פקודת הרופאים

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת הרופאים [נוסח חדש], תשל״ז–1976}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000922}} '''נוסח ישן:''' ''פקודת הרופאים, 1928:'' {{ח:תיבה|חא״י כרך ב׳ פרק צ׳, עמ׳ 882|פקודת הרופאים|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563455.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר 1937, תוס׳ 1, 76|פקודת ההוצאה המחודשת של החוקים (תקונים)|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561094.pdf}}, {{ח:תיבה|162|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561153.pdf}}; {{ח:תיבה|1939, תוס׳ 1, 9|תקון|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_561373.pdf}}. ''פקודת המתעסקים ברפואה, 1947:'' {{ח:תיבה|ע״ר 1947, תוס׳ 1, 262|פקודת המתעסקים ברפואה|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_562634.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ז, 78|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209400.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״א, 68|חוק מקצועות רפואיים (אגרות)|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_203793.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ב, 104|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209399.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 160|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_211854.pdf}}.

'''נוסח חדש:''' {{ח:תיבה|דמ״י תשל״ז, 594|פקודת הרופאים [נוסח חדש]|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_vn_525765.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשמ״ז, 162|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210609.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 152|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211022.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 14|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211331.pdf}}, {{ח:תיבה|335|חוק זכויות החולה|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211755.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 18|חוק לגביית אגרות ומתן תוקף לתשלומים בעד בחינות ברפואה וברוקחות (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211574.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 183|חוק הסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300210.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ב, 97|חוק חופש העיסוק (הקלה בהגבלות – גיל, תושבות ועיסוק אחר) (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300449.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 742|תיקון מס׳ 15 לחוק בתי משפט לענינים מינהליים|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_299627.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ז, 375|תיקון מס׳ 9|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300724.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 414|תיקון מס׳ 10|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301008.pdf}}, {{ח:תיבה|485|תיקון מס׳ 2 לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301146.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 576|חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_382424.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ב, 860|תיקון מס׳ 13|https://fs.knesset.gov.il/24/law/24_lsr_626871.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ג, 16|חוק לעניין ועדות הכנסת (תיקוני חקיקה והוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_1783627.pdf}}, {{ח:תיבה|78|תיקון מס׳ 15|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_2131828.pdf}}, {{ח:תיבה|720|תיקון מס׳ 8 לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_3056762.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ד, 906|תיקון מס׳ 10 לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_4443346.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ה, 520|חוק למניעת הפליה ברישוי מחמת מצב בריאותי (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_6192655.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
נוסח חדש זה בא במקום פקודת המתעסקים ברפואה, 1947.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: ייחוד העיסוק ברפואה}}

{{ח:פנימי|פרק ב1|פרק ב׳1: סטז׳רים}}

{{ח:פנימי|פרק ב2|פרק ב׳2: הרשאה אישית לעמית רופא}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: רישוי רופאים}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: אמצעי משמעת}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: עבירות, שפיטה ועונשין}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: הוראות כלליות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשמ״ז, תשפ״ג־3, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} בפקודה זו –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית חולים“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת בריאות העם|בפקודת בריאות העם, 1940}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דיפלומה“ – לרבות כל תואר, תעודה, מעמד, הסמכה או כתב שניתנו מאת אוניברסיטה או גוף אחר, או מאת הממשל של ארץ או מקום או מאת אנשים הפועלים מכוחו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשאה אישית“ – הרשאה אישית שנותן רופא מומחה לעמית רופא לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 17ו|סעיף 17ו}}, שאושרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ח|סעיף 17ח}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המועצה המדעית“ – המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל, ובהעדרה – מי שלדעת השר ממלא את תפקידיה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – המנהל הכללי של משרד הבריאות, לרבות משנהו וכל נושא משרה במשרד הבריאות שהמנהל מינה אותו למלא תפקידים על פי פקודה זו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חולה“ – לרבות כל הנזקק לרופא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות“ – {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מחלה מסכנת“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עיסוק ברפואה“ – בדיקת חולים ופצועים, אבחונם, ריפוים, מתן מרשם להם, פיקוח על נשים בזיקה להריון וללידה, או שירותים אחרים הניתנים בדרך כלל מידי רופא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עיסוק ברפואה“ – {{ח:הערה|(החל מיום תחילתן של תקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 59א|סעיף 59א}}, לכשיותקנו):}} בדיקת חולים ופצועים, אבחונם, ריפוים, מתן מרשם להם, פיקוח על נשים בזיקה להריון וללידה, או שירותים אחרים הניתנים בדרך כלל מידי רופא, לרבות ריפוי באקופונקטורה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עמית רופא“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ענפי מומחיות“ – כמשמעותם לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רופא מומחה“ – רופא מורשה שהוא מומחה בהתאם לתקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשיון“ – לרבות היתר זמני, היתר מוגבל ורשיון מיוחד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”השר“ – שר הבריאות.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: ייחוד העיסוק ברפואה}}

{{ח:סעיף|2|רופא מורשה|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:ת}} מי שיש לו רשיון לפי פקודה זו, הוא רופא מורשה הרשאי לעסוק ברפואה.

{{ח:סעיף|3|ייחוד העיסוק|תיקון: תש״ע־2, תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} מי שאינו רופא מורשה לא יעסוק ברפואה ולא יתחזה, במפורש או מכללא, כעוסק ברפואה או כמוכן לעסוק בה.
{{ח:תת|(ב)}} האמור בסעיף זה אינו בא למנוע –
{{ח:תתת|(1)}} רופא שיניים מורשה או רוקח בעל רשיון או מי שרשאי לעסוק במיילדות – מעסוק במקצועם לפי הפקודות החלות עליהם;
{{ח:תתת|(2)}} אחות או אדם אחר – מסיעוד חולים;
{{ח:תתת|(3)}} כל אדם – ממתן עצה או טיפול, באקראי ובלי שכר או גמול, או מעבודה תחת פיקוחו האישי הישיר של רופא מורשה.
{{ח:תתת|(4)}} פודיאטר ופודיאטר מנתח כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008}} – מביצוע פעולות שהותרו להם בתקנות שקבע השר;
{{ח:תתת|(5)}} עמית רופא – מביצוע פעולות רפואיות בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות#סעיף 26א|סעיף 26א לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}}.
{{ח:תתת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (הפעולות המותרות לפודיאטר ולפודיאטר מנתח)|תקנות הרופאים (הפעולות המותרות לפודיאטר ולפודיאטר מנתח), התשע״ח–2018}}.}}

{{ח:סעיף|4|הזכאים לקבל רשיון|תיקון: תשמ״ז, תש״ע, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} מי שנתקיימו בו כל אלה זכאי לקבל רשיון לעסוק ברפואה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא אדם הגון;
{{ח:תתת|(2)}} הוא בעל השכלה רפואית;
{{ח:תתת|(3)}} הוא עמד בבחינות שקבע המנהל, בהתייעצות עם המועצה המדעית, זולת אם הוא בעל השכלה רפואית כאמור בסעיף קטן {{ח:הערה|(}}ב{{ח:הערה|)}}(1);
{{ח:תתת|(4)}} הוא אזרח ישראלי או בעל רשיון לישיבת קבע בישראל;
{{ח:תתת|(5)}} הוא בעל ידע בסיסי בשפה העברית.
{{ח:תת|(א1)}} המנהל רשאי, לאחר התייעצות עם המועצה המדעית ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת, לקבוע בתקנות תנאים למתן פטור, מחובת בחינות כאמור בסעיף קטן (א)(3), כולן או מקצתן.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (תנאים למתן פטור מחובת בחינה)|תקנות הרופאים (תנאים למתן פטור מחובת בחינה), התשמ״ח–1988}}.}}
{{ח:תת|(א2)}} השר, באישור ועדת הבריאות של הכנסת, יקבע הוראות לעניין הידע הבסיסי בשפה העברית.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (ידע בסיסי בשפה העברית)|תקנות הרופאים (ידע בסיסי בשפה העברית), התשע״ג–2013}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} ואלה בעלי השכלה רפואית לענין סעיף קטן (א):
{{ח:תתת|(1)}} מי שפקולטה או בית ספר לרפואה במוסד להשכלה גבוהה בישראל העניקו לו תואר המעיד על סיום חוק לימודיו כרופא, ובלבד שהמועצה להשכלה גבוהה הכירה באותו מוסד ובאותו תואר;
{{ח:תתת|(2)}} מי שלמד רפואה באוניברסיטה או בבית ספר לרפואה בחוץ לארץ שהמנהל הכיר בהם, ניתנה לו דיפלומה שהמנהל הכיר בה וסיים תקופת סטז׳ שהמנהל הכיר במשכה ובתנאיה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (בחינת רישוי)|תקנות הרופאים (בחינת רישוי), התשמ״ח–1988}}.}}

{{ח:סעיף|5|ייחוד הכינוי|תיקון: תש״ע־2, תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} לא ישתמש אדם בכינוי ”רופא“, ”עוסק ברפואה“, ”מנתח“ או בכינוי דומה, במלים או באותיות, המרמז שיש לו כשירות ברפואה, אלא אם הוא רופא מורשה, ואולם אין בכך כדי למנוע מעמית רופא לעשות שימוש בתוארו.
{{ח:תת|(ב)}} לא יראו שימוש בתואר ”פודיאטר מנתח“ בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008}}, כהפרת הוראות סעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|6|איסור העסקת אדם שאינו רופא מורשה|תיקון: תשמ״ז, תשפ״ג־3}}
{{ח:ת}} לא יעסיק אדם את מי שאינו רופא מורשה בפעולות. שהן עיסוק ברפואה; אין בהוראה זאת כדי למנוע העסקתו של מי מאלה:
{{ח:תת|(1)}} סטז׳ר ברשות המנהל ובתנאים שברשות;
{{ח:תת|(2)}} עמית רופא – אם המעסיק מעסיק גם את הרופא המומחה שנתן לעמית הרופא הרשאה אישית;
{{ח:תת|(3)}} עמית רופא – בידי הרופא המומחה שנתן לו את ההרשאה האישית.

