פקודת הנשואין והגירושין (רישום)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת הנשואין והגירושין (רישום)}}
{{ח:קטע3||פקודה הקובעת הוראות לרישום נשואין וגירושין.}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000007}} {{ח:תיבה|חא״י כרך ב׳ פרק פ״ח, עמ׳ 876|פקודת הנשואין והגירושין (רישום)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563449.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ע, 434|חוק ברית הזוגיות לחסרי דת|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301092.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ד, 29|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_301396.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיפים 14}} {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 15|ו־15 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה על פי החוק בידי הנציב העליון תהא נתונה לממשלה, וכל מקום בו נאמר בחוק ”פלשתינה (א״י)“ ייקרא מעתה ”ישראל“. מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 11|בסעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}} – לפיו החוק הקיים בארץ־ישראל נשאר בתקפו, בשינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה, בכל מקום בו נאמר ”מושל המחוז“ ייקרא מעתה ”הממונה על המחוז“. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|השם הקצר}}
{{ח:ת}} פקודה זו תקרא {{ח:הערה|”}}פקודת הנשואין והגירושין (רישום){{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2|פרוש}}
{{ח:ת}} בפקודה זו יהא למונח הבא הפירוש דלקמן, מלבד אם ענין הכתוב יחייב פירוש אחר –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשות הרושמת“ פירושה הפקיד המסדר את הקידושין, אם היו הנשואין נשואין אזרחיים, האימם, בנשואין לפי דת האיסלם, הכומר בנשואין לפי דת הנצרות, הרבי, בנשואין לפי דיני ישראל והשיך של השבט, בנשואין לפי דת הדרוזים.

{{ח:סעיף|2א|מקום רישום לנישואין של בני זוג יהודים|תיקון: תשע״ד}}
{{ח:ת}} בני זוג יהודים המבקשים להינשא, רשאים להירשם לנישואין אצל כל רב שמונה כרושם נישואין לפי {{ח:חיצוני|חוק הרבנות הראשית לישראל#סעיף 2|סעיף 2(6) לחוק הרבנות הראשית לישראל, התש״ם–1980}}, ללא קשר למקום מגוריהם או למקום עריכת הנישואין.

{{ח:סעיף|3|רישום נשואין}}
{{ח:ת}} הרשות הרושמת תרשום כל נשואין בשעת סדור הקידושין בכתבה את הפרטים הבאים בארבע העתקות שכל אחת ואחת מהן תהא חתומה בחתימת ידה ובחותמתה של הרשות הרושמת –
{{ח:תת|(א)}} השם, הגיל, משלח היד, העדה ומקום מגוריהם של הבעל והאשה;
{{ח:תת|(ב)}} השם, משלח היד ומקום מגוריהם של ההורים;
{{ח:תת|(ג)}} השם ומשלח היד של העדים;
{{ח:תת|(ד)}} תאריך הנשואין ומקום הנשואין.

{{ח:סעיף|4|מה יעשה בהעתקות של כל רישום נשואין|תיקון: תש״ח, תש״ח־2}}
{{ח:ת}} אשר לארבע ההעתקות של כל רישום נשואין, חייבת הרשות הרושמת –
{{ח:תת|(א)}} לשמור אחת בפנקס הרישום;
{{ח:תת|(ב)}} לשלוח אחת למשרדו של הממונה על אותו המחוז {{ח:הערה|[במקור: מושל אותו המחוז]}} בסוף כל חדש;
{{ח:תת|(ג)}} למסור העתקה אחת לבעל והעתקה אחת לאשה תמורת תשלום של מאה פרוטה לכל העתקה.

{{ח:סעיף|4א|משלוח הודעה למרשם הזוגיות|תיקון: תש״ע}}
{{ח:ת}} הממונה על המחוז ישלח לרשם הזוגיות כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק ברית הזוגיות לחסרי דת|בחוק ברית הזוגיות לחסרי דת, התש״ע–2010}}, מדי חודש, הודעה על נישואין שנרשמו באותו מחוז במהלך החודש שקדם לו.

{{ח:סעיף|5|רישום גירושין}}
{{ח:ת}} הפרוצידורה שנקבעה {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיפים 3}} {{ח:פנימי|סעיף 4|ו־4}} תהא נוהגת לגבי רישום גירושין, אלא שלא יהא צורך ברישום הפרטים הנדרשים {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3(ב)}}.

{{ח:סעיף|6|הזכות לקבל העתקה של הרישום|תיקון: תש״ח}}
{{ח:ת}} כל אדם יכול לקבל העתקה מרישום הנשואין או הגרושין שלו לכשיגיש בקשה למשרד הממונה על המחוז של אותו מחוז {{ח:הערה|[במקור: המושל של אותו המחוז]}} וישלם מס של חמשים פרוטה.

{{ח:סעיף|7|עברה|תיקון: תשע״ד}}
{{ח:ת}} כל שאינו דואג לרישום הנשואין או הגרושין שלו או לרישום הנישואין או הגירושין שהוא סידר לאחר, דינו – מאסר שנתיים.

{{ח:סעיף|8|איסור פרסומת|תיקון: תשע״ד}}
{{ח:ת}} רב רושם נישואין כאמור {{ח:פנימי|סעיף 2א|בסעיף 2א}} לא יעשה, במישרין או בעקיפין, פרסומת לעיסוקו, אלא בהתאם לתקנות שקבע השר לשירותי דת, בהסכמת שר המשפטים ונשיא מועצת הרבנות הראשית.

{{ח:חתימות|23 בספמטבר, 1929}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]