חוק כרטיסי חיוב

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק כרטיסי חיוב, התשמ״ו–1986}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000708}} {{ח:תיבה|ס״ח תשמ״ו, 187|חוק כרטיסי חיוב|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210479.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 14|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_ec_317391.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 264|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211420.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 69|תיקון מס׳ 3 לפקודת פשיטת הרגל|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211260.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ח, 328|תיקון מס׳ 3|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211554.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 814|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300742.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״א, 1104|תיקון מס׳ 18 לחוק הבנקאות (רישוי)|https://fs.knesset.gov.il/18/law/18_lsr_301319.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ה, 111|תיקון מס׳ 5 לחוק החוזים האחידים|https://fs.knesset.gov.il/19/law/19_lsr_306610.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 220|חוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528386.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ף, 14|תיקון לחוק שירותי תשלום|https://fs.knesset.gov.il/22/law/22_lsr_567851.pdf}}; {{ח:תיבה|ק״ת תש״ף, 1078|תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (הנגשת שירותים פיננסיים)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-8676.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ף, 402|חוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/23/law/23_lsr_581072.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
'''חוק כרטיסי חיוב, התשמ״ו–1986 בוטל ביום 14.10.2020''' לפי {{ח:חיצוני|חוק שירותי תשלום#סעיף 55|חוק שירותי תשלום, התשע״ט–2019}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: כרטיסי חיוב}}

{{ח:פנימי|פרק א סימן א|סימן א׳: הגדרות}}

{{ח:פנימי|פרק א סימן ב|סימן ב׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק א סימן ג|סימן ג׳: כרטיס אשראי}}

{{ח:פנימי|פרק א סימן ד|סימן ד׳: הוראות שונות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: עונשין}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: כרטיסי חיוב}}
{{ח:קטע3|פרק א סימן א|סימן א׳: הגדרות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כרטיסי אשראי“ – לוחית או חפץ אחר לשימוש חוזר המיועדים לרכישת נכסים מאת ספק ללא תשלום מיידי של התמורה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כרטיס בנק“ – לוחית או חפץ אחר לשימוש חוזר, המיועדים למשיכת כסף באמצעות מכשירי בנק ממוכנים או לרכישת נכסים בדרך של חיוב חשבונו של לקוח בתאגיד בנקאי וזיכוי אדם אחר על ידי שימוש בכרטיס במכשיר המיועד לכך במקום עסקו של הספק;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כרטיס חיוב“ – כרטיס אשראי, כרטיס בנק, כרטיס תשלום, או לוחית או חפצים אחרים המיועדים לרכישת נכסים, כפי שיקבע שר המשפטים בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כרטיס תשלום“ – לוחית או חפץ אחר לשימוש חוזר, המיועדים לרכישת נכסים מאת הספק, שניתן לצבור בהם ערך כספי בדרך של טעינה חוזרת, למעט לוחית או חפץ כאמור הניתנים לטעינה בכסף מזומן בלבד כאשר לא ניתן באמצעותם לחייב את חשבון הלקוח;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נכס“ – מקרקעין, מיטלטלין, כסף, שירותים או זכויות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”לקוח“ – מי שכרטיס חיוב הונפק לשימושו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תאגיד בנקאי“ – כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הבנקאות (רישוי)|בחוק הבנקאות (רישוי), התשמ״א–1981}}.

