תקנות מחלות בעלי-חיים (ביעור שחפת הבקר)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות מחלות בעלי־חיים (ביעור שחפת הבקר), תשכ״ה–1964}}
{{ח:קטע3||תקנות בדבר ביעור שחפת הבקר}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשכ״ה, 279|תקנות מחלות בעלי־חיים (ביעור שחפת הבקר)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-1642.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|פקודת מחלות בעלי חיים#סעיף 22|סעיף 20}} {{ח:חיצוני|פקודת מחלות בעלי חיים|לפקודת מחלות בעלי חיים, 1945}} (להלן – הפקודה), {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|והסעיפים 14(א)}} {{ח:חיצוני|חוק-יסוד: הממשלה#סעיף 33|ו־2(ד) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הודעה על מחלה}}
{{ח:ת}} רופא וטרינרי הקובע כי בקר נגוע או חשוד כנגוע במחלת שחפת הבקר (להלן – המחלה), יודיע על כך מיד למחזיק בבקר ולרופא וטרינרי ממשלתי בלשכה הוטרינרית הקרובה למקום בו מוחזק הבקר.

{{ח:סעיף|2|מבחנים ובדיקות על ידי רופא וטרינרי ממשלתי}}
{{ח:ת}} רופא וטרינרי ממשלתי רשאי לבצע בבקר מבחן טוברקולין או כל בדיקה אחרת אשר תיראה לו כדרושה לשם גילוי או אבחון המחלה במקום ובמועד שייקבעו על ידיו בכל מקרה.

{{ח:סעיף|3|מבחנים באישור רופא וטרינרי ממשלתי}}
{{ח:ת}} לא יבצע אדם מבחן טוברקולין, ולא יסייע לביצוע מבחן טוברקולין אלא אם הוא רופא וטרינרי ממשלתי או רופא וטרינרי שהורשה בכתב על ידי רופא וטרינרי ממשלתי לבצע מבחן זה.

{{ח:סעיף|4|סימון בעל־חיים נגוע או חשוד כנגוע}}
{{ח:ת}} רופא וטרינרי ממשלתי או מפקח רשאים לסמן בכל דרך הנראית להם בקר שנקבע כי הוא נגוע או חשוד כנגוע במחלה.

{{ח:סעיף|5|הוראה להעברה לשחיטה}}
{{ח:תת|(א)}} רופא וטרינרי ממשלתי רשאי להורות {{ח:פנימי|תוספת טופס 1|בטופס מס׳ 1 שבתוספת}} (להלן – הוראות שחיטה) את המחזיק בבקר נגוע או חשוד כנגוע במחלה להוציאו לשחיטה במקום ובמועד שייקבע.
{{ח:תת|(ב)}} לא יועבר בקר שסומן לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|תקנה 4}} או שניתנה לגביו הוראת שחיטה בהתאם לתקנת משנה (א) אלא אם הוא מלווה בהיתר העברה שניתן בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 8|תקנה 8}}.

{{ח:סעיף|6|ערר על הוראת שחיטה}}
{{ח:תת|(א)}} ניתנה לאדם הוראת שחיטה, רשאי הוא לערור עליה בפני מנהל השירותים הוטרינריים תוך שבעה ימים מהיום בו נמסרה במען מגוריו או במשקו.
{{ח:תת|(ב)}} ערר אדם על הוראת שחיטה בהתאם להוראות תקנת משנה (א), יידחה ביצוע הוראת השחיטה עד למועד שיחליט עליו מנהל השירותים הוטרינריים.

{{ח:סעיף|7|הוצאה לשחיטה}}
{{ח:תת|(א)}} לא יחזיק אדם בשטח בית מטבחיים בקר שסומן בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 4|לתקנה 4}} או שניתנה לגביו הוראת שחיטה, ולא ישחט אדם ולא יטפל בפשיטת עור של בקר כאמור, אלא אם נמסרו לרופא הוטרינרי של בית המטבחיים מיד עם הכנסת הבקר לשטח בית המטבחיים, הוראת השחיטה והיתר העברה שניתן לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|תקנה 8}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יתיר רופא וטרינרי של בית מטבחיים שחיטת בקר שניתנה לגביו הוראת שחיטה או בקר שרופא וטרינרי של בית מטבחיים חושד שהוא נגוע במחלה, אלא אם נתן הרופא הוטרינרי של בית מטבחיים הודעה לרופא וטרינרי ממשלתי בלשכה הוטרינרית הסמוכה לבית המטבחיים לפחות 72 שעות לפני מועד השחיטה שנקבע וקיבל הסכמתו לביצוע השחיטה במועד שנקבע על ידיו.

