פקודת הסרסורים

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|פקודת הסרסורים}}
{{ח:קטע3||פקודה המתקינה הוראות להסדרת עסק הסרסרות.}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2069861}} {{ח:תיבה|חא״י, חלק א׳, פרק י״א, עמ׳ 96|פקודת הסרסורים|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_563207.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ט, 1|חוק המעבר|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208911.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 80|חוק העברת סמכויות (ממונים על מחוזות וקציני מחוז)|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_210391.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 94|חוק לביטול דינים שנושנו|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210144.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
'''פקודת הסרסורים בוטלה ביום 30.3.1984''', לפי {{ח:חיצוני|חוק לביטול דינים שנושנו|חוק לביטול דינים שנושנו, התשמ״ד–1984}}.

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 11|בסעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}} – לפיו החוק הקיים בארץ־ישראל נשאר בתקפו, בשינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה – מקום בו נאמר ”מושל המחוז“ ייקרא מעתה ”הממונה על המחוז“. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. לפי {{ח:חיצוני|חוק המעבר#סעיף 13|סעיף 13 לחוק המעבר, תש״ט–1949}}, כל מקום בו נאמר בחוק ”עתון רשמי“ ייקרא מעתה ”רשומות“. לפי {{ח:חיצוני|חוק העברת סמכויות (ממונים על מחוזות וקציני מחוז)|חוק העברת סמכויות (ממונים על מחוזות וקציני מחוז), תשכ״ד–1964}}, הסמכויות והתפקידים שנתייחדו לממונה על המחוז יהיו מעתה נתונים לאדם שימנה לכך השר הממונה מבין עובדי משרדו, וכן, כל מקום בו נאמר ”פקיד מחוז“ ייקרא ”קצין מחוז“.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|השם הקצר}}
{{ח:ת}} פקודה זו תקרא {{ח:הערה|”}}פקודת הסרסורים{{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2|סרסורים חייבים ברשיונות|תיקון: [1934], תש״ח}}
{{ח:ת}} לא יעסוק אדם בעסקי סרסרות אלא אם כן ניתן לו לכך רשיון מאת הממונה על המחוז {{ח:הערה|[במקור: מושל המחוז של אותו המחוז]}} שבו נמצא מקום העסק שלו.

{{ח:סעיף|3|סגולות הכשרה לקבלת רשיון|תיקון: [1934]}}
{{ח:ת}} ואלה הן סגולות ההכשרה הנדרשות מכל העוסק בסרסרות –
{{ח:תת|(א)}} שיהא בן עשרים שנה לפחות;
{{ח:תת|(ב)}} שלא נתחייב מעולם בדין על פשע או עוון;
{{ח:תת|(ג)}} שקנה לעצמו שם־טוב כאיש ישר ונאמן;
{{ח:תת|(ד)}} שהביא תעודת אופי הגון משני סוחרים בעלי שם של אותו המקום אשר בו רוצה הוא לנהל את עסקיו.

{{ח:סעיף|4|מועד הרשיון ומס הרשיון עם נתינתו או חידושו|תיקון: [1934], תש״ח־2}}
{{ח:תת|(1)}} רשיון שניתן עפ״י פקודה זו יהא לו תוקף למועד שנה אחת, וחובה לחדשו עם תום כל שנה ושנה.
{{ח:תת|(2)}} מס של לירה אחת ישולם בשעת מתן רשיון או בשעת חידושו.

{{ח:סעיף|5|פנקס הסרסור|תיקון: [1934], תשכ״ד}}
{{ח:תת|(1)}} לאחר שישולם תשלום מראש ינתן לכל סרסור פנקס שעמודיו מסומנים במספרים והמקוים ע״י קצין המחוז {{ח:הערה|[במקור: פקיד של הנהלת המחוז]}}, וירשום בו כל עסק שבין המוכר והקונה שעבר על ידו.
{{ח:תת|(2)}} לא תמצאנה מחיקות בפנקסו של סרסור.
{{ח:תת|(3)}} סרסור שאבד פנקסו חייב להודיע מיד על האבדה לממונה על המחוז {{ח:הערה|[במקור: למושל המחוז]}} ולבקש פנקס אחר שינתן לו לאחר תשלום מחירו.
{{ח:תת|(4)}} פנקס סרסור שנשלם צריך להשמר ביד הסרסור עשר שנים.

{{ח:סעיף|6|שכר סרסרות}}
{{ח:תת|(1)}} יכול סרסור לדרוש שכר סרסרות לפי התעריף {{ח:פנימי|תוספת|שבתוספת {{ח:הערה|ל}}פקודה זו}} בעד כל עסק שהוצא לפועל על ידו.
{{ח:תת|(2)}} אין לדרוש שכר סרסרות אלא אם כן נגמר העסק.

{{ח:סעיף|7|אסור לסרסור לעסוק בעסק אחר}}
{{ח:ת}} כל העוסק בסרסרות אסור לו להשתתף בעסקי מסחר בשמו הוא או על חשבון עצמו.

{{ח:סעיף|8|פסלויותיו של העוסק בעסקי סרסרות בלא רשיון}}
{{ח:ת}} כל העוסק בעסקי סרסרות בלא רשיון –
{{ח:תת|(א)}} לא יתנו לו להעיד בבתי המשפט בכל ענין שבין המוכר והקונה בעסקים שהוא שמש בהם;
{{ח:תת|(ב)}} לא יוכל להגיש תביעה בבתי המשפט בענין שכרו.

{{ח:סעיף|9|בטול רשיון|תיקון: [1934], תש״ט}}
{{ח:תת|(1)}} סרסור שנתחייב בדין על מעילה באמון שגרמה נזק לעניניו של המוכר או הקונה, יצוה בית המשפט שרשיונו יבוטל, ומודעה על ביטול הרשיון תפורסם ברשומות.
{{ח:תת|(2)}} סרסור שנתחייב בדין עפ״י {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10(2)}}, יכול בית המשפט לצוות שרשיונו יבוטל, נוסף על הקנס אשר יוטל עליו עפ״י {{ח:פנימי|סעיף 10|אותו סעיף}}.

{{ח:סעיף|10|עברות|תיקון: תש״ח־2}}
{{ח:תת|(1)}} כל העוסק בעסקי סרסרות בלא רשיון, יאשם בעברה ויהא צפוי לקנס של עשר לירות.
{{ח:תת|(2)}} כל סרסור שלא הודיע על אבדן פנקסו כנדרש {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5(3)}}, יאשם בעברה ויהא צפוי לקנס של עשר לירות.

{{ח:קטע2|תוספת|התוספת}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(1)}})}}}}
{{ח:קטע3||שכר סרסרות.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: [1934]}}
{{ח:ת}}

מהותו של העסק	שעור השכר	מי ישלם את השכר

חוזה מטען באניה	5 אחוזים למאה מהפרימיה	רב החובל של האניה{{ח:הערה|.}}

חוזה לביטוח באחריות	5 אחוזים למאה מדמי הביטוח	המבַטֵח באחריות{{ח:הערה|.}}

חלוף כספים עם מדינה נכריה	1/8 אחוז למאה	המוכר{{ח:הערה|.}}

מכירת תבואות	1 אחוז למאה מהמחיר	מחציתו המוכר ומחציתו הקונה.

מכירת סחורות	1 אחוז למאה מהמחיר	המוכר.

{{ח:חתימות|15 בינואר, 1919}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]