{{ח:סעיף|7|העסקת אחיות, חובשים ועוזרים}}
{{ח:ת}} רופא מורשה רשאי להעסיק, בפיקוחו האישי, אחיות, חובשים ועוזרים בקשר לעיסוקו המקצועי, אך לא יתיר למי שאינו רופא מורשה לטפל בחולה, להשגיח עליו או לנתחו, כשהענין דורש שיקול דעת או מיומנות מקצועיים של רופא.

{{ח:סעיף|8|גביית שכר טרחה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:ת}} מי שאינו רופא מורשה לא יוכל להיפרע בבית משפט שכר טרחה או תשלום אחר בעד עבודה או שירות שעשה ושלפי פקודה זו היו צריכים להיעשות בידי רופא מורשה או בידי עמית רופא, לפי העניין, והוא הדין בעד תרופה שרשם וסיפק.

{{ח:סעיף|9|איסור השימוש בכינוי של הורשה}}
{{ח:ת}} רופא מורשה לא יטול לעצמו כינוי או הגדר המסתברים כרמז שיש לו מעמד או כשירות מקצועיים זולת אלה שיש לו למעשה ושפורטו בבקשה שהגיש לרשיון לעסוק ברפואה – או בבקשה אחרת אם רכש אותם לאחר מכן – ושהמנהל אישר אותם, ולא ישתמש בכינוי או הגדר כאמור בנוגע לעבודתו המקצועית או לחצריו ולא יציג אותם על חצריו; ואולם רשאי הוא להשתמש בכינוי ”דוקטור“.

{{ח:סעיף|10|עיסוק אחר|תיקון: תשס״ב, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מורשה לא יעסוק בעיסוק אחר בנסיבות שבהן עלול להיווצר ניגוד ענינים בין עיסוקו כרופא מורשה לבין העיסוק האחר.
{{ח:תת|(ב)}} בלי לפגוע בכלליות האמור בסעיף קטן (א), יקבע השר, בהתייעצות עם ההסתדרות הרפואית בישראל, ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת, נסיבות שיראו אותן כנסיבות שבהן עלול להיווצא ניגוד ענינים כאמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|11|סייגים לפרסומת|תיקון: תש״ס, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מורשה לא יעשה, במישרין או בעקיפין, פרסומת לעיסוקו שיש בה כדי להטעות או שיש בה משום פגיעה בכבוד המקצוע או שהיא בניגוד לתקנות שהותקנו לפי סעיף קטן (ג).
{{ח:תת|(ב)}} שר הבריאות, בהתייעצות עם ההסתדרות הרפואית בישראל ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת, רשאי לקבוע סוגים, צורות, ודרכים של פרסומת –
{{ח:תתת|(1)}} שיש בהם כדי להטעות;
{{ח:תתת|(2)}} שיש בהם משום פגיעה בכבוד המקצוע.
{{ח:תת|(ג)}} שר הבריאות, בהתייעצות עם ההסתדרות הרפואית בישראל ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת, רשאי לקבוע איסורים על סוגים, צורות ודרכים של פרסומת שיש בהם משום פגיעה בציבור.
{{ח:תת|(ד)}} לא יעשה אדם פרסומת לעיסוק ברפואה או לעיסוקו של רופא מורשה, אשר אילו נעשתה בידי רופא מורשה היתה אסורה לפי הוראות סעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ה)}} רופא מורשה, שאדם אחר עוסק בפרסום עיסוקו, חייב לעשות כל שאפשר כדי למנוע מאותו אדם לפעול בניגוד להוראות סעיף קטן (ד); המפר הוראה זו, דינו – מחצית הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ו)}} הפר אדם את הוראות סעיף קטן (ד), לענין רופא מורשה מסוים, חזקה היא כי אותו רופא הפר את חובתו לפי סעיף קטן (ה), אלא אם כן הוכיח הרופא כי עשה כל שאפשר כדי למלא את חובתו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (פרסומת אסורה)|תקנות הרופאים (פרסומת אסורה), התשס״ט–2008}}.}}

{{ח:סעיף|12|שמירת דינים|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} הוראות לפי {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11}} באות להוסיף על הוראות כל דין.

{{ח:סעיף|13||תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|14||תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|15|רופא מורשה לא יעסוק ברפואת שיניים}}
{{ח:ת}} שום דבר האמור בפקודה זו לא יתיר לרופא מורשה לעסוק ברפואת שיניים שלא אגב טיפול רפואי.

{{ח:סעיף|16|רשות להחזיק סמים ותרופות}}
{{ח:ת}} רופא מורשה רשאי להחזיק ולהשתמש בסמים ובתרופות הנחוצים לטיפול בחולים בחצריו או לשימוש חירום, אך לא ינפק ולא יספק סמים או תרופות לחוליו לשימוש בבתיהם אלא לפי הוראות פקודת הרוקחים, והוא יהיה כפוף להוראות כל חיקוק בר־תוקף לענין החזקה ושימוש בסמים או רעלים.

{{ח:סעיף|17|תארי מומחה בענפי הרפואה}}
{{ח:ת}} השר רשאי, לאחר התייעצות בהסתדרות הרפואית בישראל, לקבוע בתקנות תארי מומחה לענפי הרפואה השונים ואת התנאים לאישור התארים, ולחייב מבקש תואר מומחה לעמוד בבחינות לפי תכנית, בדרכים ובמועדים שנקבעו.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות)|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות), תשל״ג–1973}}.}}

{{ח:סעיף|17א|ייחוד פעולות|תיקון: תשמ״ז, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} השר רשאי, לאחר התייעצות עם ההסתדרות הרפואית בישראל ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת, לקבוע בתקנות –
{{ח:תתת|(1)}} פעולות מיוחדות של עיסוק ברפואה שרשאים לבצען רק רופאים מורשים בעלי כשירויות מסויימות;
{{ח:תתת|(2)}} תנאים שבהם מותר לרופא מורשה לבצע פעולות כאמור בפסקה (1) אף שאינו בעל הכשירויות שנקבעו לפיה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף זה אינן באות למנוע מרופא מורשה מתן טיפול חירום.

{{ח:קטע2|פרק ב1|פרק ב׳1: סטז׳רים|תיקון: תשמ״ז}}

{{ח:סעיף|17ב|בחינות לסטז׳רים|תיקון: תשמ״ז, תשפ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} המבקש לעשות סטז׳ חייב לעמוד בבחינות; נושאי הבחינות, סדריהן, דרכי הרישום וכל ענין אחר הקשור בהן, ייקבעו בתקנות, בהתייעצות עם המועצה המדעית ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת.
{{ח:תת|(ב)}} חובת הבחינות לפי סעיף קטן (א) לא תחול על מי שסיים את חוק לימודיו העיוניים בפקולטה או בבית ספר לרפואה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4(ב)(1)}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (בחינה לקראת סטאז')|תקנות הרופאים (בחינה לקראת סטאז׳), התשמ״ח–1988}}.}}

{{ח:סעיף|17ג|חוות דעת על סטז׳ר|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:ת}} המנהל רשאי לסרב לתת רשיון למי שאין לגביו חוות דעת חיובית על עבודתו כסטז׳ר שניתנה מאת מנהל בית החולים שבו נעשה הסטז׳ או מאת מי שהוא קבע לכך, לאחר שהתייעצו בוועדה שמנהל בית החולים מינה לענין זה.

{{ח:סעיף|17ד|החלת הוראות על סטז׳רים|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:ת}} האיסורים, החובות וההגבלות החלים מכוח פקודה זו על רופא מורשה, יחולו, בשינויים המחוייבים, גם על סטז׳ר.

{{ח:סעיף|17ה|שיפוט משמעתי|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} מתחילת הסטז׳ ועד למתן הרשיון יהא אדם נתח לשיפוט משמעתי.
{{ח:תת|(ב)}} אמצעי המשמעת שרשאי השר להטיל על אדם כאמור בסעיף קטן (א) הם התראה או נזיפה.
{{ח:תת|(ג)}} לענין השיפוט המשמעתי לפי סעיף זה יחולו, בשינויים המחוייבים, הוראות {{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳}} וכן הוראות {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56}}.

