חוק לניהול מוסדות (מקרים מיוחדים)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק לניהול מוסדות (מקרים מיוחדים), תשי״ב–1952}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000769}} {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ב, 277|חוק לניהול מוסדות (מקרים מיוחדים)|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_211826.pdf}}, {{ח:תיבה|VIII|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_ec_517954.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ד, 86|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_208538.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 140|תיקון מס׳ 2 לחוק השופטים|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209664.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|”מוסד“ – פירוש}}
{{ח:ת}} בחוק זה, ”מוסד“ פירושו – מוסד או מקום אחר המשמש או שנועד לשמש, כולו או חלקו, כמקום מגורים, איכסון או אישפוז לאחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} לוקים בגופם או בנפשם;
{{ח:תת|(2)}} קשי חינוך;
{{ח:תת|(3)}} יתומים, זקנים, או נכים;
{{ח:תת|(4)}} עוברי אורח.

{{ח:סעיף|2|צו הנהלה}}
{{ח:תת|(א)}} רשאי בית משפט מחוזי, על פי בקשתו של היועץ המשפטי לממשלת ישראל, או של המוסד הנוגע בדבר, לצוות, כי הנאמן הציבורי לעניני צדקה (להלן – הנאמן) יתפוס מוסד על מקרקעיו ומטלטליו, יחזיק בו וינהל אותו. לצו כזה ייקרא ”צו הנהלה“.
{{ח:תת|(ב)}} לא יתן בית המשפט צו הנהלה אלא למען מנוע הפרעות בהנהלה היעילה של המוסד בהתאם למטרות שלהן נוסד.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט רשאי, על פי בקשתו של היועץ המשפטי לממשלת ישראל או של המוסד או של כל אדם מעונין, לשנות ולבטל צו הנהלה או להתנות בו תנאים מדי פעם בפעם.
{{ח:תת|(ד)}} היה המוסד הקדש שנוצר לפני בית דין דתי, תהא הסמכות הנתונה לבית המשפט המחוזי לפי סעיף זה ולפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיפים 3}} {{ח:פנימי|סעיף 6|ו־6}} – לבית הדין הדתי המוסמך.

{{ח:סעיף|3|הגבלת זמן}}
{{ח:ת}} צו הנהלה לא יינתן לתקופה העולה על שנה אחת, אולם רשאי בית המשפט להאריך את תקפו של הצו לתקופה נוספת שלא תעלה בכל פעם על ששה חדשים.

{{ח:סעיף|4|הנהלת המוסד}}
{{ח:ת}} ניתן צו הנהלה, ינהל הנאמן את המוסד, אם בעצמו ואם באמצעות מנהל או מינהלה שמונו על ידיו, לפי אפיו המיוחד של המוסד בהתאם לכוונה המוצהרת של מייסדיו.

{{ח:סעיף|5|הנאמן מורשם של בעלי המוסד}}
{{ח:ת}} בכל ענין הנוגע להנהלת המוסד רואים את הנאמן כאילו פעל כמורשם של בעלי המוסד.

{{ח:סעיף|6|ביטול הסכמים}}
{{ח:תת|(א)}} הנאמן רשאי, באישור בית המשפט, לבטל או להשהות, לתקופה שבה צו ההנהלה עומד בתקפו, כל הסכם הנוגע למוסד או שהמוסד הוא צד לו, אם הוא סבור כי ביטול או השהיה כאמור דרושים לניהול יעיל של המוסד.
{{ח:תת|(ב)}} שימוש בסמכות לפי סעיף זה אינו מוציא תביעה אזרחית נגד המוסד או בעליו.

{{ח:סעיף|7|אי התערבות בעניני המוסד|תיקון: תשי״ב}}
{{ח:ת}} כל זמן שצו הנהלה עומד בתקפו, לא תהא לבעלי המוסד או לאדם אחר, פרט לנאמן, כל זכות להחזיק בו או בחלק ממנו, להתערב בהנהלתו, להיכנס לתוכו, להכניס או להוציא מתוכו מטלטלים, אלא על פי היתר בכתב מאת הנאמן.

{{ח:סעיף|8|צו יציאה|תיקון: תשי״ב, תשכ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} רשאי שופט של בית משפט שלום, על פי בקשת היועץ המשפטי לממשלת ישראל או על פי בקשת המוסד הנוגע בדבר, ואם ניתן צו הנהלה – רשאי הנאמן, לצוות על כל אדם הנמצא בשטח המוסד לצאת אותו שטח, לזמן שייקבע בצו או ללא תחום זמן, ולא להיכנס אליו עוד לכל מטרה שהיא אלא בהסכמת הנאמן בכתב ולפי התנאים שייקבעו בהסכמה. לצו כזה ייקרא ”צו יציאה“.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן צו יציאה על ידי נאמן, רשאי כל מי שנפגע על ידי הצו לערער עליו לפני שופט של בית משפט שלום, ובלבד שהגשת הערעור לא תעכב ביצוע הצו.
{{ח:תת|(ג)}} לא יינתן צו יציאה אלא אם השופט של בית משפט השלום או הנאמן ישוכנע שהצו דרוש למען מנוע הפרעות בניהול היעיל של המוסד בהתאם למטרות שלהן נוסד.
{{ח:תת|(ד)}} צו יציאה יעמוד בתוקף על אף האמור בכל חוק או בכל הסכם.
{{ח:תת|(ה)}} רואים צו יציאה כאילו הובא לידיעת האדם שעליו ניתן, אם פורסם או הומצא בכל דרך של פרסום והמצאה שהורה עליה השופט של בית משפט השלום או הנאמן.