{{ח:קטע3|פרק א סימן ב|סימן ב׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|2|חוזה כרטיס חיוב וחידושו|תיקון: ק״ת תש״ף, תש״ף־2}}
{{ח:תת|(א)}} חוזה לשימוש בכרטיס חיוב (להלן – חוזה כרטיס חיוב) בין לקוח לבין מנפיק לא יהיה תקף אלא אם כן נעשה בכתב ונחתם ביד הלקוח.
{{ח:תת|(ב)}} נקבע בחוזה כרטיס חיוב כי בתום תקופתו הוא יהיה ניתן לחידוש ללא חתימה על חוזה חדש, ובתום תקופתו מסר המנפיק ללקוח כרטיס חיוב חדש ללא חתימה כאמור, יראו כאילו חודש החוזה הקודם באותם תנאים.
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(פקע).}}
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(פקע).}}

{{ח:סעיף|2א|כריתת חוזה לגבי כרטיס תשלום מיוחד|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}} לא יחולו על כרטיס תשלום שניתן לעטנה חוזרת כאמור להלן, ובלבד שעם מסירת הכרטיס יספק המנפיק מידע בכתב כפי שיקבע שר המשפטים:
{{ח:תתת|(1)}} רק באמצעות כרטיס חיוב, נפרד, אחר;
{{ח:תתת|(2)}} בכסף מזומן וכן באמצעות כרטיס חיוב, נפרד, אחר, בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} לענין חוזה לשימוש בכרטיס תשלום כאמור בסעיף קטן (א), יראו את מסירת כרטיס התשלום וקבלתו ככריתת חוזה כרטיס חיוב בין המנפיק לרוכש הכרטיס או למי שהכרטיס הועבר אליו כדין.

{{ח:סעיף|3|תוקף החיובים}}
{{ח:תת|(א)}} חיוביו של לקוח לפי חוזה כרטיס חיוב ייכנסו לתקפם עם קבלה לידיו של כרטיס החיוב.
{{ח:תת|(ב)}} היה השימוש בכרטיס החיוב כרוך בשימוש בצופן, ייכנסו חיוביו של הלקוח לתוקף לאחר שקיבל גם את הצופן.
{{ח:תת|(ג)}} נטל ההוכחה שהלקוח קיבל את כרטיס החיוב ואת הצופן הוא על המנפיק.

{{ח:סעיף|4|סיום חוזה כרטיס חיוב|תיקון: תשנ״ו}}
{{ח:תת|(א)}} הלקוח והמנפיק רשאים לסיים חוזה כרטיס חיוב בכל עת על ידי הודעה מצד אחד למשנהו.
{{ח:תת|(ב)}} הודיע הלקוח על סיום החוזה, יהיה מועד הסיום המועד שבו נמסר הכרטיס למנפיק; אבד או נגנב כרטיס החיוב והודיע הלקוח על סיום החוזה, יהיה מועד הסיום המועד שבו נמסרה ההודעה למנפיק.
{{ח:תת|(ב1)}} נאמן בפשיטת רגל של לקוח או הכונס הרשמי, כמשמעותם {{ח:חיצוני|פקודת פשיטת הרגל|בפקודת פשיטת הרגל [נוסח חדש], התש״ם–1980}}, רשאים לסיים חוזה כרטיס חיוב של לקוח במקומו, לפי הוראות {{ח:חיצוני|פקודת פשיטת הרגל#סעיף 42א|סעיף 42א לפקודה האמורה}}; מועד סיום החוזה יהיה המועד שבו נמסרה ההודעה למנפיק.
{{ח:תת|(ג)}} הודיע המנפיק על סיום החוזה, יהיה מועד הסיום המועד שבו נמסרה ההודעה ללקוח.
{{ח:תת|(ד)}} האמור בסעיף קטן (ג) אינו גורע מזכותו של המנפיק להשעות את הזכות להשתמש בכרטיס חיוב, אם היה למנפיק חשש סביר שהלקוח לא יוכל לשלם במועד המוסכם את תמורת הנכסים שרכש; הורה המנפיק על השעיה כאמור, יודיע על כך, בו־זמנית, ללקוח.