{{ח:קטע2|פרק ב2|פרק ב׳2: הרשאה אישית לעמית רופא|תיקון: תשפ״ג־3}}

{{ח:סעיף|17ו|הרשאה אישית לעמית רופא|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מומחה רשאי לתת לעמית רופא הרשאה אישית לבצע בפיקוחו פעולות רפואיות שהן בענף המומחיות של הרופא המומחה ועיסוקו בפועל, והוא רשאי לשנותה, והכול ובלבד שרישיונו אינו מותלה ושתחום עיסוקו אינו מוגבל לגבי אותן פעולות לפי {{ח:פנימי|סעיף 44א|סעיף 44א}}.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייתן רופא מומחה הרשאה אישית לעמית רופא אלא לאחר ששוכנע שעמית הרופא הוא בעל הידע, ההכשרה והניסיון הנדרשים לשם ביצוע הפעולות הרפואיות בצורה נאותה, ושביכולתו לפקח פיקוח הולם על עבודת עמית הרופא כדי להבטיח את איכות הטיפול ובטיחותו.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} כל הרשאה אישית תינתן לענף מומחיות אחד בלבד; לא ייתן רופא מומחה הרשאות אישיות ביותר משני ענפי מומחיות לעמית רופא אחד.
{{ח:תתת|(2)}} רופא מומחה רשאי לתת הרשאה אישית לשלושה עמיתי רופא לכל היותר, ועד שלוש הרשאות אישיות במצטבר, בפרק זמן נתון.
{{ח:תתת|(3)}} המנהל רשאי, בנסיבות מיוחדות וחריגות, לתת אישור מיוחד בכתב לעמית רופא מסוים לקבל יותר משלוש הרשאות אישיות או הרשאות אישיות ביותר משני ענפי מומחיות.
{{ח:תת|(ד)}} רופא מומחה רשאי לתת הרשאה אישית לעמית רופא רק אם שניהם פועלים במסגרת אותו מוסד רפואי; לעניין זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מוסד רפואי“ – בית חולים, מרפאה או קופת חולים;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”בית חולים“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת בריאות העם#סעיף 24|בסעיף 24(ב) לפקודת בריאות העם, 1940}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מרפאה“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|פקודת בריאות העם#סעיף 34|בסעיף 34(ג) לפקודת בריאות העם, 1940}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”קופת חולים“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי|בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}}.
{{ח:תת|(ה)}} הרשאה אישית תינתן לפי טופס שיקבע השר בתקנות; הטופס יפורסם באתר האינטרנט של משרד הבריאות.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (הרשאה לעמית רופא)|תקנות הרופאים (הרשאה לעמית רופא), התשפ״ד–2024}}.}}
{{ח:תת|(ו)}} בהרשאה האישית יפורטו הפעולות הרפואיות שעמית הרופא מורשה לבצע, בתנאים ובהגבלות שיפורטו בה, ובכפוף לתקנות לפי {{ח:פנימי|סעיף 17יג|סעיף 17יג}} {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות#תוספת 4|ולתוספת הרביעית לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}}.
{{ח:תת|(ז)}} לגבי כל פעולה רפואית כאמור בסעיף קטן (ו) יפורטו אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוראות לעניין הפיקוח של הרופא המומחה הנדרש בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב}} לשם הבטחת ביצוע הפעולה על ידי עמית הרופא ברמה מקצועית נאותה ולשם הבטחת איכות הטיפול ובטיחותו, ובין היתר הוראות לעניין ההדרכה לעמית הרופא, אם נדרשת, ההשגחה על ביצוע הפעולה והזמינות של הרופא המומחה שנתן את ההרשאה האישית לפניות עמית הרופא בקשר לפעולה הרפואית;
{{ח:תתת|(2)}} המוסדות הרפואיים והמקומות שבהם רשאי עמית רופא לבצעה, בכפוף להוראות סעיף קטן (ד).
{{ח:תת|(ח)}} ההדרכה לעמית רופא, אם נדרשת, ההשגחה על ביצוע הפעולה והזמינות של הרופא המומחה לפניות עמית הרופא כאמור בסעיף קטן (ז)(1), יכול שיהיו על ידי רופא מומחה אחר, בפיקוח לפי {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב}} של הרופא המומחה שנתן לעמית הרופא את ההרשאה האישית.
{{ח:תת|(ט)}} הרשאה אישית לא תכלול החזקה ושימוש של סם מסוכן או של תכשיר אחר, אלא אם כן המנהל אישר את ההרשאה לעניין זה או שההרשאה ניתנה על ידי רופא מומחה בענף מומחיות המנוי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#תוספת 6|בתוספת השישית לפקודת הרוקחים}}; בסעיף קטן זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”סם מסוכן“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|בפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל״ג–1973}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”פקודת הרוקחים“ – {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|פקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ״א–1981}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכשיר אחר“ – תכשיר שנקבע לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 26|סעיף 26(א5) לפקודת הרוקחים}}.

{{ח:סעיף|17ז|העברת אחריות להרשאה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מומחה רשאי לקבל על עצמו הרשאה אישית שנתן רופא מומחה אחר לעמית רופא, לתקופה זמנית (בסעיף זה – העברת אחריות להרשאה), בהתקיים כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הפעולות הרפואיות לפי ההרשאה האישית הן בענף מומחיותו ועיסוקו בפועל, ובלבד שרישיונו אינו מותלה ושתחום עיסוקו אינו מוגבל לגבי אותן פעולות לפי {{ח:פנימי|סעיף 44א|סעיף 44א}};
{{ח:תתת|(2)}} הוא ועמית הרופא פועלים במסגרת אותו מוסד רפואי כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 17ו|בסעיף 17ו(ד)}};
{{ח:תתת|(3)}} הוא קיבל את הסכמת הרופא המומחה שנתן את ההרשאה ואת הסכמת עמית הרופא;
{{ח:תתת|(4)}} מנהל המוסד הרפואי שהוא מועסק בו אישר את ההעברה;
{{ח:תתת|(5)}} הוא מסר הודעה בכתב למשרד הבריאות בצירוף ההסכמות והאישור לפי פסקאות (3) ו־(4), בטופס שפרסם המנהל באתר האינטרנט של המשרד; בהודעה כאמור הוא רשאי להודיע על החרגה של פעולות רפואיות מסוימות שעמית הרופא לא יהיה רשאי לבצע בפיקוחו לפי ההרשאה האישית;
{{ח:תתת|(6)}} התקופה הכוללת של העברת האחריות להרשאה לאותו עמית רופא לא תעלה על 45 ימים במצטבר באותה שנה קלנדרית;
{{ח:תתת|(7)}} סך ההרשאות האישיות שהוא נתן, יחד עם ההרשאה האישית שיקבל על עצמו לפי סעיף זה, לא יעלה על ארבע הרשאות אישיות.
{{ח:תת|(ב)}} העברת האחריות להרשאה תחול בתקופה הזמנית שצוינה בהודעה כאמור בסעיף קטן (א)(5).

{{ח:סעיף|17ח|אישור הרשאה אישית ותוקפה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} הרשאה אישית וכל שינוי בה, למעט החרגה של פעולות רפואיות, קיצור תוקף או ביטול כאמור בסעיף קטן (ד), טעונים אישור של המנהל; המנהל ימסור לעמית הרופא הודעה על אישור ההרשאה או על אישור השינוי כאמור, ותוקפם יהיה ממועד מסירת ההודעה כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל לא יאשר הרשאה אישית או שינוי בה אלא לאחר ששוכנע כי התקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} עמית הרופא הוא בעל הידע, ההכשרה והניסיון הנדרשים לשם ביצוע הפעולות הרפואיות בצורה נאותה;
{{ח:תתת|(2)}} הובטח פיקוח הולם של הרופא המומחה על עבודת עמית הרופא;
{{ח:תתת|(3)}} יש בהרשאה האישית ובתנאיה כדי להבטיח את ביצוע הפעולות הרפואיות בצורה נאותה ובטוחה;
{{ח:תתת|(4)}} ההרשאה עומדת בתנאים לפי פקודה זו ולפי {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), המנהל רשאי להסמיך מנהל מוסד רפואי, בהתאם לתנאים שיקבע השר, לתת אישור להרשאות אישיות לגבי ביצוע פעולות רפואיות באותו מוסד רפואי, למעט אישור מיוחד לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ו|סעיף 17ו(ג)(3)}} ואישור הרשאה לפעולה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ו|סעיף 17ו(ט)}} (בסעיף זה – הסמכה); לא תינתן הסמכה אלא מיום י׳ באלול התשפ״ח (1 בספטמבר 2028) ואילך.
{{ח:תתת|(2)}} מנהל המוסד הרפואי שקיבל הסמכה יחליט בבקשות לאישורים בהתאם להוראות סעיף קטן (ב), והוראות {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}} לעניין הרשאה אישית החלות על המנהל יחולו, בשינויים המחויבים, על מנהל המוסד הרפואי.
{{ח:תתת|(3)}} מנהל מוסד רפואי שקיבל הסמכה יודיע למנהל בכתב על החלטות שקיבל בעניין אישור הרשאה אישית, שינויה או ביטולה, והמנהל ימסור הודעה על כך בכתב לעמית הרופא; תוקפם של אישור, שינוי או ביטול כאמור יהיה ממועד מסירת הודעת המנהל לעמית הרופא.
{{ח:תת|(ד)}} תוקפה של הרשאה אישית יהיה לשנתיים ממועד אישורה, ורשאי הרופא המומחה לבטלה, לקצר את תוקפה או להחריג ממנה פעולות רפואיות, ובלבד שמסר לעמית הרופא הודעה מוקדמת של יום אחד בשל כל חודש שבו הייתה לעמית הרופא הרשאה אישית מהרופא המומחה, ולא יותר מ־30 ימים; רופא מומחה ימסור למנהל הודעה מיידית בדבר ביטול, קיצור תוקף או החרגה כאמור, בציון מועד כניסתם לתוקף.
{{ח:תת|(ה)}} המנהל יפרסם באתר האינטרנט של משרד הבריאות מידע על הרשאות אישיות שניתנו, שיכלול את הפרטים שלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} שם עמית הרופא שקיבל את ההרשאה האישית;
{{ח:תתת|(2)}} שם הרופא המומחה שנתן את ההרשאה האישית;
{{ח:תתת|(3)}} ענף המומחיות שבו ניתנה ההרשאה האישית;
{{ח:תתת|(4)}} תוקף ההרשאה האישית.

{{ח:סעיף|17ט|ביטול, התליה, הגבלה או התניה של הרשאה אישית|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} סבר המנהל כי התקיימה אחת הנסיבות שלהלן לגבי הרשאה אישית, רשאי הוא לבטלה, להורות על עריכת של הרשאה אישית שינויים בה, להגבילה או להתנותה בתנאים:
{{ח:תתת|(1)}} היא חדלה לעמוד בתנאים לפי פקודה זו או לפי {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}};
{{ח:תתת|(2)}} היא ניתנה על יסוד מידע שגוי או כוזב;
{{ח:תתת|(3)}} בנסיבות העניין אין זה יעיל ומוצדק שתעמוד בתוקפה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יקבל המנהל החלטה כאמור בסעיף קטן (א) אלא לאחר שנתן לעמית הרופא ולרופא המומחה, ואם ההרשאה אושרה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ח|סעיף 17ח(ג)}} – גם למנהל המוסד הרפואי, הזדמנות לטעון את טענותיהם; ואולם, שוכנע המנהל כי יש חשש לסכנה חמורה לבריאות הציבור, רשאי הוא להתלות את תוקפה של ההרשאה האישית לאלתר, בהחלטה מנומקת, ובלבד שייתן לגורמים האמורים הזדמנות לטעון את טענותיהם בהקדם האפשרי לאחר ההתליה, ולא יאוחר מ־14 ימים ממועד ההחלטה.
{{ח:תת|(ג)}} החלטת המנהל תיכנס לתוקף עם מסירת הודעה עליה לעמית הרופא.

