תקנות בתי המשפט לעניני שלל מלחמה

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות בית־דין בעניני שלל מלחמה, 1939}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ע״ר 1939, תוס׳ 2, 817|תקנות בית דין בעניני שלל מלחמה}}; {{ח:תיבה|1940, תוס׳ 2, 113|תקנות בתי המשפט לשלל מלחמה (מסים), 1940}}; {{ח:תיבה|ע״ר תש״ח, תוס׳ א׳, 3|פקודת סדרי השלטון והמשפט|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312670.pdf}}, {{ח:תיבה|39|פקודת המטבע|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ט, תוס׳ א׳, 50|תיקון לפקודת הנמלים|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312704.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ב, 232|חוק בית המשפט לימאות|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_208141.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 140|חוק השופטים (תיקון מס׳ 2)|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209664.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 202|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209376.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
תקנות בית דין בעניני שלל מלחמה, 1939 נקבעו {{ח:חיצוני|דבר המלך במועצה עפ"י חוק בתי-משפט לשלל מלחמה|בתוספת לדבר המלך במועצה עפ״י חוק בתי־משפט לשלל מלחמה}}.

{{ח:מפריד}}

{{ח:חיצוני|דבר המלך על פלשתינה (א"י) בדבר שיפוט בעניני אדמיראליות|בדבר המלך על פלשתינה (א״י) בדבר שיפוט בעניני אדמיראליות, 1937}}, הסמיך הוד מלכותו את בית המשפט העליון בפלשתינה (א״י) לשמש כבית המשפט לאדמירליות לפי {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/53-54/27|חוק בתי המשפט המושבתיים לעניני אדמיראליות, 1890}}. סעיף 2(3)(ב) לחוק האמור קובע כי בית משפט אדמירלי מושבתי (Colonial Court of Admiralty) לא יפעיל סמכויות מכוח {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25|חוק שלל המלחמה בים, 1864}} אלא אם כן הוסמך כך במפורש (”unless for the time being duly authorised“).

בהתאם פורסם ”כתב הרשאה מאת המורשים לשמש במשרת הלורד האדמירל הגבוה של הממלכה המאוחדת, וכו׳ המרשה לבית המשפט העליון של פלשתינה (א״י) [...] לטפל בכל עניני שלל מלחמה שיובאו בגדר סמכותו של בית המשפט הנ״ל“ {{מוקטן|(ע״ר 1939 גליון 949 תוס׳ 2, עמ׳ 813)}}. לפי כתב ההרשאה, שנחתם ביום 3.9.1939, ”משיפורסם כרוז לפי סעיף 2(1) לחוק שלל מלחמה בים, 1939, האומר כי פרצה מלחמה בין הוד מלכותו וכל מדינה זרה“, תינתן הסמכה לבית המשפט העליון לדון ולתת החלטות בכל ענייני ”תפיסות, תפיסות חזרה, עיקולים, שלל־מלחמה ולקיחות־חזרה של כל אניות, ספינות אווירונים וסחורות שנתפסו ונלקחו [...] וכל יתר עניני שלל מלחמה שבגדר שיפוטו של בית המשפט הנ״ל“.

{{ח:חיצוני|חוק שלל מלחמה#סעיף 2|סעיף 2(1) לחוק שלל מלחמה, 1939}} מפנה לתנאיי הסמכה {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/57-58/39#section-2|בסעיף 2(1) ו־(2) לחוק בתי משפט לשלל מלחמה, 1894}}. ביום 11.9.1939 פורסמה מודעה {{מוקטן|(ע״ר 1939 גליון 929 תוס׳ 2, עמ׳ 677)}} כי ”לפי כתב־הרשאה שניתן ביום 3 בספטמבר, ניתנה הסמכות לבית־המשפט העליון לשמש בית־משפט לעניני שלל מלחמה בים, וכדי ליתן תוקף לכתב ההרשאה לצרכי סעיף־קטן (2) מסעיף 2 מחוק בתי המשפט לעניני שלל מלחמה בים, 1894 מפרסמים את הכרוז דלקמן“, ולאחריו פורסם כרוז כי ”פרצה מלחמה בין הוד מלכותו וגרמניה“. כך התמלאו תנאיי כתב ההרשאה לפי החוק.

