חוק רשות נאות מרפא

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק רשות נאות מרפא, תשל״ג–1973}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001211}} {{ח:תיבה|ס״ח תשל״ג, 181|חוק רשות נאות מרפא|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209512.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 352|חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300065.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 330|תיקון מס׳ 7 לחוק מינהל מקרקעי ישראל|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301074.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: רשות נאות מרפא}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: שטח נאות מרפא}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: רשות נאות מרפא}}

{{ח:סעיף|1|הקמת רשות נאות מרפא}}
{{ח:ת}} מוקמת בזה רשות נאות מרפא (להלן – הרשות).

{{ח:סעיף|2|הרכב הרשות|תיקון: תשס״ו, תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} הרשות תהיה של 17 חברים; ימנו אותם שר התיירות ושר הבריאות (להלן – השרים), באישור הממשלה, והם –
{{ח:תתת|(1)}} ששה חברים, שיתמנו לפי הצעות שר התיירות, שר הבריאות ומנהל רשות מקרקעי ישראל, שנים שנים לפי כל אחד;
{{ח:תתת|(2)}} שלושה חברים, שיתמנו לפי הצעת שר הפנים, שאחד מהם יהיה נציג מרכז השלטון המקומי בישראל ואחד מהם יהיה נציג ארגון המועצות האזוריות;
{{ח:תתת|(3)}} שני חברים, שיתמנו לפי הצעות שר האוצר והחברה הממשלתית לתיירות, אחד לפי כל אחד;
{{ח:תתת|(4)}} ששה חברים שהם, לדעת השרים, נציגים של מוסדות רפואיים או מדעיים, או אישים בעלי מעמד ברפואה או במדע או בעלי ידע ונסיון בניהול מקומות מרפא.
{{ח:תת|(ב)}} בכל דיון של הרשות בענין נאות מרפא שבתחום רשות מקומית פלונית זכאי להשתתף בזכות דעה מייעצת ראש אותה רשות מקומית או נציגו בענינים הנוגעים לתחום שיפוטה, והוא יוזמן לדיון האמור; בסעיף קטן זה, ”רשות מקומית“ – לרבות מועצה אזורית.
{{ח:תת|(ג)}} אלה יוזמנו כמשקיפים לדיוני הרשות בענין נאות מרפא:
{{ח:תתת|(1)}} מנהל הרשות הממשלתית למים ולביוב, שמונה לפי {{ח:חיצוני|חוק המים#סעיף 124יט|סעיף 124יט לחוק המים, התשי״ט–1959}} (בחוק זה – מנהל הרשות הממשלתית), או מי שהוא מינה;
{{ח:תתת|(2)}} נציג רשות שמורת הטבע.