{{ח:סעיף|17י|מפקחים|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} השר יסמיך מקרב עובדי משרדו מפקחים שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}}, כולן או חלקן.
{{ח:תת|(ב)}} לא יוסמך מפקח לפי הוראות סעיף קטן (א), אלא אם כן מתקיימים בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי, לדעת השר, לשמש מפקח;
{{ח:תתת|(2)}} הוא קיבל הכשרה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}} כפי שהורה השר;
{{ח:תתת|(3)}} הוא עומד בתנאי כשירות נוספים כפי שהורה השר.
{{ח:תת|(ג)}} לשם פיקוח על ביצוע הוראות {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}} יהיו נתונות למפקחים הסמכויות שלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} להיכנס לכל מקום שיש לו יסוד להניח כי עמית רופא מבצע בו פעולה רפואית או למוסד רפואי שניתנות בו או מאושרות בו הרשאות אישיות, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים אלא על פי צו של בית משפט;
{{ח:תתת|(2)}} לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו;
{{ח:תתת|(3)}} לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר כל ידיעה או מסמך שיש בהם כדי להבטיח או להקל את ביצוען של הוראות {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}}; בפסקה זו, ”מסמך“ – לרבות פלט כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|בחוק המחשבים, התשנ״ה–1995}}.

{{ח:סעיף|17יא|איסור מתן תמורה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} לא יקבל רופא מומחה כל תמורה מעמית רופא בעד מתן הרשאה אישית או בעד פיקוח על עמית רופא.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייתן רופא מומחה הרשאה אישית לעמית רופא, אם הרופא המומחה כפוף למרותו של עמית הרופא, ובכלל זה מועסק על ידו.

{{ח:סעיף|17יב|חובת פיקוח של רופא מומחה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} רופא מומחה שנתן הרשאה אישית לעמית רופא, וכן רופא מומחה שהועברה אליו אחריות להרשאה אישית לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ז|סעיף 17ז}}, יפעלו בהתאם להוראות שלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} יבצעו פיקוח על עמית הרופא בהיקף, בסוג, בתדירות ובאופן התואמים את ענף המומחיות שלגביו ניתנה ההרשאה האישית, את מורכבות הפעולה הרפואית, את סביבת העבודה שבה מבוצעת הפעולה הרפואית, את הידע, ההכשרה והניסיון של עמית הרופא ואת משך העבודה המשותפת של הרופא המומחה ועמית הרופא, והכול כדי להבטיח את ביצוע הפעולות הרפואיות על ידי עמית הרופא ברמה מקצועית נאותה ואת איכות הטיפול ובטיחותו;
{{ח:תתת|(2)}} ינקטו אמצעים סבירים למניעת ביצוע פעולות רפואיות המנויות {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות#תוספת 4|בתוספת הרביעית לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}} ולהבטחת ביצוע הפעולות הרפואיות על ידי עמית הרופא ברמה מקצועית נאותה תוך הקפדה על איכות הטיפול ובטיחותו.
{{ח:תת|(ב)}} נבצר מרופא מומחה שנתן הרשאה אישית לעמית רופא, או שהועברה אליו אחריות להרשאה אישית לפי {{ח:פנימי|סעיף 17ז|סעיף 17ז}}, לעמוד בחובת הפיקוח החלה עליו לפי סעיף זה, יבטל את ההרשאה באופן מיידי, ותימסר על כך הודעה למשרד הבריאות על ידו או על ידי מי מטעמו; נודע לעמית הרופא על נבצרות כאמור, לא יפעל בהתאם להרשאה האישית אף אם טרם בוטלה.

{{ח:סעיף|17יג|תקנות והנחיות – {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק ב׳2}}|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} השר רשאי לקבוע תקנות בעניין הגבלות שיחולו על מתן הרשאה אישית, בהתאם לאמות מידה שיקבע, ורשאי הוא לקבוע פעולות רפואיות שרופא מומחה אינו רשאי לכלול בהרשאה או רשאי לכלול בהרשאה בתנאים מסוימים, כפי שקבע; אמות מידה לפי סעיף קטן זה יכול שיתייחסו, בין היתר, לסוגי הפעולות הרפואיות, לידע, להכשרה ולניסיון של עמית הרופא, למשך העבודה המשותפת של הרופא המומחה ועמית הרופא, למקום ביצוע הפעולה הרפואית, לסוג המוסד הרפואי ולהיותו של המוסד הרפואי שבו פועל עמית הרופא ציבורי או פרטי.
{{ח:תת|(ב)}} השר רשאי לקבוע כללים לעניין עריכת שינויים בהרשאות אישיות ולעניין תדירות השינויים.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל רשאי לתת הוראות בעניינים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פירוט הפעולות הרפואיות הכלולות בסוגי הפעולות השונים שקבע השר לפי סעיף קטן (א), בהתאם לאמות המידה שקבע;
{{ח:תתת|(2)}} אופן הפיקוח על ידי הרופא המומחה, ורשאי הוא לקבוע לעניין זה כללים שונים שיחולו על סוגים שונים של פעולות רפואיות;
{{ח:תתת|(3)}} אופן ההדרכה, ההשגחה והזמינות לפניות עמית הרופא הנדרשים במסגרת הפיקוח לפי {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}}, ורשאי הוא לקבוע לעניין זה כללים שונים שיחולו על סוגים שונים של פעולות רפואיות.

{{ח:סעיף|17יד|עונשין – {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק ב׳2}}|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 54|סעיף 54}} לא יחולו לעניין {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} רופא מומחה המקבל תמורה מעמית רופא בעד מתן הרשאה אישית או בעד פיקוח על עמית רופא, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יא|סעיף 17יא(א)}}, או נותן הרשאה אישית לעמית רופא, אם הרופא המומחה כפוף למרותו של עמית הרופא, ובכלל זה מועסק על ידו, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יא|סעיף 17יא(ב)}}, דינו – הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.
{{ח:תת|(ג)}} רופא מומחה שאינו מבצע פיקוח, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב(א)(1)}} או אינו נוקט אמצעים סבירים למניעת ביצוע פעולות רפואיות המנויות {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות#תוספת 4|בתוספת הרביעית לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}} ולהבטחת ביצוע הפעולות הרפואיות על ידי עמית הרופא ברמה מקצועית נאותה, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב(א)(2)}}, דינו – הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: רישוי רופאים}}

{{ח:סעיף|18|בקשת רשיון ונתינתו|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה לרשיון לעסוק ברפואה תוגש למנהל.
{{ח:תת|(ב)}} מילא המבקש אחר התנאים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}} יתן לו המנהל רשיון.

{{ח:סעיף|19|היתר זמני|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:תת|(א)}} עד להשלמת הנוהל למתן רשיון רשאי המנהל לתת היתר זמני לעסוק ברפואה לתקופה שאינה עולה על שנה, ורשאי הוא לעשות כן אף בכל מקרה שהוא רואה צורך בכך.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, לחדש היתר זמני.
{{ח:תת|(ג)}} מי שיש לו היתר זמני יחזירנו למנהל ביום פקיעת תקפו.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 24|סעיפים 24 עד 29}} {{ח:פנימי|סעיף 31|ו־31 עד 38}} לענין רשיונות יחולו, בשינויים המחוייבים, גם על היתרים זמניים.
{{ח:תת|(ה)}} לענין {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיפים 9}}, {{ח:פנימי|סעיף 41|41}}, {{ח:פנימי|סעיף 45|45 עד 47}}, {{ח:פנימי|סעיף 49|49}}, {{ח:פנימי|סעיף 50|50}}, {{ח:פנימי|סעיף 55|ו־55}} דין היתר זמני כדין רשיון.

{{ח:סעיף|19א|היתר מוגבל|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת היתר מוגבל לעסוק ברפואה למי שאינו בעל רשיון לישיבת קבע בישראל, בתנאי שנתקיימו בו התנאים {{ח:פנימי|סעיף 4|שבסעיף 4(א)(1) ו־(2)}} ובנוסף לכך נתקיים בו אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} בית חולים הזמין אותו, באישור המנהל, לעבוד בו לתקופה קצובת;
{{ח:תתת|(2)}} הוא משתלם ברפואה או הוא מתמחה כדי לקבל תואר מומחה, והכל באישור מוקדם מאת המנהל.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, להתנות את מתן ההיתר המוגבל בסטז׳ או בעמידה בבחינות או בשניהם.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל רשאי להגביל את תוקפו של היתר מוגבל לזמן, לענף רפואי או למקום, וכן רשאי הוא לקבוע תנאים והגבלות אחרים ככל שייראה לו.

{{ח:סעיף|20|בדיקת דיפלומות}}
{{ח:ת}} המנהל רשאי בכל עת לדרוש מרופא מורשה שיציג לפניו, תוך זמן סביר שקבע, את הדיפלומה המעידה על לימודיו ברפואה.

{{ח:סעיף|21|רשיון לרופאי שיניים לעסוק באנסתזיה}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיפים 3}}, {{ח:פנימי|סעיף 4|4}}, {{ח:פנימי|סעיף 18|18}} {{ח:פנימי|סעיף 19|ו־19}}, רשאי השר לתת לרופא שיניים מורשה רשיון לעסוק באנסתזיה אם נתקיימו בו תנאים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הוא למד רפואת שיניים חמש שנים אקדמאיות לפחות באוניברסיטה או בבית ספר לרפואת שיניים; שהשר הכיר בהם לענין פקודה זו, וקיבל דיפלומה שהשר הכיר בה לענין פקודה זו;
{{ח:תת|(2)}} אחרי קבלת הדיפלומה ברפואת שיניים גמר בהצלחה, להנחת דעתו של השר, חוק לימודים של שנה אחת לפחות באנסתזיולוגיה, במוסד או בשיעורים מיוחדים שהכיר בהם השר.