{{ח:סעיף|5|אחריות לשימוש לרעה|תיקון: תשנ״ד, תשנ״ח, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה {{ח:פנימי|סעיף 6|ובסעיף 6}} –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”שימוש לרעה“ – שימוש בכרטיס חיוב בידי מי שאינו זכאי לכך לפי חוזה כרטיס חיוב בדרך של רכישת נכסים או משיכת כסף, ובכרטיס תשלום – גם טעינתו;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”הודעה“ – הודעה של הלקוח למנפיק אחרי שנודע לו על גניבת כרטיס החיוב, על אבדנו או על שימוש לרעה.
{{ח:תת|(ב)}} הלקוח לא יהיה אחראי בשום מקרה לשימוש לרעה שנעשה אחרי שנמסרה ההודעה.
{{ח:תת|(ג)}} הלקוח יהיה אחראי לשימוש לרעה שנעשה לפני שנמסרה הודעה למנפיק, לפי הסכום הנמוך מבין שני אלה:
{{ח:תתת|(1)}} סכום קבוע של 75 שקלים חדשים בתוספת של 30 שקלים חדשים לכל יום מהמועד שבו נודע לו על גניבת כרטיס החיוב, על אבדנו או על השימוש לרעה בו עד מועד מסירת ההודעה; על אף האמור לעיל, אם מסר הלקוח את ההודעה תוך שלושים ימים מיום שנעשה לראשונה שימוש לרעה, לא יהיה אחראי לסכום העולה על 450 שקלים חדשים; יום ההודעה לא ייכלל במנין הימים, אם נמסרה באותו יום שבו נודע ללקוח על האובדן או הגניבה.
{{ח:תתת|(2)}} סכום העסקאות או הפעולות שבוצעו בפועל.
{{ח:תת|(ד)}} הגבלת האחריות האמורה בסעיף זה לא תחול אם נתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הלקוח מסר את כרטיס החיוב לאדם אחר, למעט מסירה בנסיבות סבירות למטרת שמירה בלבד ואולם הלקוח לא יהיה אחראי לשימוש לרעה שנעשה אחרי שכרטיס החיוב שנמסר לאדם אחר, אבד לאותו אדם או נגנב ממנו; לענין זה, מסירת כרטיס החיוב יחד עם הצופן לא תיחשב כמסירה בנסיבות סבירות;
{{ח:תתת|(2)}} השימוש בכרטיס החיוב נעשה בידיעת הלקוח;
{{ח:תתת|(3)}} הלקוח פעל בכוונת מרמה.
{{ח:תת|(ה)}} הלקוח לא יהיה אחראי בשום מקרה לשימוש לרעה שנעשה לאחר שכרטיס החיוב הגיע להחזקתו של המנפיק.
{{ח:תת|(ה1)}} על אף האמור בסעיפים קטנים (ב) ו־(ה), בכרטיס תשלום, יהיה הלקוח אחראי, נוסף על האמור בסעיפים קטנים (ג) או (ד), גם לסכום הכסף הצבור בכרטיס עד לטעינתו הראשונה בידי מי שאינו זכאי לכך; אחריותו של לקוח לענין סכום הכסף הצבור בכרטיס כאמור לא תעלה, בכל מקרה, על סכום של 400 שקלים חדשים.
{{ח:תת|(ו)}} לא תחול על הלקוח אחריות כלשהי לשימוש לרעה שנעשה בכרטיס חיוב, להוציא האחריות המפורטת בחוק זה.
{{ח:תת|(ז)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|6|השבת סכומי חיוב|תיקון: תשנ״ח, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} חוייב לקוח בשל עסקאות או פעולות שנעשו תוך כדי שימוש לרעה בכרטיס חיוב, ישיב המנפיק ללקוח, בהקדם האפשרי אך לא יאוחר מעשרה ימי עסקים מיום הודעת הלקוח, את סכום החיוב, למעט הסכום שבו חייב הלקוח לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(ג)}}.
{{ח:תת|(ב)}} אין באמור בסעיף קטן (א) כדי לגרוע מזכותו של המנפיק לחזור ולחייב את הלקוח ביתרת סכום החיוב, אם נוכח המנפיק שהשימוש נעשה בנסיבות המפורטות {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5(ד)}} והוא מסר ללקוח הודעה המפרטת את הנימוקים לחיוב.
{{ח:תת|(ג)}} לענין {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(ה1)}} בדבר סכום הכסף הצבור בכרטיס תשלום, יהווה תצהיר של הלקוח ראיה לכאורה להוכחת סכום הכסף הצבור בו; המנפיק ישיב ללקוח, בתוך עשרה ימי עסקים מיום מסירת התצהיר, את סכום החיוב המגיע לו לפי התצהיר; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מזכותו של המנפיק לדרוש מהלקוח את השבת הסכום שנתן לו, אם נקבע בפסק דין חלוט כי הכספים לא הגיעו ללקוח כדין.