בעת שנחקק {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/53-54/27|חוק בתי המשפט המושבתיים לעניני אדמיראליות, 1890}}, חוק שלל המלחמה שהיה בתוקף הוא {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25/pdfs/ukpga_18640025_en.pdf|The Naval Prize Act, 1864}}. בשנת 1894 פורסם {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/57-58/39/pdfs/ukpga_18940039_en.pdf|Prize Courts Act, 1894}}, שהסמיך את המלך במועצתו לקבוע סדרי דין והעניק למועצת המלך סמכות להסמיך בתי משפט משניים לימאות (בתי משפט מושבתיים לימאות) לפעול כבתי משפט לשלל מלחמה ימי. תיקונים נוספים לחוק פורסמו {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Geo5/4-5/13/pdfs/ukpga_19140013_en.pdf|בשנת 1914}}, {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Geo5/5-6/57/pdfs/ukpga_19150057_en.pdf|בשנת 1915}} {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Geo5/6-7/2/pdfs/ukpga_19160002_en.pdf|ובשנת 1916}}. בשנת 1939 פורסם {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Geo6/2-3/65/pdfs/ukpga_19390065_en.pdf|The Prize Act, 1939}} ({{ח:חיצוני|חוק שלל מלחמה|חוק שלל מלחמה, 1939}} {{מוקטן|(ע״ר 1939 גליון 951 תוס׳ 2, עמ׳ 937)}}): ”חוק הבא להחיל את דיני שלל המלחמה על אווירונים, לתקן ולהסביר את החוקים הנוגעים לשלל מלחמה ולקבוע הוראות למטרות הקשורות בענינים הנ״ל“.

{{ח:חיצוני|דבר המלך במועצה עפ"י חוק בתי-משפט לשלל מלחמה|דבר המלך במועצה עפ״י חוק בתי־משפט לשלל מלחמה, 1939}} {{מוקטן|(ע״ר 1939 גליון 949, תוס׳ 2, עמ׳ 815)}} נתן תוקף לתקנות הנכללות בתוספת לדבר המלך האמור, הן התקנות שלהלן, בארצות ובמדינות שונות וביניהן ”כל מדינה שהוד מלכותו קבל עליה מנדט בשם חבר־הלאומים“. כך החיל דבר המלך את תקנות בית הדין בעניני שלל מלחמה, 1939 בבית המשפט העליון של פלשתינה (א״י) כבית משפט (מושבתי) לאדמירליות, והתיר לנקוט בפלשתינה (א״י) בהליכים לפי חוק שלל מלחמה, 1864 עד 1939.

{{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות|חוק בית המשפט לימאות, תשי״ב–1952}} שינה את שמו של בית המשפט לאדמירליות לבית משפט לימאות, וקבע כי כל הסמכויות שהיו נתונות לבית המשפט העליון כבית משפט לאדמירליות יהיו מסורות לבית המשפט המחוזי בחיפה שישמש מאותו יום כבית המשפט לימאות. {{ח:חיצוני|תקנות בית המשפט לימאות (סדרי דין מיוחדים בבקשה להחרמת ספינה) (חרבות ברזל) (הוראת שעה)|תקנות בית המשפט לימאות (סדרי דין מיוחדים בבקשה להחרמת ספינה) (חרבות ברזל) (הוראת שעה), התשפ״ה–2025}} החילו את התקנות לעניין תביעות להחרמת ספינה בתקופה שמיום 21.9.2025 עד ליום 21.3.2026.