{{ח:סעיף|3|תפקידי הרשות}}
{{ח:ת}} תפקידי הרשות הם –
{{ח:תת|(1)}} להמליץ לפני השרים שיכריזו, בדרך האמורה {{ח:פנימי|פרק ב|בפרק ב׳}}, כי שטח פלוני שלדעת הרשות יש בו או בחלק ממנו תכונות העשויות להביא אליו מבקשי מרפא והחלמה, הוא שטח נאות מרפא, ורצועת קרקע בסמוך לשטח האמור היא רצועת מגן לענין {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיף 22}};
{{ח:תת|(2)}} להמליץ לפני השרים שיקבעו, בדרך האמורה {{ח:פנימי|פרק ב|בפרק ב׳}}, סוגו של שטח נאות מרפא לפי סוגי המרפא שהוא מיועד להם;
{{ח:תת|(3)}} להחליט על סיווגם של שטחים ומפעלים שבשטח נאות מרפא כאמור המשמשים לתיירות מרפא או העשויים לשמש למטרה זו ושל המיתקנים הדרושים לכך (להלן – נאות מרפא), הכל לפי סגולותיהם של אלה;
{{ח:תת|(4)}} לעודד ולערוך מחקרים ולרכז ידע על נאות מרפא ועל מקומות אחרים המשמשים או העשויים לשמש נאות מרפא, ועל שיטות הטיפול המומלצות בהם ועל יעילותן;
{{ח:תת|(5)}} להחליט על סיווגם של שירותים הניתנים בשטח נאות מרפא והמשמשים או העשויים לשמש תיירות מרפא;
{{ח:תת|(6)}} לקדם את רמתם של נאות מרפא קיימים; לעודד ולתכנן פיתוחם של מקומות המשמשים או העשויים לשמש נאות מרפא ומיתקנים לטיפול ומקומות לאכסון ולאירוח בהם; ליזום ולעודד גילויים של מעיינות מרפא;
{{ח:תת|(7)}} לעודד תיירות אל נאות מרפא, לרבות תכנון ותיאום דרכי פרסומם;
{{ח:תת|(8)}} לספק שירותי מחקר ופרסום על נאות מרפא;
{{ח:תת|(9)}} להתקין, באישור השרים, תקנות לענין נאות מרפא בדבר –
{{ח:תתת|(א)}} מתן השירותים והטיפול, לרבות מיתקנים ומבנים;
{{ח:תתת|(ב)}} פיקוח כימי, בקטריולוגי, ביולוגי, תברואי וגיהותי;
{{ח:תתת|(ג)}} הכשירות וההכשרה של המפעילים והצוות;
{{ח:תתת|(ד)}} אופן ניצולם ושימורם של מעיינות מרפא ומשאבים טבעיים אחרים;
{{ח:תתת|(ה)}} קביעת כללי התנהגות במקום;
{{ח:תת|(10)}} לעודד, לתכנן ולקדם את הניצול, השיווק והייצוא של מים מינרליים וחמרים אחרים בעלי תכונות מרפא, ולפקח על ניצול, שיווק וייצוא כאמור;
{{ח:תת|(11)}} לייעץ למוסדות התכנון שלפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|חוק התכנון והבניה, תשכ״ה–1965}} (להלן – חוק התכנון), ולרשויות המקומיות בדבר ייעוד שטחים לנאות מרפא;
{{ח:תת|(12)}} לייעץ לשרים בכל הנוגע לחוק זה.

{{ח:סעיף|4|קביעת מחירים}}
{{ח:ת}} השרים רשאים, לפי הצעת הרשות, לקבוע בתקנות מחירים ומרכיביהם לשירותים הניתנים בנאות מרפא.

{{ח:סעיף|5|הרשות – תאגיד}}
{{ח:ת}} הרשות היא תאגיד כשר לכל חובה, זכות ופעולה משפטית.

{{ח:סעיף|6|הרשות – גוף מבוקר}}
{{ח:ת}} הרשות תהיה גוף מבוקר כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק מבקר המדינה#סעיף 9|בסעיף 9(2) לחוק מבקר המדינה, תשי״ח–1958 [נוסח משולב]}}.

{{ח:סעיף|7|סדרי עבודה}}
{{ח:תת|(א)}} הרשות תקבע את סדרי עבודתה ומועדי ישיבותיה.
{{ח:תת|(ב)}} מנין חוקי בישיבות הרשות הוא לפחות תשעה חברים, כשמהם לפחות חמישה חברים שנתמנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2(א)(1), (2) ו־(3)}}.
{{ח:תת|(ג)}} יושב ראש הרשות, ובהעדרו – סגנו, ישב בראש ישיבות הרשות, ובהעדרם יבחרו הנוכחים את יושב ראש הישיבה מבין נציגי הממשלה.
{{ח:תת|(ד)}} החלטות הרשות מתקבלות ברוב דעות המצביעים, ובמקרה של דעות שקולות תהיה ליושב ראש הישיבה דעה מכרעת.
{{ח:תת|(ה)}} היושב ראש בישיבת הרשות רשאי לקבוע שהחלטה מהחלטותיה באותה ישיבה לא תקבל תוקף אלא אם תאושר בישיבה הבאה של הרשות; אולם אם תוך 21 ימים לא כונסה ישיבה תקבל ההחלטה תוקף.

{{ח:סעיף|8|מינוי ועדות}}
{{ח:ת}} הרשות רשאית למנות ועדות מבין חבריה, לרבות ועד מנהל שיהיו בו יושב ראש הרשות וסגנו, לקבוע תפקידיהן ולאצול להן מסמכויותיה.