{{ח:סעיף|6א|שינוי ללא הרשאה|תיקון: תשנ״ד, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הודיע לקוח למנפיק, תוך שלושים ימים מיום שנמסרה הודעת המנפיק על החיוב, שהסכום במסמך המעיד על העסקה הוגדל ללא הרשאה, ישיב לו המנפיק את ההפרש בין הסכום שעליו הודיע הלקוח כי התחייב בו תמורת הנכסים שרכש, לבין הסכום שרשום במסמך, בערכו ביום החיוב (להלן – סכום ההפרש);
{{ח:תת|(ב)}} המנפיק ישיב את סכום ההפרש, בהקדם האפשרי, אך לא יאוחר מעשרה ימי עסקים מהיום שבו הודיע לו הלקוח כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} אין באמור בסעיף קטן (א) כדי לגרוע מזכותו של מנפיק לחזור ולחייב את הלקוח בסכום ההפרש כאמור בסעיף קטן (א), כולו או חלקו בערכו ביום החיוב, אם נוכח שהלקוח אכן התחייב גם בסכום ההפרש הרשום במסמך כולו או חלקו; המנפיק ימסור ללקוח הודעה המפרטת את הנימוקים לחיוב לפי סעיף קטן זה, לפחות חמישה עשר ימים לפני החיוב בפועל, וימסור ללקוח, לפי דרישתו, עותקי מסמכים שבידו לענין זה.
{{ח:תת|(ד)}} נמסרה הודעת הלקוח כאמור בסעיף קטן (א) בעל פה או באמצעות הטלפון, רשאי המנפיק לבקש מהלקוח לאשר תוך זמן סביר את ההודעה בכתב לרבות תיאור נסיבות המקרה; ואולם העדר אישור ההודעה בכתב כאמור, לא יגרע מזכויות הלקוח לפי סעיף זה.

{{ח:קטע3|פרק א סימן ג|סימן ג׳: כרטיס אשראי}}

{{ח:סעיף|7|חוזה כרטיס אשראי|תיקון: תשע״א}}
{{ח:ת}} חוזה כרטיס אשראי הוא חוזה בין לקוח לבין מנפיק, שלפיו מתחייב הלקוח לשלם למנפיק את תמורת הנכסים שנרכשו מספק באמצעות כרטיס האשראי, והמנפיק מתחייב כלפי הלקוח לשלם את התמורה לספק; התשלום של הלקוח למנפיק יכול שיהיה בדרך של חיוב חשבונו של הלקוח בתאגיד בנקאי או בכל דרך אחרת.

{{ח:סעיף|8|המסמך בעסקה}}
{{ח:ת}} חתימה של לקוח על מסמך המעיד על העסקה בינו לבין ספק שבו צויינו פרטים אישיים של הלקוח ופרטים אחרים, כפי שנקבעו בתקנות, מהווה ראיה לכאורה לביצוע העסקה בידי הלקוח.