{{ח:סעיף|22|תחום פעולותיו של בעל רשיון לעסוק באנסתזיה}}
{{ח:ת}} מי שניתן לו רשיון לעסוק באנסתזיה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 21|בסעיף 21}} רשאי לעסוק באנסתזיה במוסד רפואי או ביחידה רפואית שבשירותם נמצא מומחה באנסתזיולוגיה כפי שנקבע בתקנות, באותם סוגי אנסתזיה שקבע לו המומחה; אולם רשאי הוא לעסוק גם בסוגי אנסתזיה אחרים בפיקוחו האישי של המומחה.

{{ח:סעיף|23|דינו של בעל רשיון לעסוק באנסתזיה}}
{{ח:ת}} בכפוף לאמור {{ח:פנימי|סעיף 22|בסעיף 22}} ולענין עיסוקו באנסתזיה, דינו של מי שניתן לו רשיון לעסוק באנסתזיה כדין רופא מורשה.

{{ח:סעיף|24|ועדה מייעצת לענין רשיונות לרופאים}}
{{ח:תת|(א)}} לענין מתן רשיונות לרופאים יקים השר ועדה של שלושה (להלן – הועדה המייעצת) שחבריה הם רופא בשירות משרד הבריאות ושני רופאים שלפחות אחד מהם הוא חבר של סגל ההוראה בבית ספר לרפואה בדרגת מרצה בכיר ומעלה; את שני הרופאים האלה ימנה השר מתוך רשימה שהגישה לו ההסתדרות הרפואית בישראל, ואם לא הגישה לו תוך חדשיים מיום שקיבלה דרישה על כך – ימנה השר כפי שייראה לו.
{{ח:תת|(ב)}} השר ימנה את יושב ראש הועדה מבין חבריה.
{{ח:תת|(ג)}} לכל חבר של הועדה המייעצת ימנה השר ממלאי מקום בדרך ובתנאים שמינה את החבר.
{{ח:תת|(ד)}} השר יפרסם ברשומות הודעה על מינוי חברי הועדה וממלאי מקומם.

{{ח:סעיף|25|תקופת כהונתו של חבר הועדה}}
{{ח:ת}} תקופת כהונתו של חבר הועדה המייעצת, למעט היושב ראש, תהא שלוש שנים מיום מינויו והוא יכול להתמנות מחדש, ובלבד שלא יכהן יותר משלוש תקופות כהונה רצופות; חבר הועדה שתקופת כהונתו תמה יוסיף לכהן עד למינוי חבר אחר במקומו.

{{ח:סעיף|26|תפקיד ממלאי מקום}}
{{ח:ת}} הועדה המייעצת תדון בכל ענין עד סיומו, בהרכב שהחלה בו, אולם ממלא מקום של חבר הועדה יבוא במקומו, לפי קביעת יושב־ראש הועדה –
{{ח:תת|(1)}} אם התפטר החבר או נפטר או נבצר ממנו למלא תפקידו;
{{ח:תת|(2)}} על פי בקשת חבר הועדה שנבצר ממנו למלא תפקידו זמנית או לגבי מבקש פלוני.

{{ח:סעיף|27|קיום תוקף}}
{{ח:ת}} תוקף החלטותיה של הועדה המייעצת לא ייפגע מחמת שנתפנה מקומו של חבר הועדה או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו.

{{ח:סעיף|28|סדרי עבודת הועדה}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המייעצת תחליט ברוב דעות של חבריה.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המייעצת תקבע את סדרי עבודתה ככל שלא נקבעו בפקודה זו או בתקנות לפיה.

{{ח:סעיף|29|בדיקה}}
{{ח:תת|(א)}} הועדה המייעצת רשאית להזמין מבקש רשיון להתייצב לפניה ולחקור אותו על לימודיו ברפואה ועיסוקיו בה.
{{ח:תת|(ב)}} קיבלה הועדה המייעצת מידע על לימודי המבקש ברפואה ועיסוקיו בה שלא מן המבקש עצמו, תינתן לו הזדמנות נאותה להביא את טענותיו לגבי אותו מידע.

{{ח:סעיף|30|מועד למתן החלטה בבקשה לרישיון|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:ת}} המנהל ייתן את החלטתו בבקשה למתן רישיון לעסוק ברפואה לא יאוחר מתום שישה חודשים מיום הגשת הבקשה.

{{ח:סעיף|31|ועדה רפואית|תיקון: תשס״ה, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} לצורך בדיקת כשרו הרפואי של מבקש רשיון לעסוק ברפואה או של רופא מורשה, במקרים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 32|בסעיפים 32}} {{ח:פנימי|סעיף 33|ו־33}}, ימנה המנהל ועדה של שלושה רופאים מומחים (להלן – ועדה רפואית); המינוי יכול להיות כללי או למקרה מסויים.
{{ח:תת|(ב)}} לצורך בדיקה כאמור תהיה לועדה רפואית סמכות –
{{ח:תתת|(1)}} להזמין אדם לבוא לפניה ולהעיד או להציג דבר;
{{ח:תתת|(2)}} לחייב עד להעיד בשבועה או בהן צדק בהתאם להוראות לענין זה {{ח:חיצוני|תקנות סדר הדין האזרחי|שבתקנות סדר הדין האזרחי, תשכ״ג–1963}};
{{ח:תתת|(3)}} לבקש מבית משפט לענינים מינהליים שבתחום שיפוטו היא יושבת ליתן צו לפי {{ח:חיצוני|פקודת הראיות#סעיף 13|סעיף 13 לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל״א–1971}};
{{ח:תתת|(4)}} לפסוק דמי נסיעה ולינה ושכר בטלה לעדים שהוזמנו מכוח סעיף זה כמו לעד שהוזמן להעיד בבית משפט.
{{ח:תת|(ג)}} דרשה ועדה רפואית מאדם להעיד או להציג דבר וסירב לעשות כן, ללא צידוק המניח את דעת הועדה, רשאי בית משפט לענינים מינהליים שבתחום שיפוטו יושבת הועדה לצוות על פי בקשת המנהל או יושב ראש הועדה לכפות את הציות להוראות הועדה בדרך שתיראה לו, לרבות מעצרו של הסרבן.
{{ח:תת|(ד)}} שר המשפטים יקבע סדרי דין לענין ביצוע סעיף זה.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות המתעסקים ברפואה (סדרי דיון בועדה רפואית)|תקנות המתעסקים ברפואה (סדרי דיון בועדה רפואית), תשל״ו–1976}}.}}
{{ח:תת|(ה)}} הועדה תגיש למנהל את ממצאיה ומסקנותיה המנומקים.

{{ח:סעיף|32|בדיקה רפואית למבקש רשיון|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} היה למנהל חשש סביר כי למבקש רישיון לעסוק ברפואה יש כושר לקוי, לרבות עקב מחלה, העלול לשלול ממנו, בנסיבות העניין, את היכולת לעסוק ברפואה לחלוטין, זמנית או חלקית, או שיש בו כדי לפגוע, בנסיבות העניין, בבריאות חולים שבטיפולו, רשאי הוא לדרוש מהמבקש להתייצב לפני ועדה רפואית לשם בדיקה.
{{ח:תת|(ב)}} סירב המבקש לדרישת המנהל, לא יינתן לו רשיון כל עוד לא התייצב ונבדק.

{{ח:סעיף|33|בדיקה רפואית לבעל רשיון|תיקון: תשס״ה, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} ראה המנהל כי לרופא מורשה כושר לקוי כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 32|בסעיף 32(א)}}, רשאי הוא לדרוש ממנו להתייצב לפני ועדה רפואית לשם בדיקה.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} לא התייצב הרופא במועד ובמקום שנקבעו לפי סעיף קטן (א), רשאי המנהל להתלות את רשיונו עד שייבדק.
{{ח:תת|(ד)}} המנהל רשאי לפרסם התליה כאמור בכל דרך שתיראה לו ואין חובה לפרסם את הדבר ברשומות.

{{ח:סעיף|34|קבלת ראיות|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בטרם יחליט המנהל, לפי {{ח:פנימי|סעיף 32|סעיפים 32}} {{ח:פנימי|סעיף 33|או 33}}, הכל לפי הענין, לדרוש מאדם המבקש רשיון לעסוק ברפואה או שהוא רופא מורשה שיתייצב לפני ועדה רפואית לפי {{ח:פנימי|סעיף 31|סעיף 31}} לשם בדיקה, רשאי המנהל –
{{ח:תתת|(1)}} אם יש לו יסוד להניח כי מידע העשוי להעיד על מצב בריאותו של אותו אדם נמצא בידיו של מוסד רפואי או רופא שטיפלו בו, לדרוש מהם שימסרו לו את המידע;
{{ח:תתת|(2)}} אם יש לו יסוד להניח כי מסמך העשוי להעיד על מצב בריאותו של אותו אדם נמצא בידי אדם אחר, לדרוש ממנו שימסור לו את המסמך;
{{ח:תת}} ומי שנדרש למסור מידע או מסמך לפי סעיף זה חייב לקיים את הדרישה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יידרש מידע או מסמך כאמור בסעיף קטן (א) אלא במידה הנדרשת לצורך העניין.

{{ח:סעיף|35|התליית ביניים|תיקון: תשס״ה, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} נוכח המנהל כי כושר לקוי של רופא, לרבות עקב מחלה, גורם לסכנה כה דחופה לציבור שאין לחכות לסיום ההליכים בועדה הרפואית, רשאי המנהל להתלות רשיונו של אותו רופא עד להחלטה הסופית לפי {{ח:פנימי|סעיף 37|סעיף 37}}, אך לא יותר משלושה חדשים ובתנאי שהעביר את הענין לטיפולה של הועדה הרפואית סמוך למתן החלטתו.
{{ח:תת|(ב)}} לא סיימה הועדה הרפואית את ההליכים עד תום תקופת ההתליה, רשאי המנהל בהסכמת הועדה להתלות את הרשיון לשלושה חדשים נוספים.
{{ח:תת|(ג)}} לא הסתיימו ההליכים עד תום התקופה השניה כאמור, רשאי המנהל בהסכמת הועדה, אם דחיפות ההתליה עומדת בעינה, להתלות את הרשיון לשלושה חדשים נוספים.