{{ח:מפריד}}
{{ח:הערה|מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 14|בסעיפים 14}} {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 15|ו־15 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, כל סמכות שהיתה נתונה על פי החוק בידי מלך בריטניה תהא נתונה לממשלה וכל הוראה בחוק הדורשת את השמוש בשפה האנגלית בטלה. מכוח האמור {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 11|בסעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}} – לפיו החוק הקיים בארץ־ישראל נשאר בתקפו, בשינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה, מקום בו נאמר ”הכתר“, ”פקיד־הכתר“ וכד׳ ייקרא מעתה ”הממשלה“, ”פקיד־הממשלה“ וכד׳, מקום בו נאמר ”מנהל מחלקת המכס והאקסייז“ ייקרא מעתה ”מנהל המכס והבלו“, מקום בו נאמר ”הלורדים של האדמירליות“ ייקרא מעתה ”שר הביטחון“ ומקום בו נאמר ”מזכיר הממלכה לעניני חוץ“ ייקרא מעתה ”שר החוץ“. לפי {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 18א|סעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש״ח–1948}}, יום המנוחה השבועי הוא יום שבת. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312686.pdf|סעיף 2 לפקודת המטבע, תש״ח–1948}}, כל מקום בו נאמר ”פונט“ הכוונה היא ללירה ישראלית. בהתאם {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/0/law/0_lsr_312704.pdf|לפקודת הנמלים (תיקון), תש״ט–1948}}, כל מקום בו נאמר ”חוף“ קרי ”נמל“. לפי {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות#סעיף 1|סעיף 1}} {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות#סעיף 2|ו־2 לחוק בית המשפט לימאות, תשי״ב–1952}}, במקום ”בית משפט לאדמירליות“ יבוא ”בית משפט לימאות“, וכל הסמכויות שהיו נתונות לבית המשפט העליון כבית משפט לאדמירליות יהיו מסורות לבית המשפט לימאות. לפי {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות#סעיף 6|סעיף 6 לחוק בית המשפט לימאות, תשי״ב–1948}}, החלטה של בית המשפט לימאות ניתנת לערעור לפני בית המשפט העליון. לפי {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות#סעיף 4|סעיפים 4}} {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות#סעיף 8|ו־8 לחוק בית המשפט לימאות, תשי״ב–1952}}, יראו תקנות אלו כאילו הותקנו לפי {{ח:חיצוני|חוק בית המשפט לימאות|החוק האמור}}. לפי {{ח:חיצוני|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209664.pdf|חוק השופטים (תיקון מס׳ 2), תשכ״ד–1964}}, כל מקום בו נאמר ”שופט שלום“ ייקרא מעתה ”שופט של בית משפט שלום“. לפי {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 3|סעיף 3 לחוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה), תש״ם–1980}}, מקום שחוק מתיר או מחייב כי דבר פלוני ייעשה בשבועה, ייעשה הדבר באזהרה בדרך הקבועה {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 2|בסעיף 2 לחוק האמור}}.}}
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|צו א. פירוש}}

{{ח:פנימי|פרק ב|צו ב. הגשת משפטים והוצאת כתבי בית דין ומסירתם.}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן א|(א) הגשת משפטים.}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ב|{{ח:הערה|(ב)}} הוצאת כתבי בית דין.}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ג|(ג) מסירת כתבי בית דין.}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ד|(ד) מסירה מחוץ לאזור השיפוט.}}

