צו מתן רשיונות יבוא

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|צו מתן רשיונות־יבוא, 1939}}
{{ח:קטע3||צו מאת הנציב העליון עפ״י {{ח:חיצוני|פקודת היבוא והיצוא#סעיף 2|סעיף 3}}.}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ע״ר 1939, תוס׳ 2, 1201|צו מתן רשיונות־יבוא}}, {{ח:תיבה|1255|תקון}}; {{ח:תיבה|1940, תוס׳ 2, 297|תקון}}, {{ח:תיבה|832|תקון מס׳ 2}}; {{ח:תיבה|1942, תוס׳ 2, 994|תקון}}, {{ח:תיבה|1459|תיקון מס׳ 2}}, {{ח:תיבה|1631|תקון מס׳ 3}}; {{ח:תיבה|1943, תוס׳ 2, 104|תקון}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 1|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, 22|הודעה בדבר סמכויות השרים}}; {{ח:תיבה|ס״ח תש״ט, 1|חוק המעבר|https://fs.knesset.gov.il/1/law/1_lsr_208911.pdf}}; {{ח:תיבה|ק״ת תשי״ד, 598|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0437.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ט, 541|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0858.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף הסמכויות המסורות לו {{ח:חיצוני|פקודת היבוא והיצוא#סעיף 2|בסעיף 3}} {{ח:חיצוני|פקודת היבוא והיצוא|מפקודת הסמכויות בענין יבוא, יצוא ומכס (הגנה), 1939}}, הואיל הנציב העליון לצוות ובזה מצוים לאמור:–

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיפים 14}} {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 15|ו־15 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה על פי החוק בידי הנציב העליון תהא נתונה לממשלה, וכל מקום בו נאמר בחוק ”פלשתינה (א״י)“ ייקרא מעתה ”ישראל“. סמכויות הנציב העליון לפי {{ח:חיצוני|פקודת היבוא והיצוא|פקודת הסמכויות בענין היבוא, היצוא והמכס (הגנה), 1939}} הועברו לשר המסחר והתעשיה (ע״ר תש״ח, 22). מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 11|בסעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}} – לפיו החוק הקיים בארץ־ישראל נשאר בתקפו, בשינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה – מקום בו נאמר ”מנהל מחלקת המכס, האקסייז והמסחר“ ייקרא מעתה ”מנהל המכס והבלו“ ומקום בו נאמר ”פקיד המכס והאקסייז“ ייקרא מעתה ”פקיד המכס והבלו“. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. לפי {{ח:חיצוני|חוק המעבר#סעיף 13|סעיף 13 לחוק המעבר, תש״ט–1949}}, כל מקום בו נאמר בחוק ”עתון רשמי“ ייקרא מעתה ”רשומות“.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|}}
{{ח:ת}} צו זה ייקרא {{ח:הערה|”}}צו מתן רשיונות־יבוא, 1939{{ח:הערה|“}}.

{{ח:סעיף|2||תיקון: 1940, תש״ח}}
{{ח:ת}} בהתחשב עם הוראות צו זה, אסור להכניס {{ח:הערה|[לייבא]}} כל סחורה לישראל.

{{ח:סעיף|3||תיקון: 1942-3, תש״ח, תשי״ט}}
{{ח:תת|(1)}} שום דבר האמור בהוראות דלעיל אין לראותו כאילו הוא בא לאסור –
{{ח:תתת|(א)}} את הבאתה של כל סחורה עפ״י רשיון שניתן ע״י מנהל המכס והבלו {{ח:הערה|[במקור: מנהל מחלקת המכס, האקסייז והמסחר]}} או כל רשות מוסמכת ובלבד שימלאו אחר כל התנאים המצורפים לאותו רשיון; או
{{ח:תתת|(ב)}} את הבאתה של כל סחורה אשר, כפי שהוכח כדי הנחת דעתו של מנהל המכס והבלו {{ח:הערה|[במקור: מנהל מחלקת המכס, האקסייז והמסחר]}} או כל רשות מוסמכת נשלחה לישראל לפני שצו זה קבל תוקף.
{{ח:תת|(2)}} התנאים שמנהל המכס והבלו או רשות מוסמכת רשאים להתנות לפי סעיף קטן (1) יכול שיהיו בנוגע לענינים אלה, כולם או מקצתם:
{{ח:תתת|(א)}} כמויות הטובין, איכותם ומועד ייבואם;
{{ח:תתת|(ב)}} תקופת תקפו של הרשיון;
{{ח:תתת|(ג)}} מימון היבוא וביטוחו;
{{ח:תתת|(ד)}} הבטחת הגעת הטובין המיובאים למקום יעודם במועד שייקבע;
{{ח:תתת|(ה)}} מוצא הטובין המיובאים, מועד ייצורם או מקום ייצורם;
{{ח:תתת|(ו)}} שימוש בטובין המיובאים לאחר ייבואם;
{{ח:תתת|(ז)}} דרכי הובלתם ואופן הבאתם של הטובין מחוץ־לארץ לישראל;
{{ח:תתת|(ח)}} כל ענין אחר שלא פורט בסעיף קטן זה, ובלבד שייראה למנהל המכס והבלו או לרשות מוסמכת כי התנאת אותו תנאי דרושה או מועילה להשגת מטרתה של {{ח:חיצוני|פקודת היבוא והיצוא|הפקודה}}.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|רשיון כללי לסחורות במעבר|רשיון כללי לסחורות במעבר, תשכ״ח–1967}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|רשיון יבוא כללי|רשיון יבוא כללי, תשל״ח–1978}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|רשיון יבוא ורשיון יצוא כללי (עסקאות טרנזיט מאושרות)|רשיון יבוא ורשיון יצוא כללי (עסקאות טרנזיט מאושרות), תשל״ח–1978}}.}}