{{ח:סעיף|9|יושב ראש הרשות וסגנו}}
{{ח:תת|(א)}} השרים ימנו יושב ראש הרשות מבין חברי הרשות ובהתייעצות עמה, ורשאים הם למנות לו מתוכם סגן אחד.
{{ח:תת|(ב)}} הרשות רשאית לקבוע את תפקידי יושב ראש הרשות, ולאצול לו מסמכויותיה.

{{ח:סעיף|10|מנהל הרשות}}
{{ח:תת|(א)}} השרים רשאים, בהתייעצות עם הרשות, למנות מנהל לרשות.
{{ח:תת|(ב)}} הרשות תקבע את תפקידי מנהל הרשות, והיא רשאית לאצול לו מסמכויותיה בעניינים מסויימים, שיפורשו בהחלטת הרשות, ככל הדרוש למילוי תפקידיו וביצוע החלטותיה.

{{ח:סעיף|11|סייג לאצילת סמכויות}}
{{ח:תת|(א)}} ואלה הסמכויות שאינן ניתנות לאצילה מאת הרשות:
{{ח:תתת|(1)}} קביעת תקציב הרשות;
{{ח:תתת|(2)}} התקנת תקנות בנות־פעל תחיקתי;
{{ח:תתת|(3)}} המלצה על הכרזה על שטח נאות מרפא לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3(1)}} ועל קביעת סוג לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3(2), (3) ו־(5)}};
{{ח:תתת|(4)}} סמכויות הרשות לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיפים 21}}, {{ח:פנימי|סעיף 26|26}} {{ח:פנימי|סעיף 29|ו־29}}.
{{ח:תת|(ב)}} הרשות רשאית לייפות כוחו של יושב ראש הרשות, סגנו, מנהל הרשות או כל אדם אחר, לתקופה שלא תעלה על שנה בכל יפוי־כוח, לחתום בשמה על מסמך מסויים או סוג של מסמכים, בכפוף לכל סייג ביפוי הכוח.

{{ח:סעיף|12|עובדי הרשות}}
{{ח:ת}} מינוי עובדי הרשות, התקן, השכר, הגימלאות, דיני המשמעת, השיפוט המשמעתי ותנאי העבודה, יהיו כשל עובדי המדינה.

{{ח:סעיף|13|תקציב הרשות}}
{{ח:תת|(א)}} הרשות תערוך לקראת כל שנת כספים תקציב המפרט אומדן הכנסותיה והוצאותיה; הצעת התקציב תוגש לממשלה לאישור באמצעות השרים לפחות 30 ימים לפני תחילת שנת הכספים.
{{ח:תת|(ב)}} לא ישולם סכום מכספי הרשות אלא על פי התקציב שאושר כאמור ולא תתחייב הרשות בשום התחייבות אלא לפיו או לפי החלטת הרשות שנתקבלה כדין ואישרו אותה השרים.

{{ח:סעיף|14|דו״חות}}
{{ח:ת}} הרשות תגיש לשרים אחת לשנה דו״ח על פעולותיה; והיא תמסור, כל אימת שתידרש מאת אחד השרים, דו״ח ומידע בענין פעולותיה ובכל ענין שהוא בגדר אחריותה או סמכויותיה, לרבות פעולותיהם של מנהלה ושאר עובדיה.

{{ח:סעיף|15|הכהונה ברשות}}
{{ח:תת|(א)}} תקופת כהונתו של חבר הרשות לא תעלה על שלוש שנים.
{{ח:תת|(ב)}} חבר הרשות שתקופת כהונתו תמה יכול להתמנות מחדש.
{{ח:תת|(ג)}} השרים רשאים להעביר חבר הרשות מכהונתו אם נתקיימו בו אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הורשע בעבירה שיש עמה קלון;
{{ח:תתת|(2)}} פשט את הרגל או נתמנה עליו כונס נכסים מטעם בית המשפט;
{{ח:תתת|(3)}} נעדר ללא סיבה מוצדקת משלוש ישיבות רצופות של הרשות או משש ישיבות בשנת כספים אחת, ובלבד שלפני העברתו מכהונתו התייעצו השרים עם יושב ראש הרשות.
{{ח:תת|(ד)}} מי שנתמנה לחבר הרשות על־פי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2(א)(1), (2) או (3)}}, רשאים השרים להעבירו מכהונתו אם חדל לעבוד בשירות המדינה או חדל למלא את התפקיד שמילא בעת מינויו.
{{ח:תת|(ה)}} נתפנה מקומו של חבר הרשות מחמת התפטרותו, העברתו מכהונתו או מסיבה אחרת, ימנו השרים במקומו חבר אחר, והוא יכהן עד תום תקופת כהונתו של החבר שבמקומו נתמנה.