{{ח:סעיף|36|חובת סודיות|תיקון: תשס״ה, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} מי שהגיע אליו מידע על פי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 31|סעיפים 31}} {{ח:פנימי|סעיף 34|או 34}}, חייב לשומרו בסוד ולא לגלותו אלא במידה שיש בכך צורך לשם ביצוע הוראות הסעיפים האמורים, או אם הורשה לכך מאת בית המשפט שבפניו התעורר הצורך בגילוי המידע, או מכוח חובה לענות על שאלות שהציג לו מי שהוסמך לערוך חקירה על ביצוע עבירות.

{{ח:סעיף|37|ביצוע החלטת ועדה רפואית|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:ת}} קבעה ועדה רפואית כי למבקש רישיון או לרופא מורשה יש כושר לקוי כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 32|בסעיף 32(א)}}, שבשלו הוא אינו כשיר לעסוק ברפואה, לחלוטין או זמנית, או שבשלו הוא כשיר לעסוק ברפואה בהגבלות או בתנאים מסויימים, יסרב המנהל לתת לו רשיון, או יבטל את הרשיון או יתלה אותו, הכל לפי הענין, או יתן לו רשיון מיוחד בכפוף להוראות פקודה זו ולפי המלצות הועדה הרפואית.

{{ח:סעיף|38|דינו של רשיון מיוחד}}
{{ח:ת}} רשיון מיוחד שניתן כאמור {{ח:פנימי|סעיף 37|בסעיף 37}} דינו, לגבי תחום העיסוק שנקבע בו, כדין רשיון לעסוק ברפואה; אולם מי שקיבל רשיון מיוחד כאמור לא יעסוק ברפואה אלא בפיקוחו של רופא מורשה.

{{ח:סעיף|38א|השגה על החלטה בבקשה לרישיון|תיקון: תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} מבקש רישיון לעסוק ברפואה רשאי, בתוך שלושים ימים מהיום שבו נמסרה לו החלטת המנהל בבקשתו (בסעיף זה – ההחלטה), להגיש השגה מנומקת בכתב על ההחלטה לוועדת השגות שמינה השר לפי הוראות סעיף קטן (ג) (בסעיף זה – ועדת ההשגות).
{{ח:תת|(ב)}} היועץ המשפטי למשרד הבריאות או נציגו רשאים, לבקשת מגיש ההשגה, להאריך את התקופה האמורה בסעיף קטן (א), מטעמים מיוחדים שיירשמו, בשלושים ימים נוספים.
{{ח:תת|(ג)}} השר ימנה ועדת השגות שיהיו בה שלושה חברים והם:
{{ח:תתת|(1)}} המנהל הכללי של משרד הבריאות או משנהו, או רופא, והוא יהיה יושב הראש; רופא כאמור יהיה עובד משרד הבריאות שאינו עובד באגף שבו עובד מי שקיבל את ההחלטה, ושדרגתו היא לכל הפחות כדרגת מי שקיבל את ההחלטה;
{{ח:תתת|(2)}} היועץ המשפטי למשרד הבריאות או נציגו;
{{ח:תתת|(3)}} נציג ציבור שהוא רופא בעל ניסיון של 15 שנים לפחות כרופא.
{{ח:תת|(ד)}} חבר ועדת ההשגות יתמנה לתקופה של ארבע שנים, ואפשר לשוב ולמנותו לתקופה נוספת אחת של ארבע שנים.
{{ח:תת|(ה)}} חבר ועדת ההשגות לא ידון בהשגה על החלטה שהתקבלה על ידו.
{{ח:תת|(ו)}} ועדת ההשגות תחליט בהשגה מוקדם ככל האפשר ולא יאוחר משישים ימים ממועד הגשת ההשגה.
{{ח:תת|(ז)}} סדרי עבודתה של ועדת ההשגות יהיו כפי שקבע השר, וכל עוד לא קבע כאמור, תקבע ועדת ההשגות את סדרי עבודתה ותפרסמם באתר האינטרנט של משרד הבריאות.

{{ח:סעיף|39||תיקון: תשס״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|40||תיקון: תשס״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: אמצעי משמעת}}

{{ח:סעיף|41|סמכויות השר|תיקון: תשנ״ו־2, תשפ״ג־3}}
{{ח:ת}} ראה השר, על יסוד קובלנה של המנהל או של אדם שנפגע, כי רופא מורשה עשה אחת מאלה, רשאי הוא, בצו חתום בידו, לבטל את הרשיון של הרופא או להורות שהרשיון יותלה לתקופה שקבע בצו, או לתת לרופא נזיפה או התראה:
{{ח:תת|(1)}} נהג בדרך שאינה הולמת רופא מורשה;
{{ח:תת|(2)}} השיג את רשיונו במצג־שוא;
{{ח:תת|(3)}} גילה חוסר יכולת או רשלנות חמורה במילוי תפקידיו כרופא מורשה;
{{ח:תת|(4)}} התמיד להפר הוראות פקודה זו;
{{ח:תת|(5)}} הורשע בעבירה פלילית שלא לפי פקודה זו;
{{ח:תת|(6)}} סירב ללא סיבה סבירה להציג לפני המנהל את הדיפלומה לאחד שנדרש לכך לפי {{ח:פנימי|סעיף 20|סעיף 20}};
{{ח:תת|(7)}} הפר הוראה מהוראות {{ח:חיצוני|חוק זכויות החולה|חוק זכויות החולה, התשנ״ו–1996}};
{{ח:תת|(8)}} נתן הרשאה אישית לעמית רופא, שלא לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 17ו|סעיף 17ו}} {{ח:פנימי|סעיף 17יג|או 17יג}};
{{ח:תת|(9)}} לא ביצע פיקוח, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב(א)(1)}}, או לא נקט אמצעים סבירים למניעת ביצוע פעולות רפואיות המנויות {{ח:חיצוני|חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות#תוספת 4|בתוספת הרביעית לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות}} ולהבטחת ביצוע הפעולות הרפואיות על ידי עמית הרופא ברמה מקצועית נאותה, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 17יב|סעיף 17יב(א)(2)}}.

{{ח:סעיף|42|עזרה למי שאינו רופא מורשה}}
{{ח:ת}} רופא מורשה העוזר למי שאינו רופא מורשה, במתן הרדמה או בדרך אחרת, לטפל באדם, להשגיח עליו או לנתחו, והענין דורש שיקול דעת או מיומנות מקצועיים של רופא, יראוהו כמי שנהג בדרך שאינה הולמת רופא מורשה.

{{ח:סעיף|43|מתן תעודה כוזבת}}
{{ח:ת}} רופא מורשה אשר במזיד או ברשלנות חתם או נתן, בתוקף מקצועו, אישור, דין־וחשבון, הודעה או תעודה כיוצא באלה, והיא כוזבת, מטעה או בלתי הוגנת, יראוהו כמי שנהג בדרך שאינה הולמת רופא מורשה.

{{ח:סעיף|44|הזדמנות להתגונן}}
{{ח:תת|(א)}} לא יינתן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}} אלא אם ניתנה לרופא הזדמנות להגיש הגנתו בכתב ולטעון טענותיו לפני ועדה שחבריה הם המנהל ואנשים אחרים שמינה השר ובהם נציג היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} יראו כמתן הזדמנות לרופא להתגונן לפי סעיף קטן (א), אם שלושים יום לפחות לפני שניתן הצו הומצאה לו אישית, או הונחה בשבילו לפי מענו הידוע לאחרונה או נשלחה אליו לפי מענו זה בדואר רשום, הודעה על כוונה ליתן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}.
{{ח:תת|(ג)}} לועדה כאמור בסעיף קטן (א) יהיו הסמכויות הנתונות לועדה רפואית לפי {{ח:פנימי|סעיף 31|סעיף 31(ב)}}, ולענין זה יהיה בית המשפט המחוזי רשאי ליתן צו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 31|בסעיף 31(ג)}} לפי בקשת המנהל או יושב ראש הועדה.
{{ח:תת|(ד)}} שר המשפטים יקבע סדרי דין לענין ביצוע סעיף קטן (ג).
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות המתעסקים ברפואה (סדרי דין בדיון משמעתי)|תקנות המתעסקים ברפואה (סדרי דין בדיון משמעתי), תשל״ו–1976}}.}}
{{ח:תת|(ה)}} הועדה תגיש דין וחשבון בכתב לשר הבריאות.

{{ח:סעיף|44א|התלייה או הגבלה של רשיון|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} היה למנהל יסוד סביר לחשד שרופא גרם ברשלנות חמורה למותו של מי שהיה בטיפולו או לפגיעה חמורה בו, או הוגש נגד רופא מורשה כתב אישום על עבירה שיש עמה, בנסיבות הענין, משום קלון, רשאי הוא, על פי המלצת ועדה מיוחדת שיכונן לענין זה, להתלות את רשיונו של הרופא או להגביל את תחומי עיסוקו לתקופה שלא תעלה על ששה חדשים; חברי הועדה המיוחדת יהיו: רופא שמינה המנהל והוא יהיה היושב ראש, רופא שמינה המנהל מתוך רשימה שהגישה לו ההסתדרות הרפואית בישראל ונציג היועץ המשפטי לממשלה.
{{ח:תת|(ב)}} הועדה המיוחדת תגיש את המלצתה למנהל לא יאוחר מארבעה עשר ימים מיום מינויה, ובלבד שנתנה לרופא הזדמנות נאותה להשמיע טענותיו; בנסיבות מיוחדות רשאי המנהל, לפי בקשת הועדה, להאריך את התקופה האמורה לתקופה נוספת שלא תעלה על שלושים ימים.
{{ח:תת|(ג)}} לא הגישה הועדה את המלצתה למנהל תוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ב), רשאי המנהל להתלות או להגביל את רשיונו של הרופא כאמור בסעיף קטן (א) אף בלא המלצה כאמור, ובלבד שהתייעץ ביועץ המשפטי לממשלה או במשנהו ושניתנה לרופא הזדמנות נאותה להשמיע את טענותיו לפניהם.