{{ח:פנימי|פרק ב סימן ה|(ה) הוראות כלליות.}}

{{ח:פנימי|פרק ג|צו ג. הופעה ותביעה.}}

{{ח:פנימי|פרק ד|צו ד. הצהרה בשבועה בענין תעודות אניה ותעודות אוירון.}}

{{ח:פנימי|פרק ה|צו ה. פעולות משפטיות במקרים שבהם אין התופש מגיש תביעה.}}

{{ח:פנימי|פרק ו|צו ו. הפסקת פעולות משפטיות.}}

{{ח:פנימי|פרק ז|צו ז. טענות.}}

{{ח:פנימי|פרק ח|צו ח. פרטים.}}

{{ח:פנימי|פרק ט|צו ט. גילוי מסמכים ועובדות, קבלתם, והעיון בהם.}}

{{ח:פנימי|פרק י|צו י. מעצר שלל מלחמה – צו מעצר.}}

{{ח:פנימי|פרק יא|צו יא. מכירת שלל המלחמה, הערכתו, שמירתו הבטוחה ובקורתו.}}

{{ח:פנימי|פרק יב|צו יב. ערבות.}}

{{ח:פנימי|פרק יג|צו יג. שחרורים.}}

{{ח:פנימי|פרק יד|צו יד. אזהרות (קביאט).}}

{{ח:פנימי|פרק טו|צו טו. עדות ובירור המשפט.}}

{{ח:פנימי|פרק טז|צו טז. שופטים־יועצים.}}

{{ח:פנימי|פרק יז|צו יז. העברת ענינים מבית המשפט לרושם.}}

{{ח:פנימי|פרק יח|צו יח. הוצאות משפט ובטחון להוצאות המשפט.}}

{{ח:פנימי|פרק יט|צו יט. הערכת הוצאות המשפט.}}

{{ח:פנימי|פרק כ|צו כ. בקשות לצו בינים.}}

{{ח:פנימי|פרק כא|צו כא. הצהרות בשבועה.}}

{{ח:פנימי|פרק כב|צו כב. שבועות.}}

{{ח:פנימי|פרק כג|צו כג. הסכמות והסכמים.}}

{{ח:פנימי|פרק כד|צו כד. צו כפיה לעד.}}

{{ח:פנימי|פרק כה|צו כה. העתקות, הדפסות והעתקות משרדיות.}}

{{ח:פנימי|פרק כו|צו כו. תשלומים לבית המשפט וע״י בית המשפט.}}

{{ח:פנימי|פרק כז|צו כז. ביצוע פקודות וצוויים והוצאתם לפועל.}}

{{ח:פנימי|פרק כח|צו כח. מעצר.}}

{{ח:פנימי|פרק כט|צו כט. לקיחה באנגריא.}}

{{ח:פנימי|פרק ל|צו ל. דמי הצלת שלל.}}

{{ח:פנימי|פרק לא|צו לא. משלחות צבא יבשתיות ותפיסה במשותף עם בן־ברית.}}

{{ח:פנימי|פרק לב|צו לב. תפיסה במשותף, תביעות אדמירלים וסגני־אדמירלים ותביעות אחרות בין תופסים הסותרות אחת את רעותה.}}

{{ח:פנימי|פרק לג|צו לג. פרס שלל.}}

{{ח:פנימי|פרק לד|צו לד. חלוקה וסוכנות ימית(א).}}

{{ח:פנימי|פרק לה|צו לה. מסמכים ושאר תעודות, ומסירתם.}}

{{ח:פנימי|פרק לו|צו לו. הודעות מאת הרושם.}}

{{ח:פנימי|פרק לז|צו לז. הגשת מסמכים.}}

{{ח:פנימי|פרק לח|צו לח. מועד: הארכתו וקיצורו.}}

{{ח:פנימי|פרק לט|צו לט. מרשל.}}

{{ח:פנימי|פרק מ|צו מ. שעות עבודה וימי־פגרא.}}

{{ח:פנימי|פרק מא|צו מא. פנקסי בית המשפט.}}

{{ח:פנימי|פרק מב|צו מב. תעודות מכר, תעודות החרמה ותעודות החזרה.}}

{{ח:פנימי|פרק מג|צו מג. טפסים, מסים והוצאות משפט.}}

{{ח:פנימי|פרק מד|צו מד. ערעורים.}}

{{ח:פנימי|פרק מה|צו מה. מקרים שלא נקבעו להם הוראות.}}

{{ח:פנימי|פרק מו|צו מו. השם הקצר.}}

{{ח:פנימי|נספח א|נספח א. טופסים.}}

{{ח:פנימי|נספח ב|נספח ב. מסים שעל בית־המשפט ופקידיו לגבותם בעניני שלל מלחמה.}}

{{ח:פנימי|נספח ג|נספח ג׳. תשלומים שיוטלו ע״י עורכי דין וישולמו לעורכי דין במשפטי שלל־מלחמה בבית המשפט}}