{{ח:סעיף|4||תיקון: תש״ח־2, תשי״ד}}
{{ח:ת}} אם, לצורך קבלת רשיון להבאת כל סחורה מן הסחורות הנזכרות {{ח:פנימי|סעיף 3|בפסקא הקודמת של צו זה}}, מוסר אדם כל הודעה או מגיש כל מסמך או ידיעה כשהוא יודע שהם כוזבים בפרט חשוב, או שמתוך קלות ראש הוא מוסר כל הודעה שהיא כוזבת בפרט חשוב יהא אותו אדם אשם בעברה ויהא צפוי לאחר שיתחייב במשפט תכוף לקנס לא יותר מ־500 לירות או למאסר לא יותר מששה חדשים או לקנס ולמאסר כאחד; וכל רשיון שניתן להבאת סחורה על פי הודעה, מסמך או ידיעה כאמור יהיה בטל מיום נתינתו.

{{ח:סעיף|5||תיקון: 1942-3, 1943, תש״ח, תש״ט}}
{{ח:תת|(1)}} רשאי המנהל או כל רשות מוסמכת בכל עת, בלי ליתן כל נימוק למעשהו זה, לבטל כל רשיון או סוג של רשיון, שניתן עפ״י צו זה, לכל סחורה או סוג של סחורה שהכנסתה לישראל הותרה עפ״י אותו רשיון או סוג של רשיון, או להפסיק את תקפו של אותו רשיון או סוג של רשיון, או לשנות את תנאיו או את תקופת תקפו.
{{ח:תת|(2)}} כל בטול, הפסקה או שנוי כאלה כאמור לעיל, יוכלו להעשות ע״י המנהל או ע״י כל רשות מוסמכת או ע״י הפקיד המוסמך של המכס והבלו {{ח:הערה|[במקור: הפקיד המוסמך של המכס והאקסייז]}}, ע״י מודעה שתתפרסם ברשומות, ומשנתפרסמה מודעה זו רואין את כל האנשים שעליהם היא חלה כאילו ידעו עליה, ועליהם למלא אחר כל תנאי או הוראה שהוטלו או שניתנו בקשר לבטול, להפסקת התוקף או לשינוי.

{{ח:סעיף|5א||תיקון: 1942-2}}
{{ח:ת}} כל הרשיונות שניתנו לפני 1 בנובמבר, 1941, ע״י מנהל מחלקת המכס, האקסייז והמסחר לצורך יבואה לארץ ישראל של כל סחורה שלא הוצאה מארץ המוצא לפני 1 בנובמבר, 1942, מבוטלים בזה, ויבואה של כל סחורה כזאת לישראל נאסרת בזה.

{{ח:סעיף|6||תיקון: 1942-3, תש״ח}}
{{ח:ת}} למנהל המכס והבלו {{ח:הערה|[במקור: למנהל מחלקת המכס, האקסייז והמסחר]}} או לכל רשות מוסמכת תהא הסמכות לסרב ליתן כל רשיון לשם הבאת כל סחורה לישראל בלי ליתן כל טעם לסרובו זה.

{{ח:סעיף|7||תיקון: 1942}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:קטע2|תוספת|התוספת {{ח:הערה|(בוטלה)}}|תיקון: 1939, 1940}}

{{ח:חתימות|11 בדצבמר, 1939}}
* בפקודת הוד מעלתו,
'''ג׳. ס. מקפרסון'''
המזכיר הראשי.
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]