{{ח:סעיף|9|עסקה במסמך חסר|תיקון: תשנ״ד, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בסעיף זה, ”עסקה במסמך חסר“ – עסקה בין לקוח לבין ספק, שבה לא הוצג כרטיס אשראי, או עסקה שבמסמך המעיד עליה לא צוינו פרטים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8}}, או עסקה שהמסמך המעיד עליה לא נחתם בידי הלקוח.
{{ח:תת|(ב)}} חויב לקוח לשלם את תמורתה של עסקה במסמך חסר, והודיע למנפיק, תוך שלושים ימים מיום שנמסרה הודעת המנפיק על החיוב שהוא לא ביצע את העסקה או שפרטי המסמך הושלמו שלא בסכום שבו התחייב הלקוח, ישיב לו המנפיק את סכום החיוב בערכו ביום החיוב, או את ההפרש שבין סכום החיוב המוסכם על הלקוח לפי הודעתו, לבין הסכום הרשום במסמך, לפי הענין, תוך עשרה ימי עסקים מיום מסירת הודעת הלקוח, והוראות {{ח:פנימי|סעיף 6א|סעיפים קטנים (ג) ו־(ד) לסעיף 6א}} יחולו, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|10|הפסקת תשלום בשל אי־הספקה|תיקון: תשנ״ד, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הודיע לקוח למנפיק, בכתב, לגבי עסקה שנעשתה בינו לבין ספק באמצעות כרטיס אשראי, כי מתקיימים שניים אלה, יפסיק המנפיק לחייב את הלקוח בשל אותה עסק, במועד קבלת ההודעה:
{{ח:תתת|(1)}} הנכס שנרכש בעסקה לא סופק אף שחלף מועד ההספקה שעליו הוסכם בין הלקוח לבין הספק, ואם מועד ההספקה כאמור טרם חלף – הספק הפסיק, דרך קבע, לספק נכסים מסוגו של הנכס שנרכש בעסקה;
{{ח:תתת|(2)}} הלקוח ביטל את העסקה.
{{ח:תת|(א1)}} המנפיק לא יהיה אחראי לנזק אם פעל בתום לב ובלא התרשלות על פי הודעת הלקוח כאמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(א2)}} לעניין סעיף זה אין נפקא מינה מי נתן את האשראי ללקוח לצורך ביצוע העסקה; ואולם הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על עסקה בתשלום אחד, שהספק קיבל את מלוא תמורתה טרם הודעת הלקוח כאמור באותו סעיף קטן, ומי שנתן לספק אשראי בשל אותה עסקה אינו יכול להיפרע מהספק בדרך של קיזוז.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף קטן (א) יחולו על המנפיק, גם אם מי שהציג לו את המסמך המעיד על העסקה באמצעות כרטיס אשראי, אינו הספק שהתקשר בעסקה עם הלקוח.
{{ח:תת|(ג)}} אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מזכותו של המנפיק לחזור ולחייב את הלקוח בשל אותה עסקה, אם נוכח שהנכס שנרכש באותה עסקה סופק ללקוח במועד ההספקה שסוכם, שהספק לא הפסיק, דרך קבע, לספק נכסים מסוגו של הנכס שנרכש בעסקה או שהלקוח לא ביטל את העסקה; המנפיק ימסור ללקוח הודעה המפרטת את הנימוקים לחיוב, לפחות חמישה עשר ימים לפני החיוב בפועל, וימסור ללקוח, לפי דרישתו, עותקי מסמכים שבידו לענין זה.