{{ח:סעיף|16|שמירת תוקף}}
{{ח:ת}} קיום הרשות או ועדה מועדותיה, סמכויותיהן ותוקף החלטותיהן, לא ייפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר בהן או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: שטח נאות מרפא}}

{{ח:סעיף|17|הכרזה על נאות מרפא}}
{{ח:תת|(א)}} השרים רשאים, על־פי המלצת הרשות ובהסכמת שר הפנים, להכריז בהודעה ברשומות כי –
{{ח:תתת|(1)}} שטח פלוני, שגבולותיו צויינו בהודעה, הוא שטח נאות מרפא;
{{ח:תתת|(2)}} רצועת קרקע בסמוך לשטח נאות מרפא, שגבולותיה צויינו בהודעה, היא רצועת מגן לענין {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיף 22}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא יתן שר הפנים את הסכמתו כאמור אלא לגבי שטח שיועד לכך בתכנית כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|בחוק התכנון}} (להלן – תכנית).
{{ח:תת|(ג)}} שטח שהוא שמורת טבע או מיועד להיכלל בשמורת טבע כאמור {{ח:חיצוני|חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה#סעיף 22|בסעיפים 6 ו־27 לחוק הגנים הלאומיים ושמורות טבע, תשכ״ג–1963}}, לא יוכרז עליו שהוא שטח נאות מרפא או רצועת מגן אלא לאחר התייעצות עם שר החקלאות.

{{ח:סעיף|18|הודעה לבעל המקרקעין ורישום הערה בפנקסי מקרקעין}}
{{ח:תת|(א)}} הופקדה תכנית שבה יועד שטח לנאות מרפא או לרצועת מגן, תפרסם הרשות, בנוסף להודעות הניתנות על־פי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#פרק ג סימן ו|סימן ו׳ לפרק ג׳ לחוק התכנון}}, הודעה על פרטי התכנית בשני עתוני בוקר בשפה העברית ובעתון ערב אחד ועל לוחות המודעות של הרשות המקומית שבתחומה נמצא שטח כאמור, ותמסור הודעה בדואר רשום למי שרשום בפנקסי המקרקעין כבעל המקרקעין או כבעל טובת־הנאה בהם, לפי מענם הידוע לאחרונה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף קטן (א) יחולו בשינויים המחוייבים גם לגבי הכרזה שניתנה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17(א)}}.
{{ח:תת|(ג)}} ניתנה הכרזה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17(א)}}, תעביר הרשות תשריט של שטח נאות מרפא ורצועת מגן שהוכרז עליהם כאמור, בצירוף פרטי ההודעה שפורסמה ברשומות, לועדה מחוזית ולועדה מקומית כמשמעותן {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|בחוק התכנון}}, הנוגעות בדבר, וכן לממונה על המרשם כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|בחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}}; הממונה על המרשם יורה תוך 15 ימים מיום קבלת התשריט על רישום הערה לגבי מקרקעין שבשטח נאות מרפא ורצועת מגן הרשומים בפנקסי מקרקעין.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיף זה יחולו בתיאומים ובשינויים המחוייבים גם על ביטול הכרזה לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19}}.

{{ח:סעיף|19|ביטול הכרזה}}
{{ח:ת}} השרים רשאים, על־פי המלצת הרשות ובהסכמת שר הפנים, לבטל, בהודעה ברשומות, הכרזה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 17|בסעיף 17(א)}}.

{{ח:סעיף|20|סוגי נאות מרפא}}
{{ח:ת}} השרים רשאים, על־פי המלצת הרשות, לקבוע בהודעה ברשומות סוגו של שטח נאות מרפא לפי סוגי המרפא שהוא מיועד להם.

