הציוד המכני ההנדסי הודעה האוסרת את השימוש ברכב או בציוד כאמור לתקופה שלא תעלה על שלושים ימים וכן רשאי הוא ליטול את רישיון הרכב לתקופה האמורה; בהודעה תצוין הסיבה לאיסור השימוש ברכב או בציוד המכני ההנדסי ולנטילת הרישיון.
{{ח:תת|(ב)}} על איסור מינהלי על שימוש ברכב או ציוד מכני הנדסי יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57א|סעיפים 57א(ב) עד (ו)}}, {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57ב|57ב}} {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57ד|ו־57ד עד 57ז לפקודת התעבורה}}, בשינויים המחויבים ובשינויים המפורטים להלן, ובעניינים האמורים באותן הוראות לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}:
{{ח:תתת|(1)}} בכל מקום –
{{ח:תתתת|(א)}} אחרי ”רכב“ יקראו ”או ציוד מכני הנדסי“;
{{ח:תתתת|(ב)}} אחרי ”ברכב“ יקראו ”או בציוד המכני ההנדסי“;
{{ח:תתתת|(ג)}} אחרי ”הרכב“ יקראו ”או הציוד המכני ההנדסי“;
{{ח:תתתת|(ד)}} אחרי ”שהרכב“ יקראו ”או שהציוד המכני ההנדסי“;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין מסירת הודעות לרשות הרישוי לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57א|אותם סעיפים}}, הודעה לעניין ציוד מכני הנדסי שהוא רכב תימסר גם לרשם הציוד ההנדסי כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק רישום ציוד הנדסי|בחוק רישום ציוד הנדסי, התשי״ז–1957}}, ולעניין ציוד מכני הנדסי שאינו רכב – לרשם האמור בלבד;
{{ח:תתת|(3)}} הסמכות הנתונה {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57א|באותם סעיפים}} לבית המשפט המוסמך לדון בעבירות תעבורה תהיה נתונה לבית משפט השלום, הסמכויות הנתונות לשוטר יהיו נתונות למפקח מיוחד והסמכויות הנתונות לקצין משטרה יהיו נתונות למנהל היחידה הארצית לאכיפה;
{{ח:תתת|(4)}} תקנות לפי {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57א|סעיפים 57א(ב)(2)}} {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 57ו|ו־57ו(א)}} יחולו, ואולם שר האוצר בהסכמת שר התחבורה והבטיחות בדרכים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות נוספות או הוראות אחרות באותם עניינים.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ציוד מכני הנדסי“ – ציוד כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק רישום ציוד הנדסי|בחוק רישום ציוד הנדסי, התשי״ז–1957}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”רכב“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}}.

{{ח:סעיף|219|צו מינהלי להפסקת שימוש|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה מנהל היחידה הארצית לאכיפה, יושב ראש ועדה מקומית, או מהנדס הוועדה, על יסוד תצהיר שהגיש לו מפקח כאמור בסעיף קטן (ג), כי יש יסוד סביר להניח כי מתבצע שימוש אסור, רשאי הוא לצוות בכתב על הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ו)}}, ועל כל מי שמועסק בשירותם, להפסיק את השימוש האסור בתוך חמישה עשר ימים מיום מתן הצו ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – צו מינהלי להפסקת שימוש); ואולם נותן הצו רשאי לצוות על הפסקת השימוש האסור באופן מיידי אם ראה כי יש בשימוש האסור סכנה לשלום הציבור או לבטיחותו.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו מינהלי להפסקת שימוש אלא אם כן התקיימו שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} לא הוגשו לבית המשפט כתב אישום או בקשה לצו הפסקה שיפוטי לפי {{ח:פנימי|סעיף 236|סעיף 236}} בעניין אותו שימוש אסור;
{{ח:תתת|(2)}} במועד הגשת התצהיר לפי סעיף קטן (ג) לא חלפו יותר משישה חודשים מיום שהחל השימוש האסור באותו מקום, ולעניין שימוש אסור בבית מגורים – לא חלפו יותר מ־30 ימים מהיום שבו החל השימוש האסור.
{{ח:תת|(ג)}} לא יינתן צו מינהלי להפסקת שימוש אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו, תצהיר חתום בידו שבו ציין את פרטי השימוש האסור שנעשה במקום וכן כי לפי בדיקתו במועד הגשת התצהיר לא חלפו יותר משישה חודשים מיום שהחל השימוש האסור באותו מקום, ולעניין שימוש אסור בבית מגורים – לא חלפו יותר מ־30 ימים מהיום שבו החל השימוש האסור.
{{ח:תת|(ד)}} צו מינהלי להפסקת שימוש יכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטים בדבר מיקום המקרקעין שבהם חל הצו;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור העובדות שעל פיהן הוחלט לתת את הצו;
{{ח:תתת|(3)}} אישור בדבר קיום חובת ההיוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}};
{{ח:תתת|(4)}} פרטים בדבר הזכות לבקש את ביטול הצו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}};
{{ח:תתת|(5)}} פרטים בדבר אופן ההתקשרות עם נותן הצו.

{{ח:סעיף|220|צו לסגירת בניין או מקום לאחר שהופר צו מינהלי להפסקת שימוש|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} נמשך השימוש שלגביו ניתן צו מינהלי להפסקת שימוש, בניגוד להוראות הצו, רשאי מי שנתן את הצו לצוות על מי שניתן לו הצו, למעט על מי שעובדים בשירותם של הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ו)}}, על סגירת הבניין או המקום ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – צו לסגירת בניין או מקום), לתקופה שלא תעלה על 60 ימים, ובלבד שלא חלפה שנה מיום מתן הצו המינהלי להפסקת שימוש.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו לסגירת בניין או מקום אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו, דין וחשבון בכתב שבו ציין כי לפי בדיקתו נמשך השימוש האסור בניגוד להוראות הצו המינהלי להפסקת השימוש, את פרטי השימוש האסור שנמשך כאמור, וכי לא חלפה שנה ממועד מתן הצו המינהלי להפסקת השימוש.
{{ח:תת|(ג)}} צו לסגירת בניין או מקום יכלול את הפרטים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 219|בסעיף 219(ד)}}, את פרטי הצו המינהלי להפסקת שימוש שניתן ואת פרטי הבניין או המקום שיש לסגור.
{{ח:תת|(ד)}} מי שניתן לו צו לסגירת בניין או מקום יבצע את הצו בתוך 21 ימים מיום שהומצא לו.
{{ח:תת|(ה)}} לא בוצע צו לסגירת בניין או מקום בתוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ד), רשאית היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, לבצע את הצו; סגירת הבניין או המקום תיעשה לתקופה שנקבעה בצו, בניכוי הימים שחלפו מתום התקופה כאמור בסעיף קטן (ד) ועד למועד שבו החלה הסגירה בפועל.

{{ח:סעיף|221|צו הריסה מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה מנהל היחידה הארצית לאכיפה, יושב ראש ועדה מקומית או מהנדס הוועדה, על יסוד תצהיר שהגיש לו מפקח כאמור בסעיף קטן (ב), כי בוצעה עבודה אסורה, רשאי הוא לצוות בכתב על הריסת העבודה האסורה ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – צו הריסה מינהלי), ובלבד שבמועד הגשת התצהיר לא הסתיימה העבודה האסורה או שלא חלפו יותר משישה חודשים מיום שהסתיימה, ולעניין עבודה אסורה לגבי בית מגורים – בית המגורים לא אוכלס או שלא חלפו יותר מ־30 ימים מהיום שאוכלס; צו הריסה מינהלי יכול שיכלול גם הוראות בדבר הפסקת שימוש אסור.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו הריסה מינהלי אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו, תצהיר חתום בידו שבו ציין את פרטי העבודה האסורה, ואם הצו כולל הוראות בדבר הפסקת שימוש אסור – גם את פרטי השימוש האסור, וכן כי לפי בדיקתו במועד הגשת התצהיר לא חלפו המועדים כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} צו הריסה מינהלי יכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטים בדבר מיקום המקרקעין שבהם חל הצו;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור העובדות שעל פיהן הוחלט לתת את הצו;
{{ח:תתת|(3)}} אישור בדבר קיום חובת ההיוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}};
{{ח:תתת|(4)}} פרטים בדבר הבנייה שהצו מורה על הריסתה;
{{ח:תתת|(5)}} פרטים בדבר המועד המוקדם ביותר האפשרי לביצוע הצו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 222|בסעיף 222(ג)}} ובדבר תחולת צו הריסה מינהלי על עבודה אסורה נוספת באותם מקרקעין כאמור {{ח:פנימי|סעיף 223|בסעיף 223}};
{{ח:תתת|(6)}} פרטים בדבר הזכות לבקש את ביטול הצו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}};
{{ח:תתת|(7)}} פרטים בדבר אופן ההתקשרות עם נותן הצו.
{{ח:תת|(ד)}} צו הריסה מינהלי יכול שיחול גם על חלק מבניין שנבנה כדין, אם על פי חוות דעתו של מהנדס בניין ביצוע הצו רק לגבי החלק שנבנה שלא כדין יסכן את שלום הציבור או את בטיחותו.

{{ח:סעיף|222|ביצוע צו הריסה מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} צו הריסה מינהלי יבוצע בידי היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב)}} צו הריסה מינהלי יבוצע בתוך 60 ימים מיום הגשת תצהיר לפי {{ח:פנימי|סעיף 221|סעיף 221(ב)}}, ואולם –
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה בקשה לביטול צו ההריסה המינהלי לפי {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}} ועוכב ביצועו לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ח|סעיף 254ח}}, ונדחתה הבקשה לביטול בידי בית המשפט, יבוצע צו ההריסה המינהלי בתוך 60 ימים ממועד החלטת בית המשפט בדבר דחיית הבקשה;
{{ח:תתת|(2)}} הוגשה בקשה לעיכוב ביצוע צו ההריסה המינהלי לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ט|סעיף 254ט}}, יחולו הוראות אלה, לפי העניין:
{{ח:תתתת|(א)}} קיבל בית המשפט את הבקשה – יבוצע צו ההריסה המינהלי בתוך 60 ימים מתום תקופת עיכוב הביצוע שקבע בית המשפט;
{{ח:תתתת|(ב)}} דחה בית המשפט את הבקשה – יבוצע צו ההריסה המינהלי בתוך 60 ימים ממועד החלטת בית המשפט בדבר דחיית הבקשה.
{{ח:תת|(ג)}} לא יבוצע צו הריסה מינהלי שניתן לגבי עבודה אסורה שטרם הסתיימה אלא אם כן חלפו ארבעה ימים מיום המצאתו, ולגבי עבודה אסורה שהסתיימה – אלא אם כן חלפו שבעה ימים מיום המצאתו.

{{ח:סעיף|223|תחולת צו הריסה מינהלי על עבודה אסורה נוספת באותם מקרקעין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה נותן צו הריסה מינהלי, על יסוד דין וחשבון בכתב שהגיש לו מפקח כאמור בסעיף קטן (ב), כי בוצעה עבודה אסורה, לאחר שניתן צו ההריסה המינהלי או לאחר שבוצע הצו, באותם מקרקעין שהצו חל עליהם (להלן – עבודה אסורה נוספת), יחול צו ההריסה המינהלי גם על העבודה האסורה הנוספת, בלא צורך בהוצאת צו נוסף, אם הורה על כך נותן הצו, ובלבד שאם בוצע צו ההריסה המינהלי – במועד מתן ההוראה לא חלפו יותר משישה חודשים מיום ביצוע ההריסה, ולעניין הריסה בבית מגורים – בית המגורים לא אוכלס או שלא חלפו יותר מ־30 ימים מהיום שאוכלס.
{{ח:תת|(ב)}} לא יורה נותן צו ההריסה המינהלי כאמור בסעיף קטן (א), אלא אם כן מפקח הגיש לו דין וחשבון בכתב שבו ציין כי לפי בדיקתו בוצעה עבודה אסורה נוספת, את פרטי העבודה האסורה הנוספת, וכי לא חלפו המועדים כאמור באותו סעיף קטן.
{{ח:תת|(ג)}} הוראה לפי סעיף קטן (א) לעניין עבודה אסורה נוספת שבוצעה לאחר שבוצע צו ההריסה המינהלי תבוצע בתוך 60 ימים מיום שניתנה, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 222|סעיף 222(ב)}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|224|בקשה למתן ארכה לביצוע צו הריסה מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ניתן צו הריסה מינהלי, ובכלל זה ניתנה הוראה לעניין עבודה אסורה נוספת לפי {{ח:פנימי|סעיף 223|סעיף 223}}, רשאית הרשות שמוסמכת לבצע את הצו לבקש מבית המשפט ארכה לביצוע הצו או ההוראה.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי לתת ארכה לביצוע הצו או ההוראה כאמור בסעיף קטן (א), מנימוקים שיירשמו, ובלבד שסך כל תקופות הארכה לא יעלה על שישה חודשים.

{{ח:סעיף|225|חובת היוועצות כתנאי למתן צו מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתן צו מינהלי אלא לאחר שנותן הצו התייעץ –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין צו שנותן מנהל היחידה הארצית לאכיפה – עם היועץ המשפטי של היחידה הארצית לאכיפה ועם מתכנן המחוז שבתחומו יינתן הצו;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין צו שנותן יושב ראש ועדה מחוזית או מתכנן מחוז במרחב תכנון כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}} – עם תובע המפוקח בידי המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין;
{{ח:תתת|(3)}} לעניין צו שנותן יושב ראש ועדה מקומית, מהנדס ועדה מקומית או מהנדס רשות מקומית המוסמכת לאכיפה – עם תובע מטעם הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב)}} היוועצות כאמור בסעיף קטן (א) תתועד בכתב.

{{ח:סעיף|226|המצאת צו מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} צו מינהלי יומצא למי שהצו ניתן כלפיו בדרך שבה מומצא כתב בית דין בהליך אזרחי.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), צו הריסה מינהלי יומצא בדרך של הדבקה על קיר חיצוני או על דלת של הבניין שבו בוצעו העבודה האסורה או השימוש האסור או במקום אחר בולט לעין במקרקעין שבהם בוצעו העבודה האסורה או השימוש האסור; בעת ההמצאה ירשום ממציא הצו בגוף הצו את יום ההמצאה ויתעד את ההמצאה; שר המשפטים רשאי לקבוע הוראות נוספות לעניין אופן ההמצאה ותיעודה לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|227|הודעה על מתן צו מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} ניתן צו מינהלי לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|סימן זה}}, יודיע נותן הצו לראש הרשות המקומית שבתחומה ניתן הצו, על מתן הצו, מיד לאחר שניתן.

{{ח:סעיף|228|בקשה לביטול צו מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} הרואה את עצמו נפגע מצו מינהלי רשאי להגיש בקשה לביטול הצו לבית המשפט המוסמך כאמור בסעיף קטן (ב) בתוך 15 ימים מיום המצאת הצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 226|סעיף 226}}.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט המוסמך לפי סעיף זה –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין צו שניתן על ידי מנהל היחידה הארצית לאכיפה, יושב ראש ועדה מחוזית או מתכנן מחוז – בית משפט השלום שבתחום שיפוטו נמצאים המקרקעין, שהוא הקרוב למקרקעין;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין צו שניתן על ידי יושב ראש ועדה מקומית, מהנדס ועדה מקומית או מהנדס רשות מקומית המוסמכת לאכיפה – בית המשפט לעניינים מקומיים שבתחום שיפוטו נמצאים המקרקעין, ובאין בית משפט לעניינים מקומיים כאמור – בית משפט השלום שבתחום שיפוטו נמצאים המקרקעין שהוא הקרוב למקרקעין.
{{ח:תת|(ג)}} הוגשה בקשה לביטול הצו, לא יהיה בהגשת הבקשה כשלעצמה כדי לעכב את ביצוע הצו.
{{ח:תת|(ד)}} אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע ממי שרואה את עצמו נפגע מצו מינהלי לפנות לנותן הצו ולהביא לפניו את טענותיו.

{{ח:סעיף|229|תנאים לביטול צו מינהלי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} לא יבטל בית המשפט צו מינהלי אלא אם כן הוכח לו שהעבודה או השימוש בוצעו כדין או שלא התקיימו הדרישות למתן הצו כאמור {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|בסימן זה}}, או אם שוכנע כי נפל בצו פגם חמור שבשלו יש לבטל את הצו.

{{ח:סעיף|230|שמירת אחריות פלילית|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} אין בביצוע צו מינהלי כדי לפטור אדם מאחריות פלילית בשל ביצוע עבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}.

{{ח:סעיף|231|פיצויים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} צו מינהלי שבוטל ושבית המשפט קבע כי לא היה מקום לנתינתו מלכתחילה – מי שנגרם לו נזק על ידיו זכאי לתשלום פיצויים, כמפורט להלן, ואולם לא ישולמו פיצויים מחמת זה בלבד שהיה פגם במינויו או בהסמכתו של האדם שנתן את הצו, אם התקיימו בצו שאר התנאים לנתינתו:
{{ח:תת|(1)}} מאת הוועדה המקומית – אם הצו ניתן על ידי יושב ראש הוועדה המקומית או מהנדס הוועדה המקומית;
{{ח:תת|(2)}} מאת רשות מקומית המוסמכת לאכיפה – אם הצו ניתן על ידי ראש הרשות או מהנדס הרשות המקומית האמורה;
{{ח:תת|(3)}} מאוצר המדינה – אם צו כאמור ניתן על ידי היחידה הארצית לאכיפה, יושב ראש ועדה מחוזית או מתכנן מחוז.

{{ח:סעיף|232|אצילת סמכות מנהל היחידה הארצית לאכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה רשאי לאצול למשנה למנהל היחידה או למפקח מיוחד את הסמכויות הנתונות לו לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|סימן זה}}, ואולם הסמכות הנוגעת לצו מינהלי להפסקת שימוש לפי {{ח:פנימי|סעיף 219|סעיף 219}} ולצו לסגירת בניין או מקום לפי {{ח:פנימי|סעיף 220|סעיף 220}} לא תואצל אלא למשנה למנהל היחידה.
{{ח:תת|(ב)}} אצילת סמכות לפי סעיף קטן (א) למפקח מיוחד טעונה את אישורו של היועץ המשפטי ליחידה הארצית לאכיפה.

{{ח:סעיף|233|סמכות האכיפה של הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”תכנית“ – תכנית הכוללת את כל ההוראות המאפשרות להוציא מכוחה היתר לבנייה או לשימוש בלא צורך באישורה של תכנית נוספת.
{{ח:תת|(ב)}} לרשות הטבע והגנים ולמנהל רשות הטבע והגנים יהיו כל הסמכויות הנתונות לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|סימן זה}} ליחידה הארצית לאכיפה ולמנהל היחידה הארצית לאכיפה, בהתאמה, בתחום גנים לאומיים ושמורות טבע ובמקרקעין המיועדים בתכנית לגנים לאומיים ושמורות טבע, בשינויים המחויבים ובשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} לעניין חובת ההיוועצות לפי {{ח:פנימי|סעיף 225|סעיף 225}}, יתייעץ מנהל רשות הטבע והגנים עם תובע מטעם רשות הטבע והגנים;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין הגשת דין וחשבון או תצהיר בידי מפקח כאמור {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|בסימן זה}} – יוגש הדין וחשבון או התצהיר בידי פקח של רשות הטבע והגנים.
{{ח:תת|(ג)}} הזכאות לתשלום פיצויים לפי {{ח:פנימי|סעיף 231|סעיף 231}} לגבי צו מינהלי שנתן מנהל רשות הטבע והגנים תהיה מאת רשות הטבע והגנים, ובלבד שהתקיימו התנאים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 231|באותו סעיף}}.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ה|סימן ה׳: צווים שיפוטיים|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|234|צו שיפוטי למניעת פעולות|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} נעשו פעולות הכנה לעבודה אסורה או לשימוש אסור, רשאי בית המשפט המוסמך, לבקשת תובע, לצוות על הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ג) או (ו)}}, לפי העניין, להימנע מפעולה במקרקעין הקשורה לעבודה האסורה או לשימוש האסור, ובכלל זה לאסור על שימוש במקרקעין או להורות על סגירת בניין או מקום ({{ח:פנימי|פרק י סימן ה|בסימן זה}} – צו שיפוטי למניעת פעולות); ואולם צו שיפוטי למניעת פעולות לעניין איסור שימוש במקרקעין או לעניין סגירת בניין או מקום יינתן לתקופה שלא תעלה על 90 ימים, ורשאי בית המשפט המוסמך לחזור ולצוות כאמור מזמן לזמן.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט המוסמך לא ייתן צו שיפוטי למניעת פעולות אלא אם כן נוכח שיש בידי מבקש הצו ראיות לכאורה לביצוע פעולות הכנה לעבודה אסורה או לשימוש אסור, לפי העניין.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”בית המשפט המוסמך“ – כל אחד מאלה, לפי העניין:
{{ח:תתת|(1)}} אם הבקשה הוגשה בהליך פלילי על עבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} – בית המשפט הדן בהליך הפלילי;
{{ח:תתת|(2)}} אם הבקשה לא הוגשה בהליך פלילי כאמור בפסקה (1) – בית המשפט המוסמך כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 228|בסעיף 228(ב)}}, בהתאם לגורם שמטעמו הגיש התובע את הבקשה.

{{ח:סעיף|235|צו להריסת עבודה או הפסקת שימוש בניגוד לצו שיפוטי למניעת פעולות|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה מנהל היחידה הארצית לאכיפה או מהנדס הוועדה, על יסוד דין וחשבון בכתב שהגיש לו מפקח כאמור בסעיף קטן (ב), כי בוצעה עבודה או שנעשה שימוש בניגוד לצו שיפוטי למניעת פעולות, רשאי הוא לצוות על מי שניתן לו צו מניעת הפעולות להרוס את העבודה שבוצעה בניגוד לצו או להפסיק את השימוש שנעשה בניגוד לצו, ובלבד שאם חלפה יותר משנה מיום שניתן הצו לא יורה כן אלא באישור בית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו כאמור באותו סעיף קטן, דין וחשבון בכתב שבו ציין כי לפי בדיקתו בוצעה העבודה או נעשה השימוש בניגוד לצו מניעת הפעולות, את פרטי העבודה או השימוש שנעשו בניגוד לצו מניעת הפעולות, וכי לא חלפה שנה ממועד מתן צו מניעת הפעולות.
{{ח:תת|(ג)}} צו כאמור בסעיף קטן (א) יכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטים בדבר מיקום המקרקעין שבהם חל הצו;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור העובדות שעל פיהן הוחלט לתת את הצו;
{{ח:תתת|(3)}} פרטי הצו השיפוטי למניעת פעולות שניתן;
{{ח:תתת|(4)}} פרטי העבודה שיש להרוס או השימוש שיש להפסיק, לפי העניין;
{{ח:תתת|(5)}} פרטים בדבר הזכות לבקש את ביטול הצו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 238|סעיף 238}}.
{{ח:תת|(ד)}} מי שניתן לו צו כאמור בסעיף קטן (א) יבצע את הצו בתוך 21 ימים מיום שהומצא לו.
{{ח:תת|(ה)}} לא בוצע צו שניתן לפי סעיף קטן (א) בתוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ד), רשאית היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, להרוס את העבודה שבוצעה בניגוד לצו מניעת הפעולות או לנקוט אמצעים סבירים להפסקת השימוש שנעשה בניגוד לאותו צו, לרבות באמצעות סגירת הבניין או המקום; סגירת הבניין או המקום תיעשה לתקופה שנקבעה בצו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(א)}}, בניכוי הימים שחלפו מתום התקופה כאמור בסעיף קטן (ד) ועד למועד שבו החלה הסגירה בפועל.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 226|סעיפים 226(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 232|ו־232}} יחולו על צו כאמור בסעיף קטן (א), בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|236|צו הפסקה שיפוטי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} בוצעה עבודה אסורה או שנעשה שימוש אסור, רשאי בית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}}, לבקשת תובע, לצוות על הגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 243|בסעיף 243(ג) או (ו)}}, לפי העניין, על הפסקת העבודה האסורה או השימוש האסור, או לתת צו לסגירת הבניין או המקום ({{ח:פנימי|פרק י סימן ה|בסימן זה}} – צו הפסקה שיפוטי).
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (המצאת צו לפי סעיף 239 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (המצאת צו לפי סעיף 239 לחוק), תשל״ח–1978}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט המוסמך כאמור בסעיף קטן (א) לא ייתן צו הפסקה שיפוטי אלא אם כן נוכח שיש בידי מבקש הצו ראיות לכאורה לביצוע עבודה אסורה או שימוש אסור, לפי העניין.
{{ח:תת|(ג)}} מתן צו הפסקה שיפוטי אינו מותנה בנקיטת הליכים נוספים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}.

{{ח:סעיף|237|צו להריסת עבודה או הפסקת שימוש בניגוד לצו הפסקה שיפוטי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ראה מנהל היחידה הארצית לאכיפה או מהנדס הוועדה, על יסוד דין וחשבון בכתב שהגיש לו מפקח כאמור בסעיף קטן (ב), כי בוצעה עבודה או נעשה שימוש בניגוד לצו הפסקה שיפוטי, רשאי הוא לצוות על מי שניתן לו צו ההפסקה השיפוטי להרוס את העבודה שבוצעה בניגוד לצו או להפסיק את השימוש שנעשה בניגוד לצו, ובלבד שאם חלפה יותר משנה מיום שניתן הצו לא יורה כן אלא באישור בית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן צו כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן מפקח הגיש, למי שמוסמך לתת את הצו כאמור באותו סעיף קטן, דין וחשבון בכתב שבו ציין כי לפי בדיקתו בוצעה העבודה או נעשה השימוש בניגוד לצו ההפסקה השיפוטי, את פרטי העבודה או השימוש שנעשו בניגוד לצו ההפסקה השיפוטי וכי לא חלפה שנה ממועד מתן צו ההפסקה השיפוטי.
{{ח:תת|(ג)}} צו כאמור בסעיף קטן (א) יכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטים בדבר מיקום המקרקעין שבהם חל הצו;
{{ח:תתת|(2)}} תיאור העובדות שעל פיהן הוחלט לתת את הצו;
{{ח:תתת|(3)}} פרטי צו ההפסקה השיפוטי שניתן;
{{ח:תתת|(4)}} פרטי העבודה שיש להרוס או השימוש שיש להפסיק, לפי העניין;
{{ח:תתת|(5)}} פרטים בדבר הזכות לבקש את ביטול הצו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 238|סעיף 238}}.
{{ח:תת|(ד)}} מי שניתן לו צו כאמור בסעיף קטן (א) יבצע את הצו בתוך 21 ימים מיום שהומצא לו.
{{ח:תת|(ה)}} לא בוצע צו שניתן לפי סעיף קטן (א) בתוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ד), רשאית היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, להרוס את העבודה שבוצעה בניגוד לצו ההפסקה השיפוטי או לנקוט אמצעים סבירים להפסקת השימוש שנעשה בניגוד לאותו צו, לרבות באמצעות סגירת הבניין או המקום; סגירת הבניין או המקום תיעשה לתקופה שנקבעה בצו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 236|בסעיף 236(א)}}, ככל שנקבעה, בניכוי הימים שחלפו מתום התקופה כאמור בסעיף קטן (ד) ועד למועד שבו החלה הסגירה בפועל.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 226|סעיפים 226(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 232|ו־232}} יחולו על צו כאמור בסעיף קטן (א), בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|238|בקשה לביטול צו שניתן לאחר הפרת צו שיפוטי למניעת פעולות או צו הפסקה שיפוטי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} ניתן צו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 235|בסעיף 235(א)}} או {{ח:פנימי|סעיף 237|בסעיף 237(א)}} (בסעיף זה – הצו הנוסף), בתוך שנה מיום מתן צו שיפוטי למניעת פעולות או צו הפסקה שיפוטי, לפי העניין, רשאי מי שניתן לו הצו הנוסף להגיש בקשה לביטול הצו הנוסף, לבית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}}, שהוא בית המשפט האחרון שדן בצו מניעת הפעולות או בצו ההפסקה השיפוטי, לפי העניין, בתוך 24 שעות ממועד המצאת הצו, ויחולו על בקשה כאמור הוראות {{ח:פנימי|סעיף 229|סעיף 229}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|239|צו הריסה בלא הליך פלילי|תיקון: תשע״ז־9, תשע״ח־4}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}} רשאי, לבקשת תובע, לצוות על הריסת עבודה אסורה אף אם לא הוגש כתב אישום בשלה, ובלבד שיש עניין ציבורי מיוחד במתן הצו ומתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} לא ניתן למצוא את האדם שביצע את העבודה האסורה, בשקידה סבירה;
{{ח:תתת|(2)}} לא ניתן או שאין זה מעשי למסור לאדם הזמנה לדין, בשקידה סבירה;
{{ח:תתת|(3)}} לא ניתן להוכיח מי ביצע את העבודה האסורה;
{{ח:תתת|(4)}} מי שביצע את העבודה האסורה נפטר או שאינו בר־עונשין, לרבות בשל התיישנות שחלה על עבירת העבודה האסורה;
{{ח:תתת|(5)}} התובע החליט כי נסיבות המקרה בכללותן אינן מתאימות להמשך חקירה או להעמדה לדין פלילי לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳}}.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 226|סעיף 226(ב)}} יחולו לגבי המצאת צו הריסה לפי סעיף קטן (א), בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ג)}} צו הריסה לפי סעיף קטן (א) יבוצע בידי היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, ובלבד שחלפו 21 ימים לפחות ממועד המצאת הצו.

{{ח:סעיף|240|בקשה לביטול צו הריסה בלא הליך פלילי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} הרואה את עצמו נפגע מצו הריסה לפי {{ח:פנימי|סעיף 239|סעיף 239(א)}}, אשר לא היה צד לבקשה למתן צו כאמור, רשאי להגיש בקשה לביטולו לבית המשפט המוסמך כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 234|בסעיף 234(ג)}}, בתוך 21 ימים מיום המצאת הצו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 226|בסעיף 226(ב)}} כפי שהוחל {{ח:פנימי|סעיף 239|בסעיף 239(ב)}}.

{{ח:סעיף|241|שמירת אחריות פלילית|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} אין בביצוע צו שיפוטי כאמור {{ח:פנימי|פרק י סימן ה|בסימן זה}} כדי לפטור אדם מאחריות פלילית בשל ביצוע עבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ו|סימן ו׳: עונשין|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|242|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳}}|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|בסימן זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל שליטה במקרקעין“ – מי שנוהג מנהג בעלים במקרקעין, בין ברשות הבעלים ובין שלא ברשות הבעלים, ובכלל זה מי שמנהל את המקרקעין, מי שמפיק או זכאי להפיק הכנסה מהמקרקעין או מי שזכאי ליהנות מפירותיהם של המקרקעין כבעלים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק העונשין“ – {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין, התשל״ז–1977}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קנס נוסף על עבירה נמשכת“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} לעניין שימוש אסור שהוא שימוש שאינו למגורים – כפל הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(ג) לחוק העונשין}};
{{ח:תתת|(2)}} לעניין שימוש אסור שהוא שימוש למגורים – מחצית הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(ג) לחוק העונשין}}.

{{ח:סעיף|243|עבודה אסורה ושימוש אסור|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} המבצע עבודה אסורה במקרקעין המפורטים להלן, דינו – מאסר שנתיים או כפל הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, וכן קנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}:
{{ח:תתת|(1)}} מקרקעין המיועדים בתכנית לאחת מהתכליות המפורטות בהגדרה ”תשתיות לאומיות“;
{{ח:תתת|(2)}} מקרקעין המצויים בסביבה החופית;
{{ח:תתת|(3)}} מקרקעין שהוכרזו כקרקע חקלאית על פי {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הראשונה}};
{{ח:תתת|(4)}} מקרקעין שהם גן לאומי או שמורת טבע, או מקרקעין המיועדים בתכנית לגן לאומי, לשמורת טבע או ליער;
{{ח:תתת|(5)}} מקרקעין המיועדים בתכנית לשטחים ציבוריים פתוחים.
{{ח:תת|(ב)}} המבצע עבודה אסורה במקרקעין שאינם מפורטים בסעיף קטן (א), דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, וכן קנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}.
{{ח:תת|(ג)}} בוצעה עבודה אסורה לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), ניתן להאשים בה אחד או יותר מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} בעל ההיתר לביצוע העבודה או מי שמוטלת עליו החובה לקבל היתר כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} בעל המקרקעין בשעת ביצוע העבירה, למעט מחכיר לדורות; היו המקרקעין בבעלות משותפת, ייחשב כבעלים לעניין פסקה זו רק מי מהבעלים שהיה בעל שליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה, אם ניתן לאתרו בשקידה סבירה, ואם לא ניתן לאתרו כאמור – ייחשב כבעלים מי שרשום בפנקסי המקרקעין כבעל המקרקעין;
{{ח:תתת|(3)}} בעל שליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה;
{{ח:תתת|(4)}} מי שמחזיק בפועל במקרקעין בשעת ביצוע העבירה;
{{ח:תתת|(5)}} מי שביצע בפועל את העבודה האסורה, למעט עובדים המועסקים על ידו;
{{ח:תתת|(6)}} האדריכל, המהנדס, או ההנדסאי, האחראים לתכנון העבודה או לפיקוח עליה לפי הוראות חוק זה, או מי שתכנן בפועל את העבודה;
{{ח:תתת|(7)}} הקבלן הראשי, למעט עובדים המועסקים על ידו.
{{ח:תת|(ד)}} העושה שימוש אסור במקרקעין המפורטים בסעיף קטן (א), דינו – מאסר שנתיים או כפל הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, וכן קנס נוסף על עבירה נמשכת לכל יום שבו נמשכת העבירה מיום שהומצאה לנאשם התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה, מיום שהומצא לו צו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} או מיום הגשת כתב האישום, לפי המוקדם, וקנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}.
{{ח:תת|(ה)}} העושה שימוש אסור במקרקעין שאינם מפורטים בסעיף קטן (א), דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}} וכן קנס נוסף על עבירה נמשכת לכל יום שבו נמשכת העבירה מיום שהומצאה לנאשם התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה, מיום שהומצא לו צו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} או מיום הגשת כתב האישום, לפי המוקדם, וקנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}.
{{ח:תת|(ו)}} נעשה שימוש אסור, ניתן להאשים בו אחד או יותר מאלה, ואולם לא יואשם לפי סעיף זה מי ששוכר את המקרקעין למטרת מגוריו בהם:
{{ח:תתת|(1)}} בעל ההיתר לביצוע העבודה או לשימוש או מי שמוטלת עליו החובה לקבל היתר לשימוש;
{{ח:תתת|(2)}} מי שהוא בעל המקרקעין בשעת ביצוע העבירה, למעט מחכיר לדורות; היו המקרקעין בבעלות משותפת, ייחשב כבעלים לעניין פסקה זו רק מי מהבעלים שהיה בעל שליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה, אם ניתן לאתרו בשקידה סבירה, ואם לא ניתן לאתרו כאמור – ייחשב כבעלים מי שרשום בפנקסי המקרקעין כבעל המקרקעין;
{{ח:תתת|(3)}} בעל השליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה;
{{ח:תתת|(4)}} מי שמחזיק בפועל במקרקעין בשעת ביצוע העבירה;
{{ח:תתת|(5)}} מי שביצע בפועל את השימוש, למעט עובדים המועסקים על ידו.
{{ח:תת|(ז)}} עבירה לפי סעיף זה היא מסוג העבירות של אחריות קפידה.

{{ח:סעיף|244|עבודה ושימוש על פי היתר שאינו תואם תכנית|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} המבצע עבודה אסורה על פי היתר שאינו תואם תכנית, דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}} וכן קנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}.
{{ח:תת|(ב)}} העושה שימוש אסור על פי היתר שאינו תואם תכנית, דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, וכן קנס נוסף על עבירה נמשכת לכל יום שבו נמשכה העבירה מיום שהומצאה לנאשם התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה, מיום שהומצא לו צו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} או מיום הגשת כתב האישום, לפי המוקדם, וקנס לפי {{ח:פנימי|סעיף 245|סעיף 245}}.

{{ח:סעיף|245|קנסות נוספים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} הורשע אדם בעבירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 243|סעיף 243}} {{ח:פנימי|סעיף 244|או 244}}, רשאי בית המשפט, נוסף על כל עונש או תשלום אחר, להטיל עליו קנסות אלה:
{{ח:תת|(1)}} קנס בגובה שיעור האגרות ותשלומי החובה שהוטלו עליו לפי {{ח:פנימי|סעיף 254י|סעיף 254י}}, אף אם שילם את האגרות ותשלומי החובה האמורים;
{{ח:תת|(2)}} בעבירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 243|סעיפים 243(א) או (ב)}} {{ח:פנימי|סעיף 244|ו־244(א)}} – קנס בגובה כפל השווי שהיה לעבודת הבנייה ולמקרקעין שעליהם היא בנויה אילו היתה העבודה האסורה מותרת; בקביעת גובה הקנס לפי פסקה זו רשאי בית המשפט להתחשב בכך שהמורשע הרס את העבודה האסורה לפני מתן גזר הדין והשיב את המצב לקדמותו;
{{ח:תת|(3)}} בעבירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 243|סעיפים 243(ד) או (ה)}} {{ח:פנימי|סעיף 244|ו־244(ב)}} – קנס בגובה כפל ההפרש שבין השווי שהיה למקרקעין שבהם נעשה השימוש האסור אילו היה אותו שימוש מותר, לבין שווי אותם מקרקעין לפי התכניות או ההיתרים החלים עליהם.

{{ח:סעיף|246|אי־קיום צו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} מי שאינו מקיים צו שהוטל עליו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, במועד שנקבע לכך לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק י|הפרק האמור}} או בהחלטת בית המשפט, דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}} וכן קנס נוסף כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(ג) לחוק העונשין}} לכל יום שבו נמשכה העבירה לאחר המועד האמור.

{{ח:סעיף|247|עבירה לפי {{ח:פנימי|פרק ה1|פרק ה׳1}}|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} מי שאינו מקיים הוראה שניתנה לו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 158ג|בסעיף 158ג}} בתוך המועד שנקבע בהוראה, דינו – מאסר שנה, וכן קנס נוסף כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(ג) לחוק העונשין}} לכל יום שבו נמשכה העבירה לאחר המועד האמור.

{{ח:סעיף|248|הפרעה במילוי תפקיד|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} המפריע למפקח או למי שפועל בשם מוסד תכנון מלמלא את תפקידו או מלהשתמש בסמכות הנתונה לו לפי חוק זה, דינו – מאסר שנה.

{{ח:סעיף|249|מסירת ידיעה כוזבת או מטעה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} המוסר ידיעה למוסד תכנון, למכון בקרה או לממלא תפקיד לפי חוק זה, שהיא ידיעה כוזבת או מטעה, דינו – מאסר שנתיים; לעניין סעיף זה, ”ממלא תפקיד לפי חוק זה“ – לרבות חבר מוסד תכנון, נושא משרה, יועץ משפטי, עובד או נציג בעל דעה מייעצת במוסד תכנון, יועץ למוסד תכנון, חוקר, שמאי מכריע, עובד מכון בקרה או מפקח.
{{ח:תת|(ב)}} הורשע אדם בעבירה לפי סעיף קטן (א), רשאי בית המשפט לבטל את האישור או ההיתר שהושג על ידי מסירת הידיעה הכוזבת או המטעה שבשלה הורשע, ולקבוע כי יראו את התכנית או ההוראה שאושרו או העבודה או השימוש שלגביהם ניתן ההיתר, כאילו בוצעו בלא אישור או בלא היתר, לפי העניין.

{{ח:סעיף|250|בטלות היתר שניתן בהליך רישוי בדרך מקוצרת על פי מידע שאינו נכון|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ניתן היתר או ראו בקשה להיתר כהיתר, לפי {{ח:פנימי|סעיף 145ב|סעיף 145ב(ב)(7) או (8)}}, על יסוד הצהרה שהגיש מבקש ההיתר לפי אותן פסקאות שפרט מהפרטים, מידע או נתון שנכללו בה לא היה נכון, ואילו היתה אותה הצהרה נכונה לא היה ניתן ההיתר – בטל ההיתר, ובלבד שלא חלפו חמש שנים מהיום שניתן או מהיום שראו בו היתר, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב)}} ראתה רשות הרישוי שמתקיימים, לכאורה, התנאים המנויים בסעיף קטן (א), תודיע לבעל ההיתר על בטלותו, ובלבד שנתנה לו הזדמנות לטעון את טענותיו לפניה.
{{ח:תת|(ג)}} לעניין {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} יראו את העבודה או השימוש שלגביהם ניתן היתר או שלגביהם ראו בבקשה להיתר כהיתר כאמור בסעיף זה, כאילו בוצעו בלא היתר.