{{ח:קטע2|פרק א|צו א. פירוש}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף א.1}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה ובטופסים הנספחים להן יהיו לביטויים דלקמן הפירושים המיוחסים להם חוץ אם ענין הכתוב יחייב פירוש אחר:
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תופש“ פירושו כל אדם שלקח או תפש כל אניה, אוירון, או סחורה כשלל־מלחמה בים והוא כולל (לצורך משפט בקשר לכל תביעה או ענין) את עורך הדין של התופש (כשיש לו עורך דין) או פקיד־הממשלה {{ח:הערה|[במקור: פקיד־הכתר]}} המתאים, וכן הוא כולל את התופש־בחזרה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תפישה“ כוללת תפישה בחזרה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תביעה“ פירושה כל משפט בענין שלל־מלחמה שהוחל עפ״י כתב־בית־דין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”טוען“ פירושו כל אדם שיעמיד תביעה לאניה, לאוירון, או לסחורה שנלקחו או נתפשו כשלל מלחמה או לפיצויים, וכן יכלול מונח זה (לצורך משפט בכל תביעה או ענין) גם את עורך הדין של התובע (כשיש לו עורך־דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פקיד קונסוליה“ כולל קונסול־כללי, קונסול, סגן־קונסול, סוכן קונסוליה, וכל אדם שהורשה לשמש באותה שעה בתפקידי קונסול כללי, קונסול, או סגן קונסול;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”עורך דין“ כולל כל בריסטר, עורך דין או אדם אחר המורשה לשמש כפרקליט ולהשמיע טענות בפני בית המשפט;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית המשפט הגבוה“ פירושו בית דין צדק העליון {{ח:הערה|[במקור: באנגליה]}} כשהוא משמש בשיפוט בעניני שלל מלחמה;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|כיום בית המשפט הגבוה הוא בית המשפט העליון בשבתו כערכאת ערעור של בית המשפט לימאות.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית המשפט“ פירושו בית המשפט הגבוה וכל בית משפט בכל אחת מן הארצות דלקמן:
{{ח:תתת|(א)}} אוסטרליה והדומיניון של זילנדיה החדשה;
{{ח:תתת|(ב)}} הודו הבריטית ובורמה הבריטית;
{{ח:תתת|(ג)}} ניופאונדלנד וכל מושבה;
{{ח:תתת|(ד)}} כל ארץ חסות בריטית;
{{ח:תתת|(ה)}} כל ארץ שהוד מלכותו קבל מנדט עליה מטעם חבר הלאומים, ואותו מנדט מתנהל ע״י ממשלת הוד מלכותו בממלכה המאוחדת, באוסטרליה או בדומיניון של זילנדיה החדשה, וכן
{{ח:תתת|(ו)}} כל ארץ אחרת שיש להוד מלכותו באותה שעה שיפוט בה בעניני שלל־מלחמה, כשאותו בית המשפט מורשה לשמש באותה שעה בשיפוט בעניני שלל־מלחמה;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|במקור בית המשפט הוא בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לאדמירליות, סמכויותיו הועברו לבית המשפט לימאות.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הממשלה“ {{ח:הערה|[במקור: ”הכתר“]}} כוללת את הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} במשרת האדמירליות שלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נתבע“ כולל (לצורך משפט בכל תביעה או ענין) את עורך הדין שלו (לכשיש לו עורך דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שופט“ פירושו כל שופט של בית המשפט המשמש בשיפוט בעניני שלל מלחמה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הלורדים של האדמירליות“ {{ח:הערה|(בוטל מכללא);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מרשל“ פירושו המרשל של המחלקה לקיום צוואות, גיטין ואדמירליות של בית הדין הגבוה או של כל בית דין פרט לבית הדין הגבוה, או כל פקיד אחר שיתמנה ע״י בית המשפט למלא את תפקידי המרשל עפ״י תקנות אלה;
{{ח:תת}} {{ח:הערה|כיום, המרשל של בית המשפט לימאות.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חודש“ פירושו חודש־לוח;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעלים“ כולל כל אדם שאליו עברה מכוח החוק, הבעלות על אניה או אוירון שנלקחו או נתפשו כשלל מלחמה בים, כולם או מקצתם, וכן הוא כולל כל אדם המתערב בענין מטעם הבעלים או המתערב ותובע תביעה או טובת הנאה באניה כזאת או באוירון כזה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”צד“ כולל (לצורך משפט בכל תביעה או ענין) גם את הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}} ואת העורך הדין של הצד (כשיש לו עורך דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אדם“ כולל כל חברה, התאגדות או גוף משפטי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מבקש“ כולל (לצורך משפט בכל תביעה או ענין) גם את עורך הדין שלו (לכשיש לו עורך־דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תובע“ כולל (לצורך משפט בכל תביעה או ענין) גם את עורך הדין שלו (כשיש לו עורך־דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”נשיא“ פירושו נשיא המחלקה לקיום צוואות, גיטין, ואדמירליות של בית הדין הגבוה או השופט הראשי של בית דין, פרט לבית הדין הגבוה, הכל לפי הענין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}}“ פירושו התובע הכללי של ממשלת ישראל {{ח:הערה|[במקור: של הוד מלכותו]}} או פקיד אחר של המחלקה המשפטית או מורשה מטעם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: מטעם הכתר]}} שמילאו את ידו לנהל משפטים בעניני שלל מלחמה בים מטעם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: מטעם הכתר]}} בתוך תחומי השיפוט של בית המשפט;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרושם“ פירושו רושם־האדמירליות של המחלקה לעניני קיום צוואות, גיטין ואדמירליות של בית הדין הגבוה, או כל עוזר לרושם־האדמירליות או סגן רושם האדמירליות או רושם האדמירליות של כל בית משפט, פרט לבית הדין הגבוה או כל פקיד אחר שימונה ע״י בית המשפט למלא את תפקידי הרושם עפ״י תקנות אלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”משרד הרישום“ פירושו משרד הרישום של המחלקה לעניני קיום צוואות, גיטין ואדמירליות של בית הדין הגבוה, או של כל בית משפט, פרט לבית הדין הגבוה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”משיב“ כולל (לצורך כל משפט בכל תביעה או ענין) גם את עורך הדין שלו (כשיש לו עורך דין);
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אנית מלחמה“ כוללת אניה מזויינת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אוירון צבאי“ כולל אוירון מזויין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”סוליסיטור“ פירושו כל סוליסיטור, עורך דין, או פרקליט שיש לו רשות לשמש בבית המשפט והפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף א.2}}
{{ח:ת}} חוץ אם נראית כוונה הפוכה, תחולנה הוראות התקנות האלה הנוגעות לאוירונים, בשינויים המתאימים, גם על סחורות ומטען, כשיש מטען; ולצורך זה יהיו המונחים ”אניה“ או ”אוירון“ כשהם משמשים בתקנות אלה, כוללים גם ”סחורה“ ו”מטען“.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף א.3}}
{{ח:ת}} חוץ אם נראית כוונה הפוכה תהיה למלים ולביטויים שבתקנות אלה אותה המשמעות המיוחסת להם {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25|בחוקי שלל המלחמה בים 1864 עד 1939}}, כפי שתוקנו בכל חוק שיצא לאחר מכן.