{{ח:סעיף|10א|הפסקת תשלום בשל חדלות פירעון|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בלי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}}, הובא לידיעת מנפיק כי נעשתה עסקה בין ספק לבין לקוח באמצעות כרטיס אשראי וכי הוגשה לבית משפט בקשה למתן צו לכינוס נכסים, צו פירוק או צו פשיטת רגל, נגד הספק, וכן הומצאה לו בקשת הצו האמור, יפסיק המנפיק לזכות את הספק בשל אותה עסקה החל במועד שבו נודע לו על הגשת הבקשה עד למועד ההחלטה בה (בסעיף זה – תקופת הפסקת הזיכוי); ניתן צו כאמור, ישיב המנפיק ללקוח, בהקדם האפשרי אך לא יאוחר מעשרה ימי עסקים מיום מתן הצו, את התשלומים שגבה ממנו בשל אותה עסקה במהלך תקופת הפסקת הזיכוי.
{{ח:תת|(ב)}} בית משפט הדן בבקשה למתן צו כאמור בסעיף קטן (א), רשאי לקבוע כי המנפיק יחזור ויזכה את הספק בשל אותה עסקה, אם שוכנע שהנכס שנרכש בעסקה סופק ללקוח או כי אין במתן צו כאמור כדי לפגוע בלקוח; בית המשפט רשאי לשמוע לעניין זה את עמדתו של הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן|בחוק הגנת הצרכן, התשמ״א–1981}}.
{{ח:תת|(ג)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מזכותו של המנפיק לחזור ולזכות את הספק בשל אותה עסקה, אם נוכח שהנכס שנרכש בעסקה סופק ללקוח; המנפיק ימסור ללקוח הודעה המפרטת את הנימוקים לזיכוי הספק, לפחות חמישה עשר ימים לפני הזיכוי בפועל, וימסור ללקוח, לפי דרישתו, עותקי מסמכים שבידו לעניין זה.
{{ח:תת|(ד)}} לעניין סעיף זה יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10(א2)}}.
{{ח:תת|(ה)}} הוראות סעיף זה יחולו על המנפיק, גם כלפי אדם אחר שאינו הספק שהתקשר בעסקה עם הלקוח, אם אותו אדם הציג למנפיק את המסמך המעיד על העסקה באמצעות כרטיס אשראי.

{{ח:סעיף|10ב|הפסקת תשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון בכרטיס חיוב|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} הורה לקוח למנפיק להפסיק חיוב בעסקה, שהספק דיווח למנפיק לגביה, בעת עשייתה, כי התשלום בעבורה נגבה באמצעות הרשאה לחיוב חשבון בכרטיס חיוב, יפסיק המנפיק לחייב את הלקוח.

{{ח:סעיף|11|הרחבת התחולה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה, למעט {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיפים 10 עד 10ב}}, יחולו גם על חוזה בין לקוח לבין מנפיק שהוא גם הספק של הנכסים הנרכשים באמצעות כרטיס האשראי.

{{ח:קטע3|פרק א סימן ד|סימן ד׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|12|סיוע בהחזרת הכרטיס|תיקון: תשנ״ד, תשנ״ח, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לקוח ימסור, לבקשת המנפיק או נציגו פירוט של העסקאות שלגביהן נעשה שימוש לרעה כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5}}, פרטים על נסיבות האבדן או הגניבה של כרטיס חיוב או על נסיבות הגדלת הסכום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 6א|בסעיף 6א}} וינקוט צעדים סבירים כדי לסייע למנפיק להחזיר לידיו את הכרטיס.
{{ח:תת|(ב)}} הפטור מאחריות או הגבלתה, לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}}, לא יהיו מותנים בקיום הוראות סעיף קטן (א) ובלבד שהלקוח מסר את הפרטים שנקבעו בתקנות.
{{ח:תת|(ג)}} לא קיים הלקוח את הוראות סעיף קטן (א), רשאי בית המשפט, לפי בקשת המנפיק, לפסוק לו פיצוי שלא יעלה על 2,500 שקלים חדשים; בסעיף זה, ”בית המשפט“ – בית משפט השלום שבאזור שיפוטו מצוי מקום מגוריו או מקום עסקו של הלקוח.
{{ח:תת|(ד)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|13|מסירת הודעה}}
{{ח:תת|(א)}} מקום שמדובר בחוק זה על מסירת הודעה, רואים אותה כנמסרת במועד שבו הגיעה אל נמען או אל מענו; נשלחה ההודעה באמצעות הדואר, רואים את המסירה כמבוצעת, אם לא הוכח אחרת, תוך עשרה ימים מיום שדוור מכתב המכיל את ההודעה והמען על המכתב היה כשורה ודמי המשלוח שולמו מראש או שהמכתב היה פטור מתשלום דמי דואר.
{{ח:תת|(ב)}} הודעות לפי חוק זה יימסרו בדרכים שנקבעו בתקנות, ובאין קביעה כזאת – בדרך מקובלת בנסיבות הענין.