{{ח:סעיף|21|סייג להקמת מפעלים ועשיית פעולות בשטח נאות מרפא}}
{{ח:תת|(א)}} בשטח נאות מרפא לא יקים, לא יחזיק ולא יפעיל אדם נאת מרפא, מפעל, מיתקן או שירות אלא בהרשאה מאת הרשות ולפי תנאי ההרשאה (להלן – הרשאה).
{{ח:תת|(ב)}} תקפה של הרשאה הוא עד יום 31 בדצמבר בכל שנה, זולת אם נקבע בה מועד אחר, והיא ניתנת לחידוש.
{{ח:תת|(ג)}} שום דבר האמור בסעיף זה אינו בא להטיל איסור או הגבלה על מי שהורשה לפי כל דין לעסוק בשירותי ריפוי, לגבי עיסוקו המורשה כדין.
{{ח:תת|(ד)}} הרשות רשאית ליתן הרשאה, לסרב ליתן או לחדש הרשאה, להתלותה ולהתנות בה תנאים, הכל כדרוש למטרות חוק זה ועל־פי כללים שקבעו השרים בתקנות.
{{ח:תת|(ה)}} לא יעשה אדם בשטח נאות מרפא פעולה שהרשות קבעה בתקנות באישור השרים שהיא פוגעת או עלולה לפגוע בתכונות הקיימות בו או בפעולתם התקינה של נאות מרפא שבו או במעיין או במים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 29|בסעיף 29}} (להלן – מפגע).

{{ח:סעיף|22|סייג לעשיית פעולות בשטח רצועת מגן}}
{{ח:ת}} בתחום רצועת מגן לא יעשה אדם פעולה שהרשות קבעה בתקנות באישור השרים שהיא מהווה מפגע לענין רצועת מגן.

{{ח:סעיף|23|התחזות כנאות מרפא}}
{{ח:ת}} לא יתאר אדם ולא יציין במלים נאת מרפא או מקום מרפא או בניב כיוצא באלה, לצרכי עסק או פרסומת, מקום, מפעל, מיתקן או שירות, אלא אם יש לגביהם הרשאה.

{{ח:סעיף|24|אגרות}}
{{ח:ת}} שר התיירות רשאי לקבוע בתקנות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אגרות בעד מתן הרשאה וחידושה, דרך כלל או לפי סוגי נאות מרפא.

{{ח:סעיף|25|זכויות בשטח נאות מרפא}}
{{ח:תת|(א)}} מקרקעין של המדינה, מימי מעיינות ומים אחרים הנמצאים בשטח נאות מרפא, וכל זכות וטובת־הנאה בהם, הכל במידה ובהיקף שאישרו השרים, ישמשו לצרכי נאות מרפא כאמור בחוק זה, והשימוש בהם יימסר לרשות או למי שהרשות המליצה, לפי תנאים שייקבעו בהסכם בין המדינה לבין הרשות.
{{ח:תת|(ב)}} האמור בסעיף קטן (א) יחול גם על זכויות וטובות הנאה אחרות שיש למדינה בשטח נאות מרפא.

{{ח:סעיף|26|רכישת מקרקעין}}
{{ח:תת|(א)}} לפי בקשת הרשות שניתן לה אישור השרים ירכוש שר האוצר לטובת המדינה מקרקעין הנמצאים בשטח נאות מרפא, ובלבד שלרכישה האמורה יש הרשאה וכיסוי בתקציב המדינה או בתקציב הרשות.
{{ח:תת|(ב)}} בקשת הרשות כאמור בסעיף קטן (א) תשמש ראיה כי המקרקעין דרושים לצורך ציבורי כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)|בפקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור), 1943}} (להלן – פקודת הרכישה), ושר האוצר יהיה רשאי להשתמש לגביהם בסמכויותיו לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 3|סעיף 3 לפקודת הרכישה}}, בהתאם לבקשת הרשות.
{{ח:תת|(ג)}} על מקרקעין כאמור יחול האמור {{ח:פנימי|סעיף 25|בסעיף 25}}.
{{ח:תת|(ד)}} לענין הערכת הפיצויים לפי {{ח:חיצוני|פקודת הקרקעות (רכישה לצרכי ציבור)#סעיף 12|סעיף 12 לפקודת הרכישה}}, במקום ”בזמן ששר האוצר פרסם ברשומות את ההודעה על כוונתו לרכוש“ יש לקרוא –
{{ח:תתת|(1)}} ”ערב פרסום ההודעה בדבר הכרזה על שטח נאות מרפא“, אם נרכשו המקרקעין תוך חמש שנים מיום פרסום ההכרזה על נאות מרפא;
{{ח:תתת|(2)}} ”ערב רכישת המקרקעין לטובת המדינה“, אם נרכשו המקרקעין לאחר חמש שנים כאמור בפסקה (1).