{{ח:סעיף|251|מתן אישור או היתר שלא כדין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} העושה אחד מאלה, דינו – מאסר שלוש שנים:
{{ח:תת|(1)}} חבר מוסד תכנון שהצביע בעד החלטה לאשר תכנית או הקלה או להמליץ על אישורה או שהצביע בעד החלטה לתת אישור אחר או היתר או להמליץ עליהם, בניגוד להוראות לפי חוק זה, או שהיה שותף להחלטות כאמור שלא דרך הצבעה, והכל אם ההחלטה אושרה במוסד התכנון;
{{ח:תת|(2)}} עובד מוסד תכנון או יועץ של מוסד תכנון שקבע בכתב או בעל פה כי ניתן לאשר תכנית או הקלה או להמליץ על אישורה או שניתן לתת אישור אחר או היתר או להמליץ עליהם, בניגוד להוראות לפי חוק זה, ועל יסוד קביעתו אושרה התכנית או ההקלה או ניתן האישור או ההיתר או הומלץ עליהם;
{{ח:תת|(3)}} בעל תפקיד במוסד תכנון שחתם על היתר או על אישור אחר לפי חוק זה, בניגוד להוראות לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|252|הפעלת מכון בקרה בלא רישיון או בניגוד לתנאיו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} מי שעשה פעולה הטעונה רישוי לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק ה׳3}} בלא רישיון, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 158יד|סעיף 158יד(א)}}, או בעל רישיון לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|הפרק האמור}} שהפר תנאי מהתנאים למתן רישיון או תנאי מתנאי הרישיון, דינו – מאסר שנה או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, ואם היתה העבירה עבירה נמשכת – קנס נוסף כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(ג) לחוק העונשין}} לכל יום שבו נמשכה העבירה לאחר המועד שבו הומצאה לו התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה.

{{ח:סעיף|253|ביצוע עבירות על ידי תאגיד|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} נעברה עבירה לפי חוק זה על ידי תאגיד, רשאי בית המשפט להטיל על התאגיד קנס בשיעור פי שלושה מהקנס הקבוע לעבירה.

{{ח:סעיף|254|אחריות נושא משרה בתאגיד|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} נושא משרה בתאגיד חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירות לפי חוק זה בידי התאגיד או בידי עובד מעובדיו; המפר הוראה זו, דינו – קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין}}; לעניין סעיף זה, ”נושא משרה“ – מנהל פעיל בתאגיד, שותף למעט שותף מוגבל או פקיד האחראי מטעם התאגיד על התחום שבו בוצעה העבירה.
{{ח:תת|(ב)}} נעברה עבירה לפי חוק זה בידי תאגיד או בידי עובד מעובדיו, חזקה היא כי נושא משרה בתאגיד הפר חובתו לפי סעיף קטן (א), אלא אם כן הוכיח כי עשה כל שניתן כדי למלא את חובתו.

{{ח:סעיף|254א|תשלום קנסות|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} קנס שהוטל בפסק דין לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} ישולם כמפורט להלן, אלא אם כן הורה בית המשפט אחרת מטעמים מיוחדים שיירשמו:
{{ח:תת|(1)}} לוועדה המקומית – אם כתב האישום הוגש על ידי תובע מטעמה;
{{ח:תת|(2)}} לרשות המקומית המוסמכת לאכיפה – אם כתב האישום הוגש על ידי תובע מטעמה;
{{ח:תת|(3)}} לאוצר המדינה – אם כתב האישום הוגש על ידי תובע אחר מהתובעים המנויים בפסקאות (1) ו־(2).

{{ח:קטע3|פרק י סימן ז|סימן ז׳: אמצעי אכיפה נוספים|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254ב|צווים במסגרת גזר דין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} גזר בית המשפט את עונשו של אדם בעבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳}}, יצווה במסגרת גזר הדין על אחד או יותר מאלה, לפי העניין, אלא אם כן קיימים טעמים מיוחדים שיירשמו שלא לעשות כן:
{{ח:תתת|(1)}} לעניין עבודה אסורה –
{{ח:תתתת|(א)}} על הפסקת ביצוע העבודה האסורה, על הריסת העבודה האסורה, או על כך שלא ייעשה בה כל שימוש;
{{ח:תתתת|(ב)}} על הריסה של חלק מבניין שנבנה כדין, אם ביצוע הצו לפי פסקת משנה (א) רק לגבי החלק שנבנה שלא כדין יסכן את שלום הציבור או את בטיחותו;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין שימוש אסור – על הפסקת השימוש האסור, ואם השימוש כאמור נעשה בעבודה אסורה – לצוות על הריסת העבודה האסורה, כולה או חלקה.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי לתת כל הוראה אחרת שתיראה לו בקשר לעבודה האסורה או לשימוש האסור, ובכלל זה לתת צו שיפוטי למניעת פעולות, צו לסגירת בניין או מקום, צו להתאמת העבודה או השימוש להיתר או לתכנית או צו להשבת המצב לקדמותו.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט רשאי לצוות כאמור בסעיף זה גם אם קבע שהנאשם ביצע עבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳}} ולא הרשיעו בה.

{{ח:סעיף|254ג|ביצוע צו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} צו שנתן בית משפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}} יבוצע בידי מי שהורשע בביצוע העבירה או מי שבית המשפט קבע שביצע את העבירה ({{ח:פנימי|פרק י|בפרק זה}} – מורשע), ואם היה יותר ממורשע אחד – בידי כולם יחדיו או בידי מי שבית המשפט קבע.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הרשות האוכפת רשאית לבצע צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}} בהתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} המורשע לא קיים את הצו וחלף המועד לביצוע הצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ד|סעיף 254ד}}, ובלבד שהתובע הודיע למורשע, בכתב, 21 ימים מראש לפחות, על כוונת הרשות האוכפת לבצע את הצו;
{{ח:תתת|(2)}} בית המשפט הטיל את ביצוע הצו על הרשות האוכפת, ובלבד שהתובע ביקש זאת טרם מתן הצו.

{{ח:סעיף|254ד|מועד ביצוע צו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} צו שנתן בית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}} יבוצע על ידי המורשע בתוך 30 ימים מיום שניתן הצו, ואולם רשאי בית המשפט, אם נוכח כי העבודה האסורה או השימוש האסור שלגביהם חל הצו אינם מסכנים את שלום הציבור או את בטיחותו, לדחות את מועד ביצוע הצו, מטעמים מיוחדים שיירשמו, ובלבד שמועד ביצוע הצו לא יידחה ביותר משנה מיום שניתן.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט יתנה את דחיית המועד לביצוע הצו כאמור בסעיף קטן (א) בתנאים שייראו לו, ובכלל זה התנאים המנויים להלן, אלא אם כן קיימים טעמים מיוחדים שלא לקבוע תנאים כאמור:
{{ח:תתת|(1)}} תנאים שיבטיחו את קיום הצו, לרבות הפקדת ערובה;
{{ח:תתת|(2)}} תשלום ההוצאות שנגרמו או שייגרמו לרשות האוכפת בשל דחיית מועד ביצוע הצו;
{{ח:תתת|(3)}} תשלום האגרות ותשלומי החובה האחרים לפי {{ח:פנימי|סעיף 254י|סעיף 254י}}.

{{ח:סעיף|254ה|סמכויות ביצוע צו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ניתן צו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, רשאי מפקח מטעם הרשות האוכפת להיכנס למקום שהצו חל עליו לשם ביצוע הצו, להרחיק ממנו כל אדם וחפץ ולנקוט את כל האמצעים, לרבות שימוש בכוח סביר כלפי רכוש, כדי להבטיח את ביצוע הצו, ובלבד שהזדהה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 207|בסעיף 207}}, ורשאי שוטר לסייע למפקח כאמור בביצוע הצו, לרבות באמצעות שימוש בכוח סביר כלפי רכוש וכלפי אדם.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} נמצאו במקרקעין בשעת ביצוע הפעולה כאמור בסעיף קטן (א) מיטלטלין שהמורשע לא הוציאם, תשמור אותם הרשות האוכפת לתקופה סבירה; לא נדרשו המיטלטלין לאחר שהודע לנאשם על הימצאם בידי הרשות, רשאית היא למכרם לאחר תקופה סבירה, ובלבד שנתנה למורשע הודעה על המכירה, אם ניתן לאתרו; היו המיטלטלין פסידים – תמכור אותם הרשות האוכפת מיד.
{{ח:תתת|(2)}} הוצאות השמירה והמכירה של המיטלטלין כאמור בפסקה (1) יחולו על המורשע, ואם נמכרו המיטלטלין זכאי הוא לדמי המכר בניכוי ההוצאות האמורות וההוצאות לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ו|סעיף 254ו}}.

{{ח:סעיף|254ו|תשלום הוצאות ביצוע צו|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} בוצע צו בידי הרשות האוכפת כאמור {{ח:פנימי|סעיף 254ג|בסעיף 254ג(ב)}}, ישלם המורשע את הוצאות הביצוע לקופת הרשות האוכפת.
{{ח:תת|(ב)}} שר האוצר, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, יקבע, בצו, את סכום ההוצאות לביצוע צווים המוטלים על מורשע, ורשאי הוא לקבוע סכומים שונים בהתחשב, בין השאר, במיקום המקרקעין שאליהם מתייחס הצו, בהיקף העבודה האסורה או השימוש האסור שלגביהם חל הצו ובמורכבות ביצוע הצו.

{{ח:סעיף|254ז|תחולת הוראות לעניין ביצוע צווים אחרים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 254ג|סעיפים 254ג(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 254ה|254ה}} {{ח:פנימי|סעיף 254ו|ו־254ו}} לעניין ביצוע צווים בידי הרשות האוכפת, הוצאות ביצועם, סמכויות מפקח בביצוע צו, השמירה והמכירה של מיטלטלין וההוצאות בשלהן, יחולו, בשינויים המחויבים, גם על צווים אחרים שניתנו לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, ככל שלא נקבע אחרת בחוק זה.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ח|סימן ח׳: עיכוב ביצוע צווים|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254ח|עיכוב ביצוע זמני של צו עד להכרעה בבקשה לביטול הצו או בערעור|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה לביטול צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 228|סעיף 228}}, {{ח:פנימי|סעיף 238|238}} {{ח:פנימי|סעיף 240|או 240}}, או הוגש ערעור על החלטת בית משפט בבקשת ביטול כאמור או על החלטה לעניין צו שיפוטי לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, לרבות צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}}, לא יעכב בית המשפט הדן בבקשה לביטול הצו או בית משפט שלערעור את ביצוע הצו אלא אם כן ראה כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין ונוכח כי העבודה האסורה או השימוש האסור שלגביהם חל הצו אינם מסכנים את שלום הציבור או את בטיחותו; בית המשפט רשאי לעכב את ביצוע הצו כאמור עד למועד ההכרעה בבקשת ביטול הצו או בערעור, לפי העניין.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} בית המשפט יחליט בבקשה לעיכוב ביצוע צו לפי סעיף קטן (א) על יסוד הבקשה ותגובת הרשות האוכפת בלבד, אולם רשאי הוא להחליט בבקשה לאחר שקיים דיון במעמד הצדדים, אם ראה צורך בכך; בית המשפט יחליט בבקשה בהקדם האפשרי לאחר קבלת תגובת הרשות האוכפת או קיום הדיון, לפי העניין.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), בית המשפט רשאי להורות על עיכוב ביצוע זמני של צו כאמור בסעיף קטן (א) במעמד צד אחד, ובלבד שמבקש העיכוב הצהיר לפני בית המשפט כי הוא הודיע לרשות האוכפת על הגשת הבקשה; הוראה כאמור תהיה בתוקף למשך שבעה ימים או עד לקיום דיון בבקשה לעיכוב ביצוע הצו במעמד הצדדים, לפי המוקדם.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט רשאי להתנות עיכוב ביצוע זמני של צו כאמור בסעיף קטן (א) בתנאים שיבטיחו את קיומו של הצו נושא בקשת הביטול או הערעור, ובכלל זה בהפקדת ערובה או בחיוב המבקש בתשלום ההוצאות שנגרמו או ייגרמו בשל עיכוב ביצוע הצו האמור, וכן בתשלום האגרות ותשלומי החובה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 254י|בסעיף 254י}}, כולם או חלקם.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), לא יעכב בית המשפט את ביצועו של צו הריסה שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 217|סעיפים 217}}, {{ח:פנימי|סעיף 221|221}}, {{ח:פנימי|סעיף 235|235}}, {{ח:פנימי|סעיף 237|237}} {{ח:פנימי|סעיף 239|או 239}} ולא יורה על דחיית מועד ביצועו של צו הריסה שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}}, אם מצא כי העבודה האסורה שלגביה ניתן הצו נמשכה לאחר שהומצא הצו.
{{ח:תת|(ה)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (א) עד (ד), הוגשה בקשה לביטולו של צו מינהלי להפסקת עבודה, או הוגש ערעור על החלטת בית משפט בבקשת ביטול כאמור, על החלטה לעניין צו שיפוטי למניעת פעולות או על החלטה לעניין צו הפסקה שיפוטי לפי {{ח:פנימי|סעיף 236|סעיף 236}} לגבי עבודה אסורה – לא יעכב בית המשפט את ביצועו של הצו נושא הבקשה או הערעור, והוא יחליט בבקשה לביטול הצו או בערעור, לפי העניין, בתוך 30 ימים מיום הגשתה, לאחר שקיים דיון במעמד הצדדים.

{{ח:סעיף|254ט|בקשת בעל זכות לגבי מקרקעין לעיכוב ביצוע של צו סופי|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} בעל זכות לגבי מקרקעין שניתן לגביהם צו מינהלי, צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 235|סעיף 235}} {{ח:פנימי|סעיף 237|או 237}}, או צו שיפוטי לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, לרבות צו שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ב|סעיף 254ב}}, או מי שהיה צד להליך לפי {{ח:פנימי|סעיף 254ח|סעיף 254ח}}, הרואה את עצמו נפגע מצו כאמור, ולא חלות לגבי אותו צו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 254ח|סעיף 254ח}}, רשאי לבקש מבית המשפט כאמור בפסקאות (1) או (2) שלהלן לעכב את ביצוע הצו האמור:
{{ח:תתת|(1)}} אם הבקשה לעיכוב הביצוע היא בעניין צו שניתן לגביו פסק דין סופי – רשאי רק מי שהיה צד להליך להגיש את הבקשה והבקשה תוגש לבית המשפט האחרון שדן בעניין;
{{ח:תתת|(2)}} אם לא חלות על הבקשה לעיכוב ביצוע הוראות פסקה (1), תוגש הבקשה לבית המשפט המוסמך כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 228|בסעיף 228(ב)}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקשה לעיכוב ביצוע לפי סעיף קטן (א) ניתן להגיש פעם אחת בלבד.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} בית המשפט יחליט בבקשה לעיכוב ביצוע צו לפי סעיף קטן (א) על יסוד הבקשה ותגובת הרשות האוכפת בלבד, ואולם רשאי הוא להחליט בבקשה לאחר שקיים דיון במעמד הצדדים, אם ראה צורך בכך; בית המשפט יחליט בבקשה בהקדם האפשרי לאחר קבלת תגובת הרשות האוכפת או קיום הדיון, לפי העניין.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), בית המשפט רשאי להורות על עיכוב ביצוע זמני של צו כאמור בסעיף קטן (א) במעמד צד אחד, ובלבד שמבקש העיכוב הצהיר לפני בית המשפט כי הוא הודיע לרשות האוכפת על הגשת הבקשה; הוראה כאמור תהיה בתוקף למשך שבעה ימים או עד לקיום דיון בבקשה לעיכוב ביצוע הצו במעמד הצדדים, לפי המוקדם.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} בית המשפט לא יעכב ביצוע צו בבקשה שהוגשה לפי סעיף זה אלא מטעמים מיוחדים שיירשמו, ואם נוכח כי העבודה האסורה או השימוש האסור שלגביהם חל הצו אינם מסכנים את שלום הציבור או את בטיחותו.
{{ח:תתת|(2)}} נוסף על האמור בפסקה (1), בית המשפט לא יעכב את ביצועו של צו הריסה שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 217|סעיפים 217}}, {{ח:פנימי|סעיף 221|221}}, {{ח:פנימי|סעיף 235|235}}, {{ח:פנימי|סעיף 237|237}}, {{ח:פנימי|סעיף 239|239}} {{ח:פנימי|סעיף 254ב|או 254ב}} אם העבודה האסורה אינה תואמת את התכנית החלה על המקרקעין או אם מצא כי העבודה שלגביה ניתן הצו נמשכה, לאחר שהומצא הצו; לעניין זה, ”תכנית“ – תכנית שניתן להוציא מכוחה היתר בנייה בלא צורך באישורה של תכנית נוספת.
{{ח:תת|(ה)}} תקופת עיכוב הביצוע בהחלטה לפי סעיף קטן (ד) לא תעלה על שישה חודשים.
{{ח:תת|(ו)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (ב) ו־(ה), הורה בית המשפט על עיכוב ביצוע הצו לתקופה פחותה משישה חודשים, רשאי הוא, לבקשת מגיש הבקשה לעיכוב ביצוע, להאריך את תקופת עיכוב הביצוע לתקופות נוספות, ובלבד שהתקיימו התנאים המנויים בסעיף קטן (ד) ושתקופת עיכוב הביצוע לפי סעיף קטן (ד) ולפי סעיף קטן זה לא תעלה על שישה חודשים במצטבר.
{{ח:תת|(ז)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (ה) ו־(ו), רשאי בית המשפט בנסיבות חריגות ויוצאות דופן ומטעמים מיוחדים שיירשמו, לעכב ביצוע צו, כאמור בסעיף קטן זה, לתקופה אחת נוספת שלא תעלה על שישה חודשים.
{{ח:תת|(ח)}} בית המשפט רשאי להתנות עיכוב ביצוע כאמור בסעיף זה בתנאים שיבטיחו את קיומו של הצו נושא הבקשה, ובכלל זה בהפקדת ערובה או בחיוב המבקש בתשלום ההוצאות שנגרמו או ייגרמו בשל עיכוב ביצוע הצו האמור, וכן בתשלום האגרות ותשלומי החובה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 254י|בסעיף 254י}}, כולם או חלקם.
{{ח:תת|(ט)}} החלטת בית המשפט בבקשה לעיכוב ביצוע לפי סעיף זה דינה כדין החלטה אחרת של בית משפט והיא ניתנת לערעור לפני בית משפט שלערעור אם ניתנה לכך רשות מאת שופט של בית המשפט שלערעור.

{{ח:קטע3|פרק י סימן ט|סימן ט׳: חיוב בתשלום אגרות ותשלומי חובה אחרים|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254י|חיוב בתשלום אגרות ותשלומי חובה אחרים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי לצוות על מורשע בעבירות לפי {{ח:פנימי|סעיף 243|סעיפים 243}}, {{ח:פנימי|סעיף 244|244}} {{ח:פנימי|סעיף 246|או 246}} לשלם כל אגרה או תשלום חובה אחר, לרבות היטל השבחה, שהיה חייב בתשלומם לפי חוק זה אילו היה ניתן היתר לבנייה או לשימוש שבשלהם הורשע, ככל שלא שילם אותם קודם לכן; תשלומי חובה כאמור, למעט אגרות, יחושבו בהתחשב בתקופה שבה לא נהרסה העבודה האסורה או שבה נעשה השימוש האסור.
{{ח:תת|(ב)}} הגיש מורשע בקשה למתן היתר לבנייה או לשימוש שבשלהם הורשע כאמור בסעיף קטן (א) ושילם את התשלומים שהוטלו עליו כאמור באותו סעיף קטן, לא יידרש לשלמם שוב לגבי ההיתר נושא הבקשה שהגיש.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט רשאי לבקש מיושב ראש מועצת שמאי המקרקעין שימנה שמאי מכריע מרשימת השמאים המכריעים לפי {{ח:פנימי|סעיף 202ג|סעיף 202ג}}, שייתן את חוות דעתו בדבר שיעור היטל ההשבחה לעניין סעיף זה; הצדדים יישאו בעלויות שכר טרחתו של השמאי המכריע בחלקים שווים; על פעולתו ושכר טרחתו של שמאי מכריע לפי סעיף זה יחולו ההוראות החלות על פעולתו ושכר טרחתו של שמאי מכריע לפי {{ח:פנימי|סעיף 202יג|סעיף 202יג}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ד)}} לא שילם מורשע את חלקו בשכר הטרחה של השמאי המכריע כאמור בסעיף קטן (ג), תשלם הרשות האוכפת את חלקו במקומו; שולם תשלום על ידי הרשות האוכפת כאמור, ייווסף התשלום לתשלומים שעל המורשע לשלם לפי סעיף זה.
{{ח:תת|(ה)}} סכום שהצטווה אדם לשלם לפי סעיף זה ייגבה בדרך שגובים קנס שהוטל על ידי בית משפט.
{{ח:תת|(ו)}} שר האוצר רשאי להתקין תקנות לשם ביצועו של סעיף זה.

{{ח:קטע3|פרק י סימן י|סימן י׳: רישום בפנקסי המקרקעין|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254יא|רישום הערות בפנקסי המקרקעין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} הוגש לבית המשפט כתב אישום בעבירה לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן ו|סימן ו׳}}, שההרשעה בה עלולה לגרור אחריה מתן צו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 254ב|בסעיף 254ב}}, ירשום רשם המקרקעין, בפנקסי המקרקעין, הערה בדבר הגשת כתב האישום, אם ביקשה זאת הרשות האוכפת; חלפה העילה לרישום הערה כאמור, בין בשל כך שהנאשם זוכה, שכתב האישום בוטל או מסיבה אחרת, ימחק רשם המקרקעין את ההערה לפי בקשה שתגיש לו הרשות האוכפת שמטעמה הוגש כתב האישום.
{{ח:תת|(ב)}} נתן בית המשפט צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 239|סעיף 239}} {{ח:פנימי|סעיף 254ב|או 254ב}}, יורה על רישום הערה בדבר מתן הצו האמור בפנקסי המקרקעין; הערה שנרשמה כאמור, תימחק על פי צו של בית משפט.
{{ח:תת|(ג)}} ניתן צו הריסה מינהלי לפי {{ח:פנימי|סעיף 221|סעיף 221}}, ירשום רשם המקרקעין, בפנקסי המקרקעין, הערה בדבר מתן הצו, אם ביקשה זאת הרשות האוכפת; חלפה העילה לרישום הערה כאמור, בין בשל כך שהצו בוטל, שהצו בוצע או מסיבה אחרת, ימחק רשם המקרקעין את ההערה לפי בקשה שתגיש לו הרשות האוכפת שמטעמה ניתן הצו.
{{ח:תת|(ד)}} נרשמה הערה לפי סעיף זה, תצרף הרשות האוכפת את העתק ההערה וכן את כתב האישום או את הצו שבשלו נרשמה, לתיק הבניין המתנהל בוועדה המקומית לגבי המקרקעין שעליהם נרשמה ההערה.
{{ח:תת|(ה)}} בקשה לרישום או למחיקה של הערות לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן י|סימן זה}}, למעט לפי סעיף קטן (ב), תוגש לפי טופס שיקבע שר המשפטים.

{{ח:קטע3|פרק י סימן יא|סימן י״א: רשות מקומית המוסמכת לאכיפה ונטילת סמכויות פיקוח ואכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254יב|הסמכת רשות מרחבית לרשות מקומית המוסמכת לאכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר רשאי, לבקשת רשות מרחבית, להסמיך אותה, בצו, לרשות מקומית מוסמכת לאכיפה בעלת סמכויות אכיפה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}; הוסמכה רשות מרחבית כאמור –
{{ח:תתת|(1)}} יראו אותה, לעניין הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, כוועדה מקומית לגבי תחומה הכלול במרחב התכנון של הוועדה המרחבית שאליה היא שייכת, ויראו, לעניין הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, את התחום האמור כמרחב התכנון המקומי שלה;
{{ח:תתת|(2)}} יהיו נתונים לה, לעניין מרחב התכנון המקומי שלה, כל התפקידים והסמכויות הנתונים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} לוועדה המרחבית שאליה היא שייכת.
{{ח:תת|(ב)}} בצו כאמור בסעיף קטן (א) ייקבעו הוראות לעניין הליכים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} שהחלו בהם טרם כניסת הצו לתוקף, במרחב התכנון המקומי של הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה.
{{ח:תת|(ג)}} לא יסמיך שר האוצר רשות מרחבית לרשות מקומית המוסמכת לאכיפה, אלא אם כן התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} ליושב ראש הוועדה המרחבית שהרשות המרחבית שייכת אליה ניתנה הזדמנות לטעון את טענותיו בדרך שהורה שר האוצר לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א(ז)}};
{{ח:תתת|(2)}} שר האוצר נוכח, לאחר שהוגשה לו המלצת הוועדה המייעצת, כי הרשות המרחבית יכולה לנהל באופן יעיל ומקצועי מערכת אכיפה לפי הוראות חוק זה וכי ניתן מענה הולם לעניין המשאבים הדרושים לרשות המרחבית לשם כך; לעניין סעיף זה, ”הוועדה המייעצת“ – ועדה המורכבת מנציג שר הפנים, מנציג היחידה הארצית לאכיפה שימנה מנהל היחידה, מנציג המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין שימנה מנהל המחלקה, ומנציג מינהל התכנון שימנה מנהל מינהל התכנון;
{{ח:תתת|(3)}} שר האוצר נתן את דעתו בדבר חשד לעבירות שעניינן טוהר המידות בפעולות בעלי תפקידים ועובדים של הרשות המרחבית, לפי חוות דעת שקיבל מהיועץ המשפטי לממשלה או מי שהוא הסמיך לכך.
{{ח:תת|(ד)}} צו כאמור בסעיף קטן (א) יינתן לתקופה שלא תעלה על שנתיים, ואולם ניתן לשוב ולתת צו כאמור בהתאם להוראות סעיף זה לתקופות נוספות שלא יעלו על חמש שנים כל אחת.
{{ח:תת|(ה)}} שר האוצר רשאי, בצו, לבטל הסמכה של רשות מרחבית לרשות מקומית המוסמכת לאכיפה, בהתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה ביקשה זאת;
{{ח:תתת|(2)}} הוא מצא שהרשות המקומית המוסמכת לאכיפה אינה מקיימת עוד את התנאים הנדרשים להסמכתה לפי סעיף זה, לאחר שהוגשה לו המלצת הוועדה המייעצת בעניין ולאחר שניתנה לראש הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה הזדמנות לטעון את טענותיו בדרך שהורה שר האוצר לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א(ז)}}.
{{ח:תת|(ו)}} לא יבטל שר האוצר הסמכה של רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, אלא לאחר שניתנה ליושב ראש הוועדה המרחבית שהרשות המקומית המוסמכת לאכיפה שייכת אליה ולשאר ראשי הרשויות המרחביות הנכללות בתחום אותה ועדה מרחבית, הזדמנות לטעון את טענותיהם בדרך שהורה שר האוצר לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א(ז)}}.
{{ח:תת|(ז)}} הורה שר האוצר על ביטול הסמכה כאמור בסעיף קטן (ה), רשאי הוא לקבוע בצו כאמור באותו סעיף קטן הוראות לעניין הליכים תלויים ועומדים שנקטה הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה לפני ביטול הסמכתה.
{{ח:תת|(ח)}} הודעה על הסמכה של רשות מרחבית לרשות מקומית מוסמכת לאכיפה ועל ביטול הסמכה כאמור תפורסם ברשומות ובאתר האינטרנט של הוועדה המרחבית הנוגעת בדבר.

{{ח:סעיף|254יג|העברת הטיפול בהליך אכיפה מסוים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה או מנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין רשאי להורות כי לא ייפתח הליך אכיפה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} לגבי עניין מסוים על ידי ועדה מקומית או רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, ואם החל הליך כאמור רשאי הוא להורות על הפסקתו והעברתו לידי גורם אחר שעליו יורה, המוסמך לנהל את אותו הליך לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} מנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין רשאי להורות על העברת הטיפול בכתב אישום שהגיש תובע מטעם ועדה מקומית או מטעם רשות מקומית המוסמכת לאכיפה, לתובע אחר.

{{ח:סעיף|254יד|נטילת סמכויות אכיפה מוועדה מקומית|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} מצאו מנהל היחידה הארצית לאכיפה ומנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין כי ועדה מקומית אינה ממלאת את התפקידים המוטלים עליה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, בין בכל מרחב התכנון המקומי שלה ובין באזור מסוים בו, רשאים הם לפנות בכתב לוועדה המקומית ולדרוש ממנה למלא את התפקידים המוטלים עליה כאמור בתוך תקופה שנקבעה בדרישה, שאם לא כן יפעלו לנטילת סמכויותיה בהתאם להוראות סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ב)}} לא קיימה הוועדה המקומית דרישה כאמור בסעיף קטן (א) בתוך התקופה שנקבעה לכך, רשאים מנהל היחידה הארצית לאכיפה ומנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין ליטול ממנה את הסמכויות הנתונות לה לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, כולן או חלקן, בכל מרחב התכנון המקומי או באזור מסוים בו, לתקופה ובתנאים שיקבעו, ובכלל זה לעניין ביצוע פעולות אכיפה על ידי עובדי הוועדה המקומית.
{{ח:תת|(ג)}} לא יחליטו מנהל היחידה הארצית לאכיפה ומנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין ליטול סמכות מוועדה מקומית כאמור בסעיף קטן (ב), אלא אם כן התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה להם המלצה של הוועדה המייעצת, לאחר שבחנה אם יש צורך בנטילת הסמכות והתייעצה בעניין עם מנהל חטיבת השמירה על הקרקע ברשות מקרקעי ישראל; לעניין סעיף זה, ”הוועדה המייעצת“ – ועדה המורכבת מנציג שר הפנים, מנציג מינהל התכנון שימנה מנהל מינהל התכנון, ומיושב ראש הוועדה המחוזית שבתחומה נמצאת הוועדה המקומית;
{{ח:תתת|(2)}} ניתנה ליושב ראש הוועדה המקומית הזדמנות לטעון את טענותיו בשם הוועדה המקומית לפני הוועדה המייעצת, בדרך שהורה שר האוצר לפי {{ח:פנימי|סעיף 31א|סעיף 31א(ז)}};
{{ח:תתת|(3)}} היועץ המשפטי לממשלה או מי שהוא הסמיך לכך אישר זאת.
{{ח:תת|(ד)}} ניטלה סמכות מוועדה מקומית כאמור בסעיף קטן (ב), יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוועדה המקומית ובעלי תפקידים בה לא יפעילו סמכות מהסמכויות שניטלו ממנה כאמור, אלא באישור מראש בכתב של מנהל היחידה הארצית לאכיפה או מנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין; פעולה שנעשתה תוך הפעלת סמכות שניטלה בלי קבלת אישור מראש כאמור – בטלה;
{{ח:תתת|(2)}} היחידה הארצית לאכיפה או המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין, לפי העניין, יהיו רשאיות להפעיל בעצמן את הסמכויות שניטלו מהוועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|פרק י סימן יא|סימן זה}}, במקום הוועדה המקומית, ולגבות את ההוצאות מהוועדה המקומית; פעולות שייעשו על ידי היחידה הארצית לאכיפה או המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין לפי פסקה זו יראו אותן כאילו נעשו על ידי הוועדה המקומית;
{{ח:תתת|(3)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה, מנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין או מי שהם הסמיכו לכך מקרב עובדי היחידה או המחלקה האמורות, יהיו רשאים לדרוש כל מידע או מסמך הדרושים להם לשם מילוי תפקידם –
{{ח:תתתת|(א)}} מהוועדה המקומית ומכל חבר, ממלא תפקיד, עובד או יועץ בה;
{{ח:תתתת|(ב)}} מרשות מקומית או מרשויות מרחביות שבתחום מרחב התכנון המקומי;
{{ח:תתתת|(ג)}} מגורם אחר שהמידע או המסמך נמצאים ברשותו ואשר בסמכות הגורמים המנויים בפסקאות משנה (א) ו־(ב) לדרוש אותם ממנו;
{{ח:תתת|(4)}} מידע או מסמך שנדרשו כאמור בפסקה (3), יימסרו באופן ובמועד שנקבעו בדרישה;
{{ח:תתת|(5)}} למנהל היחידה הארצית לאכיפה, למנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין ולמי שהם הסמיכו לכך מקרב עובדי היחידה או המחלקה האמורות, תהיה גישה לכל מאגר מידע של הוועדה המקומית, וכן לכל מאגר מידע שגורם אחר מחזיק בו, שלוועדה המקומית יש גישה אליו לפי דין או הסכם; לעניין זה, ”מאגר מידע“ – מאגר מידע הנדרש לשם ביצוע הוראות לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ה)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכותה של המדינה לבצע פעולות אכיפה לפי כל דין.

{{ח:קטע3|פרק י סימן יב|סימן י״ב: דיווח על פעולות אכיפה וסקר בנייה|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254טו|דיווח על פעולות אכיפה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} יושבי הראש של הוועדות המקומיות, ראשי הרשויות המקומיות המוסמכות לאכיפה, מנהל רשות הטבע והגנים והעומד בראש כל גורם אחר שהוסמך לבצע פעולות פיקוח ואכיפה לפי חוק זה, יעבירו למנהל היחידה הארצית לאכיפה, מדי שלושה חודשים, דיווח על פעולות האכיפה לפי חוק זה שנקטו כל אחד מאותם גורמים, לפי העניין, ובכלל זה על עבודה אסורה ועל שימוש אסור שאותרו בתחום הנתון לפיקוחם; דיווח כאמור יכול שיתבצע באופן מקוון.
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), יושבי ראש ועדות מקומיות עצמאיות יעבירו דיווח כאמור באותה פסקה רק אחת לשישה חודשים.
{{ח:תתת|(3)}} מנהל היחידה הארצית לאכיפה יפרסם באתר האינטרנט של היחידה הארצית לאכיפה טופס דיווח אחיד והנחיות מפורטות לדיווח כאמור בסעיף קטן זה.
{{ח:תת|(ב)}} שר האוצר ידווח לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, מדי שנה, לא יאוחר מ־30 באפריל, על פעולות האכיפה שביצעה היחידה הארצית לאכיפה וכל אחד מהגורמים כאמור בסעיף קטן (א)(1) בשנה שקדמה למועד הדיווח.

{{ח:סעיף|254טז|סקר עבירות בנייה|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מקומית ורשות מקומית המוסמכת לאכיפה יבצעו בתחומן סקר עבירות בנייה בתוך 18 חודשים מיום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382860.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 116), התשע״ז–2017}}, ויעדכנו את הסקר מדי חמש שנים; סקר ועדכון סקר שנערכו כאמור יוגשו למנהל היחידה הארצית לאכיפה ולמנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין.
{{ח:תת|(ב)}} סקר עבירות בנייה ייערך לפי הוראות שיפרסם מנהל היחידה הארצית לאכיפה באתר האינטרנט של היחידה ויכלול, בין השאר, ריכוז של העבירות המשמעותיות, בתחומי התכנון והבנייה, כפי שהוגדרו באותן הוראות, שבוצעו בתחום כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} לא ביצעה ועדה מקומית או רשות מקומית המוסמכת לאכיפה סקר עבירות בנייה או עדכון שלו לפי סעיף קטן (א), רשאי מנהל היחידה הארצית לאכיפה או מי שהוא הסמיך לכך, לבצע את הסקר או את העדכון כאמור ולהטיל על הוועדה המקומית או על הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, לשאת בתשלום בסך כפל ההוצאות שהוצאו לעריכת הסקר או עדכונו.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה, ”סקר עבירות בנייה“ – סקר לעניין עבירות של ביצוע עבודה אסורה או שימוש אסור.

{{ח:קטע3|פרק י סימן יג|סימן י״ג: סדרי דין והוראות שונות|תיקון: תשע״ז־9}}

{{ח:סעיף|254יז|סמכות לדרוש מידע או מסמכים|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} לשם ביצוע תפקידיהם לפי חוק זה, ובכלל זה עריכת ביקורת, יהיו נתונות למנהל היחידה הארצית לאכיפה, למנהל המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין ולמי שהם הסמיכו לכך, הסמכויות הנתונות למנהל יחידת הבקרה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 31ג|בסעיף 31ג(ג)}}.

{{ח:סעיף|254יח|ניהול הליכים בידי תובע|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} רשות אוכפת תיוצג בבית המשפט בהליך לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}} בידי תובע.

{{ח:סעיף|255|סדרי דין|תיקון: תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} כל עוד לא נקבעו, בחוק זה או בתקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 268|סעיף 268}}, סדרי דין להליכים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק זה}}, יידונו ההליכים האמורים בדרך ובמועדים שבהם נדונים הליכים פליליים מאותו סוג, בשינויים המחויבים.

{{ח:קטע2|פרק י1|פרק י׳1: עתירות בעניני תכנון ובניה {{ח:הערה|(בוטל)}}|תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}

{{ח:סעיף|255א||תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|255ב||תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|255ג||תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|255ד||תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|255ה||תיקון: תשנ״ה־4, תשנ״ז, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|255ו||תיקון: תשנ״ה־4, תש״ס־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק י2|פרק י׳2: החלת הוראות חוק זה על מפעלי ים המלח בע״מ|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}

{{ח:סעיף|255ז|הגדרות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י2|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הזכיון“ – {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח|חוק זכיון ים המלח, התשכ״א–1961}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שטר הזכיון“ – שטר הזכיון {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|שבתוספת לחוק הזכיון}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל הזכיון“ – כהגדרתו בשטר הזכיון ולרבות בעל זכיון משנה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל זכיון משנה“ – מי שהוענק לו זכיון משנה על פי {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת פרט 5|סעיף 5 לשטר הזכיון}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ים המלח“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|בשטר הזכיון}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קרקעות חכורות“ ו”קרקעות שמורות“ – כהגדרתן {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|בשטר הזכיון}} ועל פי גבולותיהן ביום התחילה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הוראות השעה“ – {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח (תכנון ובניה) (הוראות שעה לעבודות מסויימות)|חוק זכיון ים המלח (תכנון ובניה) (הוראות שעה לעבודות מסויימות), התשנ״ד–1994}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שטח הזכיון“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח (תכנון ובניה) (הוראות שעה לעבודות מסויימות)|בחוק הוראות השעה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”יום התחילה“ – ט״ו באדר א׳ התשנ״ה (15 בפברואר 1995).

{{ח:סעיף|255ח|סייג להחלת הוראות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה והתקנות לפיו יחולו על בעל הזכיון בשטח הזכיון, בכפוף {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח (תכנון ובניה) (הוראות שעה לעבודות מסויימות)|לחוק הוראות השעה}} ולהוראות {{ח:פנימי|פרק י2|פרק זה}}.

{{ח:סעיף|255ט|סמכות מוסד תכנון לענין ים המלח והקרקעות החכורות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} מוסד התכנון ידון ויחליט בתכנית או בבקשה להיתר שענינה הקרקעות החכורות או ים המלח ויאפשר לבעל הזכיון לפעול על פי הוראות {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח|חוק הזכיון}} {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|ושטר הזכיון}} ולממש זכויות על פיהם; החלטת מוסד התכנון תונחה על פי שיקולים תכנוניים הנובעים מהוראות החוק והתקנות והוא רשאי להתנות תנאים סבירים, בנסיבות הענין, כדי למנוע פגיעה בסביבה ומפגעים בריאותיים.
{{ח:תת|(ב)}} מוסד תכנון רשאי לסרב לאשר תכנית או בקשה להיתר רק כאשר אין בהתנאת תנאים כאמור כדי למנוע פגיעה מהותית בסביבה או יצירת מפגעים בריאותיים חמורים; ואולם מוסד התכנון לא יסרב לאשר תכנית או בקשה להיתר כאמור אם סירוב ימנע מבעל הזכיון אפשרות סבירה לממש את הוראות {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח|חוק הזכיון}} {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|ושטר הזכיון}}.