{{ח:סעיף|9|מקום מגורים מחוץ למוסד|תיקון: תשי״ד}}
{{ח:ת}} אדם שאין לו מקום מגורים אחר מחוץ לשטח המוסד, והוא, לגבי מקום מגוריו בשטח המוסד, מוגן מפני צו פינוי לפי {{ח:חיצוני|פקודת הגבלת שכר דירה (דירות)|פקודת הגבלת שכר דירה (דירות), 1940}}, או לפי {{ח:חיצוני|פקודת ההגבלות על שכר דירה (בתי עסק)|פקודת ההגבלות על שכר דירה (בתי עסק), 1941}}, וכן אדם שאין לו מקום מגורים אחר כאמור והוא מחוסר יכולת להשיג מקום מגורים מחוץ לשטח המוסד מחמת גילו, מומו, או מצב בריאותו – לא יינתן נגדו צו יציאה, אלא אם הועמד לרשותו מקום מגורים מחוץ לשטח המוסד, המתאים, לדעת הרשות הנותנת את צו היציאה, לצרכי אותו אדם.

{{ח:סעיף|9א|מקבל צו יציאה שהוא למטה מגיל 21|תיקון: תשי״ד}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}} לא יחולו על צו יציאה נגד אדם שנתמלאו בו שלוש אלה:
{{ח:תת|(1)}} עדיין לא מלאו לו 21 שנה;
{{ח:תת|(2)}} להוריו או לאפוטרופסיו יש מקום מגורים;
{{ח:תת|(3)}} היה גר עם הוריו או עם אפוטרופסיו לפני כניסתו למוסד.

{{ח:סעיף|10|חובתו של מקבל צו יציאה}}
{{ח:ת}} מי שנצטווה לצאת שטח מוסד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8(א)}}, חייב למלא אחר הוראות צו היציאה תוך 48 שעות מזמן שהובא הצו לידיעתו כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8(ה)}}.

{{ח:סעיף|11|ביצוע צווים}}
{{ח:תת|(א)}} לפי דרישת הנאמן חייב קצין משטרה בדרגת מפקח ראשון או למעלה מזה, להשתמש בכוח במידה הדרושה כדי לבצע כל צו שניתן לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} לא ידרוש הנאמן שימוש בכוח לביצוע צו יציאה לפני תום 48 שעות מזמן בו הובא הצו לידיעת האדם שעליו ניתן, כאמור {{ח:פנימי|סעיף 8|בסעיף 8(א)}}.

{{ח:סעיף|12|תשלום רווחים לבעלים}}
{{ח:תת|(א)}} מוסד שהיה משמש או נועד לשמש, ערב מתן צו הנהלה, מקור הכנסה לבעליו, רשאים הבעלים לתבוע את הריווח הנקי שבא למוסד בהנהלתו החדשה.
{{ח:תת|(ב)}} שר המשפטים ימנה, בהודעה ברשומות, ועדה המורכבת משופט, שישמש יושב ראש, ומשני חברים נוספים.
{{ח:תת|(ג)}} תביעה לפי סעיף זה תוגש, לפי בחירת הבעלים, לבית המשפט המוסמך או לועדה.
{{ח:תת|(ד)}} החליט בית המשפט או הועדה על תשלום רווחים לבעלים, ישלם הנאמן כפי שהוחלט.
{{ח:תת|(ה)}} שר המשפטים יקבע את סדרי הדין בפני הועדה.

{{ח:סעיף|13|ענשים}}
{{ח:ת}} העושה מעשה כדי להפריע או למנוע בעד הנאמן, או בעד מנהל או מינהלה שמונו על ידיו, מלהשתמש בסמכותם לפי חוק זה, או כדי להפריע או למנוע ביצועו של צו יציאה, דינו – מאסר עד שנה אחת או קנס עד אלפיים לירות או שני הענשים כאחד.

{{ח:סעיף|14|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים רשאי להתקין תקנות בכל דבר הנוגע לביצוע חוק זה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות לניהול מוסדות (מקרים מיוחדים) (סדרי דין)|תקנות לניהול מוסדות (מקרים מיוחדים) (סדרי דין), תשל״ו–1976}}.}}

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ״א באב תשי״ב (12 באוגוסט 1952).}}
* '''דוד בן־גוריון'''
ראש הממשלה
* '''חיים כהן'''
שר המשפטים
* '''יוסף שפרינצק'''
יושב ראש הכנסת
ממלא מקום נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]