{{ח:סעיף|27|הגבלות על שימוש במקרקעין}}
{{ח:תת|(א)}} אושרה תכנית לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|חוק התכנון}}, לא יינתן במשך חמש שנים מיום אישורה היתר לבניה או לשימוש בקרקע שיועד בתכנית לשטח נאות מרפא או לרצועת מגן ולא יתחיל אדם בתקופה האמורה בבניה מכוח היתר כאמור שניתן לפני אישור התכנית, אלא אם נתנה תחילה הרשות הסכמתה לכך בכתב.
{{ח:תת|(ב)}} על מתן הסכמת הרשות לפי סעיף זה, סירוב לתיתה או דחייתה, יחולו התנאים והנוהל שייקבעו בתקנות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, דרך כלל או לגבי מקום פלוני.
{{ח:תת|(ג)}} לא הותקנו תקנות תוך ששה חדשים מיום אישור התכנית, לא יחולו הוראות סעיף קטן (א) בתקופה שלאחר ששה חדשים כאמור ועד יום תחילתן של תקנות שיותקנו לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ד)}} יראו תנאים כאמור בסעיף קטן (ב) כחלק מן התנאים לפי {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 78|סעיף 78 לחוק התכנון}} לענין תחום תכנית או שינוי הנוגעים לייעודו של שטח או רצועת קרקע כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ה)}} הוגבלו זכויותיו של אדם בקרקע מכוח סעיף זה, יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 79|סעיף 79 לחוק התכנון}}.
{{ח:תת|(ו)}} האמור בסעיף זה אינו גורע מהוראות כל דין לענין בניה או שימוש בקרקע.
{{ח:תת|(ז)}} הוראות {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 158|סעיף 158 לחוק התכנון}} יחולו גם לגבי קרקע או בנין שבתחום שטח נאות מרפא או רצועת מגן כאמור בסעיף קטן (א), בתיאומים ובשינויים המחוייבים.

{{ח:סעיף|28|פיצויים בעד מקרקעין שנפגעו}}
{{ח:תת|(א)}} נפגעו מקרקעין, שלא בדרך הפקעה, על ידי יעודו של שטח או רצועת קרקע כאמור {{ח:פנימי|סעיף 17|בסעיף 17(ב)}}, על פי עצת הרשות כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3(11)}} או על ידי הכרזה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17(א)}}, מי שביום תחילתה של התכנית או ביום פרסום ההודעה על ההכרזה היה בעל המקרקעין או בעל זכות בהם, זכאי לפיצויים מאת הרשות.
{{ח:תת|(ב)}} על תביעת פיצויים לפי סעיף קטן (א) יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#פרק ט|פרק ט׳ לחוק התכנון}}, למעט {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#סעיף 198|סעיף 198}}; ולענין זה, כל מקום {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה#פרק ט|בפרק}} שנאמר בו ”ועדה מקומית“ יראו כאילו נאמר בו ”הרשות“ וכל מקום שנאמר בו ”שר הפנים“ יראו כאילו נאמר בו ”השרים“.

{{ח:סעיף|29|הסדרת השימוש במקורות מים|תיקון: תשס״ו}}
{{ח:תת|(א)}} הוכרז על שטח שהוא שטח נאות מרפא בגלל תכונותיו של מעיין או מים שבו, תהא הרשות לבדה רשאית להסדיר את דרכי השימוש במי המעיין או במים כאמור, בהתייעצות עם מנהל הרשות הממשלתית.
{{ח:תת|(ב)}} האמור בסעיף זה אינו גורע מסמכויותיו של מנהל הרשות הממשלתית לפי {{ח:חיצוני|חוק המים#סעיף 20ז|סעיפים 20ז – 20י לחוק המים, תשי״ט–1959}}.

