חוק הפיקוח על המטבע

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הפיקוח על המטבע, תשל״ח–1978}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000494}} {{ח:תיבה|ס״ח תשל״ח, 108|חוק הפיקוח על המטבע|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208941.pdf}}, {{ח:תיבה|206|תיקון מס׳ 11 לחוק בנק ישראל|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208082.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 23|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210593.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 23|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211578.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 180|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300344.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ע, 475|חוק בנק ישראל|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301176.pdf}}.

''שינוי התוספת:'' {{ח:תיבה|ק״ת תש״ם, 1104|צו הפיקוח על המטבע|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4097.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
{{ח:הערה|'''חוק הפיקוח על המטבע, תשל״ח–1978 בוטל ביום 1.6.2010''' לפי {{ח:חיצוני|חוק בנק ישראל#סעיף 95|סעיף 95(ב) לחוק בנק ישראל, התש״ע–2010}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשמ״ח, תשנ״ט, תשס״א}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אזור“, וכל מונח אחר הקשור אליו – כהגדרתם {{ח:חיצוני|תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון וחבל עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית)|בחוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון וחבל עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשכ״ח–1967}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”היתר“ – היתר שניתן על פי {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”זהב“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוסד בנקאי“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מטבע חוץ“ – כל מטבע שהוא הילך חוקי במדינה כלשהי ואינו מטבע ישראלי, או זכות למטבע כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך“ – מסמך המקנה זכות בתאגיד, מסמך המקנה זכות לתביעה מתאגיד, התחייבות לתשלום שהוצאה מטעם מדינה או מוסד שלטוני אחר, זכות לכל אחד מאלה או מסמך המעיד על זכויות כאמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נייר ערך חוץ“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} נייר ערך שהקרן, הריבית או הדיבידנד עליו משתלמים במטבע חוץ, או שברירה בידי בעלו לדרוש תשלומם במטבע־חוץ, והכל בין שהוצא נייר הערך מחוץ לישראל ובין שהוצא בישראל;
{{ח:תתת|(2)}} נייר ערך של חברה הרשום בפנקס החברים מחוץ לישראל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכס“ – למעט מטען אישי ולרבות מטבע חוץ, מטבע ישראלי וזכות למטבע ישראלי ולרבות מסמך המעיד על זכות לנכס;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עסקה“ – מכירה, קניה, קבלה לרשות, העברה מרשות, הלוואה, פקדון, אשראי, שכירות, תשלום, משיכת שטר לרבות שיק, מחילה, מתנה, ויתור, קיזוז, הכרה בחוב, או התחייבות לביצוע כל אחד מאלה, וכן פעולה שיש בה כדי ליצור זכויות או חובות בנכס, לשנותן, להעבירן או לבטלן, בין שהן מוחלטות ובין שהן מותנות, בין שהאדם העושה אותן פועל לטובת עצמו ובין שהוא פועל לטובת אחר, ואף אם הוא פועל באמצעות שלוח או נאמן;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תושב חוץ“ – מי שאינו תושב ישראל;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תושב ישראל“ – כל אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} אזרח ישראלי, או מי שנמצא בישראל או באזור על פי אשרת עולה או תעודת עולה, או על פי רשיון לישיבת קבע, ובלבד שבשנים עשר החודשים האחרונים שקדמו לביצוע פעולה, עסקה או למילוי חובה אחרת לפי חוק זה שהה בישראל או באזור תקופה העולה על 180 ימים, ברציפות או לסירוגין;
{{ח:תתת|(2)}} תאגיד שנרשם או שחובה עליו להירשם בפנקס המתנהל על פי כל דין בישראל או באזור, ומי שאינו יחיד שעיקר פעילותו בישראל או באזור;
{{ח:תתת|(3)}} מי שמתקיימים בו התנאים שקבע שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, שלפיהם יש לראותו כתושב ישראל לענין חוק זה או התקנות על פיו.

{{ח:סעיף|2|עסקאות|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} עסקה במטבע חוץ או בנייר ערך חוץ שתושב ישראל צד לה טעונה היתר, בין אם נעשתה בישראל ובין אם נעשתה מחוץ לישראל.
{{ח:תת|(ב)}} עסקה שתושב חוץ צד לה, למעט עסקאות שדרכם של תיירים לעשותן, טעונה היתר לכל אחד מהצדדים לה אם נעשתה בישראל, או אם נעשתה מחוץ לישראל לגבי נכס בישראל.
{{ח:תת|(ג)}} עסקה שמותר לתושב חוץ לעשותה על פי סעיף קטן (ב), אין בכך כדי לגרוע מהצורך בהיתר לפי סעיף קטן (א) לתושב ישראל שהוא צד לאותה עסקה.