{{ח:סעיף|255י|מיזמים תיירותיים בשטח ים המלח|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} לענין שטח ים המלח, צפונית לקו רוחב 063, ישקול מוסד תכנון גם את צורכיהם של מיזמים תיירותיים.

{{ח:סעיף|255יא|סמכות מוסד תכנון לענין הקרקעות השמורות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} מוסד תכנון ידון ויחליט בתכנית או בבקשה להיתר, שענינן הקרקעות השמורות, במגמה לאפשר לבעל הזכיון לפעול על פי הוראות {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח|חוק הזכיון}} {{ח:חיצוני|חוק זכיון ים המלח#תוספת|ושטר הזכיון}} ולממש זכויות על פיהם; החלטת מוסד התכנון תונחה על פי שיקולים תכנוניים הנובעים מהוראות החוק והתקנות תוך שמירה על איכות נאותה של הסביבה ומניעת מפגעים בריאותיים וסביבתיים.

{{ח:סעיף|255יב|אי תחולת {{ח:פנימי|פרק ח1|פרקים ח{{ח:הערה|׳}}1}} {{ח:פנימי|פרק ט|ו־ט{{ח:הערה|׳}}}}|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ח1|פרקים ח{{ח:הערה|׳}}1}} {{ח:פנימי|פרק ט|ו־ט{{ח:הערה|׳}}}} לא יחולו על בעל הזכיון בשטח הזכיון.

{{ח:סעיף|255יג|הוראות לענין קבלת היתר|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־3, תשנ״ז, תשע״ד־2}}
{{ח:תת|(א)}} ביקש בעל הזכיון מהרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים היתר לפי {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|חוק גנים לאומיים}} לביצוע עבודה בקרקעות שמורות שיועדו או שהוכרזו כגן לאומי או כשמורת טבע, וזו סירבה לבקשתו, רשאי בעל הזכיון לערור על ההחלטה לפני ועדת משנה של המועצה הארצית שהרכבה – יושב ראש המועצה הארצית ונציגי שר התעשיה והמסחר והשר לאיכות הסביבה במועצה הארצית; החלטת הוועדה תינתן תוך 30 ימים וכל אחד מהצדדים רשאי לערור עליה לפני הממשלה תוך 30 ימים מיום ההחלטה.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת המשנה והממשלה ינחו עצמן בהחלטותיהן בדבר האיזון הראוי בין מטרות הזכיון לבין האפשרות של פגיעה מהותית בערכי טבע ונוף.

{{ח:קטע2|פרק י3|פרק י׳3: הוראות לעניין נכסי פעילות|תיקון: תשע״ז־7}}

{{ח:סעיף|255יד|הגדרות|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י3|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הגורם המפעיל“, ”יום התחילה“, ”נכסי הפעילות“, ”פעילות“, של גורם מפעיל, ”שטר הזיכיון“ ו”תקופת הזיכיון“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל|בחוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל“ – {{ח:חיצוני|חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל|חוק תשתיות להולכה ולאחסון של נפט על ידי גורם מפעיל, התשע״ז–2017}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נפט“ – נפט ותוצרי תהליך זיקוק נפט, לרבות דלק וגז פחמימני מעובה (גפ״מ);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רצועת הקרקע“ – כמשמעותה בסעיף 6(א) ו־(ב) לשטר הזיכיון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות הרישוי“ – כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג}}.

{{ח:סעיף|255טו|הוראות מעבר לעניין תוקפם של אישורים ובקשות תלויות ועומדות|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} אישור שנתן שר האוצר לפי סעיף 5 לשטר הזיכיון או לפי סעיף 5 לשטר שבתוספת א׳ לחוק זיכיון צינורות הנפט, התשי״ט–1959, עד יום התחילה ({{ח:פנימי|פרק י3|בפרק זה}} – אישור שר האוצר), ימשיך לעמוד בתוקפו גם לאחר המועד האמור ויראו אותו לעניין חוק זה, ובכלל זה לעניין {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ד)}}, כהיתר שניתן וכתכנית מפורטת שאושרה, לגבי העניינים שנכללו באישור כאמור, לרבות לעניין הסטת קו תשתית המשמש להולכת נפט שמיקומו נקבע באישור שר האוצר, למיקום שונה בתחום רצועת הקרקע שאושרה בידי השר, והכול ובלבד שהגורם המפעיל הגיש תשריט לרשות הרישוי לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 255טז|סעיף 255טז(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בהוראות לפי {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265(1)}} לעניין תוקפם של היתרים, אישור כאמור בסעיף קטן (א) אשר טרם בוצעו העבודות לפיו, יעמוד בתוקף ויהיה ניתן לבצע את העבודות לפיו, בכל עת; הגורם המפעיל יודיע על ביצוע העבודות לרשות המקומית שבתחומה צפויות להתבצע העבודות, 15 ימים לפחות לפני תחילת ביצוען.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף 5 לשטר הזיכיון ימשיכו לחול גם לאחר יום התחילה על בקשה לקבלת אישור שר האוצר לפי אותו סעיף שהוגשה לשר עד המועד האמור, ולעניין בקשה כאמור להקמת מיתקן אחסון נפט – עד יום כ״ז באב התשע״ו (31 באוגוסט 2016), ושביום התחילה טרם ניתנה בה החלטת השר; השר ייתן החלטה בבקשה כאמור בתוך ארבע שנים מיום התחילה; לעניין סעיף קטן זה, יראו בקשה שהוגשה למתכנן המחוז כאילו הוגשה לשר; הוראות סעיפים קטנים (א) ו־(ב) יחולו על בקשה שאושרה לפי סעיף קטן זה.

{{ח:סעיף|255טז|אישור תשריט|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} הגורם המפעיל יגיש לרשות הרישוי, בתוך שלוש שנים מיום התחילה, תשריט המציין את גבולות נכסי הפעילות, השטח הבנוי או שטח שאושרה בו בנייה וטרם בוצעה, ייעודי הקרקע והוראות נלוות לרבות מגבלות על שימושי הקרקע והנחיות בענייני סביבה, ולעניין נכס מנכסי הפעילות שהוא קו תשתית להולכת נפט – גם תחום רצועת הקרקע שבה הונח קו התשתית, והכול בהתאם למצב הקיים ובהתאם לאישור שר האוצר, לרבות אישור שנתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 255טו|סעיף 255טו(ג)}}.
{{ח:תת|(ב)}} רשות הרישוי תאשר את התשריט עד תום חמש שנים מיום התחילה, ויחולו לעניין אישורו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} רשות הרישוי רשאית, אם ראתה שגבולות נכסי הפעילות שהוקמו שונים מגבולותיהם לפי אישור שר האוצר, לקבוע בתשריט את גבולות נכסי הפעילות כפי שהוקמו בפועל, אם נוכחה שאין בשינוי הגבולות כאמור כדי להשפיע השפעה של ממש על הסביבה;
{{ח:תתת|(2)}} רשות הרישוי רשאית לאשר את התשריט אף אם אינו תואם תכנית מתאר מקומית, מחוזית או ארצית.
{{ח:תת|(ג)}} נתן שר האוצר אישור לפי {{ח:פנימי|סעיף 255טו|סעיף 255טו(ג)}}, ולא התייחס התשריט שהוגש לרשות הרישוי לפי סעיף קטן (א) לאישור האמור, בשל מועד מתן האישור, תתאים רשות הרישוי, בחלוף 30 ימים מתום התקופה האמורה {{ח:פנימי|סעיף 255טו|באותו סעיף}}, את התשריט גם לאותו אישור; הגורם המפעיל יידע את רשות הרישוי על מתן אישור כאמור.
{{ח:תת|(ד)}} תשריט שאושר לפי הוראות סעיף זה, לרבות כל התאמה שנערכה בו לפי סעיף קטן (ג), יראו אותו לעניין חוק זה, ובכלל זה לעניין {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ד)}}, כהיתר שניתן וכתכנית מפורטת שאושרה, לגבי העניינים שנכללו בו.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 117|סעיפים 117}} {{ח:פנימי|סעיף 118|ו־118}} יחולו לעניין הודעה על אישור תשריט כאמור בסעיף קטן (ד), שמירתו ופרסומו, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|255יז|הגשת תכנית ראשונה|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:ת}} הגורם המפעיל יגיש, בתוך שנתיים מיום התחילה, תכנית לעניין נכסי הפעילות למוסד תכנון מוסמך.

{{ח:סעיף|255יח|בנייה נוספת לפני אישור תכנית ראשונה|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} רשות הרישוי רשאית לתת לגורם המפעיל, עד לאישור תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255יז|בסעיף 255יז}}, היתר, הקלה או היתר לשימוש חורג (בסעיף זה – היתר), לבנייה נוספת שמתקיים לגביה אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} היקפה אינו עולה על 10% מסך שטחי הבנייה הכלולים באישורי שר האוצר; לעניין אישור בנייה נוספת לפי פסקה זו במתחם אילת או במתחם אשקלון, יחושב שיעור שטח הבנייה הנוספת שניתן לאשר כאמור לגבי כל מתחם, בנפרד; לעניין זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”מתחם אילת“ – השטח הכולל של נכסי הפעילות המצויים בתחום עיריית אילת;
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”מתחם אשקלון“ – השטח הכולל של נכסי הפעילות המצויים בתחום עיריית אשקלון או המועצה האזורית חוף אשקלון;
{{ח:תתת|(2)}} היא תואמת את אישור שר האוצר, לרבות אישור שנתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 255טו|סעיף 255טו(ג)}}, ואם אושר תשריט לפי {{ח:פנימי|סעיף 255טז|סעיף 255טז}} – את התשריט;
{{ח:תתת|(3)}} לא מתקיים לגביה האמור בפסקה (2), ואולם אין במתן היתר סטייה ניכרת מאישור או מתשריט כאמור באותה פסקה.
{{ח:תת|(ב)}} ההוראות לפי {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} יחולו, בשינויים המחויבים, לעניין בקשה להיתר לבנייה נוספת לפי סעיף קטן (א)(1) או (3).
{{ח:תת|(ג)}} הגיש גורם מפעיל בקשה להיתר כאמור בסעיף קטן (א) לרשות הרישוי, תעביר רשות הרישוי את הבקשה למשרד להגנת הסביבה ולמשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ולעניין רשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג(ב)}} – ליועץ הסביבתי של הוועדה לתשתיות לאומיות ולמשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים; גורם כאמור שהועברה אליו בקשה לפי סעיף קטן זה רשאי להעביר לרשות הרישוי, בתוך חודש מיום שהועברה אליו הבקשה, את עמדתו לגביה; בתום התקופה כאמור, רשאית רשות הרישוי לתת החלטה בבקשה.
{{ח:תת|(ד)}} רשות הרישוי רשאית להתנות מתן היתר לפי סעיף זה בהכנת מסמך סביבתי, רק אם הבקשה שהוגשה לה כאמור היא בקשה לבנייה נוספת של מיתקן לאחסון נפט.
{{ח:תת|(ה)}} על אף האמור בסעיף קטן (א)(1), לא אושרה תכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255יז|בסעיף 255יז}} עד תום חמש שנים מיום התחילה, ייווספו לשיעור הבנייה הנוספת המרבי שרשאית רשות הרישוי להתיר לפי אותו סעיף קטן, 5% מסך שטחי הבנייה הכלולים באישורי שר האוצר.
{{ח:תת|(ו)}} היתר שנתנה רשות הרישוי לפי סעיף זה יראו אותו כתכנית מפורטת שאושרה וכהיתר שניתן.

{{ח:סעיף|255יט|היתר למימוש תכנית שאושרה|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:ת}} אושרה תכנית שהגיש גורם מפעיל למוסד התכנון המוסמך לאשרה, ונדרשה הוצאת היתר מכוחה, רשאי הגורם המפעיל להגיש את הבקשה להיתר, לרבות בקשה למתן הקלה או היתר לשימוש חורג, לרשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג(א)}}, ולעניין תכנית כאמור שהיא תכנית לתשתית לאומית – גם לרשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג(ב)}}, לפי בחירתו.

{{ח:סעיף|255כ|ערר|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} על החלטת רשות הרישוי בבקשות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255טז|בסעיפים 255טז}} {{ח:פנימי|סעיף 255יח|255יח}} {{ח:פנימי|סעיף 255יט|ו־255יט}} ניתן להגיש ערר לוועדת ערר.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת הערר לעניין סעיף קטן (א) תהיה אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} אם ההחלטה ניתנה בידי רשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג(א)}} – ועדת המשנה לתכניות עבודה שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 119ז|סעיף 119ז}};
{{ח:תתת|(2)}} אם ההחלטה ניתנה בידי רשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255כג|בסעיף 255כג(ב)}} – הוועדה לתשתיות.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א)}} יחולו לעניין הגשת ערר לוועדת ערר כאמור בסעיף קטן (ב)(1) והוראות {{ח:פנימי|סעיף 152|סעיף 152(א1)(1) ו־(2)}} יחולו לעניין הגשת ערר לוועדת ערר כאמור בסעיף קטן (ב)(2).

{{ח:סעיף|255כא|פיצויים והיטל השבחה|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 255טו|בסעיפים 255טו(א) ו־(ב)}} {{ח:פנימי|סעיף 255טז|ו־255טז}}, לא יראו את אישור שר האוצר או תשריט שאושר כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255טו|באותם סעיפים}}, כתכנית פוגעת לעניין {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} או כתכנית שבשל אישורה חלה השבחה במקרקעין, לעניין {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אישור שנתן שר האוצר לפי {{ח:פנימי|סעיף 255טו|סעיף 255טו(ג)}} ועל היתר לבנייה נוספת שנתנה רשות הרישוי כאמור {{ח:פנימי|סעיף 255יח|בסעיף 255יח}}, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} {{ח:פנימי|תוספת 3|והתוספת השלישית}} החלות לעניין תכנית.

{{ח:סעיף|255כב|רציפות|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} כל היתר או אישור בנושא תכנון ובנייה שניתן או שיינתן לבעל זיכיון המשנה יראו אותו כאילו ניתן לגורם המפעיל.
{{ח:תת|(ב)}} הוענקה זכות בנכסי הפעילות לגורם מפעיל (בסעיף זה – גורם מפעיל קודם) והוענקה לאחר מכן לגורם מפעיל אחר (בסעיף זה – גורם מפעיל חדש) –
{{ח:תתת|(1)}} יראו כל בקשה או ערר שהגיש הגורם המפעיל הקודם או בעל זיכיון המשנה לפי חוק זה, ובכלל זה המסמכים שצורפו לבקשה או ערר כאמור, כאילו הוגשו בידי הגורם המפעיל החדש;
{{ח:תתת|(2)}} יראו כל היתר או אישור שניתן לגורם מפעיל קודם כאילו ניתן לגורם המפעיל החדש.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב)(1), רשאי יושב ראש מוסד התכנון הדן בבקשה או בערר כאמור באותו סעיף קטן, לדרוש מהגורם המפעיל החדש לצרף לבקשה או לערר כאמור מסמך מעודכן מטעמו, אם סבר שהדבר נחוץ לשם שמירה על הבטיחות.

{{ח:סעיף|255כג|רשות הרישוי|תיקון: תשע״ז־7}}
{{ח:תת|(א)}} רשות הרישוי לעניין {{ח:פנימי|פרק י3|פרק זה}} תהיה רשות הרישוי שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 119ו|סעיף 119ו}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), לעניין אישור תשריט או בקשה לבנייה נוספת הכוללים שטח של שני מחוזות לפחות, תהיה רשות הרישוי, רשות הרישוי שלפי {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ב)(1)}}.

{{ח:קטע2|פרק יא|פרק י״א: שונות}}

{{ח:סעיף|256|בוררות}}
{{ח:ת}} מקום שנתגלעו סכסוכי ממון עקב ביצוע חוק זה, מותר לצדדים גם להסכים להכרעת הסכסוך בדרך של בוררות, {{ח:חיצוני|חוק הבוררות|ופקודת הבוררות}} תחול.

{{ח:סעיף|256א|אגרה השנויה במחלוקת|תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} נתגלעו חילוקי דעות בדבר תשלום אגרה לפי חוק זה או התקנות על פיו ודרך חישובה, ישלם החייב בתשלום את שנדרש לשלם, והוא רשאי לפנות לבית המשפט המוסמך אשר יכריע במחלוקת.

{{ח:סעיף|257|כניסה למקרקעין לשם עריכת סקירה, בדיקה או מדידה|תיקון: תשע״ז־9, תשפ״א}}
{{ח:ת}} לשם עריכתה של תכנית או ביצועה או לשם קבלת החלטה בבקשה להיתר, רשאי מי שהורשה לכך על ידי הוועדה המקומית או על ידי הוועדה המחוזית או על ידי מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית או להעבירה להערות, לפי העניין, להיכנס בכל עת סבירה בשעות היום לכל מקרקעין, לאחר שמסר הודעה על כך לבעל המקרקעין שבעה ימים לפחות מראש, כדי לסקור, לבדוק או למדוד אותם, ובלבד שלא ייכנס לבית מגורים אלא בהסכמת המחזיק בבית, שהוא בגיר, ולא ייכנס למקרקעין שבהחזקת צבא ההגנה לישראל או שלוחה אחרת של מערכת הביטחון שאושרה על ידי שר הביטחון אלא באישור של מי שהוסמך לכך על ידי שר הביטחון.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 257|בסעיף 257}}, נקבע, בין השאר, כי לשם עריכתה של תכנית או ביצועה, רשאי מי שהורשה לכך על ידי הועדה המחוזית או על ידי הועדה המקומית, להיכנס בכל עת סבירה למקרקעין, כדי לסקור, לבדוק או למדוד אותם, בכפוף לתנאים שנקבעו שם.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לעיתים, נדרשת בדיקה כאמור, לשם הכנת תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית, לפיכך מוצע לתקן את הוראות הסעיף, ולהוסיף בו כי אישור כאמור יכול שיינתן גם על ידי מוסד התכנון המוסמך לאשר את התכנית שבעריכה או להפקידה ובכלל זה להעבירה להערות או להשגות לעניין תכנית מיתאר ארצית או תכנית לתשתית לאומית.}}

{{ח:סעיף|257א||תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה, תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|258|ייצוג ועדה מקומית לפני בית המשפט|תיקון: תשנ״א־2, תשע״ז־9}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית רשאית לפתוח בהליכים ולהתייצב לפני בית משפט בכל הליך באמצעות עובד שהרשתה לכך, ומסירת הזמנה, הודעה, צו או מסמך אחר בהליכים כאמור לידי אותו עובד תהא מסירה כדין לועדה המקומית; ההרשאה יכולה להיות כללית או לענין מיוחד; ואולם בהליכים לפי {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 254יח|סעיף 254יח}}.

{{ח:סעיף|259|תחולה על המדינה בדרך כלל|תיקון: תשמ״א־8, תשמ״א־9, תשמ״ג, תשס״ט־4, תשע״ז־9}}
{{ח:תת|(א)}} חוק זה מחייב גם את המדינה, אולם לא יחולו עליה הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}}, פרט {{ח:פנימי|סעיף 239|לסעיף 239}}; הוראה זו אינה גורעת מאחריותו הפלילית של אדם אחר.
{{ח:תת|(ב)}} המדינה פטורה מתשלום אגרה לגבי בניה לצרכי שירות ציבורי.
{{ח:תת|(ב1)}} הליך אכיפה כלפי המדינה לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק י סימן ד|סימן ד׳ בפרק י׳}} ינוהל בידי היחידה הארצית לאכיפה או בידי המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 203|בסעיף 203}}, בלבד.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט לא יתן צו נגד המדינה לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} אלא לאחר שנתן ליועץ המשפטי לממשלה או לנציגו הזדמנות להשמיע את טענותיו.
{{ח:תת|(ד)}} לגבי מקרקעין המנוהלים לפי {{ח:חיצוני|חוק רשות מקרקעי ישראל|חוק רשות מקרקעי ישראל, התש״ך–1960}} –
{{ח:תתת|(1)}} ”חכירה לדורות“ – לרבות עסקת חכירה לדורות שלא נגמרה ברישום;
{{ח:תתת|(2)}} ההוראות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 2|שבסעיף 2(ב) לתוספת השלישית}} לא יחולו אלא אם ההחזקה במקרקעין שהחכירה רשות מקרקעי ישראל הוחזרה אליה, או אם זכות החכירה במקרקעין הועברה בהסכמתה;
{{ח:תתת|(3)}} ההוראות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 2|שבסעיף 2(ג) לתוספת השלישית}} לא יחולו.

{{ח:סעיף|260|עדיפות בדיון בבקשות המדינה}}
{{ח:ת}} מוסד תכנון ידון ויכריע בבקשות של המדינה ושל כל רשות שהוקמה בחוק לפני שידון ויכריע בבקשות אחרות.

{{ח:סעיף|261|דרכים ותשתיות|תיקון: תשנ״ד, תשנ״ה־3, תשע״ד־2, תשע״ה, תשע״ו, ק״ת תשע״ו, ק״ת תשע״ז, תשע״ז־2, תשע״ז־7, תשע״ז־9, ק״ת תשע״ז־2, ק״ת תשע״ח, תשע״ח־6, תשע״ח־7, ק״ת תש״ף, תשפ״א}}
{{ח:תת|(א)}} תכנית שאין בה אלא הוראות בדבר התוויות דרכים או תיקון התוואי של דרכים והנוגעת ליותר ממרחב תכנון מקומי אחד, רשאי שר הבינוי והשיכון או שר התחבורה להגישה לועדה המחוזית; עשה כן – יודיע עליה לכל ועדה מקומית שבמרחבה עובר התוואי.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המחוזית תנהג בתכנית כאמור בסעיף קטן (א), בדרך שבה היא נוהגת בתכניות שבסמכותה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62|בסעיף 62}}, ובלבד שהועדות המקומיות שבהן עובר תוואי הדרך רשאיות להגיש את הערותיהן לתכנית בתוך שלושים ימים מהיום שבו ניתנה להם הודעה כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} סירבה הועדה המחוזית לאשר תכנית כאמור בסעיף קטן (א), כפי שהוגשה לה בידי שר הבינוי והשיכון או בידי שר התחבורה, רשאי, כל אחד מהם, להגיש ערר על כך בפני המועצה הארצית, {{ח:פנימי|סעיף 110|וסעיף 110}} יחול בשינויים המחויבים לפי הענין.
{{ח:תת|(ד)}} התוויית דרך, סלילתה או סגירתה, וכן הקמתו של קו תשתית תת־קרקעי ומיתקן נלווה הנדרש במישרין להפעלתו בעל מאפיינים שקבע שר הפנים, למעט מערכת הולכה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|בחוק משק הגז הטבעי}}, שהגז המובל בה דורש עיבוד בטרם ניתן להזרימו לרשת החלוקה, או מערכת הולכה הפועלת בלחץ שמעל 80 בר (bar), אינן טעונות היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}, אם מתקיימים לגביהן כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הן מבוצעות בידי אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} המדינה;
{{ח:תתתת|(ב)}} רשות שהוקמה לפי דין;
{{ח:תתתת|(ג)}} גוף הפועל מטעם המדינה לפי דין;
{{ח:תתתת|(ד)}} גוף הפועל מטעם המדינה לאחר שהוסמך לכך לפי החלטת הממשלה;
{{ח:תתתת|(ה)}} חברה ממשלתית שעיקר עיסוקה בפיתוח מבנים ותשתיות;
{{ח:תתתת|(ו)}} רשות מקומית;
{{ח:תתתת|(ז)}} תאגיד בבעלות מלאה של רשות מקומית אחת או יותר שעיקר עיסוקו בפיתוח מבנים ותשתיות;
{{ח:תתתת|(ח)}} לעניין הקמת רשת חלוקה כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|בחוק משק הגז הטבעי}} – בעל רישיון חלוקה כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי|בחוק האמור}};
{{ח:תתתת|(ט)}} לעניין הקמת רשת כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)#סעיף 17א|בסעיף 17א לחוק התקשורת}}, למעט הקמת רשת בבית משותף לפי {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)#סעיף 21ב|סעיף 21ב(ב1) לחוק האמור}} – בעל רישיון כללי כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)|באותו חוק}}, ובעל רישיון מיוחד כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)|באותו חוק}} שהוענקו לו סמכויות על פי {{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳}} כאמור {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)#סעיף 4|בסעיף 4(ו)(2) לאותו חוק}}.
{{ח:תתתת|(י)}} גורם מפעיל כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 255יד|בסעיף 255יד}}, אלא אם כן קבע שר האוצר אחרת, בצו;
{{ח:תתת|(2)}} הן נעשות בהתאם לאחת מאלה: תכנית מפורטת מאושרת מאושרת, תכנית מיתאר מקומית מאושרת הכוללת הוראות של תכנית מפורטת, או תכנית עבודה שאושרה לפי {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 25|סעיפים 25}} {{ח:חיצוני|חוק משק הגז הטבעי#סעיף 25א|או 25א לחוק משק הגז הטבעי}}; לעניין זה לא יראו תכניות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 145|בסעיף 145(ח)}}, כתכניות שהוראות סעיף קטן זה חלות עליהן;
{{ח:תתת|(3)}} ניתנה הודעה על כך 15 ימים לפני תחילת ביצוען של העבודות לרשות המקומית ולוועדה המקומית הנוגעות בדבר;
{{ח:תתת|(4)}} עם סיום ביצוע העבודות יגיש הגורם המבצע כאמור בפסקה (1) לרשות הרישוי מסמכים המעידים על הקמת העבודות בפועל בהתאם לתכנית כאמור בפסקה (2), והכול במתכונת שיקבע שר הפנים.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (דיווח על ביצוע עבודות לפי סעיף 261(ד) לחוק)|תקנות התכנון והבנייה (דיווח על ביצוע עבודות לפי סעיף 261(ד) לחוק), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תת|(ה)|(1)}} על אף האמור בסעיף קטן (ד) {{ח:פנימי|סעיף 145|ובסעיף 145}}, הקמת מבנה דרך בידי אחד הגופים האמורים בסעיף קטן (ד), תהיה טעונה הרשאה בהתאם להוראות סעיף קטן זה;
{{ח:תתת|(2)}} בקשה להרשאה להקמת מבנה דרך תוגש למתכנן המחוז והעתק ממנה יוגש למהנדס הועדה המקומית; הבקשה תכלול את הפרטים שלפיהם ניתן יהיה לקבוע אם הקמת מבנה הדרך תואמת הוראות תכנית כאמור בסעיף קטן (ד), כן תכלול הבקשה את פרטי האדריכל או המהנדס האחראים לתכנון המבנה ופרטים נוספים שיקבע שר הפנים בתקנות, בהתייעצות עם שר הבינוי והשיכון והשר לאיכות הסביבה ובאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת;
{{ח:תתת|(3)}} תוך 30 ימים מיום הגשת הבקשה להרשאה יבדקו מתכנן המחוז ומהנדס הועדה המקומית את הבקשה ויאשרו אותה אם היא תואמת את הוראות התכנית והוראת כל דין אחר הנוגעת לענין, שלא ניתנה לגביה הוראה אחרת בתקנות שהותקנו לפי פסקה (2); קבעו המתכנן והמהנדס כאחד כי הבקשה אינה תואמת הוראה מההוראות האמורות, ימסרו הודעה מנומקת בכתב על כך, למגיש הבקשה, בתוך התקופה האמורה;
{{ח:תתת|(3א)}} {{ח:הערה|(החל מיום 1.4.2018, לעניין בקשות להיתרים שעניינן הקמת בניין מגורים חדש, והחל מיום 1.1.2022 לעניין בקשות להיתרים שאין עניינן הקמת בניין מגורים חדש):}}
{{ח:תתת}} לא תינתן הרשאה לפי סעיף קטן זה אלא אם כן אישר מכון בקרה כי ביצע בקרת תכן לבקשה להרשאה וכי תוצאות הבקרה תקינות; שר הפנים רשאי לקבוע כי הוראות פסקה זו לא יחולו על בקשות להרשאה שבשל מהותן, אופיין או היקפן לא נדרשת לגביהן בקרה של מכון בקרה, ובלבד שאינן טעונות בקרה של בקר מורשה לפי {{ח:פנימי|פרק ה3 סימן ג|סימן ג׳ בפרק ה׳3}}; שר הפנים יקבע הוראות לעניין העברת בקשה להרשאה לבדיקת מכון בקרה וקבלת תוצאות הבדיקה ממכון הבקרה, לרבות קביעת מועדים לביצוע הפעולות האמורות;
{{ח:תתת|(3ב)|(א)}} על אף האמור בפסקאות (2) ו־(3), הוראות פסקאות אלה יחולו על בקשה להרשאה להקמת מבנה דרך שהינו גשר או מנהרה המיועדים למעבר הולכי רגל, במגרש המיועד לדרך (בפסקה זו – הבקשה), גם אם הבקשה כאמור איננה תואמת את הוראות התכנית המפורטת או שמבנה הדרך כאמור לא סומן בתשריט התכנית כאמור, ובלבד שהתקבל על כך אישור ועדת המשנה לפי פסקת משנה (ב);
{{ח:תתתת|(ב)}} הבקשה תוגש לועדת המשנה להתנגדויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11(א)}}, (בסעיף קטן זה – ועדת המשנה), והיא רשאית לאשרה לאחר שהתמלאו כל אלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} פורסמה, על חשבון מבקש הבקשה, הודעה המפרטת את מהות הבקשה, בעיתון ובאתר האינטרנט של מינהל התכנון; להודעה באתר האינטרנט כאמור, תצורף הבקשה להרשאה;
{{ח:תתתתת|(2)}} הודעה המפרטת את מהות הבקשה הוצגה במקום בולט בחזית הקרקע או הבניין שעליהם חלה הבקשה, במשך התקופה להגשת ההתנגדויות כאמור בפסקת משנה (4);
{{ח:תתתתת|(3)}} ועדת המשנה מסרה על חשבון מבקש הבקשה, הודעה המפרטת את מהות הבקשה ועל המועד להגשת התנגדויות אליה -
{{ח:תתתתתת|(א)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבניין שלגביהם הוגשה הבקשה;
{{ח:תתתתתת|(ב)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבניין הגובלים בקרקע או בבניין שלגביהם הוגשה הבקשה;
{{ח:תתתתתת|(ג)}} לכל הבעלים והמחזיקים בקרקע או בבניין, אשר לדעת הועדה ייפגעו או עלולים להיפגע מאישור הבקשה;
{{ח:תתתתת}} הודעה כאמור תימסר או תישלח לפי מענם הידוע של הבעלים והמחזיקים; שר הפנים רשאי לקבוע מקרים ונסיבות שבהם יכול יושב ראש הועדה המחוזית הנוגעת בדבר, לפטור מהוראות פסקה משנה זו, כולן או חלקן;
{{ח:תתתתת|(4)}} בהודעה כאמור בפסקת משנה זו יפורט כי ניתן להגיש התנגדויות לבקשה, בדרך שתיקבע ועדת המשנה או מי שמינתה לכך בדרך כלל, עד תום 30 ימים ממועד הפרסום האחרון לפי פסקת משנה (ב)(1), ולעניין מי שנמסרה לו הודעה לפי פסקת משנה (ב)(3) – 30 יום ממועד מסירת ההודעה;
{{ח:תתתתת|(5)}} ועדת המשנה החליטה בהתנגדויות שהוגשו והודיעה על כך למתנגדים במכתב רשום; על הדיון בהתנגדויות כאמור, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11(ב)}} בשינויים המחויבים;
{{ח:תתתתת|(6)}} בבקשה להרשאה כאמור שאיננה תואמת הוראות תכנית מיתאר ארצית או תכנית מיתאר מחוזית, התקבל אישור המועצה הארצית לבקשה; אישור כאמור יכול שיינתן דרך כלל לעניין תכנית מיתאר ארצית או לעניין תכנית מיתאר מחוזית מסוימת, או לעניין הרשאה מסוימת;
{{ח:תתתת|(ג)}} הוראות פסקה (7) לא יחולו על בקשה להרשאה לפי פסקה זו;
{{ח:תתתת|(ד)}} ניתנה הרשאה בהתאם להוראות פסקה זו, וכתוצאה מכך נפגעו מקרקעין שלגביהם אושרה הבקשה להרשאה כאמור או מקרקעין הגובלים עמם, יהיה זכאי מי שהיה בעל הזכויות במקרקעין ביום מתן ההרשאה לפיצוי מהוועדה המקומית, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיפים 197 עד 200}}, בשינויים המחויבים, ויראו את המועד שבו ניתנה ההרשאה, כמועד אישור תכנית פוגעת;
{{ח:תתתת|(ה)}} ועדת המשנה רשאית להתנות את פרסום הבקשה להרשאה לפי פסקה זו או את אישורה, בהפקדת כתב שיפוי מלא או חלקי מפני תביעות לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, עקב אישור הבקשה בהתאם להוראות פסקת משנה (ד);
{{ח:תתת|(4)}} לא החליטו מתכנן המחוז ומהנדס הועדה המקומית בבקשה להרשאה בתוך התקופה האמורה בפסקה (3), יראו את הבקשה כמאושרת וכאילו ניתנה הרשאה לפיה, ובלבד שמכון בקרה אישר, ככל שאישורו נדרש, כי ביצע בקרת תכן לבקשה להרשאה וכי תוצאות הבקרה תקינות;
{{ח:תתת|(5)}} נתגלעו חילוקי דעות בין מתכנן המחוז ובין מהנדס הועדה המקומית בקבלת החלטה לפי פסקה (3), ימסרו את פרטי המחלוקת בהודעה בכתב, ליושב ראש הועדה המחוזית, והוא יכריע במחלוקת תוך 21 ימים מיום קבלת ההודעה, לאחר שיתייעץ עם יושב ראש הועדה המקומית ועם מומחה מקצועי לענין השנוי במחלוקת;
{{ח:תתת|(6)}} קבע יושב ראש הועדה המחוזית כי מתבצעות עבודות להקמת מבנה דרך ללא הרשאה או בניגוד לתנאי הרשאה, יחולו הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} ככל שהן חלות על המדינה;
{{ח:תתת|(7)}} על אף האמור בפסקאות (2) עד (5), בקשה להרשאה המוגשת על ידי רשות מקומית או תאגיד בבעלות מלאה של רשות מקומית אחת, תוגש למהנדס הוועדה המקומית והוא יהיה המוסמך להכריע בבקשה להרשאה.
{{ח:תתת|(8)}} שר הפנים רשאי לקבוע חובת בקרת ביצוע על ידי מכון בקרה על עבודה לפי סעיף זה הטעונה בקרת תכן; בעל ההרשאה ימסור הודעה לרשות המקומית לפני תחילת העבודות על מכון הבקרה המיועד לבצע את בקרת הביצוע בהתאם להוראות שיקבע שר הפנים.
{{ח:תת|(ו)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ז)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע סוגי תשתית נוספים וסוגי בניינים או עבודות הנדרשים במישרין להקמת תשתית או בשל קיומה, שהקמתם או ביצועם ייעשו שלא על פי היתר אלא על פי הרשאה כאמור בסעיף קטן (ה).

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|סעיף 261|בסעיף 261(ה)}} נקבע כי הקמת מבנה דרך בידי הגופים שנקבעו {{ח:פנימי|סעיף 261|בסעיף 261(ד)}}, תהיה טעונה הרשאה בהתאם להוראת הסעיף, תוך שנקבע, בין השאר, כי תנאי למתן הרשאה הינו שהבקשה להרשאה תואמת הוראות תכנית מפורטת. לפיכך, הקמת מבנה דרך שלא הוסדר בתכנית מפורטת ואף סומן בתשריט התכנית בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 119|בסעיף 119(ב)(4)}}, איננה יכולה להתאשר בהליך של הרשאה, ויש צורך בהגשת תכנית מפורטת אשר תסדיר את הקמת מבנה הדרך.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הסדר זה נכון ומתחייב בהתאם לעקרונות יסוד של החוק העיקרי. ואולם, לגבי מבנה דרך שהינו גשר או מנהרה, המיועדים להולכי רגל (ובכלל זה לרוכבי אופניים), נמצא כי לעיתים קיים קושי ממשי לצפות את מיקומו בשלב אישור התכנית, בין השאר, בשל שינויים בהסדרי התחבורה או הקמת מבנים עמוסי קהל ועוד, ולמען ביטחונם של הולכי הרגל, נדרשת הקמת מנהרה או גשר להולכי רגל בלוחות זמנים מהירים יותר משנקבעו לגבי אישור תכנית ומתן הרשאה מכוחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לפיכך, מוצע לאפשר לגבי מבנה דרך אלו בלבד, הליך מקוצר יותר למתן הרשאה להקמתם, תוך פרסום הבקשה להתנגדויות והכרעת בהן ותוך מתן זכות להגשת תביעה לפיצויים בגין ירידת ערך שנגרמה בשל אישור הבקשה כאמור, כמפורט להלן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי בקשה להרשאת מבנה דרך שהינו גשר להולכי רגל או מנהרה להולכי רגל, שלא אושר וסומן בתכנית מפורטת, אשר מבוקש להקימה במגרש המיועד לדרך, תוגש למתכנן המחוז והעתק ממנה למהנדס הועדה המקומית, בהתאם להוראות סעיף קטן (ה)(2) ו־(3). אולם, לא ניתן יהיה לאשרה אלא לאחר שהתקבל עליה אישור ועדת המשנה להתנגדויות של הועדה המחוזית הנוגעת בדבר, לאחר שפורסמה הודעה על כך, על חשבון המבקש, בעיתון, באתר האינטרנט של מינהל התכנון ובמקום בולט בחזית הקרקע או הבניין שעליהם חלה הבקשה, ולאחר שנמסרה על כך הודעה לבעלים ולמחזיקים בקרקע, בקרקע גובלת או בקרקע אחרת אשר לדעת ועדת המשנה עלולים להיפגע מאישור הבקשה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע כי פרק הזמן להגשת התנגדויות יעמוד על 30 יום ממועד הפרסום האחרון, ולמי שנמסרה לו הודעה אישית כאמור – ממועד מסירת ההודעה. החלטת ועדת המשנה תימסר למתנגדים, ויחולו לגביה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11(ב)}}, לעניין השתתפות חבר הרשות המקומית הנוגעת בדבר בדיון בהתנגדויות. יובהר, כי על החלטת ועדת המשנה כאמור, יחולו גם הוראות {{ח:פנימי|סעיף 11ד|סעיף 11ד}} לעניין קיום דיון חוזר במליאת הועדה המחוזית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע כי ככל שהבקשה להקמת מבנה דרך כאמור איננה תואמת הוראות תכנית מיתאר ארצית או תכנית מיתאר, יידרש אישור המועצה הארצית לבקשה כאמור. הסדר זה דומה במהותו לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 149|בסעיף 149(א)(4)}}, לעניין הקלה מתכנית מיתאר ארצית או מחוזית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי לאחר שיתקבל אישור ועדת המשנה כאמור, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ה)(3)}}, למעט הדרישה שנקבעה בסעיף קטן זה בדבר התאמה לתכנית מפורטת, כך שהחלטה בבקשה להרשאה תתקבל בתוך 30 יום מעת החלטת ועדת המשנה כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לקבוע כי בנוגע להרשאה כאמור, לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 261|סעיף 261(ה)(7)}}, ואף אם היא מוגשת על ידי רשות מקומית או תאגיד בבעלות מלאה של רשות מקומית אחת, היא תוגש למתכנן המחוז עם העתק למהנדס הועדה המקומית בהתאם לקבוע בפסקאות (2)–(5) וינהגו בה בהתאם למוצע בסעיף זה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' לאור משמעותו של הליך זה, ובשים לב לפגיעה וירידת ערך אפשרית עקב אישור בקשה להרשאה להקמת גשר להולכי רגל או מנהרה להולכי רגל שלא אושרה בתכנית מפורטת בהתאם למוצע בסעיף זה, מוצע לקבוע זכות לפיצוי על ירידת ערך עקב אישור בקשה לפי סעיף זה, זאת על דרך החלת הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197–200}} לעניין זה תוך שיראו את יום אישור הבקשה לפי סעיף זה כמועד תחילתה של תכנית פוגעת. בהמשך להסדר זה, מוצע לקבוע כי ועדת המשנה להתנגדויות, רשאית להתנות את פרסום הבקשה להרשאה לפי סעיף זה או את אישורה, בהפקדת כתב שיפוי מלא או חלקי מפני תביעות כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' כמו כן, מוצע להסדיר יישום הליך זה גם בנוגע לבקשה להרשאה מכוח תכנית לתשתית לאומית (או תכנית אחרת בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 6ב|בסעיף 6ב(ב)}}, שחלות עליה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ד)}}). במסגרת זאת מוצע לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 6ב|בסעיף 6ב(ד)(2א)}}, כי במצבים אלה הבקשה להרשאה תוגש בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב(ד)}}, ויחולו לגביה ההוראות המוצעות בסעיף זה, בשינוים אלה: במקום ועדת המשנה להתנגדויות של הועדה המחוזית, יקראו ועדת המשנה להשגות של הועדה לתשתיות כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 6ד|בסעיף 6ד}}, והוראות פסקת משנה {{ח:פנימי|סעיף 261|שבסעיף 261(ה)(3ב)(ב)(6)}}, לעניין הצורך באישור המועצה הארצית, לא תחול.}}

{{ח:סעיף|262|ביטול ושינוי תחומי מרחב תכנון ומחוז}}
{{ח:ת}} ביטול של מחוז או של מרחב תכנון מקומי ושינוי גבולותיהם לא יפגעו בתקפן של תכניות ושל תקנות אחרות שהותקנו לאותו מחוז או מרחב תכנון או לחלק ממנו, והן ישארו בתקפן באותו תחום שבו חלו לפני כן, בשינויים המחוייבים לפי הענין, עד שיבוטלו או ישונו על ידי תכניות או תקנות אחרות מכוח חוק זה.