{{ח:סעיף|14|איסור התניה}}
{{ח:ת}} התניה על הוראות חוק זה שאינה לטובת לקוח – בטלה.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: עונשין}}

{{ח:סעיף|15|הפצת כרטיס חיוב ללא חוזה|תיקון: תשנ״ח, תשס״ח, ק״ת תש״ף, תש״ף־2}}
{{ח:תת|(א)}} מנפיק לא ימסור, ביודעין, כרטיס חיוב ללקוח אם הלקוח לא חתם קודם לכך על חוזה כרטיס חיוב; עשה כן המנפיק, דינו – קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (להלן – חוק העונשין).
{{ח:תת|(ב)}} נעברה עבירה לפי סעיף זה בידי חבר־בני־אדם, יואשם בעבירה גם כל אדם אשר בשעת ביצוע העבירה היה בו מנהל פעיל, שותף – למעט שותף מוגבל – או עובד מינהל בכיר האחראי לאותו תחום, אם לא הוכיח שהעבירה נעברה שלא בידיעתו ושנקט כל אמצעים סבירים להבטחת שמירתו של סעיף זה.
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף זה לא יחולו אם כרטיס החיוב נמסר בנסיבות האמורות {{ח:פנימי|סעיף 2|בסעיף 2(ב)}}.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות סעיף זה לא יחולו על סוג כרטיס תשלום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 2א|בסעיף 2א}}.

{{ח:סעיף|16|גניבת כרטיס חיוב}}
{{ח:תת|(א)}} הנוטל או המחזיק כרטיס חיוב שלא בהסכמת לקוח, בכוונה להשתמש בו או לאפשר לאחר להשתמש בו, דינו – מאסר שלוש שנים.
{{ח:תת|(ב)}} הנוטל או המחזיק כרטיס חיוב שלא בהסכמת הלקוח, חזקה שהוא מתכוון להשתמש בו או לאפשר לאחר להשתמש בו, זולת אם הוכיח הצדק סביר לנטילה או להחזקה כאמור.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”נטילה“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 383|בסעיף 383(ג)(1) לחוק העונשין}}.

{{ח:סעיף|17|הונאה בכרטיס חיוב}}
{{ח:ת}} המשתמש בכרטיס חיוב או במרכיב ממרכיביו, בכוונה להונות, דינו – מאסר שלוש שנים, ואם נעברה העבירה בנסיבות מחמירות, דינו – חמש שנים.

{{ח:סעיף|18|החזקת ציוד לזיוף כרטיס חיוב|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:ת}} המחזיק בחומר או במכשיר המיועד לייצור כרטיס חיוב של מנפיק או להדפסה, למחיקה להוספת נתונים או לעריכת שינויים על גבי כרטיס חיוב של המנפיק, והכל ללא הסכמת אותו מנפיק, דינו – מאסר שלוש שנים.

{{ח:סעיף|19|שימוש בכרטיס אשראי ללא כיסוי|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} לקוח המשתמש בכרטיס אשראי או המוסר לאחר כרטיס אשראי, בידיעה שהוא עלול להשתמש בו, והכל כשהוא יודע שהשימוש יגרום לחריגה מהמוסכם בחוזה כרטיס האשראי או שהיה לו יסוד סביר להניח שהשימוש יגרום לחריגה כאמור, דינו – קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}, או פי ארבעה מסכום החריגה שבוצעה, לפי הסכום הגדול שבהם.
{{ח:תת|(ב)}} נוצרה יתרת חוב שלא בהתאם לחוזה כרטיס האשראי והחוב לא סולק תוך עשרה ימים מיום שהלקוח נדרש לשלמו, חזקה שהלקוח ידע שהשימוש יגרום לחריגה כאמור בסעיף קטן (א), או שהיה לו יסוד סביר להניח שהשימוש יגרום לחריגה כאמור ועליו הראיה לסתור.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: הוראות שונות|תיקון: תשמ״ז}}