{{ח:סעיף|3|הוצאת נכס}}
{{ח:ת}} הוצאת נכס מישראל, בין במשלוח ובין בדרך אחרת, טעונה היתר.

{{ח:סעיף|4|יבוא מטבע ישראלי|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} הכנסה לישראל של מטבע ישראלי או זכות למטבע ישראלי, בין במשלוח ובין בדרך אחרת, טעונה היתר.

{{ח:סעיף|5|מקרקעין}}
{{ח:ת}} עסקה במקרקעין המצויים בישראל שתושב חוץ צד לה, ועסקה במקרקעין המצויים מחוץ לישראל שתושב ישראל צד לה, טעונות היתר.

{{ח:סעיף|6|החזקת מטבע חוץ|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} החזקת מטבע חוץ או נייר ערך חוץ בידי תושב ישראל, טעונה היתר.
{{ח:תת|(ב)}} תושב ישראל שיש בידו, לפקודתו או בשליטתו מטבע חוץ, יציע אותו למכירה למי ששר האוצר או המפקח יקבע, זולת אם ניתן לו היתר לעשות בו בדרך אחרת.

{{ח:סעיף|7|מינוי מפקח|תיקון: תשל״ח}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר רשאי למנות מפקח וסגן מפקח על מטבע חוץ מבין עובדי המדינה או מבין עובדי בנק ישראל; מינוי מבין עובדי בנק ישראל יהיה לפי המלצת נגיד בנק ישראל.
{{ח:תת|(ב)}} סמכות הנתונה בחוק זה למפקח נתונה גם לסגנו.
{{ח:תת|(ג)}} הודעה על מינוי לפי סעיף זה תפורסם ברשומות.

{{ח:סעיף|8||תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|9|מתן היתרים|תיקון: תשמ״ח, תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר, המפקח או מי שאחד מהם הסמיך לכך רשאי להתיר פעולות ועסקאות הטעונות היתר לפי חוק זה, בהיתר כללי, בהיתר לסוגים או בהיתר אישי.
{{ח:תת|(ב)}} היתר יכול שיינתן גם לאחר מעשה, אולם היתר אישי הניתן כך טעון אישור היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה.
{{ח:תת|(ג)}} היתר יכול שיהא מותנה גם בדיווח, ואולם אין באי מילוי חובת דיווח של צד לעסקה כדי לפגוע בתוקף ההיתר כלפי צד שמילא אחר חובותיו על פי ההיתר, או שלא הוטלו עליו חובות דיווח כאמור.

{{ח:סעיף|10|היקף תקנות}}
{{ח:ת}} כל צו, היתר, פטור, מינוי או תקנה אחרת על פי חוק זה, יכול שיהיו כלליים, לסוג ענינים או לענין מסויים, לסוגי בני אדם או לאדם מסויים.

{{ח:סעיף|11||תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|12|מסירת מידע}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר רשאי להתקין תקנות הבאות לחייב מסירת מידע הנוגע לביצוע הוראות חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} שר האוצר או המפקח רשאים להורות לאדם למסור מידע הנוגע לביצוע הוראות חוק זה.

{{ח:סעיף|13|סמכות בדיקה}}
{{ח:ת}} לצורך ביצוע חוק זה או לשם מניעה או גילוי של עבירה עליו, רשאי המפקח או מי שהוא הסמיך לכך בכתב, להיכנס לכל מקום כדי לבדוק מלאי או פנקסים ומסמכים אחרים, ולתפוס כל דבר העשוי לשמש ראיה במשפט על עבירה לפי חוק זה, ובכפוף להוראות חוק זה ינהגו בתפוס לפי הוראות {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#פרק 4|הפרק הרביעי לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], תשכ״ט–1969}}, בשינויים המחוייבים, אולם אין להיכנס למקום המשמש למגורים בלבד אלא על פי צו חיפוש מאת בית משפט.

{{ח:סעיף|14|מסירת ידיעות, נכסים, מסמכים ותעודות אחרות}}
{{ח:ת}} המפקח או מי שהוא הסמיך לכך בכתב רשאי לגבות ראיות מכל אדם, ולמטרה זו רשאי הוא לדרוש ידיעות, פנקסים, נכסים, מסמכים ותעודות אחרות שלדעתו יש בהם כדי להבטיח ביצועו של חוק זה.

{{ח:סעיף|15|כופר|תיקון: תשמ״ח}}
{{ח:ת}} עבר אדם עבירה לפי חוק זה או התקנות לפיו רשאי המפקח, או מי שהוא הסמיך לכך, באישור היועץ המשפטי לממשלה או בא כוחו ובהסכמתו של אותו אדם, לקחת מידו כופר כסף שלא יעלה על הקנס הגבוה ביותר שמותר להטילו בשל אותה עבירה; הוגש כתב אישום על אדם, אין לקבל כופר כסף בשל העבירה כל עוד לא הודיע היועץ המשפטי לממשלה על עיכוב הליכי המשפט.