{{ח:סעיף|263|עסקאות ועובדים בועדה מקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}}|תיקון: תשל״ח, תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מקומית שמרחב התכנון שלה כולל יותר מרשות מקומית אחת רשאית, באישור שר הפנים, לרכוש נכסים לצורך מילוי תפקידיה ולמכרם, וכן רשאית היא באישור השר להעסיק עובדים; תנאי העסקת העובדים יהיו כתנאי העסקת עובדים במועצה מקומית.
{{ח:תת|(ב)}} נשתנה תחומו של מרחב התכנון, רשאי שר הפנים לקבוע בצו מה ייעשה בנכסים שרכשה הועדה המקומית לפי סעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} ועדה מקומית כאמור בסעיף קטן (א) רשאית, באישור הוועדה המחוזית, לבוא לידי הסכם עם המדינה או עם רשות מקומית שבתחומה נמצא מרחב התכנון, שלפיו ישרתו עובדים של הרשות המקומית או של המדינה גם את הועדה המקומית, ויועמדו נכסים של המדינה או של הרשות המקומית לרשות הועדה המקומית למילוי תפקידיה, הכל בתמורה ולפי תנאים שייקבעו בהסכם; בביצוע תפקידיה של הועדה המקומית יהיו עובדים כאמור כפופים להוראותיה בלבד.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (משמעת)|חוק הרשויות המקומיות (משמעת), התשל״ח–1978}}, יחול, בשינויים המחויבים, על עובדי ועדה מקומית כאמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|264|סמכויות הממשלה}}
{{ח:ת}} על אף האמור בכל חוק לא יינתנו סמכויות הממשלה לפי חוק זה לאצילה אלא לועדה של שרים בלבד.

{{ח:סעיף|265|ביצוע ותקנות|תיקון: תשכ״ו, תשמ״א־8, תשמ״ח־2, תשנ״ה־2, תשס״ג־7, תשס״ו, תשס״ז־2, תשס״ט־2, תשע״ד־2, תשע״ה, תשפ״א}}
{{ח:ת}} שר הפנים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, ואם התקנות מתייחסות למחוז או למרחב תכנון מקומי מסויים – גם עם הועדה המחוזית או הועדה המקומית הנוגעת בדבר, הכל לפי הענין – בכל הנוגע לביצוע חוק זה, ובין השאר בענינים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הנוהל בבקשות להיתרים ובמתן ההיתרים וכן תקופת תקפם של היתרים, חידושם וביטולם, לרבות בנוגע להגשת בקשה להיתר בדרך מקוונת;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות)|תקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), תש״ל–1970}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה)|תקנות התכנון והבנייה (רישוי בנייה), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תת|(2)}} קביעת תנאים להיתרים הבאים להבטיח ביצוע יעיל של חוק זה לרבות לעניין ביצוע הבנייה והעבודות לפי היתר;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (אצירת אשפה)|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (אצירת אשפה), התש״ף–2019}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (בטיחות המשתמש)|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (בטיחות המשתמש), התש״ף–2019}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (בנייה בת-קיימה)|תקנות התכנון והבנייה (תכן הבנייה) (בנייה בת־קיימה), התש״ף–2020}}.}}
{{ח:תת|(3)}} הפקדת תשריטים, חתכים, שרטוטים וחישובים סטטיים ומתן כל ידיעה אחרת הדרושים לועדה המקומית בקשר לעבודה או לשימוש הטעונים היתר לפי חוק זה;
{{ח:תת|(4)}} הקמת מבנים ארעיים, השימוש בהם ומועד פירוקם;
{{ח:תת|(5)}} רחבן של דרכים, התווייתן וסלילתן;
{{ח:תת|(6)}} גבהם, גדלם ונפחם המינימלי של חדרים ושל דירות, ובדרך כלל – דרכי בנייתם של בנינים, תיקונם ושינוים;
{{ח:תת|(7)}} מראם החיצוני של בנינים, יציבותם, שמירתם מפני אש או חדירת רעש, איוורורם, ניקוזם וביובם, מיתקני התברואה שלהם, תאורתם, הספקת המים בהם וצינורות לקווי טלפון;
{{ח:תת|(8)}} הסדרת דרכי החימום והספקת הגז, במקום שמתקינים אותם;
{{ח:תת|(9)}} דרכי הביצוע של צווים שניתנו על פי {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} להריסת מבנים או חלק מהם;
{{ח:תת|(10)}} בנינים המשמשים דרך קבע לאסיפות;
{{ח:תת|(11)}} התקנתם של מקומות חניה ואיכסון לכלי רכב בקרבתם של בנינים, הגישה למקומות אלה והיציאה מהם;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (התקנת מקומות חניה)|תקנות התכנון והבניה (התקנת מקומות חניה), התשמ״ג–1983}}.}}
{{ח:תת|(12)}} בטיחותם של תופשי בנינים ושל המשתמשים בהם או המזדמנים אליהם; ובכלל זה, לשם הפחתת הסיכון לכוויות, הוראות לענין הגבלת טמפרטורת המים החמים בבניני מגורים ובבנינים המשמשים אוכלוסיות רגישות, כפי שקבע שר הפנים, ולענין התקנתם של אמצעי בטיחות לצורך זה; תקנות לפי פסקה זו לענין שינוי טמפרטורת המים החמים כאמור, יותקנו לאחר התייעצות עם שר הבריאות ועם שר התעשיה המסחר והתעסוקה ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת;
{{ח:תת|(13)}} בטיחות הציבור והעובדים בעת ביצוע עבודה הטעונה היתר לפי חוק זה;
{{ח:תת|(14)}} ערימת חמרים ופסולת בדרכים ובקרקעות ופינויים מאלה;
{{ח:תת|(15)}} הזמנים והדרכים שבהם יש לבצע עבודה הטעונה היתר לפי חוק זה או שבהם מותר שימוש חורג לפי חוק זה, הכל כדי למנוע מיטרד, מהשכנים ומהציבור;
{{ח:תת|(16)}} כללים שלפיהם תקבע ועדה מקומית תקופת מקסימום כאמור {{ח:פנימי|פרק ז|בפרק ז׳}};
{{ח:תת|(17)}} שיעורן של אגרות למתן היתרים, מידע, אישורים ותעודות לפי חוק זה וכיוצא באלה הנסיבות שבהן משתלם פקדון על חשבון האגרות ומתן פטור מתשלומן וכן הוראות בדבר הפחתה משיעור אגרות למתן היתרים, או השבת האגרה ששולמה כאמור, בשל איחור משמעותי מהמועדים הקבועים לפי חוק זה למתן ההיתר;
{{ח:תת|(17א)}} שיעורן של אגרות להגשת תכניות וטיפול בהן, ולהגשת עררים והשגות, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת;
{{ח:תת|(17ב)}} שיעורן של אגרות ערר לועדת ערר לפי {{ח:פנימי|פרק ב סימן ב1|פרק ב׳ סימן ב׳1}}, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת;
{{ח:תת|(17ג)}} סדרי העיון בתכנית שהופקדה וקביעת נהלים ואגרות לקבלת העתקי תכנית ואישורה;
{{ח:תת|(18)}} דרכי עריכתן של תכניות מיתאר ושל תכניות מפורטות בכל שלביהן והמסמכים, התעודות האחרות והידיעות שיש להמציא עם תכנית;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (כינוי תכניות)|תקנות התכנון והבניה (כינוי תכניות), התשמ״ו–1985}}.}}
{{ח:תת|(19)}} דרכי הביצוע של תכניות;
{{ח:תת|(20)}} שיטת החישוב, לענין תכניות מיתאר, של יכולת קליטת האוכלוסיה בשטחים הנכללים בתכניות כאמור;
{{ח:תת|(21)}} דרכי ההקניה של קרקע משלימה לפי {{ח:פנימי|סעיף 70|סעיף 70}} ודרכי רישום ההקניה בפנקסי המקרקעין;
{{ח:תת|(22)}} הטפסים וסדרי הנוהל בכל הליך לפי חוק זה למעט הליך בבית משפט או בבוררות;
{{ח:תת|(22א)}} טופסי הודעה על הליכי תכנון והפקדת תכנית ואישורה;
{{ח:תת|(22ב)}} הוראות לענין צורת הפרסום של הודעות על הליכי תכנון והפקדת תכנית ואישורה, ובין השאר הוראות לענין פרסום הודעה על גבי שלט לפי {{ח:פנימי|סעיף 89א|סעיף 89א}} לרבות צורת השלט, הכיתוב עליו, מידותיו, אופן הצבתו, דרכי הסרתו וכן הוראות לענין דרכי פרסום חלופיות לפי {{ח:פנימי|סעיף 89א|הסעיף האמור}};
{{ח:תת|(23)}} מניעת הביצוע של עבודה או שימוש במקרקעין, ללא היתר או שלא בהתאם להיתר;
{{ח:תת|(24)}} בדיקת חמרים המשמשים או שנועדו לשמש לבנין, בין שנקבע להם תקן רשמי ובין שלא נקבע, וכן בדיקת הקרקע לביסוס המבנים;
{{ח:תת|(25)}} הסדרת זכויותיהם וחובותיהם של בעלים, שוכרים ותופשים בני־מצרא במקרקעין, בדבר התקנתם של קירות משותפים, קירות חיצוניים ויסודותיהם של קירות אלה, תיקונם, החזקתם וניקוים, וכן קביעת דרכי הבירור של חילוקי דעות בדבר זכויות וחובות אלה;
{{ח:תת|(26)}} דרכי מסירתם של הודעות, מסמכים ותעודות אחרות לפי חוק זה או התקנות על פיו, לרבות באופן מקוון, בדואר אלקטרוני או באמצעים אלקטרוניים אחרים, למעט הודעות ומסמכים בהליכים משפטיים;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (משלוח הודעות והחלטות בדרך מקוונת)|תקנות התכנון והבנייה (משלוח הודעות והחלטות בדרך מקוונת), התשע״ז–2016}}.}}
{{ח:תת|(27)}} הריסתם וסילוקם של בנינים שהם רעי מראה ושאין להם תובעים זולת המדינה;
{{ח:תת|(28)}} הסדרת הקשר בין הועדה המחוזית והועדה המקומית להבטחת קיום הוראות הועדה המחוזית לפי חוק זה;
{{ח:תת|(29)}} גביית ההוצאות של כל עבודה שהתקנות על פי חוק זה מחייבות או מתירות את עשייתה;
{{ח:תת|(30)}} הוראות בדבר ביצוע {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}, לרבות מתן הודעות לפיה, נוהל שומה חוזרת ומימון הוצאות שמאות, ככל שלא נקבעו {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}};
{{ח:תת|(31)}} כללים לחישוב שטחים של מגרשים לבניה לצורכי רישוי ותכנון, לרבות השטח הכולל המותר לבניה והאפשרות לחלוקתו לשטחים למטרות עיקריות, ושטחים למטרות שירות, גובה הבנינים, ומספר קומות;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (חישוב שטחים ואחוזי בניה בתכניות ובהיתרים)|תקנות התכנון והבניה (חישוב שטחים ואחוזי בניה בתכניות ובהיתרים), התשנ״ב–1992}}.}}
{{ח:תת|(32)}} כללים בדבר פיקוח וביקורת במקום הבניה ודיווח על ביצוע עבודה;
{{ח:תת|(33)}} הנוהל בבקשות להיתרים להקמת מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 202ב|בסעיף 202ב(א)}}, לרבות הדרכים ליידוע הציבור ולשמיעתו או להגשת התנגדויות, בהתחשב, בין השאר בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 149|סעיף 149}} לענין פרסום ומסירה של הודעות ובסוג המיתקן, במיקומו, בגודלו או ברמת הקרינה הנוצרת במהלך הפעלתו; תקנות לפי פסקה זו יותקנו גם לאחר התייעצות עם השר לאיכות הסביבה ועם שר התקשורת ובאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת;
{{ח:תת|(34)}} הנוהל בבקשות להיתרים הכרוכים בשמירה, בהעברה או בכריתה של עצים בוגרים כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 83ג|בסעיף 83ג}}, וכן תקופת תוקפם של היתרים כאמור, חידושם, ביטולם או הנוהל בקביעת תנאים בהם, לרבות תנאים שנדרשו לפי {{ח:חיצוני|פקודת היערות|פקודת היערות}}; תקנות לפי פסקה זו טעונות את אישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת;
{{ח:תת|(35)}} הוראות לעניין סדרי עבודה ודיון של מוסד תכנון, לרבות נושאי משרה במוסד תכנון שניתנה להם סמכות לפי חוק זה לעניין תכניות או היתרים, ולרבות קביעת מועדים לביצוע פעולות על ידם, אם לא נקבעו בחוק זה;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים)|תקנות התכנון והבניה (ערר על החלטת ועדה מיוחדת בפני שרים), תש״ל–1970}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (ערר בפני המועצה הארצית)|תקנות התכנון והבניה (ערר בפני המועצה הארצית), תשל״ב–1972}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בועדות ערר), התשנ״ו–1996}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדיון בקיום דיון חוזר במוסד תכנון)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדיון בקיום דיון חוזר במוסד תכנון), התשס״ג–2003}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (תדירות דיוני מוסד תכנון)|תקנות התכנון והבניה (תדירות דיוני מוסד תכנון), התשס״ג–2003}}.}}
{{ח:תת|(36)}} הוראות לעניין תכנית הכוללת הוראה המקנה חלק ציבורי כאמור {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן ד׳1 לפרק ג׳}};
{{ח:תת|(37)}} הוראות לעניין חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1 {{ח:הערה|לפרק ג׳}}}}.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' תיקון {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265(31)}}. בסעיף קטן זה נקבע כי שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות, כללים לחישוב שטחים של מגרשים לבניה לצורכי רישוי ותכנון, לרבות השטח הכולל המותר לבניה וחלוקתו לשטחים למטרות עיקריות, ושטחים למטרות שירות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהתאם לסעיף זה, נקבעו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (חישוב שטחים ואחוזי בניה בתכניות ובהיתרים)|תקנות התכנון והבניה (חישוב שטחים ואחוזי בניה בתכניות ובהיתרים), תשנ״ב–1992}}, ונקבעה בהן, בין השאר, החובה לקבוע בכל תכנית שקובעת שטחי בנייה, חלוקה בין שטחים עיקריים לשטחי שירות.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאחר בחינת הנושא, מבקש מינהל התכנון לקדם שינויים בכל הנוגע לחישוב שטחים בכלל, ובפרט בנוגע לביטול האבחנה הקיימת היום, בין שטחים עיקריים לשטחי שירות, המוסדרת בעיקרה בתקנות. לצורך יישום הליך זה, מוצע לתקן גם את סעיף ההסמכה הנזכר, על מנת להבהיר שהחלוקה בין שטח עיקרי לבין שטח שירות, איננה מתחייבת מהוראות החוק. יובהר, כי ככל ויתוקנו התקנות ותבוטל בהן החובה לאבחנה בין שטח שירות ושטח עיקרי, לא יהיה בכך כדי לשנות מהוראות שנקבעו בתכניות תקפות, ואף לא יהיה בכך כדי למנוע ממוסדות התכנון את האפשרות לקבוע חלוקה כאמור בעתיד. יצוין כי לעיתים אף מתחייבת קביעה שכזו בהתאם להוראות החוק העיקרי, כך למשל בהתאם לקבוע {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(15)}} ועוד.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265}} ולהוסיף לו את סעיף קטן (36) המוצע, ולתת לשר הפנים סמכות לקבוע בתקנות הוראות לעניין תכנית הכוללת הוראה המקנה חלק ציבורי בהתאם למוצע {{ח:פנימי|פרק ג סימן ד1|בסימן ד1 לפרק ג}}, ככל שמצא כי הדבר דרוש.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265}} ולהוסיף לו את סעיף קטן (37) המוצע, ולתת סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות הוראות לעניין {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1}} המוצע.}}

{{ח:סעיף|265א|הצמדת תשלומים מסויימים|תיקון: תשמ״ח־2}}
{{ח:ת}} על תשלומים לפי {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיפים 69(12)}} {{ח:פנימי|סעיף 122|ו־122(3) לחוק}} יחול {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלום חובה)|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלום חובה), התש״ם–1980}}, ויראו לענין זה ועדה מקומית לתכנון ולבניה כאילו היתה רשות מקומית ואת התשלומים האמורים כאילו היו תשלומי חובה, הכל כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלום חובה)|באותו חוק}}.

{{ח:סעיף|266|פטור באזורים כפריים|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, רשאי לקבוע בתקנות, עבודה או שימוש שיהיו באזורים כפריים כפי שיוגדרו באותן התקנות, פטורים מהיתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}}; הפטור יכול להיות ללא תנאי או בכפוף לתנאים שייקבעו בתקנות כאמור.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (פטור מהיתר לעבודה לצורכי מרעה בקרקע חקלאית באזורים כפריים ותנאיו)|תקנות התכנון והבניה (פטור מהיתר לעבודה לצורכי מרעה בקרקע חקלאית באזורים כפריים ותנאיו), התשס״א–2001}}.}}

{{ח:סעיף|266א||תיקון: תש״ס־2, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|266ב||תיקון: תש״ס־2, תש״ס־3, תשע״ד־2}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|266ג|פטור למיתקן גישה אלחוטית|תיקון: תשס״א־4, תשע״ה, תשע״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} התקנת מיתקן גישה אלחוטית והתקנת מיתקן העגינה הנושא אותו, על גג בנין, הנעשית בידי בעל רישיון, אינם טעונים היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}; שר הפנים, בהתייעצות עם שר התקשורת ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע תנאים נוספים לענין תחולת הפטור מחובת היתר כאמור ולענין דרכי התקנה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (התקנת מיתקן גישה אלחוטית לתקשורת בשיטה התאית)|תקנות התכנון והבנייה (התקנת מיתקן גישה אלחוטית לתקשורת בשיטה התאית), התשע״ט–2018}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה, ”בעל רישיון“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)#סעיף 1|בסעיף 1 לחוק התקשורת}}, ו”מיתקן גישה אלחוטית“, ”מיתקן עגינה“ ו”גג בנין“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק התקשורת (בזק ושידורים)#סעיף 27א|בסעיף 27א לחוק התקשורת}}.

{{ח:סעיף|266ג1|פטור להחלפה של מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית – הוראת שעה|תיקון: תשע״ח־7}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מהנדס מבנים“ – מהנדס רשוי הרשום במדור להנדסת מבנים בפנקס המהנדסים והאדריכלים כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית“ ו”בעל רישיון“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 202ב|בסעיף 202ב(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} עבודה שהיא החלפת מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית שהוקם בהתאם להיתר כדין לפי חוק זה (בסעיף זה – מיתקן), לרבות החלפת מיתקן הכוללת חיזוק תורן (בסעיף זה – העבודה), פטורה מהיתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}, אם מתקיימים לגביה כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} העבודה מבוצעת בידי בעל רישיון, לאחר שקיבל, ממי שהוסמך לכך לפי {{ח:חיצוני|פקודת הטלגרף האלחוטי|פקודת הטלגרף האלחוטי [נוסח חדש], התשל״ב–1972}}, הוראה בדבר עריכת שינוי בתדרים שהוקצו לו לפי {{ח:חיצוני|פקודת הטלגרף האלחוטי|אותה פקודה}};
{{ח:תתת|(2)}} ניתן אישור הממונה כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הקרינה הבלתי מייננת|בחוק הקרינה הבלתי מייננת, התשס״ו–2006}}, כי לא נדרש היתר הקמה והיתר הפעלה לפי {{ח:חיצוני|חוק הקרינה הבלתי מייננת#סעיף 6|סעיפים 6}} {{ח:חיצוני|חוק הקרינה הבלתי מייננת#סעיף 7|ו־7 לחוק האמור}} וכי העבודה לא יוצרת עלייה בהספק המיתקן ובטווח הבטיחות לבריאות הציבור שקבע הממונה למיתקן הקיים; אישור הממונה כאמור יינתן לפי הנוסח שיפורסם באתר האינטרנט של המשרד להגנת הסביבה;
{{ח:תתת|(3)}} בעל הרישיון הציב, בטרם תחילת ביצוע העבודה, שלט במקום בולט במקום ביצוע העבודה המודיע על ביצועה ועל כך שמתקיימות לגביה הוראות סעיף זה; שלט כאמור יהיה לפי הוראות לעניין מידות השלט, תוכנו, צורתו ואופן הצבתו שיפרסם שר האוצר באתר האינטרנט של מינהל התכנון;
{{ח:תתת|(4)}} שטחו והיקפו של המיתקן לאחר ביצוע העבודה לא יעלה על שטח והיקף המיתקן שנקבעו בהיתר; לעניין זה, שטחם של רכיבים שחוברו לתורן המיתקן לשם חיזוקו בלבד לא יובא בחשבון בחישוב שטח והיקף המיתקן;
{{ח:תתת|(5)}} גובהו של מיתקן שחוזק לא יעלה על הגובה שנקבע למיתקן בהיתר שלפיו הוקם המיתקן;
{{ח:תתת|(6)}} גובהו של תורן המיתקן שהוחלף לא יעלה על הגובה שנקבע לתורן בהיתר שלפיו הוקם המיתקן ובכל מקרה לא יעלה על 18 מטרים;
{{ח:תתת|(7)}} חוזק תורן המיתקן באמצעות מוטות אלכסוניים המחברים את התורן לגג הבניין שעליו הוא מוצב או לקרקע – לא יעלה גובה נקודת החיבור של האלכסון עם התורן על שליש מגובהו של התורן או על שישה מטרים מבסיס התורן, לפי הנמוך;
{{ח:תתת|(8)}} חוזק תורן המיתקן באמצעות יציקת בטון – לא תחרוג היציקה משטח המיתקן שנקבע בהיתר שלפיו הוקם המיתקן, וגובהה לא יעלה על 150 סנטימטרים מפני הקרקע, ובמיתקן המוצב על גג בניין – 50 סנטימטרים מבסיס התורן;
{{ח:תתת|(9)}} בכפוף להוראות פסקאות (4), (7) ו־(8), הוראות ותנאים שנקבעו בהיתר שלפיו הוקם המיתקן יחולו גם לגבי ביצוע העבודה.
{{ח:תת|(ג)}} 15 ימים לפחות לפני תחילת ביצועה של העבודה תימסר לרשות המקומית ולוועדה המקומית שבתחומן מצוי המיתקן הודעה על הכוונה לבצעה, בצירוף אישור הממונה כאמור בסעיף קטן (ב)(2).
{{ח:תת|(ד)}} בתוך 45 ימים מתום ביצועה של העבודה תימסר לוועדה המקומית שבתחומה מצוי המיתקן הודעה על סיום ביצועה; הוחלף או חוזק תורן מיתקן שגובהו עולה על 3 מטרים – יצורף להודעה אישור מהנדס מבנים שתכנן את העבודה האמורה, בדבר עיגון המיתקן כאמור בסעיף קטן (ב) ויציבותו, ואם גובהו של התורן עולה על 9 מטרים – יצורף גם אישור של מהנדס מבנים בעל ניסיון של חמש שנים לפחות בתכנון וביצוע של עבודת בנייה, על כך שביצע בקרת תכן ובקרת ביצוע לעבודה.
{{ח:תת|(ה)}} הודעות כאמור בסעיפים קטנים (ג) ו־(ד) ואישורים של מהנדסי מבנים כאמור בסעיף קטן (ד) יימסרו לפי הנוסחים שיפורסמו באתר האינטרנט של מינהל התכנון.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות סעיף זה יעמדו בתוקפן שלוש שנים מיום פרסומו של {{ח:חיצוני|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019)|חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע״ח–2018}}.

{{ח:סעיף|266ד|אגרה מופחתת – חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה והתחדשות עירונית|תיקון: תשס״ח־3, תשע״א־2, תשע״ה, תשע״ו־9}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים רשאי, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לקבוע יישובים או אזורים, לפי אמות מידה שיקבע, שבהם שיעור האגרה לעניין מתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}, שחל לגביו פטור מהיטל השבחה לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 19|סעיף 19(ב)(10) לתוספת השלישית}}, יהיה מחצית שיעור האגרה שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265(17)}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים רשאי, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לקבוע יישובים או אזורים, לפי אמות מידה שיקבע, שבהם שיעור האגרה לעניין מתן היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145}}, לגבי תכנית לפינוי ובינוי, כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}}, או לגבי תכנית במתחם להתחדשות עירונית, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א2)}} יהיה מחצית שיעור האגרה שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף 265|סעיף 265(17)}}; שיעור אגרה כאמור יחול ברשות מקומית מסוימת לאחר שנתנה את הסכמתה לכך.

{{ח:סעיף|266ה|פטור לעבודות זמניות לשם ביצוע מיזם בעל חשיבות לאומית או מיזם בעל חשיבות לכלל המחוז|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ה}}
{{ח:תת|(א)}} נוכח שר הפנים כי קיים מיזם בעל חשיבות לאומית או מיזם בעל חשיבות לכלל מחוז מסוים, ויש לגביו תכנית מאושרת, רשאי הוא, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, לקבוע בצו פטור מהיתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}} או מתכנית לעבודות או לשימושים הנדרשים לביצוע אותו מיזם, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} העבודות והשימושים יהיו זמניים ולתקופה שלא תעלה על התקופה הנדרשת להקמת המיזם;
{{ח:תתת|(2)}} העבודות והשימושים ייעשו בידי המדינה, בידי גוף הפועל מטעמה לאחר שהוסמך לכך לפי החלטת הממשלה או בידי רשות מקומית בלבד;
{{ח:תתת|(3)}} השר קבע תנאים לביצוע העבודות והשימושים, ובכלל זה לעניין מקום ביצועם ולעניין הבטחת זמניותם ולעניין החזרת המצב לקדמותו ככל הניתן;
{{ח:תתת|(4)}} ביצוע העבודות והשימושים לא יסכל לאחר תום התקופה כאמור בפסקה (1) את ביצועה של תכנית שאושרה או תכנית שהוחלט להפקידה.
{{ח:תת|(ב)}} נוכח שר הפנים, במקרים חריגים, כי קיים מיזם בעל חשיבות ודחיפות לאומית שלשם הקמתו נדרשים עבודות או שימושים זמניים שאם ביצועם יותנה באישורה של תכנית או קיומו של היתר, לפי העניין, לא יהיה ניתן לממש את המיזם במועד הדרוש, רשאי הוא, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, לקבוע בצו פטור מהיתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}} או מתכנית לעבודות או לשימושים הנדרשים לביצוע אותו מיזם אף שאין תכנית מאושרת או שלא הופקדה תכנית לעניין אותו מיזם, ובלבד שיתקיימו התנאים המפורטים בסעיף קטן (א), בשינויים המחויבים.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו התכנון והבנייה (פטור מתכנית ומהיתר להקמת מיתקני מערכת ההתרעה הארצית מפני רעידות אדמה) (הוראת שעה)|צו התכנון והבנייה (פטור מתכנית ומהיתר להקמת מיתקני מערכת ההתרעה הארצית מפני רעידות אדמה) (הוראת שעה), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו התכנון והבנייה (פטור מתכנית והיתר להצבת תחנת משנה ניידת)|צו התכנון והבנייה (פטור מתכנית והיתר להצבת תחנת משנה ניידת), התשע״ו–2016}}.}}
{{ח:תת|(ג)}} לדיון במועצה הארצית לפי סעיפים קטנים (א) או (ב) יוזמן ראש הרשות המקומית שבתחומה אמורות להתבצע העבודות כאמור באותם סעיפים קטנים, ותינתן לו הזדמנות להשמיע את עמדתו בעניין.
{{ח:תת|(ד)}} צו כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) יפורסם באתר האינטרנט של משרד הפנים לפחות 15 ימים לפני תחילת ביצוע העבודות או השימושים; שר הפנים רשאי להורות, במקרים חריגים על קיצור המועד האמור לפרסום לפני תחילת העבודות או השימושים; הודעה על מתן צו כאמור תישלח למי שנדרש לפי חוק אישורו לביצוע העבודות או השימושים האמורים, לגורמים המנויים {{ח:פנימי|סעיף 119ב|בסעיף 119ב(9)(א)}}, ולרשות המקומית הנוגעת בדבר, 15 ימים לפני תחילת ביצוע העבודות או השימושים.
{{ח:תת|(ה)}} ביצוע העבודות או השימושים לפי סעיף זה יהיה כפוף להוראות לפי חוק שעניינן תכן הבנייה.

{{ח:סעיף|267|בניה לפי מיפרטים|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים, בהתייעצות עם המועצה הארצית, רשאי לקבוע בתקנות, למדינה כולה או לכל חלק ממנה, מיפרטים לסוגים של בנינים; נקבעו המיפרטים, מי שמבקש היתר בניה לפי המיפרט יהיה פטור מלמסור לועדה המקומית פרטים על הבניה במידה שהם נקבעו במיפרט ואין סתירה ביניהם לבין כל תכנית החלה על המקום.

{{ח:סעיף|268|תקנות סדרי דין}}
{{ח:ת}} שר המשפטים רשאי להתקין תקנות סדרי דין להליכים לפי חוק זה ובין השאר גם הוראות בדבר מתן צווים על פי המבקש בלבד; הוראה זו אינה גורעת מסמכותו של שר המשפטים לפי חיקוק אחר.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת ערר לענין קרקע חקלאית)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת ערר לענין קרקע חקלאית), תשכ״ט–1968}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת הערר למימי חופין)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת הערר למימי חופין), תש״ל–1969}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בערעור)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בערעור), תשל״ז–1976}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (המצאת צו לפי סעיף 239 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (המצאת צו לפי סעיף 239 לחוק), תשל״ח–1978}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בערעור על שומת השבחה)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בערעור על שומת השבחה), התשמ״א–1981}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בהליכים למתן צווים על פי המבקש בלבד)|תקנות התכנון והבניה (סדרי הדין בהליכים למתן צווים על פי המבקש בלבד), התשמ״ג–1982}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשה לפי סעיף 207 לחוק)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשה לפי סעיף 207 לחוק), התשס״ט–2008}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשות לעניין צו הריסה מינהלי)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בבקשות לעניין צו הריסה מינהלי), התש״ע–2010}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק)|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק), התשע״א–2010}}.}}

{{ח:סעיף|269|אצילת סמכויות|תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} שר הפנים רשאי לאצול לאחר מסמכויותיו לפי חוק זה, למעט הסמכות להתקין תקנות בנות פועל תחיקתי, אולם מי שרואה את עצמו נפגע על ידי פעולה שנעשתה לגביו בלבד, מכוח אצילת סמכות כאמור, רשאי לערור לפני שר הפנים.

{{ח:קטע2|פרק יב|פרק י״ב: ביטולים והוראות מעבר}}

{{ח:סעיף|269א|הגדרות|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק יב|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית ממלכתית“ – תכנית שאושרה על ידי אגף התכנון של משרד הפנים, או על ידי ועדת תיאום של אגפי התכנון של משרדי הפנים והשיכון, לפני תחילתו של חוק זה, והודעה על הפקדתה במשרדים האמורים פורסמה ברשומות על ידי שר הפנים ושר השיכון תוך חדשיים מיום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209778.pdf|חוק התכנון והבניה (תיקון), תשכ״ז–1966}}.

{{ח:סעיף|270|ביטול|תיקון: תשמ״א־8}}
{{ח:ת}} פקודת בנין ערים, 1936 {{ח:הערה|(להלן – ”הפקודה“)}} – בטלה.

{{ח:סעיף|271|שטח תכנון במרחב תכנון}}
{{ח:ת}} שטח תכנון עיר שהוכרז עליו לפי סעיף 10 לפקודה {{ח:הערה|(פקודת בנין ערים, 1936)}} ושהיה קיים ערב תחילתו של חוק זה, רואים אותו מיום תחילתו של חוק זה כמרחב תכנון מקומי שהוכרז עליו לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|סעיפים 13}} {{ח:פנימי|סעיף 14|ו־14 לחוק זה}}; שטח תכנון גלילי שהוכרז כאמור – רואים אותו כמרחב תכנון מקומי {{ח:פנימי|סעיף 12|שסעיף 12 לחוק זה}} חל עליו.

{{ח:סעיף|272|ענינים תלויים ועומדים}}
{{ח:ת}} ענין שערב תחילתו של חוק זה היה תלוי ועומד לפני ועדה מקומית או ועדה מחוזית לפי הפקודה, רואים אותו מיום תחילתו של חוק זה כתלוי ועומד לפני הועדה המקומית או הועדה המחוזית לפי חוק זה, הכל לפי הענין.

{{ח:סעיף|273|אישור תקנות ותכניות קיימות}}
{{ח:ת}} רואים כתקנות, כתכנית מיתאר מקומית או כתכנית מפורטת שהותקנו או שאושרו לפי חוק זה, הכל לפי הענין, חוקי עזר, תקנות, תכניות מיתאר ותכניות בנין ערים מפורטות, שהיו בתוקף ערב תחילתו של חוק זה מכוח הפקודה, ואין נפקא מינה אם המדובר בתקנות בנות פועל תחיקתי או באחרות.

{{ח:סעיף|274|אישרור}}
{{ח:ת}} תכניות מיתאר ותכניות מפורטות שנקבעו בהן הוראות שאי אפשר היה לקבוע לפי הפקודה, אך אפשר היה לקבוע אותן אילו בשעה שנקבעו היה חוק זה בתקפו – רואים אותן כאילו נקבעו ביום תחילת חוק זה, ויעמדו בתקפן במשך שלוש שנים מתחילת חוק זה, אם לא יבוטלו או ישונו לפני כן מכוח חוק זה.

{{ח:סעיף|275|המשך בהליכים}}
{{ח:תת|(א)}} כל הליך שהיה ערב תחילתו של חוק זה תלוי ועומד בפני מוסד תכנון, ימשיכו לטפל בו מיום תחילת חוק זה לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים רשאי לקבוע בתקנות הוראות בכל ענין אחר הנוגע לשינויים הנובעים מביטול הפקודה וכן הוראות משלימות כדי להבטיח רציפות התכנון והפיקוח על הבניה, והוראות אלה יעמדו בתקפן עד שיבוטלו או ישונו על ידי מוסד תכנון מכוח סמכותו באותו ענין לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|276|ביטול ושינוי תחומי מחוז ושטחי תכנון עיר לפני תחילת החוק}}
{{ח:ת}} במידה שביטול מחוז או שטח תכנון עיר כאמור בפקודה, או שינוי גבולותיהם, לפני תחילתו של חוק זה, לא פגעו בתקפם של תכניות בנין ערים, תקנות, חוקי עזר וצווים, שהותקנו לפי הפקודה לאותו מחוז או שטח בנין ערים והם נשארו בתקפם באותו תחום, בשינויים המחוייבים לפי הענין, עד לביטולם או שינוים על ידי חוק עזר, תקנה, צו או תכנית בנין ערים מכוח הפקודה – הם יוסיפו לעמוד בתקפם עד שיבוטלו או ישונו מכוח הסמכויות לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|277|הפסקת שימוש חורג}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק י|פרק י׳}} יחולו, מיום תחילתו של חוק זה, גם לגבי תכנית בנין ערים לפי הפקודה שנשארה בתקפה מכוח חוק זה; אולם שימוש חורג שהיה קיים ביום 24.3.1938 ושהמשיכו בו, מכוח התנאי המגביל לסעיף 11(ג) לפקודה, עד יום תחילתו של חוק זה, מותר להמשיך בו גם לאחר מכן, עד שיחול שינוי בבעלות או בהחזקה של הקרקע או הבנין.

{{ח:סעיף|277א|התנגדות לתכנית ממלכתית|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} ועדה מקומית שמרחב תכנונה כלול, כולו או מקצתו, בתחומה של תכנית ממלכתית או גובל תחום של תכנית כאמור, רשאית, תוך חדשיים מהמועד שבו פורסמה ברשומות הודעה על הפקדתה של התכנית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 269א|בסעיף 269א}}, להגיש לשרי הפנים והשיכון התנגדות לה; אך אין בהגשת התנגדות כדי לעכב את ביצוען של פעולות מטעם המדינה הטעונות היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}}.

{{ח:סעיף|277ב|זכות עיון|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} תכנית ממלכתית שהופקדה במשרדי הפנים והשיכון תהא פתוחה לעיון לכל מעונין במקום הפקדתה וללא תשלום.

{{ח:סעיף|277ג|סמכויות השרים|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} שרי הפנים והשיכון, בבואם להכריע בהתנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 277א|סעיף 277א}}, רשאים לאשר את התכנית, עם שינויים או בלי שינויים, או לבטל את התכנית.

{{ח:סעיף|277ד|עריכה מחדש של תכנית ממלכתית|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} תכנית ממלכתית שהופקדה במשרדי הפנים והשיכון תיערך בהתאם לתקנות לפי חוק זה בדבר עריכתן של תכניות, ושר הפנים יורה על עריכתה כתכנית מפורטת, או כתכנית מתאר, לפי הענין; אך לא יעשה כן כל עוד לא עברה התקופה להגשת התנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 277א|סעיף 277א}}, או כל עוד לא הוכרע בהתנגדות שהוגשה.

{{ח:סעיף|277ה|אישור התכנית|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} תכנית ששר הפנים, או מי שהסמיך לכך, אישר שנערכה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 277ד|בסעיף 277ד}}, יראו אותה כתכנית שאושרה לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}; אולם לא יהא עוד ערר עליה לפי {{ח:פנימי|פרק ג|אותו פרק}}.

{{ח:סעיף|277ו|פטור מהיתר|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} על אף האמור בחוק זה, כל עבודה או שימוש מטעם המדינה בקרקע או בבנין על פי תכנית ממלכתית, שהוחל בביצועה לפני תום שנתיים מיום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209778.pdf|חוק התכנון והבניה (תיקון), תשכ״ז–1966}} – פטורים מהיתר לפי {{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳}} החל מיום תחילתו של חוק זה.

{{ח:סעיף|277ז|דרכים|תיקון: תשכ״ז}}
{{ח:ת}} התווייתה, סלילתה או סגירתה של דרך {{ח:חיצוני|פקודת הדרכים ומסילות הברזל (הגנה ופיתוח)|שפקודת הדרכים ומסילות הברזל (הגנה ופיתוח), 1943}}, הוחלה עליה לפני תחילתו של חוק זה, מכוח צו לפי {{ח:חיצוני|פקודת הדרכים ומסילות הברזל (הגנה ופיתוח)#סעיף 3|סעיף 3 לאותה פקודה}}, לא יהיו טעונות היתר על אף האמור בחוק זה; הוראות צו כאמור שאושרו על ידי שר הפנים ושר העבודה יראו אותן כתכנית מתאר מחוזית שאושרה על פי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}.

{{ח:סעיף|278|פרשנות}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק יב|פרק זה}} באות להוסיף על {{ח:חיצוני|חוק הפרשנות|פקודת הפרשנות}} ולא לגרוע ממנה.