{{ח:סעיף|30|סמכות כניסה ובקורת}}
{{ח:תת|(א)}} השרים רשאים למנות בכתב לתקופה שלא תעלה על שנה בכל מינוי מבקר שיהיה מוסמך, אם היה משוכנע שהדבר דרוש כדי להבטיח ביצועו של חוק זה או התקנות לפיו או לשם מניעת עבירה על הוראותיהם, לעשות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} לדרוש ממי שבידו השליטה על מקום המשמש נאת מרפא או מקום אחר שיש לו יסוד סביר להניח שהוא משמש נאת מרפא ומכל אדם המועסק בו, שיראו מסמכים וימסרו פרטים הנוגעים לביצוע תקנות שהותקנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיפים 3(9)}} {{ח:פנימי|סעיף 4|ו־4}} ולעניינים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 21|בסעיף 21}};
{{ח:תתת|(2)}} להיכנס בכל עת סבירה למקום כאמור ולבדוק בו כל ציוד, מיתקן ומסמך כאמור בפסקה (1) ולבדוק פעולות הנעשות בו ולקבל דוגמאות ופרטים כאמור בפסקה (1), וכן רשאי הוא לבדוק קיומן של תקנות שהותקנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיף 22}}.
{{ח:תת|(ב)}} סמכויות מבקר כאמור בסעיף קטן (א) יהיו מוגבלות לעניינים שמדובר בהם {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיפים 3(9)}}, {{ח:פנימי|סעיף 4|4}}, {{ח:פנימי|סעיף 21|21}} {{ח:פנימי|סעיף 22|ו־22}}.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|31|אחריות בנזיקין}}
{{ח:ת}} לענין אחריות בנזיקין דין הרשות כדין המדינה.

{{ח:סעיף|32|מסים}}
{{ח:ת}} דין רכושה של הרשות לענין ארנונות, מסים ותשלומי חובה אחרים – כדין נכסי המדינה.

{{ח:סעיף|33|סמכויות עזר}}
{{ח:ת}} הרשות מוסמכת לבצע כל פעולה משלימה וכל פעולת לוואי הדרושות במידה סבירה לביצוע תפקידיה ולשימוש בסמכויותיה לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|34|שמירת הוראות}}
{{ח:תת|(א)}} שום דבר בחוק זה לא יתפרש כאילו הוא בא לפגוע {{ח:חיצוני|חוק העתיקות|בפקודת העתיקות}}.
{{ח:תת|(ב)}} הפעלת הוראות חוק זה לגבי המקומות הקדושים תהיה בתיאום עם שר הדתות.
{{ח:תת|(ג)}} חוק זה אינו בא לגרוע מזכויות זכיון שהוקנו בחוק, אולם השרים רשאים לקבוע הוראות בדבר תיאום פעולותיהן של הרשות ושל בעל זכיון כאמור בשטח נאות מרפא.

{{ח:סעיף|35|סמכות בית המשפט אחרי הגשת כתב אישום}}
{{ח:ת}} הוגש כתב אישום על עבירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21}} שהיא ניהול נאת מרפא, מפעל, מיתקן או שירות, ללא הרשאה הדרושה לניהולו או הפרת תנאי יסודי שבהרשאה, רשאי שופט של בית המשפט שהוגש לו כתב האישום לצוות, על־פי בקשת היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה או פרקליט מחוז, שהמפעל שלגביו נעברה העבירה ייסגר לתקופה מסויימת או עד לסיום בירור המשפט, אך לא יתן שופט צו כאמור לתקופה העולה על שלושה ימים אלא לאחר שנתן לנאשם הזדמנות להשמיע טענותיו; ניתן צו סגירה, רשאי הנאשם לערער על הצו תוך חמישה עשר יום מיום שניתן כאילו היה הצו פסק־דין.