{{ח:סעיף|44ב|הארכת ההתליה|תיקון: תשמ״ז}}
{{ח:ת}} הותלה רשיונו של רופא לפי {{ח:פנימי|סעיף 44א|סעיף 44א}}, או הוגבל תחום עיסוקו והוגשה נגדו קובלנה לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, רשאי המנהל, על פי המלצת הועדה שהוקמה לפי {{ח:פנימי|סעיף 44|סעיף 44(א)}}, להאריך את תקופת ההתליה או ההגבלה עד להחלטת השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, או לבטל את ההתליה או ההגבלה.

{{ח:סעיף|44ג|ערעור על התליית רישיון או הגבלתו בידי המנהל|תיקון: תשמ״ז, תשס״ה, תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} רופא שרשיונו הותלה או הוגבל לפי {{ח:פנימי|סעיף 44א|סעיף 44א}}, {{ח:פנימי|סעיף 44ב|44ב}} {{ח:פנימי|סעיף 44ד|או 44ד}}, רשאי לערער על ההתליה או ההגבלה לפני בית משפט מחוזי.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט המחוזי רשאי לבטל את ההתליה או ההגבלה, לשנותה או לקבוע בה תנאים.
{{ח:תת|(ג)}} ההתליה או ההגבלה תעמוד בעינה עד להחלטה סופית בערעור זולת אם החליט בית המשפט אחרת.
{{ח:תת|(ד)}} שר המשפטים רשאי להתקין תקנות בדבר המועד להגשת ערעורים לפי סעיף זה ואת סדרי הדין בהם.

{{ח:סעיף|44ד|הוראות מיוחדות לעניין רופא מורשה שהורשע בעבירת מין|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)|(1)}} רישיונו של רופא מורשה שהורשע בעבירת מין או בעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק למניעת הטרדה מינית|חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ״ח–1998}}, יותלה החל ממועד הרשעתו ועד להחלטת המנהל בעניינו לפי סעיף קטן (ב) או להחלטת השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, לפי המוקדם; אמצעי משמעת זה יינקט במקום כל אמצעי משמעת זמני אחר שננקט נגדו לפי פקודה זו, אם ננקט.
{{ח:תתת|(2)}} רופא שהורשע בעבירה כאמור בפסקה (1) ידווח למנהל על הרשעתו באופן מיידי, ורשאי הוא לבקש מהמנהל לבטל את התליית הרישיון, לקצר את תקופת ההתליה או לקבוע הגבלות על תחומי עיסוקו במקומה.
{{ח:תתת|(3)}} בסעיף זה –
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”הורשע“ – לרבות נאשם שבית המשפט קבע כי ביצע את העבירה, או מי שבית המשפט מצא כי עשה את מעשה העבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק טיפול בחולי נפש#סעיף 15|סעיף 15(ב) לחוק טיפול בחולי נפש, התשנ״א–1991}};
{{ח:תתת|סוג=הגדרה}} ”עבירת מין“ – אחת מאלה: עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 214|סעיף 214(ב) עד (ב3) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}}, עבירה המנויה {{ח:חיצוני|חוק העונשין#פרק י סימן ה|בסימן ה׳ בפרק י׳ לחוק האמור}}, למעט עבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 352|סעיף 352 שבו}}, או עבירה של התעללות מינית בקטין או בחסר ישע לפי {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 368ג|סעיף 368ג לחוק האמור}}.
{{ח:תת|(ב)}} הותלה רישיונו של רופא כאמור בסעיף קטן (א), יחליט המנהל, על פי המלצת ועדה מיוחדת שימנה לעניין זה (בסעיף זה – ועדה מיוחדת), אם לבטל את התליית הרישיון, להאריך את תקופת ההתליה לתקופה נוספת שיקבע או להגביל את תחומי עיסוקו של הרופא לתקופה שיקבע; רופא רשאי לבקש שלא למנות ועדה כאמור בעניינו, ואם ביקש זאת – תעמוד התליית הרישיון בתוקפה עד להחלטת השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}.
{{ח:תת|(ג)}} חברי הוועדה שתמונה כאמור בסעיף קטן (ב) יהיו חברי הוועדה המיוחדת לפי {{ח:פנימי|סעיף 44א|סעיף 44א(א)}}, בשינויים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} נוסף על חברי הוועדה כאמור ימונה נציג בעל הכשרה, ידע וניסיון בתחום הפגיעות המיניות;
{{ח:תתת|(2)}} בוועדה תכהן אישה אחת לפחות.
{{ח:תת|(ד)}} המנהל ימנה את הוועדה המיוחדת בתוך חודש מהמועדים כמפורט להלן, לפי המוקדם:
{{ח:תתת|(1)}} מועד קבלת הדיווח מרופא על הרשעתו כאמור בסעיף קטן (א)(2) או מועד קבלת בקשת הרופא כאמור באותו סעיף קטן;
{{ח:תתת|(2)}} מועד קבלת הודעה מבית המשפט לפי {{ח:פנימי|סעיף 56|סעיף 56(א1)}} בדבר הרשעתו של הרופא;
{{ח:תתת|(3)}} המועד שבו נודע למנהל על ההרשעה.
{{ח:תת|(ה)|(1)}} הוועדה המיוחדת תגיש את המלצתה למנהל לא יאוחר מ־14 ימים מיום מינויה, ובלבד שנתנה לרופא הזדמנות נאותה לטעון את טענותיו, ולנפגע העבירה או למי מטעמו – הזדמנות להביע את עמדתו בפניה; המנהל רשאי, בנסיבות מיוחדות, לפי בקשת הוועדה, להאריך את התקופה האמורה לתקופה נוספת אחת בלבד שלא תעלה על שלושים ימים.
{{ח:תתת|(2)}} החלטת המנהל כאמור בסעיף קטן (ב) תתקבל בתוך 14 ימים מיום קבלת המלצת הוועדה המיוחדת כאמור בפסקה (1).
{{ח:תת|(ו)}} החליט המנהל בהתאם להוראות סעיף קטן (ב) על התליית הרישיון לתקופה נוספת או על הגבלת תחומי עיסוקו של הרופא לתקופה שקבע, תעמוד החלטתו בתוקפה עד תום התקופה שקבע או עד להחלטת השר בעניינו של הרופא לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, לפי המוקדם; שינוי החלטה כאמור ייעשה על פי המלצת הוועדה המיוחדת ובהתאם להוראות סעיף קטן (ה)(1).
{{ח:תת|(ז)}} על אף האמור בסעיף קטן (ג), מינה השר ועדה בעניינו של רופא שהורשע לפי {{ח:פנימי|סעיף 44|סעיף 44(א)}}, טרם ההרשעה, רשאי המנהל להורות כי הוועדה האמורה תהיה הוועדה שתמליץ לו לעניין החלטה לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ח)}} הוגשה נגד רופא קובלנה לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, אחרי הרשעתו, תדון הוועדה המיוחדת בעניינו גם לעניין מתן צו לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}, ויחולו לעניין זה הוראות {{ח:פנימי|סעיף 44|סעיף 44}}, אלא אם כן הורה השר כי הוועדה שתדון בעניינו של הרופא תהיה הוועדה לפי {{ח:פנימי|סעיף 44|סעיף 44(א)}}.
{{ח:תת|(ט)}} רופא מורשה רשאי לבקש מהמנהל להאריך את המועדים הקבועים בסעיף זה, ובלבד שהתליית הרישיון תעמוד בתוקפה עד להחלטת המנהל לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(י)}} הוראות סעיף זה לא יחולו אם ניתנה בעניינו של הרופא החלטה לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}} או אם ניתנה טרם הרשעתו החלטה לפי {{ח:פנימי|סעיף 44ב|סעיף 44ב}} להאריך את תקופת התליית רישיונו עד להחלטת השר לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}.

{{ח:סעיף|45|סמכות המנהל לבטל רשיון}}
{{ח:ת}} נוכח המנהל כי נפטר רופא מורשה, או ששוב אינו רשאי לשבת ישיבת קבע בישראל, רשאי הוא, בצו חתום בידו, לבטל רשיון שניתן לרופא לפי פקודה זו.

{{ח:סעיף|46|החזרת רשיון}}
{{ח:ת}} רשיון שניתן עליו צו ביטול או התליה ימסרנו בעל הרשיון, ואם נפטר – נציגו האישי החוקי, למנהל.

{{ח:סעיף|47|ערעור על צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}}|תיקון: תשס״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הנפגע מצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 41|סעיף 41}} רשאי לערער עליו לפני בית המשפט המחוזי תוך שלושה חדשים מהיום שקיבל הודעה על מתן הצו.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: עבירות, שפיטה ועונשין}}

{{ח:סעיף|48|דין המתחזה כרופא}}
{{ח:ת}} העובר על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}}, דינו – מאסר שנה אחת או קנס 10,000 לירות.

{{ח:סעיף|49|דין המשתמש בתואר רפואי}}
{{ח:ת}} העובד על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיפים 5}} {{ח:פנימי|סעיף 9|או 9}}, או משתמש בתואר מומחה לענף רפואי פלוני או בתואר דומה לו עד כדי להטעות, והוא אינו רופא מורשה, דינו – מאסר שלושה חדשים.

{{ח:סעיף|50|השגת רשיון במרמה}}
{{ח:ת}} המשיג או מנסה להשיג לו או לזולתו רשיון לעסוק ברפואה או אישור תואר מומחה לפי פקודה זו, על ידי מצג או הצהרה שבכזב או שבמרמה, בין בכתב ובין בעל פה, אשר הציג או הצהיר אותם או גרם להם, דינו – מאסר שלוש שנים, והוא הדין במי שסייע לו.

{{ח:סעיף|51|העסקת עוזרים}}
{{ח:ת}} רופא מורשה המעסיק אחות, חובש או עוזר שלא בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 7|לסעיף 7}}, דינו – קנס 2,000 לירות.