{{ח:סעיף|16|ראיות}}
{{ח:תת|(א)}} הטוען שיש בידו היתר, עליו הראיה.
{{ח:תת|(ב)}} מסמך שעשאו מי שעוסק בעסקי בנק במהלך עסקיו הרגיל, בין שנעשה בישראל ובין שנעשה מחוץ לישראל, ישמש ראיה לכאורה על אמיתת תכנו בהליכים משפטיים לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|17|עונשין|תיקון: תשמ״ח, תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} מי שעשה אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} עשה ללא היתר פעולה או עסקה הטעונה היתר לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} הפר תנאי של היתר שניתן לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(3)}} מסר ידיעה לא נכונה או לא שלמה, או שמסר מסמך או פנקס הכוללים ידיעה כאמור;
{{ח:תתת|(4)}} השמיד או שינה כל מסמך או פנקס שנדרש למסרו –
{{ח:תת}} דינו – מאסר שלוש שנים או קנס פי שלושה הקנס שנקבע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (להלן – חוק העונשין), ואם נעברה העבירה בנסיבות מחמירות, דינו – מאסר חמש שנים או קנס פי חמישה הקנס שנקבע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}; ואולם רשאי בית המשפט להטיל על הנאשם קנס פי שלושה, ובעבירה בנסיבות מחמירות – פי חמישה, משווי הנכס או העסקה שלגביהם נעברה העבירה, הכל לפי הגבוה יותר.
{{ח:תת|(ב)}} מי שעשה אחת מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הפריע לאדם מוסמך לבצע את סמכויותיו לפי חוק זה או מנע זאת ממנו;
{{ח:תתת|(2)}} סירב או נמנע למסור ידיעה, מסמך או פנקס שהוא חייב למסרם, אם נדרש לעשות כן;
{{ח:תתת|(3)}} הפר הוראה מהוראות חוק זה או תקנה לפיו שלא פורטו בסעיף קטן (א) –
{{ח:תת}} דינו – מאסר שנה או קנס פי שלושה הקנס שנקבע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין}}.

{{ח:סעיף|18|חילוט}}
{{ח:תת|(א)}} הורשע אדם בעבירה על הוראה מהוראות חוק זה או התקנות לפיו, יחולט הנכס שבו נעברה העבירה, אלא אם ציווה בית המשפט אחרת.
{{ח:תת|(ב)}} שולם כופר לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}}, רשאי המפקח לצוות על חילוטו של נכס שנתפס ואשר נעברה בו עבירה לפי חוק זה או התקנות לפיו.

{{ח:סעיף|18א|סודיות|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:ת}} על ידיעה שנמסרה ומסמך שהוגש לפי חוק זה, יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הבנקאות#סעיף 15א|סעיף 15א(א) ו־(ב) לפקודת הבנקאות, 1941}}.

{{ח:סעיף|19|תיקון {{ח:חיצוני|חוק העונשין|חוק העונשין}}}}
{{ח:תת|(א)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני העונשין (עבירות חוץ)|בחוק לתיקון דיני העונשין (עבירות חוץ) [נוסח משולב], תשל״ג–1973}}.}}
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק העונשין|בחוק העונשין, תשל״ז–1977}}.}}

{{ח:סעיף|20|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק ניירות ערך|בחוק ניירות ערך, תשכ״ח–1968}}.}}

{{ח:סעיף|21|ביטול}}
{{ח:ת}} תקנות ההגנה (כספים), 1941 – בטלות.

{{ח:סעיף|22|תיקון {{ח:פנימי|תוספת|התוספת}}}}
{{ח:ת}} שר האוצר רשאי בצו להוסיף על {{ח:פנימי|תוספת|התוספת}} או לגרוע ממנה.

{{ח:סעיף|23|ביצוע}}
{{ח:תת|(א)}} שר האוצר ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.
{{ח:תת|(ב)}} סמכות הנתונה לשר האוצר על פי חוק זה, למעט הסמכות להתקין תקנות בנות־פעל תחיקתי, רשאי השר לאצלה למפקח, כולה או מקצתה או בסייגים.

{{ח:סעיף|24|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה ביום כ״ב באדר ב׳ תשל״ח (31 במרס 1978).

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת {{ח:הערה|(בוטלה)}}|תיקון: תשמ״ח}}

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום י״ח באדר ב׳ תשל״ח (27 במרס 1978).}}
* '''מנחם בגין'''
ראש הממשלה
* '''שמחה ארליך'''
שר האוצר
* '''אפרים קציר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]