{{ח:סעיף|279|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה היא בתום ששה חדשים מיום פרסומו ברשומות.

{{ח:סעיף|280|פרסום}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:חיצוני|חוק המעבר#סעיף 2|בסעיף 2(ד) לחוק המעבר, תש״ט–1949}}, יפורסם חוק זה ברשומות תוך חודש מיום קבלתו בכנסת.

{{ח:קטע2|תוספת 1|התוספת הראשונה}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 156|סעיף 156(א)}})}}}}

{{ח:סעיף*|1|הועדה|תיקון: תשנ״ה־3|עוגן=תוספת 1 פרט 1}}
{{ח:ת}} תוקם ליד המועצה הארצית ועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים ({{ח:פנימי|תוספת 1|בתוספת זו}} – הועדה).

{{ח:סעיף*|2|הרכב הועדה|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ג, תשס״ט־4, תשע״ה, תשפ״א|עוגן=תוספת 1 פרט 2}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה יהיו חברי הועדה:
{{ח:תתת|(1)}} שני נציגים של שר הפנים;
{{ח:תתת|(2)}} שני נציגים של שר החקלאות;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר השיכון;
{{ח:תתת|(4)}} נציג שר הבטחון;
{{ח:תתת|(5)}} נציג המוסדות המיישבים שימנה שר הפנים לפי המלצת הסוכנות היהודית לארץ ישראל;
{{ח:תתת|(6)}} נציג המועצה הארצית שימנה שר הפנים לפי המלצתה;
{{ח:תתת|(7)}} נציג הרשויות המקומיות שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(8)}} שני נציגי החקלאים שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(9)}} נציג רשות מקרקעי ישראל;
{{ח:תתת|(10)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(11)}} חבר אחד שימנה שר הפנים והוא – אדריכל או מהנדס הרשומים בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}} או בעל תואר אקדמי בתחום תכנון ערים ואזורים, ובלבד שיתקיימו בכל אחד מהם שניים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הוא בקי בעניני תכנון ובניה;
{{ח:תתתת|(ב)}} הוא אינו עובד המדינה או עובד ועדה מקומית או רשות מקומית שבאותו מחוז;
{{ח:תתת}} חבר כאמור ימונה על פי המלצת הארגון המייצג את מרב בעלי הכישורים האמורים, כפי שיקבע שר הפנים בהודעה ברשומות;
{{ח:תתת|(12)}} נציג של הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה, שימנה שר הפנים בהתייעצות עם השר לאיכות הסביבה, מתוך רשימת מועמדים שיגישו לו גופים אלה; לענין זה, ”הגופים הציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה“ – הגופים המפורטים {{ח:חיצוני|חוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה)#תוספת|בתוספת לחוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה), התשס״ג–2002}}.
{{ח:תת|(ב)}} תקופת כהונתו של חבר הוועדה תהיה חמש שנים וניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת מכוח אותה פסקה בסעיף קטן (א) שלפיה מונה, וכן לתקופות כהונה נוספות כאמור – אם מונה מכוח פסקה אחרת באותו סעיף קטן; ואולם חבר הוועדה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למינויו מחדש, ובלבד שלא חלפו יותר משישה חודשים מתום תקופת כהונתו.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' מוצע לתקן את {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 2|סעיף 2 לתוספת הראשונה}} שעוסק בהרכב חברי הועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, ולקבוע להם תקופת כהונה, וזאת לצורך יצירת אחידות עם יתר מוסדות התכנון הארציים ובהתאם להוראות שנקבעו בעניין זה לגבי מוסדות תכנון אחרים במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_456379.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 119), התשע״ח–2017}} (להלן – תיקון 119). במסגרת זאת, מוצע לקבוע את אותה הוראה שנקבעה בחוק העיקרי לגבי מוסדות תכנון אחרים, כך שתקופת הכהונה תוגבל לחמש שנים, תוך מתן אפשרות למנותם לחמש שנים נוספות ותוך קביעה כי חבר שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למיניו מחדש ובלבד שלא חלפו יותר מששה חודשים מתום תקפות הכהונה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע הוראת מעבר לעניין סעיף מוצע זה, כפי שיפורט בדברי ההסבר להוראות המעבר.}}

{{ח:סעיף*|3|יושב ראש הועדה|תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 1 פרט 3}}
{{ח:ת}} שר הפנים ימנה אחד מנציגיו בועדה להיות יושב ראש בה.

{{ח:סעיף*|4|הנוהל|עוגן=תוספת 1 פרט 4}}
{{ח:ת}} הועדה תקבע בעצמה את סדרי עבודתה ודיוניה, לרבות המנין החוקי שלה, במידה שלא נקבעו בחוק זה או בהחלטת המועצה הארצית.

{{ח:סעיף*|5|הכרזה על קרקע חקלאית|תיקון: תשע״ד־2|עוגן=תוספת 1 פרט 5}}
{{ח:ת}} המועצה הארצית רשאית, לאחר שהתייעצה עם הוועדה, להכריז ברשומות – כי קרקע פלונית תהא קרקע חקלאית לענין חוק זה (להלן – קרקע חקלאית).

{{ח:סעיף*|6|הגבלת אישור תכנית|תיקון: תשס״ו־2, תשע״ד־2|עוגן=תוספת 1 פרט 6}}
{{ח:תת|(א)}} בכפוף להוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 9|סעיף 9}}, לא תאושר תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, החלה על קרקע חקלאית המיועדת בתכנית מיתאר מחוזית למטרה חקלאית או לסוג של שטחים פתוחים, אלא אם כן מתקיים בה אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} התכנית אושרה על ידי הועדה או שהיא מקיימת את כל הוראותיה של תכנית מיתאר שאושרה על ידי הועדה;
{{ח:תתת|(1א)}} התכנית חלה על שטח שהוועדה, או המועצה הארצית או ועדת משנה שלה בהתאם להוראות פסקה (2), אישרה לגביו תכנית המייעדת אותו למטרה אחרת שאינה מטרה חקלאית או שטחים פתוחים;
{{ח:תתת|(2)}} התכנית אושרה על ידי המועצה הארצית או ועדת משנה שלה, ובלבד שאישור התכנית כאמור נדרש לפי הוראות תכנית מיתאר ארצית או מחוזית, וצוין במפורש בהחלטת המועצה או ועדת המשנה שלה, לפי הענין, כי האישור ניתן גם לצורך {{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת זו}}.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה, ”תכנית מיתאר מחוזית“ – לרבות תכנית מיתאר מחוזית שהופקדה וטרם אושרה.

{{ח:סעיף*|7|הגבלות בשימוש בקרקע לא חקלאית|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ד־2|עוגן=תוספת 1 פרט 7}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתן על ידי מוסד תכנון היתר לבניה או לשימוש בקרקע חקלאית למטרה לא חקלאית אלא בהתאם לתכנית שנתמלאו בה הדרישות של {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|סעיף 6}} או אם הסכימה לכך הועדה.
{{ח:תת|(ב)}} ”מטרה לא חקלאית“, בסעיף זה – בניה או שימוש בקרקע שאינם דרושים במישרין לייצור חקלאי, לעיבוד חקלאי של האדמה או לגידול בעלי חיים.
{{ח:תת|(ג)}} שימוש חורג בקרקע חקלאית טעון אישור הועדה המחוזית ובקרקע המיועדת בתכנית מיתאר מחוזית למטרה חקלאית או לסוג של שטחים פתוחים – גם אישור הוועדה.

{{ח:סעיף*|8|הגבלות על קביעת מפעלים|עוגן=תוספת 1 פרט 8}}
{{ח:ת}} היתה קביעת מקומם של מפעלים, מוסדות או מיתקנים באזור שנקבע בתכנית כאזור חקלאי, או בכל מקום אחר שתכנית אינה חלה בו, טעונה היתר או הסכמה לפי חוק זה, לא יינתן ההיתר או ההסכמה אלא בהסכמת הועדה; הוראה זו אינה חלה על מיתקני מים, ביוב, ניקוז וחשמל.

{{ח:סעיף*|9|תכנית הטעונה אישור הועדה|תיקון: תשנ״ה־3, תשס״ו־2|עוגן=תוספת 1 פרט 9}}
{{ח:תת|(א)}} החליט מוסד תכנון להפקיד תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת, החלה על קרקע חקלאית המיועדת בתכנית מיתאר מחוזית, כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|בסעיף 6(ב)}}, למטרה חקלאית או לסוג של שטחים פתוחים, ולא מתקיים בתכנית אף תנאי מהתנאים המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|בסעיף 6(א)}}, יעבירה מוסד התכנון לועדה.
{{ח:תת|(ב)}} ועדת משנה בת חמישה חברים ובהם יושב ראש הועדה, נציג שר החקלאות ונציג השר לאיכות הסביבה תחליט, תוך שלושים ימים מיום קבלת התכנית, אם התכנית טעונה אישור הועדה, ותודיע על כך למוסד התכנון.
{{ח:תת|(ג)}} לא החליטה ועדת המשנה תוך המועד האמור, לא תהיה התכנית טעונה אישור הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} החליטה ועדת המשנה כי התכנית טעונה אישור הועדה, תחליט הועדה תוך ששים ימים מיום שהתקבלה ההחלטה כאמור בסעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ה)}} מבלי לגרוע מהאמור בסעיף קטן (א), מוסד התכנון או מגיש התכנית רשאים לבקש את החלטת הועדה לפני שתופקד התכנית.
{{ח:תת|(ו)}} הוראות סעיף זה יחולו גם על בקשות להיתר או להסכמה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 7|סעיפים 7(א)}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 8|ו־8}}.
{{ח:תת|(ז)}} הועדה תודיע למוסד התכנון על אישור או הסכמה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|סעיפים 6}}, {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 7|7}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 8|או 8}}, או על סירובה לתת אותם.

{{ח:סעיף*|10|בדיקת תכניות קיימות|עוגן=תוספת 1 פרט 10}}
{{ח:ת}} הועדה תבדוק את התכניות החלות על קרקע חקלאית שאושרו לפני שהוכרזה כקרקע חקלאית, במידה שלא נעשו באותה קרקע, אגב ביצוע התכנית, עבודות בניה או עבודות אחרות שניתן עליהן היתר לפי החוק, ורשאית היא ליזום התליית תכנית כאמור, שינויה או ביטולה.

{{ח:סעיף*|11|הגבלת השימוש בסמכויות הועדה|תיקון: תשנ״ה־3|עוגן=תוספת 1 פרט 11}}
{{ח:ת}} לא תשתמש הועדה בסמכות לפי חוק זה, אלא במידה שהדבר דרוש לשם שמירה על הייעוד של הקרקע החקלאית וניצולה החקלאי ושמירה על שטחים פתוחים.

{{ח:סעיף*|11א|תכנית לדרכים|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3|עוגן=תוספת 1 פרט 11א}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|בסעיף 6}}, לא תימנע הועדה מלאשר תכניות לדרכים שנקבעו בתכנית מיתאר ארצית לדרכים או בתכנית מיתאר אחרת או בתכנית מפורטת הנגזרות ממנה, אך רשאית היא, תוך ששים ימים מיום שהוגשה לה תכנית לאישור, להתנות את אישורה בשינוי התוואי עד כדי 750 מטרים לכל צד מציר הדרך בתכנית, אם הדבר נחוץ לשמירה על הקרקע החקלאית, ובלבד שאין בכך שינוי מהותי בתכנית; לא עשתה כן תוך ששים ימים כאמור – יראו את התכנית שהוגשה כמאושרת על־ידי הועדה.

{{ח:סעיף*|12|ועדת ערר|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3|עוגן=תוספת 1 פרט 12}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית תמנה מבין חבריה ועדת ערר של חמישה לענין {{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת זו}}.
{{ח:תת|(ב)}} הרואה את עצמו נפגע על־ידי סירוב הועדה לתת אישור לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 6|סעיפים 6}}, {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 9|9}}, {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 11א|11א}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 16|או 16}} או לתת את הסכמתה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 7|סעיפים 7}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 8|או 8}}, רשאי לערור על הסירוב לפני ועדת הערר לפי סעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} לא החליטה הועדה כאמור {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 9|בסעיף 9(ד)}}, רשאי מי שרואה את עצמו נפגע על ידי כך להביא את הענין במישרין בפני ועדת הערר, לפי סעיף קטן (א), אשר תיתן החלטתה תוך ששים ימים מיום שהוגש הערר.
{{ח:תת|(ד)}} לועדת הערר לפי סעיף קטן (א), יהיו לענין סעיף זה כל הסמכויות של הועדה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1|התוספת הזאת}}.
{{ח:תת|(ה)}} אין אחרי החלטת ועדת הערר לפי סעיף קטן (א) ולא כלום.

{{ח:סעיף*|13|סדרי הדין בועדת ערר|תיקון: תשנ״ה־3, תשע״ה|עוגן=תוספת 1 פרט 13}}
{{ח:ת}} שר הפנים, לאחר התייעצות עם המועצה הארצית, רשאי לקבוע בתקנות את סדרי הדין של ועדת הערר לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12(א)}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת ערר לענין קרקע חקלאית)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת ערר לענין קרקע חקלאית), תשכ״ט–1968}}.}}

{{ח:סעיף*|14|דין המדינה|תיקון: תשמ״ח־2, תשנ״ה־3|עוגן=תוספת 1 פרט 14}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 7|סעיף 7}} יחול גם על המדינה, אולם בכפוף להוראות סעיף קטן (ב), בערר לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12}} כשהעורר הוא אחד ממוסדות המדינה, תכריע הממשלה, אחרי התייעצות עם המועצה הארצית, במקום ועדת הערר, לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} בערר על החלטת הועדה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 11א|סעיף 11א}}, כאשר העורר הוא אחד ממוסדות המדינה, יידון הערר בפני ועדת הערר לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12(א)}} ויחולו הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 12|סעיף 12}}.

{{ח:סעיף*|15|שמירת דינים וסמכויות אחרות|עוגן=תוספת 1 פרט 15}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת זו}} אינן גורעות מהגבלות על הבניה או על השימוש בקרקע שבחוק זה ושבכל דין אחר, ולא יהיה במתן אישור על־ידי הועדה משום חיוב לתת אישור על פי החוק.

{{ח:סעיף*|16|הוראות מעבר|עוגן=תוספת 1 פרט 16}}
{{ח:ת}} תוך תקופה של שנתיים מיום תחילת חוק זה לא ייקבע ייעודה של קרקע שטרם נקבע לה ייעוד, ולא ישונה ייעודה החקלאי של קרקע שנקבע בתכנית מאושרת, אלא באישור הועדה.

{{ח:קטע2|תוספת 2|התוספת השניה|תיקון: תשס״ד־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 156|סעיף 156(ב)}})}}}}

{{ח:סעיף*|1|הגדרות|תיקון: תשס״ח־2, תשס״ח־5|עוגן=תוספת 2 פרט 1}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת זו}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המועד הקובע“ –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין הים התיכון – יום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_300986.pdf|תיקון 69}};
{{ח:תתת|(2)}} לעניין ים סוף – יום תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300111.pdf|חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון), התשס״ח–2007}};
{{ח:תתת|(3)}} לעניין ים כנרת – יום פרסומו של {{ח:חיצוני|חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת|חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת, התשס״ח–2008}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קו החוף“ ו”תחום חוף הים“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק שמירת הסביבה החופית|בחוק שמירת הסביבה החופית, התשס״ד–2004}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תחום חוף הים“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תיקון 69“ – חוק זה כנוסחו לפי {{ח:חיצוני|חוק שמירת הסביבה החופית#סעיף 21|סעיף 21 לחוק שמירת הסביבה החופית, התשס״ד–2004}}.

{{ח:סעיף*|2|הועדה לשמירת הסביבה החופית|עוגן=תוספת 2 פרט 2}}
{{ח:ת}} תוקם ליד המועצה הארצית ועדה לשמירת הסביבה החופית (להלן {{ח:פנימי|תוספת 2|בתוספת זו}} – הועדה).

{{ח:סעיף*|3|הרכב הועדה|תיקון: תשס״ט־4, תשע״ה, תשע״ח|עוגן=תוספת 2 פרט 3}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה יהיו חברי הועדה:
{{ח:תתת|(1)}} נציג שימנה שר הפנים, בעל הכשרה מקצועית בעניני תכנון ובניה מבין עובדי משרדו, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} שני נציגים שימנה השר לאיכות הסביבה, מבין עובדי משרדו, בעלי הכשרה בעניני תכנון או תכנון ימי;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שימנה שר התחבורה, בעל הכשרה בענינים ימיים;
{{ח:תתת|(4)}} נציג שימנה שר הביטחון;
{{ח:תתת|(5)}} נציג שימנה שר התיירות;
{{ח:תתת|(6)}} נציג שימנה שר התשתיות הלאומיות;
{{ח:תתת|(7)}} נציג שימנה שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תתת|(8)}} נציג שימנה שר החקלאות ופיתוח הכפר;
{{ח:תתת|(8א)}} {{ח:הערה|(פקעה);}}
{{ח:תתת|(9)}} נציג בעל הכשרה מקצועית בעניני שמירת טבע, שתמנה רשות הגנים הלאומיים ושמורות הטבע כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה|בחוק גנים לאומיים}};
{{ח:תתת|(10)}} נציג שהוא אדריכל שאינו עובד המדינה והרשום בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המהנדסים והאדריכלים|בחוק המהנדסים והאדריכלים}}, שימנה שר הפנים בהסכמת השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(11)}} שני נציגי רשויות מקומיות שימנה שר הפנים;
{{ח:תתת|(12)}} נציג הגופים הציבוריים שענינם שמירת איכות הסביבה, המפורטים {{ח:חיצוני|חוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה)#תוספת|בתוספת לחוק ייצוג גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה (תיקוני חקיקה), התשס״ג–2002}}, שימנה שר הפנים על פי המלצה שיגישו לו גופים אלה;
{{ח:תתת|(13)}} שני נציגים שימנה שר הפנים בהסכמת השר לאיכות הסביבה, שהם בעלי מומחיות בתחום השמירה על הסביבה החופית;
{{ח:תתת|(14)}} נציג שימנה שר הפנים בהתייעצות עם שר התחבורה שהוא בעל מומחיות בתחום התחבורה הימית.
{{ח:תת|(ב)}} תקופת כהונתו של חבר הוועדה תהיה חמש שנים, ניתם לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת מכוח אותה פסקה קטנה בסעיף קטן (ב) שלפיה מונה, וכן לתקופות כהונה נוספות כאמור – אם מונה מכוח פסקה אחרת באותו סעיף קטן; ואולם חבר הוועדה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו או עד למינויו מחדש, ובלבד שלא חלפו יותר משישה חודשים מעת שתמה תקופת כהונתו.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ד)}} לדיוני הועדה יוזמן, דרך קבע, נציג רשות מקרקעי ישראל ותהיה לו דעה מייעצת.

{{ח:סעיף*|4|סייג לאישור תכנית, היתר לשימוש חורג והקלה|תיקון: תשס״ח־2, תשס״ח־6, תשע״ו־7, תשע״ח־13|עוגן=תוספת 2 פרט 4}}
{{ח:תת|(א)}} לא תופקד ולא תאושר תכנית החלה בתחום הסביבה החופית או חלק ממנה, אלא לאחר קבלת אישור הועדה, או אם היא תכנית מפורטת המקיימת את כל ההוראות של תכנית מיתאר מקומית שאושרה בידי הועדה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יינתן היתר לשימוש חורג בתחום הסביבה החופית, אלא באישור הועדה.
{{ח:תת|(ג)}} לא יינתן היתר להקלה בתחום חוף הים, ולא יינתן היתר להקלה מגובה בנין בתחום הסביבה החופית שאינו כלול בתחום חוף הים מתכנית שאושרה לאחר מועד כניסתו לתוקף של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_300986.pdf|תיקון 69}}, לעניין הים התיכון, ולאחר המועד הקובע, אלא באישור הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} לא יינתן היתר להקלה מגובה בנין בתחום הסביבה החופית לרבות תחום חוף הים מתכנית שאושרה לפני המועד הקובע, אלא באישור הועדה.
{{ח:תת|(ה)}} הועדה רשאית לקבוע כי הצורך בקבלת אישור כאמור לא יחול על תכנית מסוימת או סוגי תכניות או היתרים בתחום הסביבה החופית או על חלק מתחומי תכניות אלה, שאין בביצועם כדי להוות שינוי מהותי של המצב התכנוני המאושר או לגרום להשפעה ניכרת על הסביבה החופית; קביעה כאמור, יכול שתחול על סוגי תכניות, או על אזורים מסוימים, ויכול שתהיה מותנית בהגבלות כפי שתקבע הועדה.
{{ח:תת|(ו)}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף*|5|סייג למתן היתרים|עוגן=תוספת 2 פרט 5}}
{{ח:ת}} מוסד תכנון לא ייתן היתר לבניה, לשימוש או לפעולה אחרת הטעונה היתר לפי חוק זה לגבי תחום הסביבה החופית, אלא בהתאם לתכנית או להיתר שהתמלאו בהם דרישות {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 4|סעיף 4}}, או בהתאם לתכנית שעומדת בהוראות {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 11|סעיף 11}}.

{{ח:סעיף*|6|תכנית הטעונה אישור הועדה|תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 2 פרט 6}}
{{ח:תת|(א)}} ועדת משנה בת חמישה חברים מבין חברי הועדה (להלן – ועדת המשנה), תחליט, בתוך שלושים ימים מיום קבלת התכנית מאת מוסד התכנון שהגישה לועדה, אם התכנית טעונה אישורה של הועדה ותודיע על כך לכל חברי הועדה ולמוסד התכנון שהגיש את התכנית לועדה.
{{ח:תת|(ב)}} הרכב ועדת המשנה:
{{ח:תתת|(1)}} אחד מנציגי שר הפנים והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(3)}} אחד מנציגי הרשויות המקומיות כפי שיקבע שר הפנים;
{{ח:תתת|(4)}} נציג הגופים הציבוריים שענינם שמירת איכות הסביבה;
{{ח:תתת|(5)}} נציג לפי {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 3|סעיף 3(א)(10) לתוספת זו}}.
{{ח:תת|(ג)}} לא החליטה ועדת המשנה בתוך 30 ימים מיום קבלת התכנית, יראו את התכנית כטעונה אישורה של הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} החליטה ועדת המשנה כי התכנית טעונה אישור הועדה, תדון הועדה בנוגע לתכנית, בתוך 90 ימים מקבלת ההחלטה.
{{ח:תת|(ה)}} לא דנה הועדה בתכנית בתוך 90 הימים, כאמור בסעיף קטן (ד), תועבר התכנית להכרעת המועצה הארצית, והיא תקבל החלטה בענין בתוך 120 ימים מיום שהועברה התכנית להכרעתה.
{{ח:תת|(ו)}} חלק חבר הועדה על החלטת ועדת המשנה, רשאי הוא בתוך 15 ימים לאחר שהחלטת ועדת המשנה הומצאה לו, לבקש כי הנושא יועבר להכרעתה הסופית של הועדה; הוגשה בקשה כאמור, תועבר ההחלטה להכרעתה הסופית של הועדה.
{{ח:תת|(ז)}} הוראות סעיף זה יחולו גם על בקשות להיתר לפי {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 4|סעיף 4}}.

{{ח:סעיף*|7|סמכויות הועדה|עוגן=תוספת 2 פרט 7}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה תפעיל את סמכויותיה תוך שתיתן את דעתה לצורך בשמירה על הסביבה החופית לתועלת הציבור ולהנאתו ולשמירה על ערכי הטבע, הנוף והמורשת שבה, במסגרת מכלול השיקולים התכנוניים, לרבות שיקולי תשתית.
{{ח:תת|(ב)}} לא תאשר הועדה לשמירת הסביבה החופית, תכנית או היתר הטעונים אישורה בתחום חוף הים, אלא לאחר שבחנה את ההצדקה באישורם אל מול ההכרה בערך של השמירה וצמצום הפגיעה בסביבה החופית לתועלת הציבור ולהנאתו ובערך של שמירת ערכי הטבע, הנוף והמורשת, ובאופן שלא יהיה בו כדי לגרום לפגיעה במידה העולה על הנדרש בזכות הציבור למעבר חופשי לאורך תחום חוף הים ותקבע, ככל הנדרש וככל האפשר, את האמצעים הנדרשים כדי לצמצם את הפגיעה בסביבה חופית וכדי לשקם את הפגיעה בסביבה החופית, אם תיגרם פגיעה כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} הועדה תפעיל את שיקול דעתה בהתאם לסעיפים (א) ו־(ב) תוך אבחנה בין שטחים בנויים לשטחים פתוחים ומתוך דגש על שמירת השטחים הפתוחים בתחום הסביבה החופית.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיפים (א) עד (ג) יחולו גם על ועדת המשנה בהתאם {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 6|לסעיף 6}}.

{{ח:סעיף*|8|ערר|עוגן=תוספת 2 פרט 8}}
{{ח:ת}} הרואה את עצמו נפגע על ידי החלטת הועדה לשמירת הסביבה החופית לפי {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 4|סעיפים 4}} {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 5|או 5}}, או חבר הועדה, רשאים לערור עליה לפני המועצה הארצית לתכנון ולבניה, בתוך שלושים ימים מהיום שבו נמסרה להם הודעה על ההחלטה.

{{ח:סעיף*|9|סמכויות המועצה הארצית בערר|עוגן=תוספת 2 פרט 9}}
{{ח:תת|(א)}} המועצה הארצית רשאית לקבל את הערר, כולו או חלקו או לדחות את הערר או להחזיר את הענין לועדה לדיון מחדש.
{{ח:תת|(ב)}} המועצה הארצית תדון בערר בהתאם לסמכות הועדה כפי הקבוע {{ח:פנימי|תוספת 2 פרט 7|בסעיף 7 לתוספת}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת הערר למימי חופין)|תקנות התכנון והבניה (סדרי דין בפני ועדת הערר למימי חופין), תש״ל–1969}}.}}

{{ח:סעיף*|10|שמירת דינים וסמכויות|עוגן=תוספת 2 פרט 10}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת זו}} אינן גורעות מהגבלות על בניה או שימוש בקרקע על פי חוק זה ועל פי כל דין אחר, ולא יהיה במתן אישור בידי הועדה משום חיוב לתת אישור על פי חוק התכנון והבניה.

{{ח:סעיף*|11|הוראת מעבר|תיקון: תשס״ח־2, תשס״ח־6|עוגן=תוספת 2 פרט 11}}
{{ח:ת}} אין בהוראות {{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת זו}} כדי לפגוע בתכנית שהיא בת תוקף ערב המועד הקובע, וכל עוד התכנית בת תוקף או בתכנית מפורטת המקיימת את כל הוראותיה של תכנית מיתאר מקומית שהיא בת תוקף כאמור.

{{ח:סעיף*|12|סייג לתחולה|תיקון: תשס״ח־6|עוגן=תוספת 2 פרט 12}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת זו}} לא יחולו על תחומם של אתרים כמפורט להלן בסביבה החופית של ים כנרת שבהם נמצאים מיתקנים להפקת מים, אגירתם, הובלתם, הטייתם, החדרתם לתת־הקרקע, הספקתם, מדידתם, ויסותם וניטורם:
{{ח:תתת|(1)}} אתר ספיר;
{{ח:תתת|(2)}} אתר פוליה;
{{ח:תתת|(3)}} מכון טבריה;
{{ח:תתת|(4)}} מוצא הכנרת – סכר דגניה;
{{ח:תתת|(5)}} כניסת הירמוך;
{{ח:תתת|(6)}} תחנת עמק הירדן.
{{ח:תת|(ב)}} שר התשתיות הלאומיות יקבע בתקנות את גבולות תחומיהם של האתרים המפורטים בסעיף קטן (א), ובלבד שתחומי האתרים כאמור לא יעלה על התחום המזערי החיוני הנחוץ להפעלתם.

{{ח:קטע2|תוספת 3|תוספת שלישית|תיקון: תשמ״א־8}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 196א|סעיף 196א}})}}}}

{{ח:סעיף*|1|פרשנות|תיקון: תשמ״ג, תשמ״ח־2, תשס״ה־5, תשס״ח־7, תשס״ח־8, תשע״ז, תשע״ח־12, תשפ״א|עוגן=תוספת 3 פרט 1}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}} –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”השבחה“ – עליית שוויים של מקרקעין עקב אישור תכנית, מתן הקלה או␛ התרת שימוש חורג, או אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|פרק ג׳ סימן ז׳1}}, או אישור תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חכירה לדורות“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|בחוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מימוש זכויות“, במקרקעין – אחת מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} קבלת היתר לפי חוק זה לבניה או לשימוש בהם שלא ניתן היה לתיתו אלמלא אישור תכנית, מתן הקלה או התרת שימוש חורג שבעקבותיהם חל היטל השבחה;
{{ח:תתתת|(2)}} התחלת השימוש בהם בפועל כפי שהותר לראשונה עקב אישור התכנית שבעקבותיו חל היטל השבחה ואולם לא יראו בהתחלת שימוש מכוח אישור לשינוי שימוש לפי {{ח:פנימי|סעיף 145ה|סעיף 145ה}} כמימוש זכויות;
{{ח:תתתת|(3)}} העברתם או העברת החכירה לדורות בהם, בשלמות או חלקית, או הענקת זכויות בהם הטעונה רישום בפנקסי המקרקעין, בתמורה או ללא תמורה, אך למעט העברה מכוח דין והעברה ללא תמורה מאדם לקרובו; ואולם לא יראו כמימוש זכויות רישום בפנקסי המקרקעין של זכויות במקרקעין אשר המחזיק בהם בפועל לפני יום כ״ט בסיון התשמ״א (1 ביולי 1981), היה בעלם כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים|בחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ״א–1961}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”קרוב“ – בן זוג, הורה, הורה הורה, צאצא או צאצא של בן הזוג, אח ובני זוגם;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שומה סופית“ – שומה שאין עוד זכות לשומה חוזרת או לערעור עליה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שמאי מקרקעין“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק שמאי מקרקעין|בחוק שמאי מקרקעין}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – תכנית מתאר מקומית או תכנית מפורטת ולמעט תכנית כוללנית;␛
{{ח:תת}} תכנית שניתן להוציא מכוחה היתר לבנייה או לשימוש בלא צורך באישורה של תכנית נוספת או באישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|פרק ג׳ סימן ז׳1}} (בסעיף זה – תכנית הכוללת הוראות מפורטות), ואולם -
{{ח:תתת|(1)}} לעניין תכנית הכוללת הוראות מפורטות שהיא תכנית כללית החלה בתחום קרקע, שביום אישורה של התכנית הכללית יש עליה בנין – לא יראו אותה כתכנית אלא ביום מתן ההיתר לפיה;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין תכנית הכוללת הוראות מפורטות, שאישור מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, הוא תנאי למתן היתר לפיהן – לא יראו אותה לגבי אותן הוראות, כתכנית, אלא ביום קבלת אישור מוסד התכנון האמור;
{{ח:תת}} בהגדרה זו – ”תכנית כללית“ כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}}.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' להגדרת השבחה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}} -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להוסיף להגדרה זו, גם אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז1 לפרק ג}} המוצע, שכן חלוקה חדשה כאמור מאושרת לפי הדין הקיים במסגרת תכנית איחוד וחלוקה אשר מחייבת בהיטל השבחה, ואין הצדקה לפטור מחבות זו, בשל השינוי הטכני בסוג ההליך כפי המוצע בהצעת חוק זו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף מוצע להוסיף להגדרה זו אישור תשריט חלוקה בהתאם {{ח:פנימי|פרק ד|לפרק ד׳}}. אישור תשריט חלוקה, בפרט אישור תשריט חלוקה בסטייה מהוראות התכנית, הינו הליך תכנוני אשר יוצר לעיתים, השבחה של ממש במקרקעין, ואשר על כן אין כל הצדקה שלא לחייב בגין אישור שכזה בהיטל השבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי המועד הקובע לחישוב ההשבחה, יהיה יום אישור תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, או יום כניסתה לתוקף של חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|פרק ג׳ סימן ז׳1}}, לפי העניין (תיקון {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לתוספת השלישית}}).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כן מוצע כי תיקון זה יחול מיום פרסום החוק, כך שאישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1 לפרק ג}} המוצע, או אישור תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}} לאחר יום פרסום החוק, יהוו אירוע מס לעניין היטל השבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|להגדרת תכנית – דחיית אירוע המס למועד שבו הסתיימו הליכי התכנון -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|הוראות {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}, כנוסחן היום, קובעות כי שומת השבחה שהינה – ”עליית שוויים של מקרקעין עקב אישור תכנית, מתן הקלה או התרת שימוש חורג“, תערך ליום תחילת התכנית, או ליום אישור ההקלה או השימוש החורג, לפי העניין, בהתחשב בעליית ערך המקרקעין וכאילו נמכרו בשוק חפשי.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|”תכנית“, החייבת בהיטל, הוגדרה {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}} כ”תכנית מתאר מקומית או תכנית מפורטת ולמעט תכנית כוללנית“.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מכאן, שלפי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}, גם תכנית מיתאר מקומית (ככל שאינה תכנית כוללנית) מחייבת את בעלי הקרקע בהיטל השבחה שיגבה בהכרח לעת מימוש בדרך של מכר. זאת למרות שלא ניתן להוציא מכוחה היתר בניה, ולמרות שבשלב זה, היקף וטיב ההשבחה האמיתית שניתן יהיה לממשה בסופו של דבר בקרקע, איננה מסוימת ואיננה ודאית, שכן היא תלויה בשאלה מה יאושר במסגרת התכנית המפורטת הנוספת הנדרשת לצורך יישומה והוצאת היתרי בניה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לשנות את הדין ולקבוע כי החבות בהיטל השבחה תתגבש רק בתכניות שהינן מסוימות דיין. תיקון בהתאם לעקרונות אלו, נקבע לא מכבר במסגרת {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504076.pdf|חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 126) התשע״ח–2018}}, לגבי תכנית כוללנית. עם זאת, תיקון זה נכון וראוי, לגבי כל תכנית מיתארית, גם אם איננה תכנית כוללנית כמשמעותה {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(ג)}}, שכן במצבים אלה, שעה שנדרשת תכנית מפורטת נוספת טרם הוצאת ההיתר, היקף ההשבחה אינו מסוים וודאי וסביר להניח שההשבחה בפועל שניתן לממש בקרקע עוד תשתנה, לעיתים אף ללא היכר, בשלב התכנית המפורטת. לפיכך, מוצע לקבוע כאמור, כי החבות בהיטל, תתגבש רק לעת אישורה של תכנית מפורטת אשר ניתן להוציא מכוחה היתרי בניה, ללא צורך בתכנית נוספת.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|כחלק בלתי נפרד מהסדר מוצע זה ועל מנת להבטיח מתן תשלום ההשבחה במלואה במועד אישור של התכנית המפורטת אשר ניתן להוציא מכוחה היתרי בניה, מוצע לקבוע במפורש, כי המשמעות של ההוראה המוצעת, לפיה תכנית מיתאר שלא ניתן להוציא מכוחה היתרים איננה מחייבת בהיטל, אין משמעה פטור מהיטל על השבחה שנוצרה עקב תכנית כאמור, אלא שהחבות תידחה לשלב סיום ואישור התכנון המפורט כאמור. בהתאם, ולצורך יישום הסדר זה, מוצע לקבוע במפורש {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|בסעיף 4(7) לתוספת השלישית}} כי לעת אישורה של תכנית נוספת החייבת בהיטל, לא יביאו בחשבון, בקביעת שווי המצב הקודם, את דבר אישורה של תכנית קודמת שלא חייבה בהיטל.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בהמשך להסדר זה, מוצע לתקן את החוק ולהסדיר גם את שאלת החבות בהיטל השבחה בנוגע לזכויות שהותנו באישור של מוסד תכנון שאינו רשות רישוי (להלן – זכויות מותנות). התיקון האמור נדרש בין היתר על מנת להבהיר וליצור וודאות לגבי המצב המשפטי לגבי תשלום השבחה במצב של זכויות מותנות. תיקון מוצע זה, מתייחס גם להלכת אליק רון שנקבעה {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/12/020/030/e19&fileName{{=}}12030020_e19.pdf&type{{=}}4|ברע״א 3002/12 הועדה המקומית לתכנון ובניה גבעתיים נ׳ אליק רון}}, בה נקבע בנוגע לזכויות מותנות שהינן בגדר זכויות ”מעין מוקנות“, הסדר פסיקתי מורכב. בנוסף, קיימת עמימות בנוגע לתחולתה של הלכה זו, בנוגע למצבים שבהם אין מדובר בזכויות ”מעין מוקנות“, אלא בזכויות מותנות של ממש, בפרט אם אלה הותנו בהליך של פרסום ושמיעת התנגדויות, בין השאר, לאור ההלכה שנקבעה {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/14/660/028/a06&fileName{{=}}14028660_a06.pdf&type{{=}}4|בבר״ם 2866/14 גוזלן נ׳ הוועדה המקומית לתכנון ובניה הרצליה}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יוער, כי גם הדין הקיים היום, מכיר בעקרון המוצע בהסדר זה – לגבי חלק מהמצבים, כתוצר פסיקתי. כך {{ח:חיצוני|https://supremedecisions.court.gov.il/Home/Download?path{{=}}HebrewVerdicts/15/050/005/e04&fileName{{=}}15005050_e04.pdf&type{{=}}4|בבר״מ בר״מ 505/15 אופל קרדן השקעות בע״מ נ. הוועדה המקומית לתכנון ובניה אשקלון}}, קבע בית המשפט העליון, לגבי תכנית המיתאר הארצית לתחנות תדלוק (תמ״א 18), כי אירוע המס אינו יום אישור תמ״א 18 אלא יום מתן ההיתר לפיה, תוך שהובהר שם כי גם המועד הקובע לחישוב ההשבחה איננו יום אישור התמ״א אלא יום מתן ההיתר. ואולם, תחולתה של הלכת זו, על מקרים דומים אחרים, כמו גם מענה לשאלות נוספות הקשורות בה, איננה ברורה כל צרכה וטעונה הסדרה בחקיקה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור האמור, מוצע להסדיר מכלול נושאים אלה ולקבוע כי לגבי זכויות מותנות, שהותנו באישור של מוסד תכנון שאינו רשות רישוי, בין אם הותנו בהליך של פרסום בין אם לאו, הרי שמועד אישור התכנית לגבי הזכויות המותנות כאמור, יהיה ביום סיום ההליך התכנוני – יום מתן אישור מוסד התכנון לאשר את הזכויות המותנות ולהופכן לזכויות מוקנות, כך שלא יגבה היטל בגין זכויות מותנות אלה, טרם מועד זה. בהתאם, עם אישור הזכויות המותנות והפיכתן לזכויות מוקנות, תחול החבות בהיטל מלא בגין זכויות אלה, נכון למועד הקובע – יום אישור מוסד התכנון את הזכויות המותנות ובכלל זה, לגבי זהות החייב והמועד הקובע לחישוב ההשבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי לעיתים, נכללו במסגרת תכנית אחת, הוראות מיתאריות והוראות מפורטות שניתן מכוחן להוציא היתר בניה. כך גם יתכן, שבמסגרת אותה תכנית יקבעו זכויות מוקנות לצד זכויות מותנות. במקרים אלה, יחולו הוראות החוק המוצע, בהתאם למהותן של ההוראות שנקבעו בתכנית, לפי העניין.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע להחיל הסדר זה, גם לגבי תכנית כללית (כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}}), שחלה על קרקע שיש עליה בנין, גם אם לא נדרש אישורו של מוסד תכנון שאינו רשות רישוי להוצאת היתר מכוח תכנית כאמור. זאת לאור תחולתן הרחבה של תכניות כאמור והסיכוי המשתנה למימושן. בהתאם לכך, מוצע כי לעניין {{ח:פנימי|תוספת 3|התוספת השלישית}}, יראו רק במועד מתן ההיתר לפיהן, כמועד אישור התכנית.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תיקונים מוצעים אלה, יובילו לתוצאה של מס אמת שאיננו מס בחסר או מס ביתר – בהתאם להשבחה שאושרה למימוש בסופו של ההליך התכנוני כולו, ייתרו דיונים מורכבים ויתרמו לוודאות בתחום היטל ההשבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יצוין, כי הוראות אלה, בעיקרן, הינן למעשה תמונת ראי של ההוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}} המוצעות, לעניין דחיית הזכאות לפיצוי לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} לשלב סיום ההליך התכנוני, כפי שפורטו לעיל בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 197|לסעיף 197}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תחילה תחולה והוראות מעבר – מוצע לקבוע כי תיקונים מוצעים אלה (בהגדרת תכנית {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, ביטול {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(5א) {{ח:הערה|לתוספת השלישית}}}} ותחילתו של {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לאותה תוספת}}) יכנסו לתוקף ביום התחילה (יום פרסום החוק), אך הן יחולו על תכניות שיופקדו החל ממועד זה ואילך. כפי שיפורט להלן בדברי ההסבר להוראות המעבר.}}

{{ח:סעיף*|2|חובות בהיטל השבחה|תיקון: תשמ״ג, תשמ״ג־2|עוגן=תוספת 3 פרט 2}}
{{ח:תת|(א)}} חלה השבחה במקרקעין, בין מחמת הרחבתן של זכויות הניצול בהם ובין בדרך אחרת, ישלם בעלם היטל השבחה לפי האמור {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}} (להלן – היטל); היו המקרקעין מוחכרים לדורות, ישלם החוכר את ההיטל; היטל בעקבות אישור תכנית יחול על מקרקעין הנמצאים בתחום התכנית או הגובלים עמו בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} שילם חוכר לדורות את ההיטל, יהיה זכאי כלפי בעל המקרקעין לשיפוי בסכום ההפרש בין מה ששילם לבין הסכום שהיה עליו לשלם אילו היה ההיטל חל על השבחת החכירה לדורות בלבד; בקביעת סכום השיפוי תבוא בחשבון הזכות של החוכר לדורות להארכת החכירה, ואולם אם החכירה לא הוארכה מסיבה כלשהי, זכאי החוכר לדורות כלפי בעל המקרקעין לקבל את הסכום שנוכה לו מהשיפוי עקב הזכות להארכת החכירה, כשהוא צמוד למדד יוקר המחיה ממועד תשלומו ועד למועד השיפוי בפועל.
{{ח:תת|(ג)}} היה המחכיר זכאי, לפי הסכם, לתבוע מן החוכר תשלום עבור ניצול ההשבחה, יהיה החוכר זכאי לנכות את סכום ההיטל מכל תשלום שעליו לשלם למחכיר כאמור.