{{ח:סעיף|36|עונשין}}
{{ח:תת|(א)}} אלה דינם מאסר חדשיים או קנס 2,000 לירות:
{{ח:תתת|(1)}} אדם שלא מילא דרישות מבקר לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30(א)(1)}};
{{ח:תתת|(2)}} אדם שעבר על תקנות שהותקנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיפים 3(9)(א) ו־(ג)}}, {{ח:פנימי|סעיף 22|22}} {{ח:פנימי|סעיף 40|ו־40}}, אם לא נקבע בתקנה שאי־קיומה הוא עבירה.
{{ח:תת|(ב)}} אלה דינם מאסר ארבעה חדשים או קנס 4,000 לירות:
{{ח:תתת|(1)}} אדם שהפריע למבקר לבצע סמכותו לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30(א)(2)}};
{{ח:תתת|(2)}} אדם שעבר על תקנות שהותקנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיפים 3(9)(א) ו־(ג)}}, {{ח:פנימי|סעיף 22|22}} {{ח:פנימי|סעיף 40|ו־40}}, אם נקבע בתקנה שאי־קיומה הוא עבירה.
{{ח:תת|(ג)}} אלה דינם מאסר ששה חדשים או קנס 10,000 לירות:
{{ח:תתת|(1)}} אדם שמסר ביודעין הודעה כוזבת או פרטים כוזבים בבקשה לקבלת הרשאה לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21}} או למבקר לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30(א)}};
{{ח:תתת|(2)}} אדם שעבר על הוראה מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיפים 21}} {{ח:פנימי|סעיף 23|או 23}} או תקנות שהותקנו לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21(ה)}}.

{{ח:סעיף|37|אמצעים נוספים}}
{{ח:ת}} הורשע אדם על עבירה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 36|בסעיף 36}}, רשאי בית המשפט, בנוסף לכל עונש שיטיל –
{{ח:תת|(1)}} לצוות על הפסקת העיסוק בעסק, לחלוטין או לתקופה שיקבע, אם בסגירת החצרים ואם בכל דרך אחרת הנראית לו מתאימה כדי להביא לידי הפסקה של ממש בעיסוק;
{{ח:תת|(2)}} לצוות על הנשפט להימנע באותו עסק מכל פעולה שיפרש בצו.

{{ח:סעיף|38|אי קיום צו בית המשפט}}
{{ח:ת}} מי שאינו מקיים צו של בית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 35|סעיפים 35}} {{ח:פנימי|סעיף 37|או 37}}, דינו – מאסר שמונה־עשר חדשים או קנס 10,000 לירות, ומאסר שבעה ימים או קנס 500 לירות לכל יום שבו נמשכת העבירה אחרי המצאת הצו; הורשע אדם בעבירה לפי סעיף זה, יהיו לבית המשפט כל הסמכויות הנוספות שלפי {{ח:פנימי|סעיף 37|סעיף 37}}.

{{ח:סעיף|39|שמירת סמכויות}}
{{ח:ת}} שום דבר בחוק זה לא יתפרש כאילו בא לגרוע מסמכותו של בית המשפט לפי {{ח:חיצוני|פקודת בזיון בית המשפט|פקודת בזיון בית המשפט}}; אך לא ישא אדם באחריות גם לפי חוק זה וגם לפי {{ח:חיצוני|פקודת בזיון בית המשפט|פקודת בזיון בית המשפט}}.

{{ח:סעיף|40|ביצוע}}
{{ח:ת}} השרים ממונים על ביצוע חוק זה והם רשאים, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, להתקין תקנות בכל ענין הנוגע לביצועו.

{{ח:סעיף|41|הוראות מעבר}}
{{ח:ת}} מי שערב פרסומו של חוק זה ברשומות עסק כדין בעיסוק הטעון הרשאה לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|סעיף 21(א)}}, יהא רשאי להמשיך בעיסוקו לאחר תחילתו של חוק זה, בתנאים ועד המועד שקבעו השרים בתקנות באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ד׳ בתמוז תשל״ג (4 ביולי 1973).}}
* '''גולדה מאיר'''
ראש הממשלה
* '''ויקטור שם־טוב'''
שר הבריאות
* '''משה קול'''
שר התיירות
* '''אפרים קציר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]