{{ח:סעיף|52|הפרעה לבקורת}}
{{ח:ת}} המונע או מפריע פקיד מוסמך מלהיכנס או לבדוק את מקום עבודתו של רופא מורשה או כל מקום שלפי החשד הוא מקום עבודה כאמור, דינו – קנס 2,000 לירות.

{{ח:סעיף|53|העסקה שלא כדין ברפואה|תיקון: תשפ״ג־3}}
{{ח:ת}} המעסיק בפעולה שהיא עיסוק ברפואה את מי שאינו רופא מורשה ואינו סטז׳ר או עמית רופא ושאין {{ח:פנימי|סעיף 57|סעיפים 57}} {{ח:פנימי|סעיף 59|או 59}} חלים עליו בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6}}, דינו – מאסר שנה אחת או קנס 10,000 לירות.

{{ח:סעיף|54|עבירות אחרות}}
{{ח:ת}} המפר כל הוראה של פקודה זו שלא נקבע לה עונש אחר, דינו – קנס 2,000 לירות.

{{ח:סעיף|55|סמכויות אגב}}
{{ח:ת}} בית המשפט המרשיע אדם על עבירה לפי פקודה זו רשאי, בנוסף להטלת עונש –
{{ח:תת|(1)}} להמליץ על ביטול או התליה של רשיונו לעסוק ברפואה;
{{ח:תת|(2)}} לצוות על חילוט החפצים שנעברה בהם העבירה שבה הורשע.

{{ח:סעיף|56|הודעה על הרשעת רופא|תיקון: תשפ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הורשע רופא מורשה בכל עבירה שהיא, יודיע בית המשפט על כך מיד למנהל ויעביר אליו העתק של כתב האישום והעתק של הכרעת הדין וגזר הדין.
{{ח:תת|(א1)}} בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), הורשע רופא בעבירת מין או בעבירה לפי {{ח:חיצוני|חוק למניעת הטרדה מינית|חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ״ח–1998}}, יפעל בית המשפט כאמור באותו סעיף קטן כבר עם הכרעת הדין; לעניין זה, ”הורשע“ ו”עבירת מין“ – כהגדרתם {{ח:פנימי|סעיף 44ד|בסעיף 44ד(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים רשאי לתת הוראות בדבר פטור מתחולת סעיף זה.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|57|ממלאי תפקיד של רופא}}
{{ח:ת}} כל פקיד של משרד הבריאות הנדרש לעסוק ברפואה כדי לבצע תפקידו, וכל רופא אניה, תהיה להם במילוי תפקידם כל זכות אשר לרופאים מורשים.

{{ח:סעיף|58|בקורת}}
{{ח:ת}} המנהל או רופא לשכת בריאות שבתחומה נמצא, או יש חשד שנמצא, מקום עבודתו של רופא מורשה, רשאים בכל שעה סבירה להיכנס ולבדוק את המקום.

{{ח:סעיף|59|פטור|תיקון: תשמ״ז, תשנ״ו, תשס״ז, תשפ״ג, תשפ״ג־2, תשפ״ג־3}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל רשאי לפטור מהוראה של פקודה זו את המנויים להלן:
{{ח:תתת|(1)}} המועסקים כאחים או כאחיות או כעוזרים שהמנהל קבעם והסמיכם לאבחן ולרפא במצבים כפי שהורה או שהתיר, במרפאות או בסוגי מרפאות או בבתי חולים או בסוגי בתי חולים של משרד הבריאות או של מוסד שאישר המנהל;
{{ח:תתת|(2)}} מי שהמנהל אישר שהם תלמידי רפואה;
{{ח:תתת|(2א)}} רופאי שיניים המתמחים ברפואת שיניים לפי {{ח:חיצוני|פקודת רופאי השיניים|פקודת רופאי השיניים [נוסח חדש], התשל״ט–1979}}, במוסד מוכר כהגדרתו לפי פקודה זו (בפסקה זו – המוסד), בתנאים שקבע מנהל המחלקה או מנהל המוסד, שבהם מתבצעת ההתמחות;
{{ח:תתת|(3)}} רופא ממדינת חוץ שבא לישראל כדי לבצע ניתוח מסויים או לשם התייעצות רפואית מסויימת;
{{ח:תתת|(4)}} מי שהמנהל קבע שהוא תלמיד למקצוע הבריאות עמית רופא בתנאים שקבע בעבורו מנהל המחלקה או מנהל המוסד, שבהם מתבצעת הכשרתו המעשית.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל הכללי של משרד הבריאות יקבע בתקנות את הכשירויות הדרושות לבצע פעולות כאמור בסעיף קטן (א)(1); על יסוד תקנות אלה רשאי מנהל מרפאה או בית חולים להרשות בעלי כשירות כנקבע בתקנות לבצע פעולות כאמור.
{{ח:תת|(ב1)}} המנהל הכללי רשאי להתיר למועסקים כאמור בסעיף קטן (א)(1) לבצע פעולות כאמור בסעיף קטן (א)(1) גם בבית החולה בתנאים שיקבע בתקנות באישור ועדת הבריאות של הכנסת.
{{ח:תת|(ג)}} סעיף קטן (ב) לא יחול לגבי נסיבות שיש בהן פיקוח נפש ושבהן הרשה המנהל הכללי לבצע פעולה כאמור בסעיף קטן (א)(1).
{{ח:תת|(ד)}} אם המנהל הכללי אינו רופא מורשה, יהיו תקנות לפי סעיף קטן (ב) ו־(ב1) ומתן רשות לפי סעיף קטן (ג) טעונים התייעצות עם יושב ראש המועצה המדעית.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (כשירויות לביצוע פעולות חריגות)|תקנות הרופאים (כשירויות לביצוע פעולות חריגות), התשס״א–2001}}.}}

{{ח:סעיף|59א|עיסוק באקופונקטורה|תיקון: תשמ״ז, תשפ״ג}}
{{ח:ת}} על אף האמור בפקודה זו, רשאי המנהל להתיר למי שאינו רופא מורשה ושנתמלאו בו התנאים שקבע השר בתקנות, לעסוק באקופונקטורה בפיקוחו של רופא מורשה; תקנות כאמור יותקנו לאחר התייעצות במועצה המדעית ובאישור ועדת הבריאות של הכנסת.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|תקנות בדבר עיסוק באקופונקטורה לא הותקנו, ולכן, נכון לעתה, ריפוי באקופונקטורה אינו נכלל תחת {{ח:פנימי|סעיף 1|ההגדרה ”עיסוק ברפואה“ שבסעיף 1}}.}}

{{ח:סעיף|60|פרסום ברשומות}}
{{ח:ת}} כל מי שניתן לו לפי פקודה זו רשיון או היתר זמני לעסוק ברפואה, או חודש היתרו הזמני, או בוטל או הותלה רשיונו או היתרו הזמני, יפורסמו שמו ומענו ברשומות.

{{ח:סעיף|61|תקנות|תיקון: תש״ס, תשפ״ג־3, תשפ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} באישור השר רשאי המנהל להתקין תקנות לענין –
{{ח:תתת|(1)}} קביעת הנוהל והטפסים –
{{ח:תתתת|(א)}} לבקשת רשיונות והיתרים לפי פקודה זו ולנתינתם;
{{ח:תתתת|(ב)}} להודעה על מעניהם של רופאים מורשים;
{{ח:תתתת|(ג)}} בדבר שינוי שמם של רופאים מורשים;
{{ח:תתתת|(ד)}} בדבר רשיונות והיתרים שאבדו, החלפתם ותשלום אגרות בשל כך;
{{ח:תתת|(2)}} הסדרת השימוש בשם שבו ישתמש רופא מורשה בעיסוקו המקצועי ובהתכתבות עם משרד הבריאות;
{{ח:תתת|(3)}} קביעת האוניברסיטאות, בתי הספר והפקולטות לרפואה והדיפלומות המוכרים לענין פקודה זו;
{{ח:תתת|(4)}} קביעת הסמים והתרופות שרשאי רופא מורשה או עמית רופא להחזיקם בחצריו, כמויותיהם ודרך שמירתם;
{{ח:תתת|(5)}} הרדמה, תחת פיקוח רפואי, בידי מי שאינו רופא מורשה;
{{ח:תתת|(6)}} {{ח:הערה|(בוטלה);}}
{{ח:תתת|(7)}} הצורה והתוכן של תעודה שרופא מורשה חייב או רשאי לתתה בתוקף מקצועו;
{{ח:תתת|(8)}} הביצוע היעיל של מטרות פקודה זו והוראותיה דרך כלל.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות)|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות), תשל״ג–1973}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים|תקנות הרופאים, תשל״ז–1976}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (מתן מרשם)|תקנות הרופאים (מתן מרשם), התשמ״א–1981}}.}}
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (כשירויות לביצוע פעולות חריגות)|תקנות הרופאים (כשירויות לביצוע פעולות חריגות), התשס״א–2001}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|62|אגרות|תיקון: תשנ״ד, תשנ״ט, תשפ״ג, תשפ״ג־3}}
{{ח:ת}} השר רשאי, בצו באישור ועדת הבריאות של הכנסת, לקבוע אגרות בעד –
{{ח:תת|(1)}} רשיון, היתר זמני, היתר מוגבל ואישור תואר מומחה, שישולמו עם נתינתם ועם חידושם, הכל לפי הענין;
{{ח:תת|(2)}} עריכת הבחינות וביצוען לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיפים 4}}, {{ח:פנימי|סעיף 17|17}} {{ח:פנימי|סעיף 17ב|ו־17ב}}, שישולמו במועד שיקבע השר;
{{ח:תת|(3)}} אישור הרשאה אישית לפי {{ח:פנימי|פרק ב2|פרק ב׳2}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו הרופאים (אגרות)|צו הרופאים (אגרות), התשמ״ד–1983}}.}}

{{ח:חתימות|נקבע בועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת ביום כ״ד בחשון תשל״ז (17 בנובמבר 1976).}}
* '''חיים י׳ צדוק'''
שר המשפטים
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]