{{ח:סעיף*|3|שיעור ההיטל|עוגן=תוספת 3 פרט 3}}
{{ח:ת}} שיעור ההיטל הוא מחצית ההשבחה.

{{ח:סעיף*|4|שומת ההשבחה|תיקון: תשמ״ח־2, תשע״ח־12, תשפ״א|עוגן=תוספת 3 פרט 4}}
{{ח:ת}} על שומת ההשבחה יחולו הוראות אלה:
{{ח:תת|(1)}} ההשבחה תיקבע בידי שמאי מקרקעין בסמוך לאחר אישור התכנית, התרת השימוש החורג או מתן ההקלה; אולם רשאית הועדה המקומית לדחות את עריכת שומת ההשבחה עקב אישור תכנית עד למימוש הזכויות במקרקעין שבהם חלה ההשבחה (להלן – דחיית השומה עד למימוש הזכויות);
{{ח:תת|(2)}} החליטה הועדה המקומית על דחיית שומה עד למימוש הזכויות, לגבי מקרקעין שאינם כלולים בתכנית, תודיע הועדה לבעל המקרקעין, תוך חצי שנה מיום תחילת התכנית, על חבותו בהיטל, והוראות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 6|סעיף 6(ג)}} יחולו גם על הודעה לפי פסקה זו;
{{ח:תת|(3)}} {{ח:הערה|(בוטלה);}}
{{ח:תת|(4)|(א)}} החליטה הועדה המקומית על דחיית עריכת השומה עד למימוש הזכויות, רשאי כל בעל מקרקעין לדרוש מהועדה המקומית בכל עת, לערוך את שונת ההשבחה בעבור אותם מקרקעין; משנתקבלה דרישה כזו, תיערך שומת ההשבחה לגבי מקרקעין אלה תוך 90 ימים מיום קבלת הדרישה;
{{ח:תתת|(ב)}} שר הפנים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע אגרה בעד עריכת שומת השבחה כאמור בפסקת משנה (א), שתשולם לוועדה המקומית, בהתחשב, בין השאר, בעלות עריכת השומה;
{{ח:תתת|(ג)}} שולמה אגרה לפי הוראות פסקת משנה (ב), ינוכה סכום האגרה ששולם מסכום ההיטל שחלה החובה לשלמו לפי שומת ההשבחה בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו ועד יום ניכויו; לעניין זה, ”הפרשי הצמדה וריבית“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ״א–1961}};
{{ח:תתת|(ד)}} נערכה שומת השבחה כאמור בפסקת משנה (א), וניתן פטור מתשלום ההיטל לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 19|סעיף 19}}, בעת מימוש הזכויות, למי שדרש את עריכת השומה, או לא חלה חובת תשלום היטל לגבי אותם מקרקעין, תחזיר הוועדה המקומית למי שדרש את עריכת השומה את סכום האגרה ששולם; לעניין זה, ”פטור מתשלום ההיטל לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 19|סעיף 19}}“ – למעט לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיפים קטנים (א), (ב)(4) עד (6) או (ג) של אותו סעיף}};
{{ח:תת|(5)}} במקרקעין שבהם אושרו מספר תכניות בזו אחר זו, בלי ששולם היטל עקב אף אחד מאישורים אלה, תהא ההשבחה ההפרש בין שוויים של המקרקעין בסמוך לפני אישורה של התכנית הראשונה לבין שוויים מיד לאחר אישורה של התכנית האחרונה;
{{ח:תת|(5א)}} במקרקעין שבהם אושרה תכנית לאחר אישורה של תכנית כוללנית, תיווסף לשומת ההשבחה, השבחה בשל התכנית הכוללנית, אם היתה;␛
{{ח:תת|(6)}} הפקעת מקרקעין ללא תשלום פיצויים לפי {{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳ לחוק זה}}, לא תובא בחשבון בעת עריכת שומת ההשבחה של אותם מקרקעין;
{{ח:תת|(7)}} השומה תיערך ליום תחילת התכנית, או ליום אישור ההקלה או השימוש החורג, או ליום אישור תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}}, או ליום כניסתה לתוקף של חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|פרק ג׳ סימן ז׳1}}, לפי הענין, בהתחשב בעליית ערך המקרקעין וכאילו נמכרו בשוק חפשי, וזאת ביחס לתכנית קודמת שחלה על המקרקעין האמורים.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' ראו דברי הסבר {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|לסעיף 1 לתוספת השלישית}}.}}

{{ח:סעיף*|5|לוח שומה|עוגן=תוספת 3 פרט 5}}
{{ח:ת}} אושרה תכנית ולא החליטה הועדה המקומית על דחיית השומה עד למימוש הזכויות, תערוך הועדה המקומית, על פי חוות דעת של שמאי מקרקעין, לוח שומה לכל התכנית שאושרה, ובו יפורטו המקרקעין שהושבחו עקב אישור התכנית ושיעור השבחתם.

{{ח:סעיף*|6|הצגת הלוח והודעת שומה|תיקון: תשמ״ג, תשס״ה־5, תשס״ח־7, תשס״ח־8, תשע״ה|עוגן=תוספת 3 פרט 6}}
{{ח:תת|(א)}} לוח שומה שנערך לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 5|סעיף 5}} יוצג במשרדי הועדה המקומית ובמשרדי הועדה המחוזית תוך חצי שנה מיום אישור התכנית.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המקומית תביא לידיעת כל חייב בהיטל, עם הצגת לוח שומה או עקב מימוש זכויות, את שיעור ההשבחה שבעדו הוא חייב בהיטל ואת זכותו לערער על החיוב בהיטל לפי האמור {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 14|בסעיף 14}}.
{{ח:תת|(ג)}} שר הפנים, בהסכמת שר המשפטים, יקבע בתקנות את דרכי מתן ההודעה ורשאי הוא לקבוע גם דרכים לתחליף מסירה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (הודעות על חבות בהיטל השבחה ותחליף מסירה)|תקנות התכנון והבניה (הודעות על חבות בהיטל השבחה ותחליף מסירה), התשמ״א–1981}}.}}
{{ח:תת|(ד)}} הוצג לוח שומה, רשאית הועדה המקומית להורות על רישום הערות אזהרה בפנקסי המקרקעין לגבי חובת בעלי מקרקעין הכלולים בלוח לשלם את ההיטל.
{{ח:תת|(ה)}} לא הוצג לוח שומה תוך חצי שנה מיום אישור התכנית, ייחשב הדבר כהחלטת הועדה המקומית על דחיית השומה עד למימוש הזכויות.

{{ח:סעיף*|7|מועד תשלום ההיטל|תיקון: תשמ״ג|עוגן=תוספת 3 פרט 7}}
{{ח:תת|(א)}} ההיטל ישולם לא יאוחר מהמועד שהחייב בו מימש זכות במקרקעין שלגביהם חל ההיטל, ורשאי החייב לשלם מקדמות על חשבונו עוד לפני קביעת שומת ההשבחה.
{{ח:תת|(ב)}} מימש החייב בהיטל חלק מן הזכויות במקרקעין ישלם היטל בשיעור יחסי לפי מידת המימוש החייבת בהיטל.

{{ח:סעיף*|8|ערובות להבטחת תשלום|תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 3 פרט 8}}
{{ח:תת|(א)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות הוראות בדבר מתן ערובות להבטחת תשלום ההיטל כתנאי למימוש זכויות במקרקעין אחרי אישור תכנית ולפני שנקבעה שומת ההשבחה לגבי אותם מקרקעין.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות הוראות בדבר דחיית חלק מתשלום ההיטל למועדים שלאחר מימוש זכויות במקרקעין; בתקנות כאמור ניתן לקבוע הוראות בדבר ההסדרים והתנאים להבטחת תשלום החלקים הנדחים, כולם או מקצתם, והסדרים לגבי דחיית מועד תשלום ההיטל לגבי שותף במקרקעין שטרם מימש זכויותיו כאמור.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (ערובות להבטחת תשלום היטל השבחה ודחיית תשלומים)|תקנות התכנון והבניה (ערובות להבטחת תשלום היטל השבחה ודחיית תשלומים), התשמ״א–1981}}.}}

{{ח:סעיף*|9|הצמדה|תיקון: תשמ״ג|עוגן=תוספת 3 פרט 9}}
{{ח:ת}} עלה מדד המחירים לצרכן או מדד תשומות הבניה שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסמוך לפני המועד לתשלום ההיטל או כל חלק ממנו, לעומת מדד כאמור שפורסם בסמוך לפני תחילת התכנית, או אישור ההקלה או השימוש החורג, שבעקבותיהם חל ההיטל, יוגדל הסכום שהחייב בהיטל חייב בו, לפי שיעור העליה הנמוך ביותר של שני המדדים האמורים.

{{ח:סעיף*|10|הבטחת אכיפה של תשלום ההיטל|תיקון: תשע״ה, תשע״ז|עוגן=תוספת 3 פרט 10}}
{{ח:תת|(א)}} לא תירשם בפנקסי המקרקעין פעולה שהיא בבחינת מימוש זכויות במקרקעין, אלא לאחר שהוצגה בפני הרשם תעודה החתומה ביד יושב ראש הועדה המקומית או ביד מי שהסמיכו לכך, המעידה כי שולמו כל הסכומים המגיעים אותה שעה כהיטל החל על המקרקעין על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}, או ניתנה ערובה לתשלומו, כולו או מקצתו, הכל כנדרש על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר הפנים רשאי בתקנות לקבוע הוראות בדבר שילוב תעודה כאמור בסעיף קטן (א) בתעודה הניתנת מאת רשות מקומית והדרושה על פי דין אחר כתנאי לרישום עסקה במקרקעין בפנקסי המקרקעין.
{{ח:תת|(ג)}} לא יוצא היתר לבניה במקרקעין ולא תינתן הקלה ולא יותר שימוש חורג כל עוד לא שולם ההיטל או אותו חלק ממנו המגיע אותה שעה על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}} בשל אותם מקרקעין, או שניתנה ערובה לתשלום או לחלק ממנו, הכל כנדרש על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}.
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג), מתן היתר לשימוש החורג מהיתר, למטרת עסק, לא יותנה בתשלום של יותר מ־25% מההיטל או אותו חלק ממנו המגיע באותה שעה על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}} בשל אותם מקרקעין, או במתן ערובה לתשלום ההיטל כולו או חלק ממנו העולה על 25%.
{{ח:תת|(ה)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג), מתן היתר לשימוש החורג מתכנית, למטרת עסק, לא יותנה בתשלום של יותר מ־40% מההיטל או אותו חלק ממנו המגיע באותה שעה על פי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}} בשל אותם מקרקעין או במתן ערובה לתשלום ההיטל כולו או חלק ממנו העולה על 40%.

{{ח:סעיף*|11|שותפים במקרקעין (תשע״ח־12)|עוגן=תוספת 3 פרט 11}}
{{ח:תת|(א)}} שותפים במקרקעין או בחכירה לדורות בהם, ישלמו היטל כל אחד מהם באופן יחסי לחלקו במקרקעין המשותפים.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), חלה חובת תשלום היטל השבחה לגבי מקרקעין שהם רכוש משותף בבית משותף, ושלפי טיבו של הרכוש המשותף ניתן להצמידו לדירה פלונית, כגון חדר יציאה לגג או הרחבה, תחול חובת תשלומו על בעל הדירה שאליה אפשר להצמיד את הרכוש המשותף בלבד; לעניין זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בית משותף“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 52|בסעיף 52 לחוק המקרקעין}} או בית {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#פרק ו1|שפרק ו׳1 לחוק האמור}} חל עליו;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בעל דירה“, ”דירה“ ו”רכוש משותף“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 52|בסעיף 52 לחוק המקרקעין}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הרחבה“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 71א|בסעיף 71א לחוק המקרקעין}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”חוק המקרקעין“ – {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|חוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}}.

{{ח:סעיף*|12|חלוקת ההיטל|תיקון: תשמ״ג|עוגן=תוספת 3 פרט 12}}
{{ח:ת}} במרחב תכנון מקומי שבתחומו נמצאות יותר מרשות מקומית אחת, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19 לחוק זה}}, יועברו לרשות המקומית או לישוב הנמצא בתחום מרחב התכנון האמור ואינו רשות מקומית, הסכומים שייגבו כהיטל בשל מקרקעין שבתחומם, לאחר ניכוי המגיע מהם לועדה המקומית לפי {{ח:פנימי|סעיף 24|סעיף 24 לחוק זה}}, לצורך המטרות המפורטות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 13|בסעיף 13}}.

{{ח:סעיף*|12א||תיקון: תשמ״ג, תש״ס|עוגן=תוספת 3 פרט 12א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף*|13|יעוד ההיטל|תיקון: תשמ״א־9, תשנ״א, תשע״ב־3, תשע״ה|עוגן=תוספת 3 פרט 13}}
{{ח:תת|(א)}} סכומים שנגבו כהיטל מיועדים, אחרי ניכוי הוצאות הגביה לרבות הוצאות של ערעור לפי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}, לכיסוי ההוצאות של הועדה המקומית או של רשות מקומית אשר הועברו לה לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 12|סעיף 12}} להכנת תכניות במרחב התכנון או בתחום הרשות המקומית, לפי הענין, ולביצוען, לרבות הוצאות פיתוח ורכישת מקרקעין לצרכי ציבור, כפי שהוגדרו {{ח:פנימי|סעיף 188|בסעיף 188 לחוק זה}}, ולרבות הוצאות שימור אתר או הפקעתו לפי {{ח:פנימי|תוספת 4|התוספת הרביעית}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), הרשות המקומית רשאית, מדי שנת כספים, להשתמש בכספים מתוך יתרת ההכנסות לטובת השקעה בחינוך, לפי החלטת המועצה ברוב חבריה, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הסכום לא יעלה על 10% מיתרת ההכנסות או על מכפלה של 75 שקלים חדשים במספר התלמידים הלומדים במוסדות החינוך ברשות המקומית, לפי הנמוך;
{{ח:תתת|(2)}} הכספים יוחזקו בחשבון בנק נפרד של הרשות המקומית שייועד אך ורק למטרה זו, והם לא ישמשו אלא להשקעה בחינוך כאמור בסעיף קטן זה;
{{ח:תתת|(3)}} מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(א)}} היחס שבין יתרת האשראי שקיבלה הרשות המקומית ובין הכנסותיה בתקציב השוטף, למעט הכנסות כאמור לכיסוי הגירעון המצטבר, והכל כפי שהופיעו בדוח המבוקר השנתי האחרון שהוגש, אינו עולה על 42.5% ושיעור הגירעון המצטבר של הרשות המקומית אינו עולה על 17.5%, ולעניין רשות מקומית ששיעור הגירעון המצטבר שלה עולה על השיעור האמור – אם בחמש השנים שקדמו לשנת הכספים לא צברה גירעון שוטף וצמצמה את גירעונה המצטבר באותה תקופה ב־20% לפחות;
{{ח:תתתת|(ב)}} היחס כאמור בפסקת משנה (א) אינו עולה על 50%, ושיעור הגירעון המצטבר כאמור באותה פסקת משנה אינו עולה על 12.5%;
{{ח:תתת|(4)}} הרשות המקומית אינה זכאית למענק סיוע ממשרד הפנים ובשלוש השנים שקדמו לשנת הכספים לא צברה גירעון שוטף;
{{ח:תתת|(5)}} היחס שבין סך כל התקבולים מארנונה שגבתה הרשות המקומית בשנת הכספים האחרונה שלגביה הוגש דוח מבוקר ובין סכומים המגיעים לרשות המקומית בעד ארנונה, באותה שנת כספים, על סמך הודעות תשלום שהמציאה לחייבים, הוא 80% לפחות;
{{ח:תתת|(6)}} היחס שבין הוצאות השכר של הרשות המקומית ובין כלל הכנסותיה, הכל כפי שהופיעו בדוח המבוקר השנתי האחרון שהוגש, אינו עולה על 30%;
{{ח:תתת|(7)}} ראש הרשות המקומית הגיש לשר אישורים אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} אישור בכתב מאת גזבר הרשות המקומית כי אין גירעון בתקציב בלתי רגיל כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת העיריות#סעיף 213א|בסעיף 213א לפקודת העיריות}}, המנוהל ברשות המקומית באותה שנת כספים, וכי בשימוש בכספים מתוך יתרת ההכנסות לא יהיה כדי להביא לידי גירעון כאמור;
{{ח:תתתת|(ב)}} אישור בכתב מאת גזבר הרשות המקומית ומהנדס הרשות המקומית כי אין בשימוש בכספים מתוך יתרת ההכנסות משום פגיעה ביכולתה של הרשות לממן, בשנה שבה ניתן האישור ובחמש השנים שלאחר מכן, את כל ההוצאות כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} החלטה כאמור בסעיף קטן (ב) טעונה את אישור השר, ואולם רשאי הוא שלא ליתן אישור כאמור, אף בהתקיים כל התנאים האמורים בסעיף קטן (ב), אם נוכח כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.
{{ח:תת|(ד)}} השר, בהתייעצות עם שר החינוך ועם שר האוצר ובאישור ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, רשאי להתקין תקנות לעניין סעיף זה.
{{ח:תת|(ה)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אשראי“, ”גירעון מצטבר“, ”גירעון שוטף“ ו”הדוח המבוקר“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק יסודות התקציב#סעיף 44|בסעיף 44 לחוק יסודות התקציב, התשמ״ה–1985}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”השקעה בחינוך“ – הוצאות למימון תכניות השלמה, תכניות נוספות ותכניות העשרה או תגבור, במוסדות חינוך שבשטח שיפוטה של הרשות המקומית, ובלבד שלא ייכללו בהוצאות כאמור הוצאות שאינן נדרשות במיוחד למימון תכניות אלה, ובכלל זה הוצאות תפעול והוצאות שכר שוטפות של הרשות המקומית;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”יתרת ההכנסות“ – סך ההכנסות שנגבו כהיטל השבחה בשנת הכספים הקודמת, בניכוי סך ההוצאות כאמור בסעיף קטן (א) שהוצאו בשנת הכספים הקודמת וסך ההתחייבויות להוצאות כאמור בשנת הכספים הקודמת;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מוסד חינוך“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק לימוד חובה|בחוק לימוד חובה, התש״ט–1949}}, וכן בית ספר מקצועי כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק החניכות#סעיף 1|בסעיף 1 לחוק החניכות, התשי״ג–1953}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שנת כספים“ – השנה המתחילה ב־1 בינואר של כל שנה;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכנית השלמה“ ו”תכנית נוספת“ – כמשמעותן {{ח:חיצוני|חוק חינוך ממלכתי|בחוק חינוך ממלכתי, התשי״ג–1953}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תלמיד“ – מי שחל עליו לימוד חובה לפי {{ח:חיצוני|חוק לימוד חובה|חוק לימוד חובה, התש״ט–1949}}.

{{ח:סעיף*|13א|שיעור החיוב בהיטל|תיקון: תשס״ח־7|עוגן=תוספת 3 פרט 13א}}
{{ח:ת}} חיוב בהיטל השבחה יהיה בשיעור הקבוע בשומת ההשבחה שנערכה לפי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4}} או בשיעור הקבוע בלוח שומה כאמור {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 5|בסעיף 5}}, או בהתאם להחלטת השמאי המכריע, ועדת הערר או בית המשפט, לפי העניין.

{{ח:סעיף*|14|שמאי מכריע, ערר וערעור|תיקון: תשמ״ג, תשס״ה־5, תשס״ח־7, תשס״ח־8|עוגן=תוספת 3 פרט 14}}
{{ח:תת|(א)}} על שומה לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4}} ניתן לערור לפני ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה, בתוך 45 ימים מיום שבו הובאה השומה לידיעת החייב; על לוח שומה לפי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 5|סעיף 5}} ניתן לערור לפני ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה בתוך שנה ממועד הצגת לוח השומה; יושב ראש ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה רשאי להאריך את התקופות האמורות מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), החייב בהיטל רשאי, אם אין הוא חולק על החיוב כשלעצמו, לפנות, בתוך התקופות האמורות בסעיף קטן (א), לפי העניין, ליושב ראש מועצת שמאי המקרקעין בבקשה שימנה שמאי מכריע לצורך הכרעה בעניין גובה החיוב; יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין רשאי להאריך את התקופות האמורות מטעמים מיוחדים שיירשמו;
{{ח:תתת|(2)}} יושב ראש מועצת שמאי המקרקעין יודיע לחייב בהיטל ולוועדה המקומית, בתוך 15 ימים ממועד קבלת הפנייה כאמור בפסקה (1), על זהותו של השמאי המכריע שמינה כאמור;
{{ח:תתת|(3)}} השמאי המכריע שמונה כאמור בפסקה (2), ידון ויכריע לגבי גובה החיוב; החלטות השמאי המכריע יפורסמו בהתאם לכללים שקבע שר המשפטים;
{{ח:תתת|(4)}} על החלטתו של השמאי המכריע כאמור בפסקה (3), יכולים החייב בהיטל או הוועדה המקומית לערור לפני ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה בתוך 45 ימים מיום המצאת ההחלטה של השמאי המכריע; יושב ראש ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה רשאי להאריך את התקופה האמורה מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} דנה ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה בערר לפי סעיף קטן (א) או (ב)(4) רשאית היא, בהחלטה מנומקת, לקבל את הערר או לדחותו, במלואו או בחלקו;
{{ח:תתת|(2)}} היה הערר לפי סעיף קטן (א) בלבד, רשאית ועדת הערר לפנות ליושב ראש מועצת שמאי המקרקעין בבקשה שימנה שמאי מייעץ אשר יגיש לוועדת הערר חוות דעת בכתב בעניין הנוגע לערר;
{{ח:תתת|(3)}} מונה שמאי מייעץ, תינתן החלטה בערר לאחר הגשת חוות דעתו, ובלבד שניתנה לצדדים הזדמנות לטעון את טענותיהם לפני ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לעניין חוות הדעת;
{{ח:תתת|(4)}} הוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ט1|פרק ט׳1}} יחולו על שמאי מייעץ, לרבות לעניין סדרי הדין לפניו, מינויו ושכרו.
{{ח:תת|(ד)}} על החלטת יושב ראש ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפי סעיפים קטנים (א) או (ב)(4) ועל החלטת ועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה לפי סעיפים קטנים (ג)(1) או (3), ניתן לערער לבית המשפט לעניינים מינהליים.
{{ח:תת|(ה)}} הגשת ערר או ערעור לפי סעיף זה לא תעכב את מימוש הזכויות במקרקעין, אם החייב בהיטל שילם את ההיטל; ואולם לגבי מי שמבקש היתר בניה לצורכי מגוריו או מגורי קרובו והגיש ערר או ערעור כאמור, לא תעכב ההגשה את מתן ההיתר, אם נתן ערובה לתשלום סכום ההיטל השנוי במחלוקת; תקנות על פי {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 8|סעיף 8(ב)}} יחולו גם על מתן ערובה כאמור.
{{ח:תת|(ו)}} הוועדה המקומית רשאית לשנות את השומה רק מנימוקים שעניינם טעות בפרטי המקרקעין, הנתונים הפיזיים של המקרקעין, התכניות החלות על המקרקעין או הזכויות שיש לחייב במקרקעין.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק)|תקנות התכנון והבנייה (סדרי הדין בוועדות ערר בעררים לפי סעיף 14 לתוספת השלישית לחוק), התשע״א–2010}}.}}

{{ח:סעיף*|14א|מסירת מידע|תיקון: תשמ״ג, תשמ״ו־3, תשס״ח־6|עוגן=תוספת 3 פרט 14א}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק מס שבח מקרקעין|בחוק מס שבח מקרקעין, התשכ״ג–1963}}, או מי שהוא הסמיכו לכך, ימסור לשמאי מקרקעין לשמאי מכריע או לשמאי מייעץ, לפי בקשתם, פרטים שברשותו בדבר המחירים שהוסכמו במספר עסקות של מכירת זכויות במקרקעין, כפי שיהיה דרוש לשמאי לצורך מילוי תפקידו לפי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}, ובלבד שלא יימסרו פרטי זיהוי של בעלי הנכס.
{{ח:תת|(ב)}} לא יגלה שמאי מקרקעין, שמאי מכריע או שמאי מייעץ כל ידיעה שהגיעה אליו מכוח סעיף זה, אלא לצורך ביצוע {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}}; העובר על הוראה זו, דינו – מאסר 6 חדשים.
{{ח:תת|(ג)}} האופן, התנאים והאגרה למימושה של זכות לקבלת פרטים כאמור בסעיף זה ייקבעו בתקנות שיתקין שר המשפטים בהתייעצות עם שר האוצר.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות התכנון והבניה (מסירת מידע לשמאי מקרקעין)|תקנות התכנון והבניה (מסירת מידע לשמאי מקרקעין), התשמ״ה–1985}}.}}

{{ח:סעיף*|15|הצמדה|עוגן=תוספת 3 פרט 15}}
{{ח:ת}} על תשלום ההיטל יחול {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה), התש״ם–1980}} (להלן – חוק ההצמדה), ויראו לענין זה ועדה מקומית כאילו היתה רשות מקומית כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)|בחוק ההצמדה}} ואת ההיטל כאילו היה כלול {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)#תוספת|בתוספת לחוק האמור}}.

{{ח:סעיף*|16|הפחתת תשלומי פיגורים|תיקון: תשס״ח־7|עוגן=תוספת 3 פרט 16}}
{{ח:ת}} בית משפט לעניינים מינהליים או ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה הדנים בערעור או בערר בעניין היטל השבחה, או שמאי מכריע בהחלטתו בעניין כאמור, רשאים להפחית את תשלומי הפיגורים שבעל המקרקעין חייב בהם לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)|חוק ההצמדה}}, בשל התקופה שבה התנהל ההליך לפניהם; וכן רשאים הם, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, להפחית תשלומי פיגורים שבעל המקרקעין חייב בהם לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)|חוק ההצמדה}}, כולם או חלקם, בשל תקופה נוספת.

{{ח:סעיף*|17|החזר היטל|עוגן=תוספת 3 פרט 17}}
{{ח:ת}} הוחלט בהליכים לפי {{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת זו}} על הפחתת החיוב בהיטל או על ביטולו, יוחזרו הסכומים ששולמו מעבר למגיע, בתוספת תשלומי פיגורים כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)|בחוק ההצמדה}}, {{ח:חיצוני|חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה)#סעיף 6|וסעיף 6 לחוק ההצמדה}} לא יחול.

{{ח:סעיף*|18|גביה|תיקון: תשע״ז|עוגן=תוספת 3 פרט 18}}
{{ח:ת}} היטל המגיע על פי שומה סופית לגבי מקרקעין הנמצאים בתחום של רשות מקומית, רשאית הרשות המקומית לגבותו בשם הועדה המקומית ובהסכמתה, בדרך שגובים את הארנונה הכללית של אותה רשות מקומית, ולעניין היטל המגיע כתוצאה ממתן היתר לשימוש למטרת עסק, החורג מהיתר או מתכנית, תחול על גבייתו {{ח:חיצוני|פקודת המסים (גבייה)|פקודת המסים (גבייה)}}, כפי שהוחלה על גביית ארנונה כללית; הוראה זו אינה גורעת מזכותה של הועדה המקומית לגבות את ההיטל על פי כל דין, לרבות בדרך שגובים חוב אזרחי.

{{ח:סעיף*|19|פטור מהיטל|תיקון: תשמ״ג, תשמ״ג־2, תשמ״ד, תשמ״ו, תשמ״ח־2, תשס״א, תשס״א־2, תשס״ה־3, תשס״ו־2, תשס״ז־3, תשס״ח־3, תשע״א־2, תשע״ה, תשע״ו־9, תשע״ז, תשע״ז־8, תשע״ח־8, תשפ״א|עוגן=תוספת 3 פרט 19}}
{{ח:תת|(א)}} חל היטל על בעל מקרקעין עקב מתן הקלה או התרת שימוש חורג, רשאית הועדה המקומית לפטור את בעל המקרקעין מחובת תשלום ההיטל, כולו או חלקו, בגלל מצבו החמרי.
{{ח:תת|(ב)}} לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה שהיא אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} השבחה במקרקעין למגורים המצויים בישוב או בחלק ממנו שהממשלה הכריזה עליו כעל שכונת שיקום, כל עוד ההכרזה בתוקף;
{{ח:תתת|(2)}} השבחה במקרקעין למגורים המצויים בישוב או בחלק ממנו ששר הבינוי והשיכון ושר הפנים הכריזו בצו, בהסכמת הרשות המקומית הנוגעת בדבר, כי לא תחול לגביהם חובת תשלום היטל השבחה, ואולם השרים האמורים רשאים, בהסכמת הרשות המקומית הנוגעת בדבר, להכריז בצו כאמור כי בשל השבחה במקרקעין למגורים בתחום מתחם פינוי ובינוי, כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית|בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית}}, או במתחם להתחדשות עירונית, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א2)}}, תחול חובת תשלום היטל השבחה ששיעורו רבע ההשבחה;
{{ח:תתת|(3)}} השבחה במקרקעין למגורים הנכללים באזור שיקום כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום|בחוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום, התשכ״ה–1965}};
{{ח:תתת|(4)}} השבחה במקרקעין של מוסד לחינוך, לתרבות, למדע, לדת, לצדקה, לסעד, לבריאות או לספורט, או במקרקעין של הקדש ציבורי, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הנאמנות|בחוק הנאמנות, התשל״ט–1979}}, שאין עיסוקו לשם קבלת רווחים, אם אותם מקרקעין או התמורה בעדם, משמשים או מיועדים לשמש למטרות האמורות;
{{ח:תתת|(5)}} השבחה במקרקעין המשמשים לבעליהם לבניה של דירת מגורים או להרחבתה והוא זכאי לסיוע באחת מתכניות הסיוע של משרד הבינוי והשיכון, ובלבד שהסיוע מיועד לבניה של אותה דירת מגורים, או להרחבתה, והשטח הכולל של אותה דירה תואם את הוראות תכנית הסיוע לה הוא זכאי; עם כל בניה או הרחבה נוספת מעל השטח האמור ישולם היטל בשיעור יחסי לגודל הבניה או ההרחבה הנוספת; פטור לפי פסקה זו יחול רק לענין קבלת היתר לבניית הדירה האמורה או להרחבתה; אולם מקבל הפטור רשאי להעביר את הבעלות או את החזקה בדירה גם ללא תשלום היטל על אותה דירה או חלק ממנה שלגביהם קיבל את הפטור;
{{ח:תתת|(6)}} השבחה במקרקעין שבעליהם החזיקו בהם ערב ההשבחה עשר שנים לפחות, והם משמשים לבניה או להרחבה של דירת מגורים עבור בעליהם או קרובו וההשבחה נובעת מתכנית שאושרה, והתכנית שקדמה לה קיבלה תוקף לפני י״ב בטבת התש״י (1 בינואר 1950); פטור לפי פסקה זו יחול רק לגבי השטח המשמש לבניה או להרחבת הדירה האמורה; לענין משך ההחזקה, דין מי שהועברו לו זכויות במקרקעין מכוח הדין, כדין המעביר;
{{ח:תתת|(7)}} השבחה במקרקעין בשל תוספת שטחי שירות, הנדרשים לצורך ביצוע התאמות נגישות, לרבות בניית מעלית, שבנייתה אינה נדרשת לפי חוק זה או לפי כל דין לרבות תוספת שטחי שירות של עד 5% משטח המגרש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 151|בסעיף 151(ב1)}};
{{ח:תתת|(8)}} השבחה במקרקעין המשמשים או המיועדים לשמש לדרך ציבורית, בין אם היא ממוקמת מעל פני הקרקע ובין מתחת לפני הקרקע, לרבות תחנה, מכל סוג שהוא, לאיסוף נוסעים ולהורדתם, למעט שטח במקרקעין כאמור המשמש או המיועד לשמש לצרכים מסחריים; לענין זה, ”דרך ציבורית“ – דרך בבעלות המדינה או בבעלות רשות מקומית, לרבות דרך המופעלת בידי גורם שהוסמך על ידי מי מהן לשם כך, לפי הענין, והכל בין אם נגבה תשלום בעבור השימוש בדרך ובין אם לאו;
{{ח:תתת|(9)}} השבחה במקרקעין בשל בניית מרחב מוגן בשטח שלא יעלה על השטח שקבע שר הביטחון לפי {{ח:חיצוני|חוק ההתגוננות האזרחית|חוק ההתגוננות האזרחית, התשי״א–1951}};
{{ח:תתת|(10)}} השבחה במקרקעין בשל קבלת היתר לבנייה או להרחבה של דירת מגורים, שניתן מכוח תכנית כמפורט להלן:
{{ח:תתתת|(א)}} תכנית המתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה (תמ״א 38); ואולם על החלק מההשבחה שמקורו בתוספת שטחי בנייה בשיעור שטחה של קומה טיפוסית מורחבת או חלקה, מעבר ל־2.5 קומות טיפוסיות מורחבות, כאמור בסעיף 14א(א)(2) לתכנית האמורה, יחול היטל השבחה ששיעורו רבע ההשבחה, בכפוף להוראות סעיף קטן (ב2);
{{ח:תתתת|(ב)}} תכנית מפורטת שהוכנה על פי הוראות תכנית המתאר הארצית האמורה בפסקת משנה (א) ושבין מטרותיה חיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה; פטור לפי פסקת משנה זו יחול רק לגבי חלק מההשבחה שהיה פטור מתשלום היטל השבחה לו ניתן היתר לפי תכנית המתאר הארצית האמורה בפסקת משנה (א);
{{ח:תתתת|(ג)}} תכנית אחרת המאפשרת בניית חדר מגורים על גג המבנה; פטור לפי פסקת משנה זו יחול רק לגבי חדר מגורים כאמור הצמוד לדירה שתיווסף לפי התכניות האמורות בפסקאות משנה (א) או (ב) ונכלל בהיתר שניתן לצורך חיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה על פי הוראות תכניות אלה; שר הפנים רשאי, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לקבוע יישובים או אזורים, לפי אמות מידה שיקבע, שבהם לא יחולו הוראות פסקת משנה זו;
{{ח:תתת|(10א)}} השבחה במקרקעין בשל קבלת היתר לבנייה או להרחבה של דירת מגורים, שניתן מכוח תכנית שאושרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(21) או (22)}}; פטור לפי פסקת משנה זו יחול לגבי כלל ההשבחה הנובעת מתכנית כאמור, זאת גם אם ההשבחה נבעה מהוראות אחרות שנקבעו בתכנית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}};
{{ח:תתת|(11)}} {{ח:הערה|(הוראת שעה בשנים 2017–2020):}} השבחה במקרקעין בשל הקמת מערכת לייצור חשמל הממירה ישירות אנרגית שמש לאנרגיה חשמלית (בפסקה זו – מיתקן פוטו־וולטאי) שמתקיימים בה כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} המיתקן הפוטו־וולטאי מותקן על גג בניין;
{{ח:תתתת|(ב)}} מתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} החשמל המיוצר במיתקן הפוטו־וולטאי מיועד לשימוש העצמי של המשתמשים בבניין; לעניין זה, ”שימוש עצמי“ – לרבות הזרמת עודפים של כמות חשמל שלא נצרכה, לרשת החשמל כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק משק החשמל|בחוק משק החשמל, התשנ״ו–1996}}, בתמורה להפחתת מחירה של אותה כמות ממחיר כמות החשמל המסופקת לבניין, לפי התקשרות עם מי שעוסק כדין בחלוקה, הספקה או הולכה של חשמל, והכול בהתאם לאמות המידה והתעריפים הנקבעים על ידי רשות החשמל לפי {{ח:חיצוני|חוק משק החשמל|החוק האמור}};
{{ח:תתתתת|(2)}} הבניין שעליו מותקן המיתקן הפוטו־וולטאי אינו מיועד לייצור אנרגיה ושטח המיתקן אינו עולה על 7,000 מטרים רבועים.
{{ח:תת|(ב1)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ב2)|(1)}} על אף האמור בפסקה (10)(א) של סעיף קטן (ב), רשות מקומית רשאית לקבוע, לעניין היתרים הניתנים בתחומה, כי לא תחול חובת תשלום היטל על החלק מההשבחה החייב בהיטל ששיעורו רבע ההשבחה כאמור בסיפה של אותה פסקה, או שתחול עליו חובת תשלום היטל ששיעורו שמינית ההשבחה.
{{ח:תתת|(2)}} החלטה כאמור בפסקה (1) תתקבל על ידי מועצת הרשות המקומית, לפי הצעת ראש הרשות המקומית, והיא תחול על כל תחום הרשות המקומית או חלק ממנו, כפי שנקבע בהחלטה.
{{ח:תתת|(3)}} התקבלה החלטה כאמור בפסקה (1), לא ניתן לשנותה עד תום שלוש שנים ממועד קבלתה, אלא אם כן אישרו שר האוצר ושר הפנים שינוי של החלטה כאמור במועד מוקדם יותר, לבקשת הרשות המקומית.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} בניה או הרחבה של דירת מגורים לא ייראו כמימוש זכויות אם המחזיק במקרקעין או קרובו הגיש בקשה להיתר בניה על אותם מקרקעין שישמשו למגוריו או למגורי קרובו ובלבד שהשטח הכולל של דירת המגורים האמורה לאחר בנייתה או הרחבתה אינו עולה על 140 מ״ר; עם כל בניה או הרחבה נוספת מעל השטח האמור ישולם היטל, בשיעור יחסי לגודל הבניה או ההרחבה הנוספת.
{{ח:תתת|(2)}} העברת הבעלות או החזקה בדירה שנבנתה או שהורחבה כאמור בפסקה (1) או שניתן להרחיבה לפי תכנית, לא יראו כמימוש זכויות ולא תחול בגינה חובת תשלום ההיטל, אם המחזיק במקרקעין או קרובו השתמשו בדירה למגוריהם או למגורי בני משפחתם הקרובים מגמר הבניה ועד מכירתה משך זמן שאינו פחות מארבע שנים; לענין זה, ”גמר הבניה“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק מס רכוש וקרן פיצויים|בחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ״א–1961}}.
{{ח:תת|(ג1)}} לענין סעיף זה, ”מקרקעין למגורים“ ו”דירת מגורים“ – לרבות מחסן אחד לכל יחידת דיור, ששטחו אינו עולה על 20 מ״ר.
{{ח:תת|(ד)}} שר הפנים, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות –
{{ח:תתת|(1)}} הוראות בדבר פטור, מלא או חלקי, מחובת תשלום היטל לסוגים של תכניות לבניה בשטח התיישבות חדשה, או בשטח פיתוח כפי שהוגדרו לצורך {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 11|סעיף 11 לפקודת מס הכנסה}};
{{ח:תתת|(2)}} סוגים של מבנים לצרכים חקלאיים שבנייתם לא תחשב כמימוש זכויות לענין תשלום היטל;
{{ח:תתת|(3)}} הוראות בדבר מתן פטור, מלא או חלקי, מחובת תשלום היטל על השבחה במקרקעין הכלולים בתכנית שבתחומה הותרה בפועל בעבר בניה על פי תכנית אחרת שלא הגיעה לכדי אישור כדין או על־פי אישור מאת מוסד תכנון.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 19|בסעיף 19(ב)(10) לתוספת השלישית}}, נקבעו הוראות לעניין פטור מהיטל השבחה במקרקעין בשל קבלת היתר לבנייה או להרחבה של דירת מגורים, שניתן מכוח תמ״א 38, או מכוח תכנית מפורטת שהוכנה על פי הוראות תמ״א 38 (פטור מכוח תכנית שהוכנה לפי הוראות תמ״א 38, הוגבל {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף האמור}}, להשבחה שניתן היה להתירה מכוח תמ״א 38).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לאור החלטת המועצה הארצית, לפיה, ככלל, תמ״א 38 תבוא על סיומה ב־1.10.22, ולאור החלופות המוצעות בהצעת חוק זו כמסלולים למתן אפשרות לחיזוק מבנים מפני רעידות אדמה כמפורט לעיל, יש צורך לקבוע הוראות לעניין הפטור מהיטל השבחה בנוגע לתכניות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 62א|בסעיף 62א(א)(21) ו־(22)}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי לא תחול חובת תשלום היטל השבחה, על מימוש בדרך של קבלת היתר למגורים, מכוח תכנית שאושרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(21) ו־(22)}}. יובהר כי הפטור כאמור יחול, גם אם נכללו בתכנית כאמור הוראות מכוח פסקאות אחרות {{ח:פנימי|סעיף 62א|שבסעיף 62א}}, ובכלל זה תוספת קומות, יחידות דיור וכיו״ב. כך גם אם שטחי הבנייה אושרו, כולם או חלקם, מכוח פסקאות אחרות {{ח:פנימי|סעיף 62א|שבסעיף 62א}}, ובלבד שהתקיימו התנאים שנקבעו בפסקאות (21) ו־(22).}}

{{ח:סעיף*|20|הארכת מועדים|תיקון: תשס״ה־5, תשס״ח־7, תשס״ח־8, תשע״ה|עוגן=תוספת 3 פרט 20}}
{{ח:ת}} מועד שנקבע {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}}, רשאי שר הפנים, על פי בקשה, להאריכו, אלא אם כן קיימת הוראה אחרת באותו עניין בחוק זה או לפיו.

