תקנות שמירת הנקיון (היטל לשמירת הנקיון)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות שמירת הנקיון (היטל לשמירת הנקיון), התשמ״ז–1987}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תשמ״ז, 354|תקנות שמירת הנקיון (היטל לשמירת הנקיון)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5000.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 447|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5083.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 414|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5251.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״א, 693|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5338.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי לפי {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 11|סעיפים 11}} {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 16|ו־16}} {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון|לחוק שמירת הנקיון, התשמ״ד–1984}} (להלן – החוק), בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_300720.pdf|חוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון מס׳ 4), התש״ע–2010}}, ההיטל לשמירת ניקיון המוטל על יצור ויבוא מכלי משקה בוטל החל משנת 2010; {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 11|סעיף 11 לחוק שמירת הנקיון, התשמ״ד–1984}} בוטל {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הטיפול באריזות|בחוק להסדרת הטיפול באריזות, התשע״א–2011}}, ומשכך תקנות שמירת הנקיון (היטל לשמירת הנקיון), התשמ״ז–1987 בוטלו מכללא. הסמכות לקבוע היטל על מכלי משקה נקבעה {{ח:חיצוני|חוק להסדרת הטיפול באריזות#סעיף 11|בסעיף 11 לחוק להסדרת הטיפול באריזות, התשע״א–2011}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תש״ן}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היטל“ – היטל לשמירת הנקיון כאמור {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 11|בסעיף 11 לחוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הקרן“ – הקרן לשמירת הנקיון כאמור {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון#סעיף 10|בסעיף 10(א) לחוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכל למשקה“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון|בחוק}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מכירה“ – התמורה המשולמת ליצרן של מכלים למשקאות בעד מכירתם, למעט מכירה ליצוא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפרשי הצמדה“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ריבית“ – {{ח:הערה|(נמחקה).}}

{{ח:סעיף|2|קביעת היטל}}
{{ח:ת}} נקבע בזה היטל על יצרנים ויבואנים של מכלים למשקאות בשיעורים כלהלן:
{{ח:תת|(1)}} יצרנים – 0.25 אחוז מסך כל המכירות של מכלים למשקאות;
{{ח:תת|(2)}} יבואנים – 0.25 אחוז מערך היבוא של מכלים למשקאות, כפי שנקבע לענין דיני המכס.

{{ח:סעיף|3|אופן תשלום ההיטל וגבייתו|תיקון: תשמ״ח, תש״ן, תשנ״א}}
{{ח:תת|(א)}} ההיטל ישולם לקרן באמצעות חשב משרד הפנים, באופן שתקבע הנהלת הקרן.
{{ח:תת|(ב)}} תשלום ההיטל יבוצע כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} יצרן מכלים למשקאות ישלם את סכום ההיטל בשעור המפורט {{ח:פנימי|סעיף 2|בתקנה 2(1)}} בכל חודש עד ה־15 בו, בעד החודש שקדם לו;
{{ח:תתת|(2)}} יבואן מכלים למשקאות ישלם את סכום ההיטל בשיעור המפורט {{ח:פנימי|סעיף 2|בתקנה 2(2)}} בעת היבוא ויציג אישור בדבר התשלום בפני פקיד המכס.
{{ח:תת|(ג)}} היטל שלא שולם במועדו בידי החייב יתווספו עליו הפרשי הצמדה וריבית, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ״א–1961}}, ממועד הפרעון עד התשלום בפועל.
{{ח:תת|(ד)}} במקביל לביצוע התשלום, יעביר המשלם הודעה בכתב על העברת סכום ההיטל למרכז פעולות הנהלת הקרן, באופן שתקבע הנהלת הקרן; ההודעה תיערך לפי דוגמת טופס שתקבע הנהלת הקרן, תכלול את פירוט החישוב לקביעת הסכום ששולם ותהיה חתומה ומאושרת בתצהיר.
{{ח:תת|(ה)}} מרכז פעולות הנהלת הקרן ישלח למשלם ההיטל אישור בדבר קבלת התשלום וההודעה כאמור בתקנת משנה (ד).
{{ח:תת|(ו)}} מי שחייב בתשלום היטל ימציא בתום כל שנת כספים של עסקו, ולא יאוחר מששה חדשים מתום שנת כספים כאמור, דין וחשבון שנתי שיפרט את המכירות או היבוא של מכלים למשקה, לפי הענין, ואת תשלומי ההיטל ששילם לקרן, כשהוא חתום ומאושר בידי רואה חשבון.
{{ח:תת|(ז)}} חשב משרד הפנים או נציגו לענין זה רשאי לבדוק ולבקר את הנתונים שנמסרו, והחייב בתשלום ההיטל יעמיד לרשותם את החומר ששימש בסיס לעריכת המסמכים כאמור בתקנת משנה (ו).

{{ח:סעיף|4||תיקון: תשמ״ח, תש״ן, תשנ״א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:חתימות|כ״ט בכסלו התשמ״ז (31 בדצמבר 1986)}}
* '''יצחק פרץ'''
שר הפנים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]