{{ח:סעיף|20||תיקון: תשע״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|20א|שינוי סכומים|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:תת|(א)}} שר המשפטים רשאי בצו, בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לשנות את הסכומים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5}}.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים רשאי בצו, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לשנות את הסכום הקבוע {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}}.

{{ח:סעיף|20ב|פטור|תיקון: תשנ״ח}}
{{ח:ת}} שר המשפטים, בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי, בתקנות, לפטור סוגים של כרטיסי תשלום מתחולת החוק, כולו או חלקו.

{{ח:סעיף|21|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו ובמיוחד בדבר –
{{ח:תת|(1)}} חובת מנפיקים למסור ללקוח העתק מהחוזה עליו חתם או לגלות ללקוח, לפי הפירוט והדרך שנקבעו, כל פרט מהותי לגבי תכנו, היקפו ותנאיו של חוזה כרטיס חיוב, לרבות הסיכונים הכרוכים בשימוש בכרטיס חיוב;
{{ח:תת|(2)}} אופן מסירת כרטיס חיוב מאת מנפיק ללקוח;
{{ח:תת|(3)}} פרטים במסמך בעסקה או רישומים שעל פיהם יחייב המנפיק את הלקוח בעסקה שנעשתה לפי {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיפים 9}} {{ח:פנימי|סעיף 10|או 10}};
{{ח:תת|(4)}} מסמכים שיש לצרף להודעות של לקוח ושל מנפיק;
{{ח:תת|(5)}} פרטי הודעות ודרך מסירתן;
{{ח:תת|(6)}} מען המנפיק למסירת הודעות ולמסירת כרטיס חיוב;
{{ח:תת|(7)}} חובת מסירת פרטים בידי ספק המנפיק כרטיסי אשראי, ומי שפרטים כאמור יימסרו לו;
{{ח:תת|(8)}} פרטים שעל הלקוח למסור לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|סעיף 12}} ודרך מסירתם;
{{ח:תת|(9)}} חובת דיווח ופרטי דיווח על חיוב הלקוח בעסקאות שנעשו באמצעות כרטיס חיוב.

{{ח:סעיף|22|תחולה}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳}} {{ח:פנימי|פרק ג|ו־ג׳}} יחולו על אלה בלבד:
{{ח:תת|(1)}} מנפיק שהוא חברה הרשומה בישראל או שעסקיה בישראל;
{{ח:תת|(2)}} מי שמנפיק כרטיסי חיוב ללקוח ישראלי והמען למסירת הכרטיס הוא בישראל; בפסקה זו, ”לקוח ישראלי“ – אזרח ישראלי או בעל רשיון לישיבת קבע או לישיבת ארעי בישראל, כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק הכניסה לישראל|בחוק הכניסה לישראל, התשי״ב–1952}}.

{{ח:סעיף|23|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה ששה חדשים מיום פרסומו.

{{ח:סעיף|24|הוראות מעבר}}
{{ח:תת|(א)}} חוק זה יחול על חוזה כרטיס חיוב שנכרת לפני תחילתו, בין שהוא חתום ובין שאינו חתום.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}} לא יחולו על עסקאות שנעשו לפני תחילתו של החוק.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ״ד בסיון התשמ״ו (1 ביולי 1986).}}
* '''שמעון פרס'''
ראש הממשלה
* '''יצחק מודעי'''
שר המשפטים
* '''חיים הרצוג'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]