{{ח:סעיף*|21|הסכם מיוחד לגבי מקרקעי ישראל|תיקון: תשמ״ו־3, תשנ״ט|עוגן=תוספת 3 פרט 21}}
{{ח:ת}} לגבי מקרקעי ישראל, כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק יסוד: מקרקעי ישראל|בחוק יסוד: מקרקעי ישראל}}, שלא הוחכרו בחכירה לדורות או שהוחכרו בחכירה לדורות לשימוש חקלאי ושונה ייעודם לייעוד אחר, והחוכר לדורות שלו הוחכרה הקרקע לשימוש חקלאי בלבד אינו זכאי לנצל את הקרקע על פי ייעודה החדש, אלא אם כן יתוקן חוזה החכירה המקורי או ייחתם חוזה חכירה חדש, יחול, על אף האמור {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת זו}}, במקום היטל השבחה, ההסכם בדבר התשלומים מאת מינהל מקרקעי ישראל לרשויות המקומיות, שהיה קיים לפני תחילתו של {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_211680.pdf|חוק התכנון והבניה (תיקון מס׳ 18), התשמ״א–1981}}.

{{ח:קטע2|תוספת 4|תוספת רביעית|תיקון: תשנ״א}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 76א|סעיף 76א}})}}}}

{{ח:סעיף*|1|הגדרות|עוגן=תוספת 4 פרט 1}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 4|בתוספת זו}}, ”אתר“ – בנין או קבוצת בנינים או חלק מהם, לרבות סביבתם הקרובה, שלדעת מוסד תכנון הם בעלי חשיבות היסטורית, לאומית, אדריכלית או ארכיאולוגית.

{{ח:סעיף*|2|תכנית לשימור|עוגן=תוספת 4 פרט 2}}
{{ח:תת|(א)}} דין תכנית לשימור אתרים, כדין תכנית מיתאר מקומית (להלן – תכנית לשימור).
{{ח:תת|(ב)}} תכנית לשימור יכול שתוכן על ידי הועדה המקומית ויכול שתוכן על ידי מעונינים בכפוף {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 3|לסעיף 3}}.

{{ח:סעיף*|3|תכנית לשימור שהוצעה על ידי מעונינים|תיקון: תשע״ה|עוגן=תוספת 4 פרט 3}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה מקומית רשאית לקבל, בשינויים או ללא שינויים, תכנית לשימור שהציע לה בעל קרקע או רשות מקומית שבתחומה מצוי אתר, או כל גוף ששר הפנים אישר לכך בדרך כלל או באופן מיוחד (בסעיף זה – תכנית לשימור על ידי מעונינים).
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המקומית תחליט בדבר קבלת תכנית לשימור על ידי מעונינים תוך ששה חדשים מיום שהוצעה; לא החליטה הועדה בתוך אותו מועד, רשאי המציע להגיש את התכנית לועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ג)}} הרואה עצמו נפגע על ידי דחיית תכנית לשימור על ידי מעונינים או על ידי הכנסת שינויים בה רשאי לערור לפני הועדה המחוזית תוך שלושים ימים מיום שהודעה לו הדחיה.

{{ח:סעיף*|4|הוראות בשלב הביניים|עוגן=תוספת 4 פרט 4}}
{{ח:ת}} הוגשה לועדה מקומית תכנית לשימור או החליטה הועדה כי תוכן תכנית כזו, רשאית הועדה לקבוע הוראות בדבר איסורים והגבלות על פעולות, באתר הכלול או שייכלל בתכנית, העשויות לפגוע במטרת השימור, כל עוד נמצאת התכנית בדיון במוסדות התכנון (להלן – אתר שיועד לשימור); הוראות {{ח:פנימי|סעיף 77|סעיפים 77}}, {{ח:פנימי|סעיף 78|78}} {{ח:פנימי|סעיף 79|ו־79}} לענין פרסום הודעה על החלטה להכין תכנית לשימור, איסורים והגבלות בתקופת ההכנה ופטור מתשלומי חובה, יחולו, בשינויים המחוייבים, על החלטה לפי סעיף זה, ואולם האיסורים וההגבלות לא יוטלו למשך תקופת זמן העולה על שנה ממועד פרסום ההודעה; הועדה המקומית, באישור הועדה המחוזית, רשאית להאריך את התקופה האמורה לתקופה נוספת שלא תעלה על שנה.
{{ח:ת}} לענין זה, ”תקופת הכנה“ – מיום פרסום הודעה על החלטה להכין תכנית לשימור עד הפקדתה או עד פקיעתם של האיסורים וההגבלות לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף*|5|הודעה|עוגן=תוספת 4 פרט 5}}
{{ח:ת}} החליטה ועדה מחוזית להפקיד תכנית לשימור, תמסור על כך הודעה לבעלים ולמחזיקים בנכס הנמצא בתחום התכנית; הודעה כאמור תימסר או תישלח בדואר רשום לפי מענם הידוע של הבעלים והמחזיקים.

{{ח:סעיף*|6|שינויים על פי תכנית|עוגן=תוספת 4 פרט 6}}
{{ח:ת}} בתכנית לשימור מותר לקבוע הוראות בדבר השימושים המותרים באתר, לרבות תוספות בניה שניתן להוסיף לו, וכן לקבוע כללים בדבר היחס בין הוראות אלה לבין הוראות התכניות החלות על האתר.

{{ח:סעיף*|7|שינוי או שימוש באתר שנועד לשימור|עוגן=תוספת 4 פרט 7}}
{{ח:תת|(א)}} בעל או מחזיק של אתר שיועד לשימור, הרוצה לעשות שינוי או שימוש באתר, רשאי לעשות כן רק בהתאם להוראות התכנית לשימור.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה, ”שינוי“ – כל פעולה הטעונה היתר לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145 לחוק}}, לרבות ”שינוי פנימי“ – אם נקבע כך במפורש בתכנית לשימור.

{{ח:סעיף*|8|העדר מקור כספי למימון לפיצויים|עוגן=תוספת 4 פרט 8}}
{{ח:תת|(א)}} נתבעה ועדה מקומית לשלם פיצויים עבור נכס הכלול בתכנית לשימור לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיפים 197}} {{ח:פנימי|סעיף 198|ו־198}}, והועדה המקומית ראתה כי אין לה מקור כספי למימון תביעה כאמור, רשאית הועדה המקומית ביוזמתה או לבקשת הרשות המקומית שבתחומה מצוי הנכס, בכל שלב משלבי בירור התביעה, וגם לאחר פסק דין סופי בה, ליזום תכנית לשינוי או לביטול התכנית לשימור.
{{ח:תת|(ב)}} לא שולמו פיצויים כאמור בסעיף קטן (א), והוחזר הנכס לייעוד שנקבע לו בתכנית שקדמה לתכנית לשימור, לא תחול חובת תשלום היטל השבחה עקב השינוי או הביטול של התכנית לשימור, על מי שהיה בעל זכות בנכס בעת אישור התכנית לשימור ובעת ביטולה או שינויה של התכנית לשימור.

{{ח:סעיף*|9|פטור ממסים|עוגן=תוספת 4 פרט 9}}
{{ח:תת|(א)}} נפגעו מקרקעין שבתחום תכנית לשימור כאמור {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}}, ולפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 200|סעיף 200}} לא שולמו לנפגע פיצויים, יחולו על מקרקעין אלה הוראות {{ח:חיצוני|פקודת מסי העיריה ומסי הממשלה (פטורין)#סעיף 5|סעיף 5 לפקודת מסי העיריה ומסי הממשלה (פטורין), 1938}} (להלן – הפקודה), בכפוף לאמור בסעיפים קטנים (ב) ו־(ג); זכאי לפטור לפי {{ח:חיצוני|פקודת מסי העיריה ומסי הממשלה (פטורין)|הפקודה}} הוא מי שנפגע כאמור וכל עוד הוא נפגע.
{{ח:תת|(ב)}} היה הנכס מהווה מקור הכנסה עקב שימוש מסחרי בו, רשאי מי ששר הפנים הסמיכו לכך, לקבוע, בהתחשב במידת הפגיעה בנכס ובמקור ההכנסה, את שיעור הפטור ואת משך תחולתו.
{{ח:תת|(ג)}} מי ששר הפנים הסמיכו לכך רשאי, לבקשת הרשות המקומית הנוגעת בדבר, להפחית את שיעור הפטור בהתחשב במידת הפגיעה בנכס ובמשך תקופת הפטור.

{{ח:סעיף*|10|ועדה לשימור|עוגן=תוספת 4 פרט 10}}
{{ח:ת}} כל רשות מקומית תקים ועדה לשימור אתרים, וזה הרכבה:
{{ח:תת|(1)}} ברשות מקומית שהיא ועדה מקומית, לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18 לחוק}} – ראש הרשות או יושב־ראש ועדת המשנה לתכנון ולבניה, וברשות מקומית הנמצאת במרחב תכנון לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19 לחוק}} – ראש הרשות המקומית או אחד מסגניו, והוא יהיה היושב־ראש;
{{ח:תת|(2)}} שלשה חברים של מועצת הרשות שתבחר הרשות;
{{ח:תת|(3)}} עובד הרשות הבקי בענייני תכנון ובניה שמינה ראש הרשות;
{{ח:תת|(4)}} מי שמצוי בנושא שימור מבנים ואתרי התיישבות, אשר ייקבע בידי מועצת הרשות, והוא יהיה בעל דעה מייעצת.

{{ח:סעיף*|11|הזמנת משתתפים|עוגן=תוספת 4 פרט 11}}
{{ח:ת}} לכל דיון בועדה לשימור אתרים יוזמנו מהנדס הרשות המקומית ומתכנן המחוז שבתחומו פועלת הועדה או נציגיהם.

{{ח:סעיף*|12|רשימת אתרים לשימור|עוגן=תוספת 4 פרט 12}}
{{ח:תת|(א)}} ועדה לשימור אתרים, תכין, תוך תקופה של שנתיים מיום הקמתה, רשימה של אתרים הנמצאים בתחומה, שלדעתה ראוי לשמרם (להלן – רשימת אתרים).
{{ח:תת|(ב)}} ברשימת אתרים יפורטו הטעמים לכך שהאתר ראוי לשימור, באיזו מידה ניתן לפתח את האתר, פרטי הבעלים של האתר ובעלי זכויות אחרים בו, ופרטים אחרים ככל שתמצא הועדה לשימור אתרים לנכון.
{{ח:תת|(ג)}} רשימת האתרים תשמש את הועדה לשימור אתרים ואת מוסדות התכנון.
{{ח:תת|(ד)}} הועדה לשימור אתרים רשאית בכל עת לשנות את רשימת האתרים.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ב סימן ו|סימן ו׳ בפרק ב׳ לחוק}} יחולו על הועדה לשימור אתרים כאילו היתה מוסד תכנון, בשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף*|13|תפקידי ועדה לשימור|עוגן=תוספת 4 פרט 13}}
{{ח:ת}} בנוסף לתפקידיה וסמכויותיה לפי {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 12|סעיפים 12}}, {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 14|14}} {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 15|ו־15}}, תייעץ הועדה לשימור אתרים למועצת הרשות המקומית ולועדה המקומית שמרחב תכנונה כולל את תחום הרשות המקומית, בכל ענין הנוגע לשימורם של אתרים, וכן רשאית היא לייעץ לועדה המחוזית, אם נתבקשה על ידה לעשות כן.

{{ח:סעיף*|14|עבודות אחזקה|עוגן=תוספת 4 פרט 14}}
{{ח:תת|(א)}} סברה הועדה לשימור אתרים, על־פי חוות דעתו של מהנדס הרשות המקומית, כי לאתר המיועד לשימור נשקפת סכנה ממשית של הרס, או ששימורו של האתר ייפגם בצורה העלולה לפגוע במטרת השימור, רשאית הועדה לשימור אתרים באמצעות מהנדס הרשות המקומית, לדרוש מן הבעלים לבצע עבודות אחזקה באתר תוך תקופה שתקבע; נשקפה לאתר המיועד סכנה ממשית של הרס ולא ביצעו הבעלים את העבודות, רשאית הרשות המקומית לבצע את העבודות החיוניות למניעת הריסתו של האתר, והבעלים יחוייבו בהחזר ההוצאות האמורות, אם לא החליטה הרשות המקומית לשאת בהוצאות אלה, כולן או חלקן.
{{ח:תת|(ב)}} היה אתר כאמור בסעיף קטן (א) נכס המוחזק בידי דייר מוגן לפי {{ח:חיצוני|חוק הגנת הדייר|חוק הגנת הדייר, התשל״ב–1972}} (להלן – דייר מוגן), רשאית הועדה לשימור, באמצעות מהנדס הרשות המקומית, לדרוש מן הדייר המוגן לבצע עבודות אחזקה באתר תוך תקופה שתקבע, ועל העבודות האמורות יחולו, בשינויים המחוייבים, הוראות {{ח:חיצוני|חוק הגנת הדייר#סעיף 70|סעיף 70 לחוק האמור}}.
{{ח:תת|(ג)}} בדרישה כאמור, תפורט חלוקת ההוצאות לביצוע העבודות בין בעל הנכס לבין הדייר המוגן, על פי קביעה של ראש הרשות המקומית, שתינתן לאחר שעיין בחוות דעת בכתב של מהנדס הרשות המקומית ושל היועץ המשפטי שלה, המתייחסות לנכס נשוא העבודות וליתר נסיבות הענין.
{{ח:תת|(ד)}} לא בוצעו העבודות ונשקפה לאתר המיועד סכנה ממשית של הרס, רשאית הרשות המקומית לבצע את העבודות החיוניות למניעת הריסתו של האתר והוצאות העבודה יחולו בהתאם לחלוקה שנקבעה על פי סעיפים קטנים (א), (ב) ו־(ג).
{{ח:תת|(ה)}} לשם בדיקת האתר והערכת הצורך בעבודות אחזקה, רשאי אדם שמינתה הועדה לשימור אתרים, להיכנס לאתר ולערוך את הבדיקות הנדרשות, ויהיו לו לענין זה, הסמכויות הקבועות {{ח:פנימי|סעיף 257|בסעיף 257 לחוק}}.

{{ח:סעיף*|15|הפקעה ופיצויים|תיקון: תש״ע־2|עוגן=תוספת 4 פרט 15}}
{{ח:תת|(א)}} לא בוצעו עבודות אחזקה באתר על ידי מי שנדרש לכך בתוך הזמן שהקציבה הועדה לשימור אתרים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 14|בסעיף 14}}, וסברה הועדה על־פי חוות דעת של מהנדס הרשות המקומית, כי קיים חשש שהאתר ייפגע בצורה העלולה לסכל את מטרת השימור, רשאית הרשות המקומית שבתחומה מצוי האתר, להפקיע את האתר או חלק ממנו.
{{ח:תת|(ב)}} לא יופקע אתר כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן נתנה הועדה המחוזית אישור לכך לאחר שנתנה לבעל הנכס הזדמנות להביא טענותיו בפני הועדה לשימור אתרים ובפני הועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ג)}} לצרכי פיצויים בתמורה להפקעה, כאמור בסעיף קטן (א), לא תובא בחשבון אפשרות הפיתוח של הקרקע אילולא נועד האתר לשימור.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} הופקע אתר לפי סעיף זה, רשאית הרשות המקומית למכרו או להחכירו, בכפוף לאמור בפסקה (2), ובלבד שבתנאי המכירה או החכירה יובטח שימור האתר;
{{ח:תתת|(2)}} הועמד האתר למכירה או לחכירה, כאמור בפסקה (1), לתקופת זמן העולה על חמש שנים, תוך חמש שנים מיום ההפקעה יהיה מי שהאתר הופקע ממנו זכאי לרכשו או לחכרו, לפי הענין, בזכות ראשונה, תוך 60 ימים מיום שהודיעה לו הרשות המקומית על כוונתה למכור או להחכיר את האתר כאמור, ובלבד שמחיר המכירה או החכירה לא יפחת ממחיר שקבע השמאי הממשלתי הראשי או מי שהוא הסמיך לכך;
{{ח:תתת|(3)}} מכירה או חכירה לפי סעיף זה טעונה אישור שר הפנים או מי שהוא הסמיך לכך.
{{ח:תת|(ה)}} לא נקבעו הוראות מיוחדות {{ח:פנימי|תוספת 4|בתוספת זו}}, תבוצע ההפקעה על פי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור), 1943}}, כאילו הורשתה הרשות המקומית שבתחומה מצוי האתר, בהודעה ברשומות, להשתמש בסמכויות ולמלא את התפקידים של שר האוצר או של היועץ המשפטי לממשלה לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|הפקודה האמורה}}, לענין המקרקעין העומדים להפקעה.

{{ח:סעיף*|16|ערר|תיקון: תש״ס־2|עוגן=תוספת 4 פרט 16}}
{{ח:תת|(א)}} הרואה עצמו נפגע על־ידי החלטות שנתקבלו לפי {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 9|סעיפים 9}}, {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 14|14}} {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 15|או 15(א)}}, רשאי לערור עליהן בפני ועדת ערר בת שלושה חברים שימנה לענין זה שר המשפטים; יושב ראש הועדה יהיה עורך דין בעל ותק של שלוש שנים לפחות.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} ועדת ערר הדנה בערר לענין {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 9|סעיף 9}}, רשאית לבטל פטור שניתן או לשנות את שיעור הפטור ואת משך תחולתו;
{{ח:תתת|(2)}} ועדת ערר הדנה בערר לענין {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 14|סעיף 14}}, רשאית לבטל את דרישת הועדה לשימור אתרים, לשנותה, להורות על מי תחול חובת ביצוע העבודות האמורות בסעיף, וכן להורות על חלוקה שונה של ההוצאות בין בעל הנכס, הדייר המוגן והרשות המקומית, הכל לפי הענין;
{{ח:תתת|(3)}} ועדת ערר הדנה בערר לענין {{ח:פנימי|תוספת 4 פרט 15|סעיף 15(א)}}, רשאית לבטל החלטה בדבר הפקעת אתר או חלק ממנו.
{{ח:תת|(ג)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטת ועדת הערר רשאי לערער עליה לפני בית משפט לענינים מינהליים.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף*|17|שמירת דינים|עוגן=תוספת 4 פרט 17}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|תוספת 4|תוספת זו}} באות להוסיף על הוראות כל דין ולא לגרוע מהן.

{{ח:קטע2|תוספת 5|התוספת החמישית: סוגי הדיור|תיקון: תשס״ב־5}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 63א|סעיף 63א}})}}}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} מסגרת מגורים עצמאית או מוגנת של סוגי דיור אלה:

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 5 פרט 1}}
{{ח:ת}} דיור עצמאי;

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 5 פרט 2}}
{{ח:ת}} דיור לוויין;

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 5 פרט 3}}
{{ח:ת}} דיור מוגן;

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 5 פרט 4}}
{{ח:ת}} דיור מוגן מתוגבר;

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת 5 פרט 5}}
{{ח:ת}} הוסטל;

{{ח:סעיף*|6||עוגן=תוספת 5 פרט 6}}
{{ח:ת}} הוסטל לצעירים;

{{ח:סעיף*|7||עוגן=תוספת 5 פרט 7}}
{{ח:ת}} הוסטל מתוגבר;

{{ח:סעיף*|8||עוגן=תוספת 5 פרט 8}}
{{ח:ת}} הוסטל כוללני.

{{ח:קטע2|תוספת 6|תוספת שישית: דיור בהישג יד|תיקון: תשע״ד־2}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א}})}}}}
{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק א|פרק א׳: הגדרות ופרשנות}}

{{ח:סעיף*|1|הגדרות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 1}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת זו}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעלים“, של יחידת דיור – בעל כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1 לחוק זה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל שליטה“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך|בחוק ניירות ערך, התשכ״ח–1968}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בן המקום“ – מי שמלאו לו 18 שנים, ומענו הרשום במרשם האוכלוסין המתנהל לפי {{ח:חיצוני|חוק מרשם האוכלוסין|חוק מרשם האוכלוסין, התשכ״ה–1965}}, במשך שלוש השנים האחרונות לפחות או במשך ארבע שנים לפחות מתוך עשר השנים האחרונות, הוא בתחומה של הרשות המקומית שבתחומה חלה תכנית הכוללת דיור בהישג יד להשכרה במחיר מופחת או בתחום היישוב שהתכנית חלה בו, לפי העניין, ובלבד שהומצא לכך אישור ממרשם האוכלוסין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בן משפחה“ – בן זוג, לרבות ידוע בציבור כבן זוג, ילד, הורה, הורי הורה או אח, וכן בן זוג של כל אחד מאלה ומי שסמוך על שולחנו של אותו אדם;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גוף מוסדי“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח)|בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ״א–1981}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דיור בהישג יד“ – אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} השכרה במחיר מופחת;
{{ח:תתת|(2)}} השכרה לטווח ארוך;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הסכם שכירות“ – הסכם להשכרת יחידת דיור בין הבעלים של יחידת דיור ובין שוכר בדיור בהישג יד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השכרה במחיר מופחת“ – השכרה לזכאים של יחידת דיור למגורים במחיר מופחת לתקופה כוללת שלא תפחת מעשרים שנה מהיום שבו המנהל קיבל הודעה על כך שיחידת הדיור כאמור הושכרה, והסכם השכירות החל עליה יהיה בכתב ויכלול לפחות שני תנאים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} יחידת הדיור תשמש להשכרה לאותו אדם יחיד ובני משפחתו לתקופת השכירות, ובלבד שתינתן לאותו אדם זכות ברירה לשכור את יחידת הדיור למגורים לתקופות שכירות נוספות של חמש שנים במצטבר, אלא אם כן נותרה תקופה קצרה יותר עד תום תקופת ההעמדה לשכירות או שחלפו שלוש שנים מיום שאותו אדם שכר את יחידת הדיור והוא חדל להיות זכאי;
{{ח:תתת|(2)}} דמי השכירות, כולם או חלקם, אינם ניתנים להיוון, והם משולמים בתשלומים עתיים לתקופות קצובות שכל אחת מהן אינה עולה על שישה חודשים, בתנאים שייקבעו בהסכם, ככל שלא נקבע אחרת לפי חוק זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השכרה לטווח ארוך“ – השכרה של יחידת דיור למגורים לתקופה כוללת שלא תפחת מעשרים שנה מהיום שבו המנהל קיבל הודעה על כך שיחידת הדיור כאמור הושכרה, ואשר הסכם השכירות החל עליה יהיה בכתב ויכלול לפחות שני תנאים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} יחידת הדיור תשמש להשכרה לאותו אדם יחיד ובני משפחתו לתקופת השכירות, ובלבד שתינתן לאותו אדם זכות ברירה לשכור את יחידת הדיור למגורים לתקופות שכירות נוספות שלא יפחתו מחמש שנים במצטבר, אלא אם כן נותרה תקופה קצרה יותר עד תום תקופת ההעמדה לשכירות;
{{ח:תתת|(2)}} דמי השכירות, כולם או חלקם, אינם ניתנים להיוון, והם משולמים בתשלומים עיתיים לתקופות קצובות שכל אחת מהן אינה עולה על שישה חודשים, בתנאים שייקבעו בהסכם, ככל שלא נקבע אחרת לפי חוק זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”זכאי“ – מי שמתקיימים בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא עומד בתנאי הסף שנקבעו לפי {{ח:חיצוני|http://www.pmo.gov.il/Secretary/GovDecisions/2015/Pages/dec203.aspx|החלטת הממשלה מספר 203 (דר/13) שעניינה הרחבת התכנית לדיור במחיר מופחת, מיום כ״ב בתמוז התשע״ה (9 ביולי 2015)}}, כפי שתעודכן מעת לעת, ולעניין יחיד כמשמעותו בהחלטה האמורה – יראו אותו כמי שעומד בתנאי הסף הנוגע לגיל גם אם מלאו לו 26 שנים;
{{ח:תתת|(2)}} הוא עומד בתנאים נוספים שקבע השר בתקנות לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 15|סעיף 15(ב)}}, אם קבע;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”זכות“, בדיור בהישג יד או במגרש שתיבנה בו יחידת דיור בהישג יד – בעלות, שכירות, ובכלל זה חכירה לדורות או זכות לקבל אחת מהזכויות האמורות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדד“ – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מועד רכישת זכות בדיור בהישג יד“ –
{{ח:תתת|(1)}} לעניין זכות בעלות או חכירה לדורות – מועד עריכת ההסכם לרכישת הזכות כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} לעניין זכות שכירות שאינה חכירה לדורות – מועד עריכת הסכם השכירות או מועד קבלת החזקה בדיור בהישג יד, לפי המוקדם;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – מי שהשר מינה לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 9|סעיף 9}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחיר מופחת“ – דמי שכירות שנקבעו לפי הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(א)(1א) או (1ב)}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רכוש משותף“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|בחוק המקרקעין}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שוכר“ – מי ששוכר יחידת דיור על פי הסכם שכירות לדיור בהישג יד ולמעט מי שהוא קרובו של בעלים של יחידת דיור שהיא לדיור בהישג יד או בעל שליטה בתאגיד שהוא בעלים של יחידת דיור כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכנית“ – תכנית הכוללת הוראות מפורטות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תקופת העמדה לשכירות“ – תקופה כוללת שלא תפחת מעשרים שנה מהיום שבו המנהל קיבל הודעה על כך שיחידת הדיור הושכרה בהשכרה לטווח ארוך או בהשכרה במחיר מופחת, לפי העניין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תקופת השכירות“ – תקופה של שנה אחת לפחות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תקרת דמי השכירות המופחתים“ – המחיר הממוצע הארצי של שכר דירה חופשי לדירה בגודל של 4.5 עד 5 חדרים לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ברבעון שקדם למועד קביעת דמי השכירות המופחתים לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(א)(1א)}}, כשהוא מוכפל ב־1.1;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השר“ – שר האוצר.

{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק ב|פרק ב׳: דיור בהישג יד}}

{{ח:סעיף*|2|שימוש בדיור בהישג יד|תיקון: תשע״ח־3, תשע״ח־9|עוגן=תוספת 6 פרט 2}}
{{ח:תת|(א)}} לא יעשה אדם שימוש ולא ירשה לאחר לעשות שימוש ביחידת דיור להשכרה לטווח ארוך, אלא למגוריו של שוכר ובני משפחתו, על פי הסכם שכירות להשכרה לטווח ארוך.
{{ח:תת|(ב)}} לא יעשה אדם שימוש ולא ירשה לאחר לעשות שימוש ביחידת דיור להשכרה במחיר מופחת אלא למגוריו של שוכר שהוא זכאי שעלה בגורל בהגרלה לפי סעיף קטן (ג) ובני משפחתו, על פי הסכם שכירות להשכרה במחיר מופחת.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} יחידות הדיור להשכרה במחיר מופחת שאושרו בתחום תכנית יושכרו רק לזכאים שעלו בגורל בהגרלה שערכה הרשות המקומית ששטח התכנית נכלל בתחומה לפי תקנות שיקבע השר, בהסכמת שר הפנים, לעניין הגרלה לפי סעיף זה.
{{ח:תתת|(2)}} בתקנות לפי פסקה (1) ייקבעו, בין השאר, הוראות לעניין מועד עריכתה של ההגרלה, אופן השתתפותם של זכאים בהגרלה, דרכי פרסום לזכאים בדבר עריכת ההגרלה, תקופת תוקפן של תוצאות ההגרלה, דרכי עריכת ההגרלה והפיקוח עליה והוראות בדבר מניעת ניגוד עניינים של עורך ההגרלה.
{{ח:תתת|(3)}} יחידות הדיור להשכרה במחיר מופחת, יוצעו לזכאים לפי סדר עלייתם בגורל, בדרך שיקבע השר בתקנות.
{{ח:תתת|(4)|(א)}} מי שבבעלותו יחידת דיור להשכרה במחיר מופחת, ישכירה לזכאי הראשון שהוצע לו לשכור את אותה יחידה כאמור בפסקה (3) ואשר הסכים לשכור אותה, ואולם הבעלים רשאי לפנות למנהל, בבקשה מנומקת, שלא להשכירה לאותו זכאי, אם סבר כי יש טעמים מיוחדים המצדיקים זאת.
{{ח:תתתת|(ב)}} הוגשה בקשה כאמור בפסקת משנה (א) וראה המנהל כי יש טעמים מיוחדים המצדיקים זאת, ובכלל זה כי יש חשש סביר שהזכאי לא יעמוד בתנאי הסכם השכירות, רשאי הוא לקבוע כי יחידת הדיור לא תושכר לזכאי שעלה בגורל לגביה; קבע המנהל כאמור, תוצע יחידת הדיור להשכרה לזכאי הבא אחריו ברשימת הזכאים לפי סדר העלייה בגורל כאמור בפסקה (3).
{{ח:תתת|(5)}} השר רשאי לקבוע כי אם מספר הזכאים שביקשו להשתתף בהגרלה לעניין תכנית מסוימת קטן ממספר יחידות הדיור במחיר מופחת העומדות להשכרה, יהיה ניתן להציע את יחידות הדיור כאמור למועמדים נוספים שיעמדו בתנאים שיקבע בתקנות וייבחרו בהגרלה נוספת שתיערך בהתאם להוראות סעיף זה.
{{ח:תתת|(6)}} על אף האמור בפסקה (1), מועצת רשות מקומית רשאית להודיע לשר כי לא תערוך הגרלות כאמור באותה פסקה; הודיעה המועצה כאמור, יערוך את ההגרלה מי שבבעלותו יחידת הדיור להשכרה במחיר מופחת, בפיקוח גורם שייקבע בתקנות לפי פסקה (1) ובהתאם להוראות אותן תקנות.
{{ח:תתת|(7)}} לא הותקנו תקנות לפי פסקה (1), לא יינתן היתר מכוח תכנית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(14)}}, {{ח:פנימי|סעיף 62א|62א(א1)(2) או (14)(א)(2)}} {{ח:פנימי|סעיף 62א2|או 62א2}} או לפי {{ח:חיצוני|חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה)#סעיף 4|סעיף 4(ב)(1א) או (1ב) לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע״ד–2014}}.
{{ח:תת|(ד)}} מועצת רשות מקומית רשאית לקבוע כי 25% מקרב הזכאים שיעלו בגורל בהגרלה שתיערך לפי סעיף קטן (ג), ולעניין יישוב באזור עדיפות לאומית – 30%, יהיו בני המקום ותינתן להם עדיפות בהשכרת יחידות דיור במחיר מופחת לפי הוראות שנקבעו לפי סעיף קטן (ג); לעניין זה, ”אזור עדיפות לאומית“ – אזור עדיפות לאומית שהממשלה החליטה עליו לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010)#פרק כו|פרק כ״ו לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו־2010), התשס״ט–2009}}.

{{ח:סעיף*|3|הגבלה על בעלות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 3}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בכל דין, כל יחידות הדיור במתחם מקרקעין רצוף שישמשו לדיור בהישג יד בתחום התכנית יהיו בבעלות אדם אחד.
{{ח:תת|(ג)}} לא תועבר בעלות ביחידת דיור כאמור בסעיף קטן (ב), אלא אם כן הועברה, באותו מועד ולאותו אדם, הבעלות בכל יחידות הדיור במתחם מקרקעין רצוף שישמשו לדיור בהישג יד בתחום אותה תכנית.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיף קטן (ג) יחולו, בשינויים המחויבים, גם על התחייבות להעברת בעלות כאמור באותו סעיף קטן.

{{ח:סעיף*|4|חובת ניהול ואחזקה תקינה|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 4}}
{{ח:תת|(א)}} בעלים של יחידות דיור בבניין שהן דיור בהישג יד חייב בניהולו ובאחזקתו התקינה של הרכוש המשותף של אותו בניין לפי החלק ברכוש המשותף הצמוד ליחידות הדיור שבבעלותו והוא אינו רשאי להמחות חיוב זה לשוכר.
{{ח:תת|(ב)}} השר, לאחר התייעצות עם שר המשפטים, יקבע הוראות לעניין מאפייני הניהול והאחזקה התקינה; השר, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, יקבע הוראות לעניין דמי ניהול ואחזקה שישלם השוכר.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות שנקבעו לפי סעיף זה, יראו אותן כתנאים שנקבעו בהסכם שכירות, ואין להתנות עליהן אלא לטובת השוכר.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה, ”אחזקה תקינה“ – שמירה על מצבו של הרכוש המשותף כפי שהיה בעת גמר הבנייה, לרבות שיפורים שבוצעו בו לאחר מכן על ידי הבעלים של יחידות הדיור או בהסכמתו.

{{ח:סעיף*|5|דמי השכירות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 5}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} דמי השכירות ביחידת דיור להשכרה לטווח ארוך לא יעלו, בתקופת השכירות הראשונה, על דמי השכירות המשתלמים משוכר מרצון למשכיר מרצון בעד שכירות של יחידת דיור דומה בגודלה ובמיקומה באותו אזור (בסעיף זה – מחיר השוק).
{{ח:תתת|(1א)}} דמי השכירות ביחידת דיור להשכרה במחיר מופחת, בתקופת השכירות הראשונה, יהיו בשיעור נמוך ב־20% ממחיר השוק שקבע השמאי הממשלתי הראשי או שמאי מטעמו לפני כניסתו של השוכר הראשון או שוכר חדש ליחידת דיור להשכרה במחיר מופחת, והם לא יעלו על תקרת דמי השכירות המופחתים.
{{ח:תתת|(1ב)|(א)}} על אף האמור בפסקה (1א), רשות מקומית רשאית לקבוע, בהחלטה כאמור בפסקת משנה (ב), לגבי יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת בתחומה, שיעור הפחתה של דמי השכירות ממחיר השוק השונה מהשיעור האמור באותה פסקה, ורשאית היא לקבוע שיעורי הפחתה שונים לאזורים שונים בתחומה, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתתתת|(1)}} הקרקע שבה נמצאות יחידות הדיור אינה מקרקעי ישראל;
{{ח:תתתתת|(2)}} דמי השכירות לא יעלו על תקרת דמי השכירות המופחתים;
{{ח:תתתתת|(3)}} לעניין רשות מקומית במחוז הצפון ובמחוז הדרום שיעור ההפחתה של דמי השכירות ממחיר השוק לא יפחת מ־10% ולא יעלה על 30%, ולעניין רשות מקומית במחוז אחר – לא יפחת מ־20% ולא יעלה על 40%.
{{ח:תתתת|(ב)}} החלטה כאמור בפסקת משנה (א) תתקבל על ידי מועצת הרשות המקומית, לפי הצעת ראש הרשות המקומית, היא תהיה מנומקת, לא יהיה ניתן לשנותה עד תום שלוש שנים ממועד קבלתה והיא תחול על תכניות שהוגשו באותה תקופה.
{{ח:תתתת|(ג)}} על אף האמור בפסקה (1א), מועצת מקרקעי ישראל רשאית לקבוע, לגבי יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת במקרקעי ישראל, שיעור הפחתה של דמי השכירות ממחיר השוק הגבוה מהשיעור האמור באותה פסקה, ובלבד שדמי השכירות לא יעלו על תקרת דמי השכירות המופחתים.
{{ח:תתת|(2)}} בעלים של יחידת דיור שהיא דיור בהישג יד לא יעלה את דמי השכירות בתום תקופת השכירות הראשונה לאותו שוכר, אלא לפי שיעור עליית המדד ובתוספת בשיעור שיקבע השר, ובלבד שדמי השכירות לא יועלו לפי פסקה זו יותר מפעם אחת בשנה.
{{ח:תתת|(3)}} על אף האמור בפסקה (2), חלפו חמש שנים מהמועד שבו הושכרה לראשונה יחידת דיור לאותו שוכר, יחולו הוראות פסקה (1), פסקה (1א) או פסקה (1ב), לפי העניין, בשינויים המחויבים, ולעניין יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת, יחולו שיעורי ההפחתה ממחיר השוק, כאמור באותן פסקאות, שנקבעו בתקופת השכירות הראשונה.
{{ח:תת|(ב)}} לא ידרוש בעלים של יחידת דיור שהיא דיור בהישג יד משוכר אלא דמי שכירות שנקבעו לפי סעיף קטן (א), והשתתפות בדמי ניהול ואחזקה תקינה כפי שנקבעו לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 4|סעיף 4(ב)}}, ואלה בלבד; ואולם הוא רשאי לדרוש ערובה להבטחת תנאי הסכם השכירות, לפי הוראות {{ח:חיצוני|חוק השכירות והשאילה#סעיף 25י|סעיף 25י לחוק השכירות והשאילה, התשל״א–1971}}.
{{ח:תת|(ג)}} השר רשאי לקבוע דמי שכירות מרביים ליחידת דיור שהיא דיור בהישג יד.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות שנקבעו לפי סעיף זה, יראו אותן כתנאים שנקבעו בהסכם השכירות, ואין להתנות עליהן אלא לטובת השוכר.

{{ח:סעיף*|5א|פקיעת חוזה השכירות בהשכרה במחיר מופחת|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 5א}}
{{ח:תת|(א)}} התקשר שוכר שהושכרה לו יחידת דיור בהשכרה במחיר מופחת בהסכם לרכישת יחידת דיור חדשה שעתידה להיבנות, יפקע הסכם השכירות עמו להשכרה במחיר מופחת במועד הכניסה ליחידת הדיור החדשה לפי חוזה הרכישה, ואם נדחתה הכניסה ליחידת הדיור מעבר לתאריך שנקבע בחוזה הרכישה – במועד הכניסה הדחויה, בכפוף לכך שהשוכר המציא אישור על הדחייה מהמוכר.
{{ח:תת|(ב)}} התקשר שוכר שהושכרה לו יחידת דיור בהשכרה במחיר מופחת בהסכם לרכישת יחידת דיור שאינה חדשה, יפקע הסכם השכירות עמו להשכרה במחיר מופחת במועד הכניסה ליחידת הדיור שרכש או בתום שישה חודשים ממועד הרכישה, לפי המוקדם.

