פקודת הדרכים (רחבן והתויתן)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת הדרכים (רחבן והתויתן)}}
{{ח:קטע3||פקודה הקובעת הוראות בענין רחבן של דרכים והתויתן}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000855}} {{ח:תיבה|חא״י כרך ב׳ פרק קכ״ט, עמ׳ 1282|פקודת הדרכים (רחבן והתויתן)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563589.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר 1935, תוס׳ 1, 159|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561059.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, 22|הודעה בדבר סמכויות השרים}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ט, 1|חוק המעבר|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208911.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״א, 44|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208204.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ג, 144|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208205.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיפים 14}} {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 15|ו־15 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה על פי החוק בידי הנציב העליון או בידי הנציב העליון במועצתו תהא נתונה לממשלה, וכל מקום בו נאמר בחוק ”פלשתינה (א״י)“ ייקרא מעתה ”ישראל“. פורסמה הודעה על הענקת סמכויות הנציב העליון לשר העבודה (ע״ר תש״ח, 22). לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. לפי {{ח:חיצוני|חוק המעבר#סעיף 13|סעיף 13 לחוק המעבר, תש״ט–1949}}, כל מקום בו נאמר בחוק ”עתון רשמי“ ייקרא מעתה ”רשומות“.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|השם הקצר}}
{{ח:ת}} פקודה זו תקרא {{ח:הערה|”}}פקודת הדרכים (רחבן והתויתן){{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2|פירוש|תיקון: תש״ח, תשי״א}}
{{ח:ת}} בפקודה זו יהיו למונחים הבאים הפירושים דלקמן, מלבד אם ענין הכתוב יחייב פירוש אחר –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עבודת שפור של קבע“ כוללת בניתם או בניתם מחדש של כל בנין או של כל תוספת־מבנה לבנין, נטיעת עצים, כל עבודת השקאה, אספקת מים, ביוב, ניקוז, הקמת גדר אבנים או גדר קבועה אחרת והקמת מצבה שלא באזור של בית קברות שכבר יש בו קברות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דרך“ פירושה כל דרך המשמשת לרבים ששר העבודה הטיל פקודה זו לגבה.

{{ח:סעיף|3|השמוש בפקודה|תיקון: תש״ח}}
{{ח:ת}} יכול שר העבודה להורות בצו שפקודה זו תחול על כל דרך הנזכרת באותו צו.

{{ח:סעיף|4|הסמכות לאסור עבודת שפור של קבע במרחק מסוים ממרכזה של הדרך|תיקון: 1935, תש״ח, תש״ט, תשי״א, תשכ״ג}}
{{ח:תת|(1)}} יכול שר העבודה לאסור בצו את ביצועה של כל עבודת שפור של קבע במרחק של עשרים וחמישה מטר ממרכזה של דרך.
{{ח:תת|(2)}} צו שניתן עפ״י סעיף זה אפשר לפרסמו ברשומות או לפרסמו בין תושבי האזור הנפגע בצורה שתישר בעיני שר העבודה.
{{ח:תת|(3)}} כל המקים או מבצע עבודת שפור של קבע בניגוד לצו שניתן עפ״י סעיף זה יאשם בעברה ויהא צפוי לקנס בסכום חמשים לירות, וחייב הוא לסתור את אשר הקים או ביצע בניגוד לסעיף זה; ואם לא סתר את אשר הקים, הרשות בידי שר העבודה לצוות לסתור את העבודה ולגבות את דמי סתירתה מן האיש אשר הקימה או גרם להקמתה.

{{ח:סעיף|5|צו להרחבת דרך|תיקון: 1935, תש״ח, תשי״א, תשכ״ג}}
{{ח:תת|(1)}} יכול שר העבודה להכריז בצו כי איזו דרך או חלק הימנה תורחב עד כדי רוחב של לא יותר מחמישים מטר וכי יעשו בהתויתה של הדרך את השינויים שימצאו צורך בהם.
{{ח:תת|(2)}} הצו יפורסם ויוצא לפועל כדרך שמפרסמין ומוציאין לפועל צו שניתן עפ״י {{ח:פנימי|סעיף 4|הסעיף הקודם}}.
{{ח:תת|(3)}} משניתן צו, יכול שר העבודה בכל עת להפקיע כל קרקע הדרושה להרחבת הדרך או חלק הימנה עד לשעור הרוחב הקבוע או לשעור פחות מזה לפי הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|חוק ההפקעה לצורך דרכים}} שיהא נוהג מזמן לזמן.

{{ח:חתימות|16 ביוני, 1926}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]