{{ח:סעיף|8|העברת בקר נגוע או חשוד כנגוע במחלה}}
{{ח:תת|(א)}} לא יעביר אדם בקר, לא ירשה, לא יסייע ולא יאפשר העברת בקר, נגוע או חשוד כנגוע במחלה, ממקום הימצאו למקום אחר, אלא אם נתן רופא וטרינרי ממשלתי היתר להעברת הבקר ובתנאים שנקבעו בהיתר (להלן – היתר העברה).
{{ח:תת|(ב)}} היתר העברה לפי תקנה משנה (א) יינתן {{ח:פנימי|תוספת טופס 2|בטופס מס׳ 2 שבתוספת}}.

{{ח:סעיף|9|הודעה על שטח מאולח}}
{{ח:תת|(א)}} קבע רופא וטרינרי ממשלתי כי מקום כל שהוא עלול להיות מוקד להדבקה במחלה יוכרז המקום כשטח מאולח.
{{ח:תת|(ב)}} הכרזה על מקום כשטח מאולח תינתן על ידי רופא וטרינרי ממשלתי למחזיק בשטח, {{ח:פנימי|תוספת טופס 3|בטופס מס׳ 3 שבתוספת}} או תפורסם ברשומות על ידי מנהל השירותים הוטרינריים.

{{ח:סעיף|10|הוראות שיחולו על שטח מאולח}}
{{ח:ת}} הוכרז מקום כשטח מאולח בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 9|תקנה 9}} יחולו עליו הוראות אלה:
{{ח:תת|(1)}} לא יוציא אדם, לא ירשה ולא יסייע להעביר בקר מהשטח כאמור אל כל מקום אחר ולא יכניס אדם ולא ירשה הכנסת בקר לתוכו ממקום אחר אלא על פי היתר בכתב מאת רופא וטרינרי ממשלתי ובהתאם לתנאי ההיתר.
{{ח:תת|(2)}} לא יוציא אדם, לא ירשה להוציא ולא יסייע להוציא מהשטח כאמור אל כל מקום אחר מספוא, קש, ריפוד, זבל או כל חומר אחר הנמצא במקום אשר רופא וטרינרי ממשלתי יורה כי אין להוציאו מהשטח, אלא על פי היתר בכתב מאת רופא וטרינרי ממשלתי ובהתאם לתנאי ההיתר.
{{ח:תת|(3)}} בעל השטח או המחזיק בו ינקה ויחטא אותו בדרך, בצורה, במועדים ובחמרים אשר יורה לו עליהם רופא וטרינרי ממשלתי.

{{ח:סעיף|11|ביטול הכרזת שטח מאולח}}
{{ח:ת}} שטח יישאר בחזקת מקום מאולח כל עוד לא ביטל רופא וטרינרי ממשלתי בהודעה בכתב, או מנהל השירותים הוטרינריים בפרסום ברשומות, את ההכרזה על השטח כשטח מאולח.

{{ח:סעיף|12|פיקוח על בני אדם למניעת העברת מחלה}}
{{ח:ת}} רופא וטרינרי ממשלתי החושד כי אדם המועסק בעבודה במקום בו מוחזק בקר, עלול להעביר את המחלה רשאי לאסור על אותו אדם לעבוד במקום בו מוחזק הבקר, לטפל בבקר או לחלבו עד אשר ימציא אותו אדם תעודה מאת רופא כי עמד בבדיקות רפואיות לאיבחון מחלת השחפת וכי אינו נגוע במחלה זו.

{{ח:סעיף|13|עזרת מחזיק בבקר}}
{{ח:ת}} בעל של בקר או המחזיק בו יסייע לרופא וטרינרי ממשלתי, לרופא וטרינרי או למפקח, בתפיסת בקר, בריכוזו במקום מסויים, בזיהויו ובהחזקתו לשם ביצוע מבחן טוברקולין, או פעולה אחרת אשר הם רשאים לבצע בבקר, בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|פקודת מחלות בעלי חיים|הפקודה}} או תקנות אלה, במקום ובמועד שייקבעו על ידם.

{{ח:סעיף|14|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות מחלות בעלי־חיים (ביעור שחפת הבקר), תשי״ח–1957 – בטלות.

{{ח:סעיף|15|השם}}
{{ח:ת}} לתקנות אלה ייקרא ”תקנות מחלות בעלי־חיים (ביעור שחפת הבקר), תשכ״ה–1964“.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת טופס 1}}
{{ח:ת}} '''טופס מס׳ 1:''' הוראה להעביר לשחיטה {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 5|תקנה 5}})}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת טופס 2}}
{{ח:ת}} '''טופס מס׳ 2:''' היתר העברת בקר {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 8|תקנה 8}})}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת טופס 3}}
{{ח:ת}} '''טופס מס׳ 3:''' אכרזה על מקום מאולח בשחפת הבקר {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 9|תקנה 9}})}}

{{ח:חתימות|כ׳ בתמוז תשכ״ד (30 ביוני 1964)}}
* '''משה דיין'''
שר החקלאות
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]