{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק ג|פרק ג׳: העברת זכויות ורישום בפנקסי המקרקעין}}

{{ח:סעיף*|6|רישום הערה בפנקסי המקרקעין ורישום העברת זכויות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 6}}
{{ח:תת|(א)}} היתה זכות הבעלות או החכירה לדורות בחלקה, שעל כולה או על חלק ממנה חלות הוראות {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, רשומה בפנקסי המקרקעין, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה בקשה להיתר הכוללת יחידות דיור לדיור בהישג יד, לא יינתן היתר לבנייה באותה חלקה, אלא אם כן נרשמה הערה בפנקסי המקרקעין בדבר דיור בהישג יד; הערה בפנקסי המקרקעין כאמור תירשם על פי בקשה של בעל הזכות בחלקה ולפי אישור של מהנדס הוועדה המקומית שבמרחב התכנון שלה נמצאת החלקה כאמור ({{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת זו}} – המהנדס); אישור המהנדס יהיה לפי טופס שקבע שר המשפטים;
{{ח:תתת|(2)}} נרשמה הערה כאמור בפסקה (1), לא תירשם בפנקסי המקרקעין עסקה במקרקעין שבחלקה אלא אם כן התקבל אישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה כי העסקה אינה סותרת את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד;
{{ח:תתת|(3)}} מי שמגיש למפקח על רישום מקרקעין בקשה לרישום בית משותף, יציין בבקשה כי בבית יש יחידות דיור לדיור בהישג יד; לבקשה כאמור יצורף אישור המהנדס, לגבי יחידות הדיור שהן דיור בהישג יד; החליט המפקח על רישום מקרקעין על מתן צו לרישום הבית כבית משותף, יורה בצו כי במועד רישום הבית בפנקס הבתים המשותפים תירשם לגבי כל אחת מיחידות הדיור בבית המשותף, שצוין באישור המהנדס כאמור כי היא יחידת דיור לדיור בהישג יד הערה בדבר היותה דיור בהישג יד; נרשמה הערה כאמור, תימחק הערה שנרשמה לפי פסקה (1);
{{ח:תתת|(4)}} נרשמה הערה כאמור בפסקה (3), לא תירשם בפנקסי המקרקעין כל עסקה בזכויות ביחידת דיור בבית המשותף שהיא יחידת דיור לדיור בהישג יד, אלא אם כן נתקבל אישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה כי העסקה אינה סותרת את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד.
{{ח:תת|(ב)}} נרשמה הערה כאמור בסעיף קטן (א)(1) או (3), לא תירשם הערה לפי {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 126|סעיף 126 לחוק המקרקעין}}, אלא באישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה כי ההתחייבות נושא ההערה אינה סותרת את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”עסקה“ – למעט משכנתה לטובת גוף מוסדי והעברת שכירות רשומה.

{{ח:סעיף*|7|רישום והעברה של זכויות שאינן רשומות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 7}}
{{ח:תת|(א)}} היו זכויות חכירה לדורות בקרקע שהיא מקרקעי ישראל {{ח:פנימי|תוספת 6|שתוספת זו}} חלה עליה, רשומות בפנקסי המקרקעין, יחולו הוראות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוגשה בקשה להיתר הכוללת יחידות דיור בהישג יד, לא יינתן היתר לבנייה במגרש, אלא אם כן מבקש ההיתר מסר הודעה לרשות מקרקעי ישראל, בצירוף אישור המהנדס לפי טופס שקבע שר המשפטים, בדבר דיור בהישג יד, ורשות מקרקעין ישראל אישרה את קבלת ההודעה;
{{ח:תתת|(2)}} נמסרה הודעה כאמור בפסקה (1), לא תאשר רשות מקרקעי ישראל העברת זכויות במגרש או בחלק ממנו או ביחידת דיור לדיור בהישג יד, אלא אם כן התקבל אישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה כי העברת הזכויות כאמור אינה סותרת את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד;
{{ח:תתת|(3)}} הושלמה הקמתו של בניין במגרש שניתנה לגביו הודעה כאמור בפסקה (1), ימסור בעל הזכויות במגרש הודעה לרשות מקרקעי ישראל, בצירוף אישור המהנדס לפי טופס שקבע שר המשפטים, ובה יפרט את יחידות הדיור לדיור בהישג יד בבניין; לא תיתן רשות מקרקעי ישראל את הסכמתה לעסקה ביחידות הדיור לדיור בהישג יד כאמור אלא אם כן התקבל אישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה שהעסקה אינה סותרת את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד; לא התקבלה הודעה כאמור, לא תאשר רשות מקרקעי ישראל העברת זכויות במגרש או בחלק ממנו;
{{ח:תתת|(4)}} התקבלה הודעה כאמור בפסקה (1) או (3), לא תאשר רשות מקרקעי ישראל רישום זכויות בפנקסי המקרקעין, אלא אם כן התקבל אישור המנהל; לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה שהרישום אינו סותר את הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף זה יחולו אף אם נודע לרשות מקרקעי ישראל על היותם של מגרש, בניין או יחידת דיור לדיור בהישג יד בדרך אחרת ממסירת הודעות כאמור בפסקאות (1) או (3) בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”העברת זכויות“ – למעט משכון או שעבוד אחר לטובת גוף מוסדי.

{{ח:סעיף*|8|מחיקת הערות וביטול הצורך באישור|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 8}}
{{ח:תת|(א)}} לבקשת בעל זכות בחלקה כאמור {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 6|בסעיף 6}}, רשם המקרקעין ימחק את ההערה שנרשמה לגבי יחידת דיור לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 6|סעיף 6(א)}}, ובלבד שבעל הזכות המציא לרשם המקרקעין אישור מאת המנהל לכך שתמה תקופת ההעמדה לשכירות לגבי אותה יחידת דיור.
{{ח:תת|(ב)}} לבקשת בעל זכות במגרש כאמור {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 7|בסעיף 7}}, רשות מקרקעי ישראל תאשר כי לא נדרשים עוד אישורים כאמור {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 7|בסעיף קטן (א)(3) או (4) של אותו סעיף}}, ובלבד שבעל הזכות המציא לרשות מקרקעי ישראל אישור מאת המנהל לכך שתמה תקופת ההעמדה לשכירות לגבי יחידת הדיור לדיור בהישג יד כאמור {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 7|בסעיף 7}}.

{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק ד|פרק ד׳: פיקוח על דיור בהישג יד|תיקון: תשע״ח־3}}

{{ח:סעיף*|9|מינוי המנהל|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 9}}
{{ח:תת|(א)}} השר ימנה מבין עובדי משרדו, מנהל לעניין דיור בהישג יד; לא מונה מנהל כאמור, ישמש המנהל הכללי של משרד האוצר כמנהל.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל ייתן אישורים לפי {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, וימלא כל תפקיד אחר שהוטל עליו לפי {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}.

{{ח:סעיף*|10|חובת דיווח|תיקון: תשע״ח־3, תשע״ח־9|עוגן=תוספת 6 פרט 10}}
{{ח:תת|(א)}} קיבל אדם היתר לבניין הכולל יחידות דיור לדיור בהישג יד, ידווח על כך למנהל, באופן ובמועדים שקבע השר.
{{ח:תת|(ב)}} העביר אדם בעלות ביחידת דיור שהיא לדיור בהישג יד, ידווח על כך למנהל, באופן ובמועדים שקבע השר.
{{ח:תת|(ג)}} מוסד תכנון שאישר תכנית לפי {{ח:פנימי|סעיף 62א|סעיף 62א(א)(14)}}, {{ח:פנימי|סעיף 62א|62א(א1)(2) או (14)(א)(2)}} {{ח:פנימי|סעיף 62א2|או 62א2}}, לפי העניין, ידווח למנהל על התכנית, ובכלל זה על מספר יחידות הדיור שנקבעו לפיה שהן לדיור בהישג יד.

{{ח:סעיף*|11||תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 11}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף*|12|ניהול רישום|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 12}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל ינהל רישום שייכללו בו לפחות כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} רישום של פרטי יחידות הדיור שהן לדיור בהישג יד;
{{ח:תתת|(2)}} רישום של בעלים של יחידות דיור שהן לדיור בהישג יד.
{{ח:תת|(ב)}} הרישום כאמור בסעיף קטן (א) יהיה פתוח לעיון הציבור, ויפורסם באתר האינטרנט של משרד האוצר.

{{ח:סעיף*|13|בירור פניות ציבור|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 13}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל יברר פניות ציבור לעניין {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, לרבות לעניין הפרת הוראותיה על ידי בעלים של דיור בהישג יד; המנהל רשאי לברר את הפנייה בכל דרך שיראה לנכון, והוא אינו קשור להוראה שבסדר דין או בדיני ראיות.
{{ח:תת|(א1)}} המנהל ייתן את החלטתו בפנייה בתוך 90 ימים ממועד הגשתה, ורשאי הוא, מטעמים שיירשמו, להאריך את התקופה האמורה בתקופה או בתקופות נוספות, שלא יעלו על 90 ימים, במצטבר.
{{ח:תת|(ב)}} מצא המנהל שפניית ציבור היא מוצדקת, יודיע על כך לפונה, לבעל זכות ביחידת דיור בהישג יד ולכל מי שהפנייה נוגעת אליו.
{{ח:תת|(ג)}} קבע המנהל כי פניית ציבור היא מוצדקת בשל הפרת הוראותיה של {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}} או הוראות שנקבעו לפיה, תהיה קביעתו ראיה לכאורה לנקבע בה בכל הליך משפטי.
{{ח:תת|(ד)}} החלטות המנהל יפורסמו לציבור באתר האינטרנט של משרד האוצר; השר, בהתייעצות עם שר המשפטים, יקבע הוראות לעניין פרסום ההחלטות, בהתחשב, בין השאר, בצורך להגן על פרטיות ולמנוע פגיעה בשם הטוב של הנוגעים בדבר.

{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק ה|פרק ה׳: עיצום כספי}}

{{ח:סעיף*|14|הטלת עיצום כספי על בעלים של דיור בהישג יד|תיקון: תשע״ה, תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 14}}
{{ח:תת|(א)}} הפר בעלים של יחידות דיור שהן לדיור בהישג יד הוראה מהוראות המפורטות להלן, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סעיף זה, בסכום של 15,000 שקלים חדשים, ואם הוא תאגיד – בסכום של 30,000 שקלים חדשים:
{{ח:תתת|(1)}} עשה שימוש או הרשה לאחר לעשות שימוש ביחידת דיור שהיא לדיור בהישג יד, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 2|סעיף 2}}, או העביר בעלות ביחידת דיור, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 3|סעיף 3(ג)}};
{{ח:תתת|(2)}} העלה את דמי השכירות ביחידת דיור להשכרה לטווח ארוך, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(א)(2)}};
{{ח:תתת|(2א)}} דרש משוכר ביחידת דיור להשכרה לטווח ארוך תשלומים בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(ב)}};
{{ח:תתת|(3)}} לא דיווח למנהל, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 10|סעיף 10(א) או (ב)}}.
{{ח:תת|(א1)}} הפר בעלים של יחידות דיור שהן לדיור בהישג יד הוראה מההוראות המפורטות להלן, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סעיף זה, בסכום של 30,000 שקלים חדשים, ואם הוא תאגיד – בסכום של 60,000 שקלים חדשים:
{{ח:תתת|(1)}} גבה דמי שכירות גבוהים מדמי השכירות שנקבעו לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(א)(1א) או (1ב)}} ביחידת דיור להשכרה במחיר מופחת, בניגוד לאמור {{ח:פנימי|סעיף 5|באותו סעיף}}, או העלה את דמי השכירות ביחידת דיור להשכרה במחיר מופחת בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(א)(2)}};
{{ח:תתת|(2)}} דרש משוכר ביחידת דיור להשכרה במחיר מופחת תשלומים בניגוד להוראות {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 5|סעיף 5(ב)}};
{{ח:תתת|(3)}} ערך הגרלה שלא בהתאם להוראות שנקבעו לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 2|סעיף 2(ג)}}, המנויות {{ח:פנימי|תוספת 7|בתוספת השביעית}}.
{{ח:תת|(ב)}} על עיצום כספי לפי סעיפים קטנים (א) ו־(א1) יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 158לג|סעיפים 158לג עד 158מו לחוק זה}} בשינויים המחויבים ובשינויים אלה: במקום ”לממונה“ יבוא ”למנהל“ ובכל מקום, במקום ”הממונה“ יבוא ”המנהל“.

{{ח:קטע3|תוספת 6 פרק ו|פרק ו׳: הוראות שונות|תיקון: תשע״ח־3}}

{{ח:סעיף*|15|ביצוע ותקנות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 15}}
{{ח:תת|(א)}} השר ממונה על ביצוע {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, והוא רשאי להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועה, ובכלל זה הוראות בעניין הפרטים שיש לפרסם לפי {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, ואופן פרסומם, לרבות הפרסום באינטרנט.
{{ח:תת|(ב)}} השר, לאחר התייעצות עם שר הבינוי והשיכון ועם הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של רשויות מקומיות ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לקבוע תנאים נוספים לזכאות לשכירת יחידת דיור במחיר מופחת.

{{ח:סעיף*|15א|עונשין|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 15א}}
{{ח:ת}} בעלים של יחידת דיור להשכרה במחיר מופחת העורך הגרלה לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 2|סעיף 2(ג)}}, בניגוד לתקנות לפי {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 2|אותו סעיף}}, דינו – מאסר שנה.

{{ח:סעיף*|15ב|סעדים על הפרת הוראות|תיקון: תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 15ב}}
{{ח:ת}} נוסף על האמור בכל דין, הופרו הוראות לפי {{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת זו}}, יראו את מי שחייב בקיום אותן הוראות, כנאמן, ואת הפרת ההוראות האמורות כהפרה של חובת נאמנות כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הנאמנות|בחוק הנאמנות, התשל״ט–1979}}, ויחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק הנאמנות#סעיף 39|סעיף 39 לחוק האמור}}.

{{ח:סעיף*|16||תיקון: תשע״ז־11, תשע״ח־3|עוגן=תוספת 6 פרט 16}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|תוספת 7|תוספת שביעית|תיקון: תשע״ד־2, תשע״ח־3}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 158לב|סעיף 158לב(ב)}} או {{ח:פנימי|תוספת 6 פרט 14|סעיף 14(א1)(3) לתוספת השישית}} {{ח:פנימי|סעיף 158מו|וסעיף 158מו}})}}|תיקון: תשע״ח־3}}
{{ח:קטע3|תוספת 7 חלק א|חלק א׳: הפרת הוראות לפי {{ח:פנימי|פרק ה3|פרק ה׳3}} שיחול עליהן עיצום כספי|תיקון: תשע״ח־3}}
{{ח:קטע3|תוספת 7 חלק ב|חלק ב׳: הפרת הוראות לפי {{ח:פנימי|תוספת 6|התוספת השישית}} שיחול עליהן עיצום כספי|תיקון: תשע״ח־3}}
{{ח:קטע2|תוספת 8|תוספת שמינית|תיקון: תשע״ו־4}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 177א|סעיף 177א}})}}}}

{{ח:סעיף*|(1)||עוגן=תוספת 8 פרט 1}}
{{ח:ת}} כ־650 דונם של מתחם מפעל התחמושת הקלה בנצרת עילית כפי שמסומנים במפה המצורפת בנספח א1 להסכם הרשאה לשימוש במתחם האמור בין רשות מקרקעי ישראל לחברת תעש מערכות בע״מ, חתומה בידי שר האוצר, ומופקדת במינהל התכנון במשרד האוצר.

{{ח:סעיף*|(2)||עוגן=תוספת 8 פרט 2}}
{{ח:ת}} כ־240 דונם של מתחם מפעל המתכת בטירת הכרמל כפי שמסומנים במפה המצורפת בנספח א1 להסכם הרשאה לשימוש במתחם האמור בין רשות מקרקעי ישראל לחברת תעש מערכות בע״מ, חתומה בידי שר האוצר, ומופקדת במינהל התכנון במשרד האוצר.

{{ח:סעיף*|(3)||עוגן=תוספת 8 פרט 3}}
{{ח:ת}} כ־5,600 דונם מתוך מתחם רמת השרון המופיע במפה המצורפת בנספח ג׳ להסכם הרשאה לשימוש במתחם האמור בין רשות מקרקעי ישראל לחברת תעש מערכות בע״מ, כפי שמסומנים בתשריט 1 שבנספח ב׳ להסכם ההרשאה האמור, חתומה בידי שר האוצר, ומופקדת במינהל התכנון במשרד האוצר.

{{ח:סעיף*|(4)||עוגן=תוספת 8 פרט 4}}
{{ח:ת}} כ־52,000 דונם של מתחם רמת בקע כפי שמסומנים במפה המצורפת בנספח א1 להסכם הרשאה לשימוש במתחם האמור בין רשות מקרקעי ישראל לחברת תעש מערכות בע״מ, חתומה בידי שר האוצר, ומופקדת במינהל התכנון במשרד האוצר.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום י״ד בתמוז תשכ״ח (14 ביולי 1965).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''משה חיים שפירא'''
שר הפנים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}

{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||{{צבע גופן|אדום|הוראות מעבר לתזכיר חוק התכנון והבנייה (תיקון מס׳ 128), התשפ״א–2020}}}}

{{ח:סעיף*||תחילה, תחולה והוראות מעבר}}
{{ח:ת}} בכפוף להוראות אלו, תחילתו של תזכיר החוק, ביום פרסומו (להלן – יום התחילה).
{{ח:תת|(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}} יחול על תכניות שיאושרו החל מיום התחילה ואילך.
{{ח:תת|(ב)}} תחילתו של {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} ביום התחילה, ואולם:
{{ח:תתת|(1)}} הנחיות מרחביות שקבעה ועדה מקומית לפני יום התחילה, יפקעו בתום שנה מיום התחילה, אלא אם כן החליטה הוועדה המקומית או ועדת הערר לבטלן לפני מועד זה או שנקבעה בהן הוראת פקיעה לפני מועד זה;
{{ח:תתת|(2)}} על אף האמור בפסקה (1), לא יפקעו הנחיות מרחביות כאמור באותו פסקה, אם נתמלאו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הועדה המקומית אישרה מחדש, עד תום המועד האמור בפסקה (1), את ההנחיות המרחביות, כולן או חלקן, וזאת לאחר שהיועץ המשפטי של הועדה המקומית ומהנדס הוועדה המקומית, הניחו לפניה חוות דעת בכתב לפיה ההנחיות המרחביות עומדות בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} ובהוראות שנקבעו לפיו, למעט סעיף קטן (ה1) בו;
{{ח:תתתת|(ב)}} על החלטת ועדה מקומית לפי פסקה זו, לא יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף קטן (ז) לסעיף האמור}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} תחילתם של {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}}, בתום שנה מיום התחילה (להלן – יום התחילה המאוחר).
{{ח:תתת|(2)|(א)}} על אף האמור בפסקה (1), על בקשה להקלה מכוח תכנית שאושרה לפני יום התחילה המאוחר, או מכוח תכנית שהוחלט להפקידה עד יום התחילה המאוחר, ימשיכו לחול הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}} כנוסחם ערב יום התחילה המאוחר, לתקופה של שנתיים מיום התחילה המאוחר;
{{ח:תתתת|(ב)}} שר הפנים רשאי בצו להאריך את התקופה האמורה בפסקת משנה (א) בתקופה או בתקופות נוספות שלא יעלו יחד על שנתיים, אם נוכח כי קיימת הצדקה ממשית לכך, ורשאי הוא לקבוע כי התקופה כאמור תוארך דרך כלל, או לגבי סוגי תכניות שיקבע;
{{ח:תתתת|(ג)}} על בקשה להקלה שהוגשה בתוך התקופה כאמור בפסקאות משנה (א) או (ב), ימשיכו לחול הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}} כנוסחם ערב יום התחילה המאוחר.
{{ח:תת|(ד)|(1)}} תחילתו של {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} ביום התחילה, והוא יחול על תכניות שהופקדו החל ממועד זה ואילך; בסעיף זה – ”הפקדה“ – לרבות העברה להערות או להשגות;
{{ח:תתת|(2)}} על תכניות שהופקדו לפני יום התחילה, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} כנוסחו טרם יום התחילה;
{{ח:תתת|(3)}} נפגעו מקרקעין עקב אישור תכנית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}} שהופקדה החל מיום התחילה ואילך, והתכנית הקודמת שאושרה במקרקעין כאמור הופקדה לפני יום התחילה ואיננה תכנית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}}, יקראו את {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197(א)}} כך שאחרי ”או הגובלים עמו“ יבוא ”וזאת ביחס לתכנית קודמת שחלה על המקרקעין האמורים כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1}}“.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|ההגדרה ”השבחה“ בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}} {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|וסעיף 4(7) לתוספת השלישית}} יחולו על תשריט ועל אישור חלוקה חדשה בהסכמה כאמור באותה הגדרה, שיאושרו החל מיום התחילה ואילך;
{{ח:תתת|(2)}} תחילתה של {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|ההגדרה ”תכנית“ בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, ביטול {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(5א)}} ותחילתו של {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לאותה תוספת}} ביום התחילה, והן יחולו לגבי תכנית שהופקדה החל ממועד זה ואילך;
{{ח:תתת|(3)}} על תכניות שהופקדו לפני יום התחילה, יחולו {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|ההגדרה ”תכנית“ בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(5א)}} {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|וסעיף 4(7) לאותה תוספת}}, כנוסחם טרם יום התחילה;
{{ח:תתת|(4)}} הושבחו מקרקעין עקב אישור תכנית כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1 לתוספת השלישית}} שהופקדה החל מיום התחילה ואילך, והתכנית הקודמת שאושרה במקרקעין כאמור הופקדה לפני יום התחילה ואיננה תכנית כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1 לתוספת השלישית}}, יקראו את {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לתוספת השלישית}}, כך שבסופו יבוא ”וזאת ביחס לתכנית קודמת שחלה על המקרקעין האמורים כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1 לתוספת השלישית}} כנוסחה ערב יום התחילה“.
{{ח:תת|(ו)}} לעניין חישוב תקופות הכהונה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 2|סעיף 2 לתוספת הראשונה}} יראו את מי שמונה לתפקיד ערב יום תחילתו של חוק זה, כאילו מונה לראשונה ביום תחילתו של תזכיר החוק.

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|'''

דברי הסבר:

''' לסעיף קטן (א) -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125(א) ו־(ב)}} ולקבוע בסעיפים כי הגורם שיעביר את התצ״ר למנהל, ולאחר אישור התצ״ר ככשרה לרישום ללשכת רישום המקרקעין, יהיה יושב ראש מוסד התכנון שאישר את התכנית לחלוקה החדשה.{{ש}} מוצע לקבוע הוראת תחילה לתיקון זה. מוצע לקבוע כי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}} יחולו על תכניות שיאושרו אחרי יום פרסום החוק. בהתאם, על תכניות שאושרו טרם מועד זה, ימשיכו לחול הוראות {{ח:פנימי|סעיף 125|סעיף 125}} כנוסחו ערב החוק המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לסעיף קטן (ב) -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} שעוסק בהנחיות מרחביות. מוצע לקבוע כי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} כנוסחו בחוק זה, יחולו מיום פרסום חוק זה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוגע להנחיות מרחביות שאושרו לפני יום פרסום החוק, מוצע לקבוע כי הן יפקעו בתום שנה מיום תחילת החוק (אלא אם כן החליטה הועדה המקומית, או ועדת הערר לבטלן קודם לכן בהתאם לסמכותה, או שנקבעה בהן הוראת פקיעה לפני מועד זה). ואולם, מוצע לאפשר, לגבי הנחיות שאושרו לפני יום פרסום החוק, הליך של אשרור ההנחיות ללא חובת פרסום וזכות ערר על החלטת האשרור. מוצע לקבוע לעניין זה, כי ככל שהועדה המקומית החליטה בתוך התקופה האמורה וטרם פקיעת ההנחיות כאמור, לאשר מחדש את ההנחיות המרחביות, כולן או חלקן, לאחר שהונחו בפניה חוות דעת בכתב מאת מהנדס הועדה והיועץ המשפטי שלה, לפיהן הנחיות שמוצע לאשר מחדש, תואמות את הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} כנוסחו בחוק זה ובהוראות שנקבעו לפיו (ככל שיקבעו עד למועד החלטה כאמור), לא יפקעו ההנחיות המרחביות שאושרו מחדש. יובהר כי חובת הפרסום המוצעת {{ח:פנימי|סעיף 145ד|בסעיף 145ד(ה1)}} והאפשרות להעביר הערות כתנאי לאישור, כמו גם זכות הערר הקבועה בסעיף קטן (ז) שם, לא יחולו על אישור מחדש כאמור. יובהר, כי הוראות אלה יחולו רק לגבי הנחיות מרחביות שלא שונו אלא אושרו מחדש כאמור, אך בנוגע להנחיות מרחביות חדשות או הוראות שמוצע לשנותן, יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145ד|סעיף 145ד}} המוצע במלואן.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לסעיף קטן (ג) -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}}, לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 147|סעיפים 147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151(ב)}} ואת ההסדר החקיקתי שנקבע בהם, כך שהסמכות לאשר הקלה תתוחם רק לנושאים שיקבעו בתקנות כנושאים שניתן להתירם בהליך של הקלה. בנוסף, וכצעד משלים לצמצום האפשרות לבקש הקלה, ומנגד לאפשר גמישות נדרשת בשלב הרישוי, מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ב)}} וליתן סמכות לשר הפנים לקבוע בתקנות, נושאים שהשפעתם התכנונית מעטה וזניחה, שלגביהם רשות הרישוי תהא רשאית, במסגרת בקשה להיתר, להתיר שינויים מהוראות התכנית התקפה, והכל כמפורט לעיל בדברי ההסבר לסעיפים אלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע, כי ההסדר החדש המוצע בהצעת חוק זו לעניין האפשרות לבקש הקלה, יכנס לתוקפו בתום שנה מיום פרסום חוק זה, כך שתחילתם של {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}} כנוסחן בחוק זה, יהיה בתום שנה מיום פרסום החוק (להלן – יום התחילה המאוחר). דחיה זו מטרתה, כדי לאפשר הן למוסדות התכנון והן למגישי התכניות, להסתגל לשינוי המוצע באופן מדורג, לצד האפשרות להתקנת תקנות בנוגע לנושאים שלא יקבעו בתכניות מפורטות (לפי {{ח:פנימי|סעיף 69|סעיף 69(ב)}} המוצע) – תקנות שיצמצמו את עצם הצורך בבקשה להקלה, ותקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ב)}} המוצע בדבר האפשרות להתיר סטייה מהוראות תכנית שהשפעתה מעטה וזניחה – תקנות שיתנו חלופה, במקרים מתאימים, לצורך בהקלה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד מוצע, כי סעיפים אלה כנוסחן בהצעת חוק זו, יחולו לעניין תכניות שיוחלט על הפקדתן מיום התחילה המאוחר ואילך, אך על תכניות מאושרות או תכניות חדשות שההחלטה על הפקדתן תתקבל לפני יום התחילה המאוחר, ימשיכו לחול הוראות {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיפים 145(ב)}}, {{ח:פנימי|סעיף 147|147(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 151|ו־151}} כנוסח ערב חוק זה לתקופה של שנתיים נוספות מיום התחילה המאוחר (שלוש שנים מיום פרסום חוק זה), תוך מתן סמכות לשר הפנים להאריך בצו את התקופה האמורה, דרך כלל או לגבי סוגי תכניות שיקבע, בתקופה או בתקופות נוספות שלא יעלו יחד על שנתיים, אם מצא כי קיימת הצדקה ממשית למתן להארכת התקופה כאמור.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|במהלך תקופת מעבר זו, ימשיכו לחול הוראות החוק הקיים על תכניות כאמור, כך שיתאפשר במהלכה להגיש בקשה להקלה בהתאם לדין הקיים היום (בהתאם לכל דין ובכלל זה, הוראות החוק העיקרי והוראות השעה שנקבעו בו ככל שהן בתוקף, הוראות תקנות סטייה ניכרת או הוראות שנקבעו בתכניות בדבר סטייה ניכרת). אולם, עם תום תקופת המעבר, יחולו הוראות הדין החדש, כמוצע בהצעת חוק זו.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|תקופת המעבר המוצעת, מאזנת באופן ראוי בין ציפייה לגיטימית, אפשרית, בנוגע לאפשרות לבקש הקלה כאמור, ובין השיקולים האחרים המפורטים לעיל התומכים בצמצום משמעותי של מוסד ההקלה, כך שהאפשרות לבקש הקלה בהתאם לדין הקיים, תיקצב לתקופת המעבר בלבד, אך לאחריה, יחול הדין החדש כמוצע בהצעת חוק זו, גם על תכניות ישנות, והאפשרות לבקש הקלה, תתאפשר רק בהתאם להסדר החדש – רק בנוגע לנושאים שיקבעו בתקנות, כנושאים שניתן להתירם באמצעות הקלה, וזאת לצד האפשרות להתיר סטייה מהוראות תכנית בנושאים שיקבעו בתקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 145|סעיף 145(ב)}} שהשפעתן מעטה וזניחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוגע לתקופת המעבר, מוצע לקבוע כי בקשה להקלה שתוגש לוועדה המקומית במהלך תקופת המעבר, ימשיכו לדון בה לפי הוראות הדין הקיים ולא יחולו לגביה הוראות הדין החדש.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לסעיף קטן (ד) -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} ולקבוע שככלל, פגיעה המזכה בפיצוי לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}}, תהיה רק פגיעה מכוחה של תכנית הכוללת הוראות מפורטות, שאיננה תכנית כללית כהגדרתה בסעיף המוצע, ושהזכויות שנקבעו בה הינן זכויות מוקנות, והכל כמפורט לעיל בדברי ההסבר {{ח:פנימי|סעיף 26|לסעיף 26}} המוצע. כחלק בלתי נפרד מהסדר מוצע זה, ועל מנת להבטיח מתן פיצוי מלא, מוצע לקבוע במפורש, כי לעת אישור התכנית המפורטת השנייה המזכה בפיצוי וחישוב המצב הקודם יתעלמו מירידת הערך ככל שנגרמה עקב התכנית המיתארית הראשונה שאיננה מזכה בפיצוי, ושיעור הפגיעה יהיה ביחס לתכנית הפוגעת הקודמת שחלה על המקרקעין שהקנתה זכאות לפיצוי עקב אישורה. זאת על מנת להבטיח כי בסופו של ההליך התכנוני, תקום זכאות לפיצוי מלא, על כל ירידת הערך שנוצרה בגין המהלך התכנוני כולו, לפי המועד הקובע של התכנית השנייה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי התיקונים המוצעים {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}} כנוסחם בהצעת חוק זו, יכנסו לתוקף ביום התחילה (יום פרסום החוק), אך הן יחולו על תכניות שיופקדו החל ממועד זה ואילך. בהתאם, על תכניות מאושרות, או תכניות שיופקדו עד ליום פרסום החוק, יחול הדין הקיים במלואו ולא הדין החדש המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|משמעות הסדר זה הינה, שתכנית שאיננה מזכה בפיצוי עקב אישורה בהתאם להצעת חוק זו, שתופקד מיום פרסום החוק ואילך, לא תקנה זכאות לפיצוי בשלב אישורה וכניסתה לתוקף, והזכאות לפיצוי תתגבש רק לעת אישורה של תכנית נוספת שלפי הצעת החוק מקנה זכאות לפיצוי. או אז הזכאות תהיה לפיצוי מלא, כך שהמצב הקודם יחושב לפי התכנית הפוגעת הקודמת שהקנתה זכאות לפיצוי ובהתעלם מהתכנית הראשונה שלא הקנתה זכות לפיצוי – כפי שמוצע לקבוע בתיקון {{ח:פנימי|סעיף 197|לסעיף 197(א)}} כנוסחו בהצעת חוק זו. אך הוראה זו בדבר התעלמות מהתכנית הראשונה בחישוב המצב הקיים, נכונה רק ככל שהתכנית הראשונה הופקדה מיום פרסום החוק ואילך ועל כן לא הקנתה זכאות לפיצוי עקב אישורה והפיצוי כאמור נדחה לעת התכנון המפורט. אך אם היא הופקדה לפני פרסום החוק וחלות עליה הוראות החוק הקיים שמקנה זכאות לפיצוי עקב אישורה, אין מקום, לעת אישורה של תכנית נוספת שהופקדה אחרי יום הפרסום ומזכה בפיצוי בהתאם לדין המוצע, להתעלם מהתכנית הראשונה בחישוב המצב הקיים ולפצות ביתר. לפיכך מוצע לקבוע בסעיף קטן (ד)(3), הוראה מפורשת בעניין זה, לפיה ההוראה המוצעת {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197(א)}} כי הפגיעה תחושב לעומת התכנית הפוגעת הקודמת, כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 197|בסעיף 197}} המוצע, לא תחול במקרים אלה, והפגיעה תחושב לעומת התכנית הפוגעת האחרונה שהקנתה זכות פיצוי, שבמקרה זה הינה כל תכנית כהגדרתה {{ח:פנימי|סעיף 1|בסעיף 1 לחוק}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|עוד יובהר, כי כך הוא גם לגבי תכנית כללית או תכנית הכוללת זכויות מותנות – אם הופקדה תכנית כאמור לפני יום פרסום החוק, יחול לגביה הדין הקודם במלואו, אך ככל שהופקדה תכנית כאמור לאחר מועד פרסום החוק, יחול הדין החדש המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לסעיף קטן (ה) -}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לתקן את {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|סעיפים 1}} {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|ו־4 לתוספת השלישית}}, במספר נושאים:}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע להוסיף לאירועים שנקבעו בהגדרת השבחה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, גם אישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז1 לפרק ג}} המוצע, וגם אישור תשריט חלוקה בהתאם {{ח:פנימי|פרק ד|לפרק ד׳}}. מוצע לקבוע כי תיקון זה יחול מיום פרסום החוק, כך שאישור חלוקה חדשה בהסכמה לפי {{ח:פנימי|פרק ג סימן ז1|סימן ז׳1 לפרק ג}} המוצע, או אישור תשריט חלוקה לפי {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}} לאחר יום פרסום החוק, יהוו אירוע מס לעניין היטל השבחה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|בנוסף, מוצע לתקן את הגדרת תכנית {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|שבסעיף 1(א) לתוספת השלישית}} ולקבוע, כי החבות בהיטל השבחה, תתגבש רק עקב אישורה של תכנית הכוללת הוראות מפורטות, שאיננה תכנית כללית כהגדרתה בסעיף המוצע, ושהזכויות שנקבעו בה הינן זכויות מוקנות, והכל כמפורט לעיל בדברי ההסבר {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|לסעיף 1 לתוספת השלישית}}. כחלק בלתי נפרד מהסדר מוצע זה ועל מנת להבטיח מתן תשלום ההשבחה במלואה במועד אישור של התכנית המפורטת אשר ניתן להוציא מכוחה היתרי בניה, מוצע לקבוע במפורש {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|בסעיף 4(7) לתוספת השלישית}}, כי לעת אישורה של תכנית נוספת החייבת בהיטל, לא יביאו בחשבון, בקביעת שווי המצב הקודם, את דבר אישורה של תכנית קודמת שלא חייבה בהיטל ({{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לתוספת השלישית)}} המוצע).}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע כי תיקונים מוצעים אלה (בהגדרת תכנית {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, ביטול {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(5א)}} ותחילתו של {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(7) לאותה תוספת}}), יכנסו לתוקף ביום התחילה (יום פרסום החוק), אך הן יחולו על תכניות שיופקדו החל ממועד זה ואילך. בהתאם, על תכניות מאושרות או תכניות שיופקדו עד ליום פרסום החוק, יחולו {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|ההגדרה ”תכנית“ שבסעיף 1(א) לתוספת השלישית}}, {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|סעיף 4(5א)}} {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|וסעיף 4(7) לאותה תוספת}}, כנוסחם טרם יום התחילה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|משמעות הסדר זה הינה, שתכנית משביחה שאיננה מחייבת בהיטל השבחה עקב אישורה בהתאם להצעת חוק זו, שתופקד מיום פרסום החוק ואילך, לא תחייב בהיטל בשלב אישורה וכניסתה לתוקף, והחבות בהיטל תתגבש רק לעת אישורה של תכנית משביחה נוספת שלפי הצעת החוק מגבשת את החובה בהיטל. או אז החבות בהיטל תהיה מלאה, כך שהמצב הקיים יחושב לפי התכנית המשביחה הקודמת שחויבה בהיטל ובהתעלם מהתכנית הראשונה שלא חייבה בהיטל – כפי שמוצע לקבוע בתיקון {{ח:פנימי|סעיף 4|לסעיף 4(7)}} כנוסחו בהצעת חוק זו. עם זאת, הוראה זו בדבר התעלמות מהתכנית הראשונה בחישוב המצב הקיים, נכונה רק ככל שהתכנית הראשונה הופקדה מיום פרסום החוק ואילך, ועל כן לא חייבה בהיטל עקב אישורה והחבות כאמור נדחתה לעת התכנון המפורט. לפיכך, ככל שהתכנית הופקדה לפני פרסום החוק וחלות עליה הוראות החוק הקיים ועל פיו היא מחייבת בהיטל, אין מקום, לעת אישורה של תכנית משביחה נוספת שהופקדה אחרי יום הפרסום, להתעלם מהתכנית הראשונה בחישוב המצב הקיים ובאופן שעלול להביא לחיוב בהיטל ביתר. לפיכך ועל מנת למנוע כפל חבות בהיטל כאמור, מוצע לקבוע בסעיף קטן (ה)(4) הוראה מפורשת בעניין זה, לפיה ההוראה המוצעת {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 4|בסעיף 4(7) לתוספת השלישית}} לפיה ההשבחה תחושב לעומת התכנית המשביחה הקודמת, כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1(א) לתוספת {{ח:הערה|השלישית}}}} המוצע, לא תחול במקרים אלה, וההשבחה תחושב לעומת התכנית המשביחה האחרונה שחייבה בהיטל, כהגדרתה {{ח:פנימי|תוספת 3 פרט 1|בסעיף 1 לתוספת {{ח:הערה|השלישית}}}} כנוסחו ערב חוק זה.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי כך הוא גם לגבי יתר התכניות שלגביהן מוצע לדחות את מועד החבות וזאת בנוגע לתכנית כללית או תכנית הכוללת זכויות מותנות. כך, אם הופקדה תכנית כאמור לפני יום פרסום החוק, יחול לגביה הדין הקודם במלואו, אך ככל שהופקדה תכנית כאמור לאחר מועד פרסום החוק, יחול הדין החדש המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|לסעיף קטן (ו) – מוצע לתקן את {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 2|סעיף 2 לתוספת הראשונה}} שעוסק בהרכב חברי הועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, ולקבוע להם תקופת כהונה, וזאת לצורך יצירת אחידות עם יתר מוסדות התכנון הארציים ובהתאם להוראות שנקבעו בעניין זה לגבי מוסדות תכנון אחרים בחוק העיקרי, כמפורט לעיל בדברי ההסבר {{ח:פנימי|תוספת 1 פרט 2|לסעיף 2 לתוספת הראשונה}} המוצע.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|מוצע לקבוע הוראת מעבר, לפיה יראו את מי שמונה ערב תחילת החוק המוצע, כאילו מונה לראשונה ביום תחילת החוק, זאת בהמשך להוראת המעבר שנקבעה לגבי מוסדות תכנון אחרים במסגרת תיקון 119.}}
{{ח:ת}} {{ח:דברי הסבר|יובהר כי התזכיר עוסק בעיקרו בשורה של תיקונים מהותיים ותהליכיים בהליכי התכנון והרישוי. בנוסף עוסק התזכיר בנושא פיצויים על ירידת ערך לפי {{ח:פנימי|סעיף 197|סעיף 197}} והיטלי השבחה.}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]