{{ח:קטע2|פרק ב|צו ב. הגשת משפטים והוצאת כתבי בית דין ומסירתם.}}
{{ח:קטע3|פרק ב סימן א|(א) הגשת משפטים.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ב.1}}
{{ח:ת}} מגישין כל משפט בעניני שלל מלחמה בים עפ״י כתב בית דין.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף ב.2}}
{{ח:ת}} המשפטים יסומנו למספריהם לפי סדר הגשתם, והמספר שייחדו אותו לכל משפט יהא המספר המציין אותו והוא ייכתב או יודפס בכל המסמכים שבאותו משפט, כחלק משמו והמשפט יירשם בספר זכרון הדברים באותו מספר.
{{ח:ת}} טופסים לכותרות ולשמות של משפטים מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 1|בנספח א׳ מס׳ 1, (I ו־II)}}.

{{ח:סעיף*|3||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ב.3}}
{{ח:ת}} כל משפט שהוגש להחרמת אניה או אוירון כשלל מלחמה בים, לרבות משפטים עפ״י {{ח:פנימי|סעיף ב.6|תקנה 6}} יוגש בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: בשם הכתר]}}, חוץ מבאותם המקרים שלהם נקבעו לקמן הוראות אחרות. אלא שהמו״מ המשפטי במשפטים אלה יוכל, בהסכמת הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} (הניתנת ע״י הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר])}} להתנהל ע״י התופשים או ע״י כל צד שהספינה או האוירון יפלו להם לשלל לאחר החרמתם. כל שאר משפטים מותר להגישם בשמותיהם של הצדדים התובעים או המגישים את התביעה.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ב|{{ח:הערה|(ב)}} הוצאת כתבי בית דין.}}

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ב.4}}
{{ח:ת}} כתבים יוצאו ממשרד התיקים.

{{ח:סעיף*|5||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ב.5}}
{{ח:ת}} כתב להחרמת ספינה או אוירון בתור שלל מלחמה בים יהא ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 2|בטופס שבמס׳ 2 מנספח א׳}}.
{{ח:ת}} הכתב יוצא על יסוד בקשתו של הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}}. חוץ אם יצווה השופט אחרת, לא יוצא כל כתב להחרמת אניה או אוירון בתור שלל מלחמה בים עד שלא הוגשה הצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או האוירון.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף ב.6}}
{{ח:ת}} כשהאניה או האוירון הושמדו או אבדו או כשהסחורה הושמדה או אבדה או הוצאה מן האניה או האוירון יהא הכתב ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 3|בטופס שבמס׳ 3 מנספח א׳}}.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף ב.7}}
{{ח:ת}} במשפט שהוגש נגד תופש להחרמת השלל או לתשלום דמי נזק, יהא הכתב ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 4|בטופס מס׳ 4 מנספח א׳}}.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף ב.8}}
{{ח:ת}} משפט שהוגש לגביית דמי הצלת שלל (חוץ אם האניה או האוירון הובאו לשם מתן פסק) יוחל ע״י כתב ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 5|בטופס מס׳ 5 מנספח א׳}}.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף ב.9}}
{{ח:ת}} במשפט שהוגש להטלת תביעה לתפישה במשותף, יהא הכתב ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 6|בטופס מס׳ 6 בנספח א׳}}.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ג|(ג) מסירת כתבי בית דין.}}

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף ב.10}}
{{ח:ת}} במשפט להחרמת אניה או אוירון בתור שלל מלחמה, יימסר הכתב ע״י המרשל של בית המשפט.

{{ח:סעיף*|1{{ח:הערה|1}}||עוגן=סעיף ב.11}}
{{ח:ת}} מסירת הכתב תוצא לפועל בצורה דלקמן:–
{{ח:תת|(1)}} כשהמסירה היא לספינה או לאוירון, או לסחורתם או למטענם – מתוך שידביקו את הכתב המקורי למשך זמן קצר במקום בולט באניה או באוירון או מתוך שידביקו במקומו העתק נכון לאחר שהוציאו את המקור.
{{ח:תת|(2)}} כשהמסירה היא לסחורה או למטען שהעלום מן האניה או האוירון ליבשה או שהועברו לאניה אחרת או לאוירון אחר או שאינם באניה או באוירון – מתוך שיקשרו את הכתב למשך זמן קצר באותה סחורה, ומתוך שישאירו העתק מן הכתב כשהוא קשור לסחורה, ואילו אם הממונה על הסחורה מסרב להרשות למי שהוא לגשת אל הסחורה, מתוך שיראו את הכתב לאותו ממונה וישאירו אצלו העתק הימנו.
{{ח:תת|(3)}} כשהמסירה היא למטען או לסחורה שנפלה לשלל בידי אדם, פרט לאיש המחזיק את הסחורה מטעם בית־המשפט, מתוך שיראו לו את הכתב ויניחו אצלו העתק הימנו.
{{ח:תת|(4)}} כשהמסירה היא למטען או לדמי המכירה שלו בבית המשפט – מתוך שיראו את הכתב לרושם ומתוך שיניחו אצלו העתק הימנו.

{{ח:סעיף*|12||עוגן=סעיף ב.12}}
{{ח:ת}} הכתב יוגש ע״י הצד לאחר מסירתו כאמור בצירוף הערה המעידה כי הכתב נמסר לתעודתו. הערה זו תציין את תאריך המסירה ואופן המסירה ותחתם ע״י המוסר ותשמש עדות למסירה ולתאריך המסירה ולאופן המסירה.

{{ח:סעיף*|13||עוגן=סעיף ב.13}}
{{ח:ת}} מסירת כתב במשפט שהוגש כאמור {{ח:פנימי|סעיף ב.6|בתקנה 6}} תוצא לפועל מתוך שהתופש יגיש את הכתב במשרד הרישום ומודעה על הגשת המשפט תמסר בצורה שיורה השופט.

{{ח:סעיף*|14||עוגן=סעיף ב.14}}
{{ח:ת}} במשפט שיוגש כאמור {{ח:פנימי|סעיף ב.7|בתקנות 7}} {{ח:פנימי|סעיף ב.8|ו־8}}, מוסרין את הפקודה לתופשים.

{{ח:סעיף*|15||עוגן=סעיף ב.15}}
{{ח:ת}} אם נראה לשופט כי אין אפשרות להוציא לפועל את המסירה בצורה שנקבעה בתקנות אלה, או כי מפני איזה טעם שהוא אין אפשרות לסדר את המסירה במהירות, רשאי הוא ליתן צו לתחליף של מסירה או למסירה ממין אחר או למסירה ע״י פרסום מודעה או בצורה אחרת, כפי שיישר בעיניו. כל בקשה לתחליף של מסירה צריכה להיות נתמכת ע״י הצהרה בשבועה שיפרטו בה את הנימוקים לבקשה.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ד|(ד) מסירה מחוץ לאזור השיפוט.}}

{{ח:סעיף*|16||עוגן=סעיף ב.16}}
{{ח:ת}} ברשות השופט מותר למסור כתב מחוץ לאזור השיפוט.

{{ח:סעיף*|17||עוגן=סעיף ב.17}}
{{ח:ת}} בקשת רשות למסור כתב מחוץ לאזור השיפוט תהא עפ״י הצהרה בשבועה האומרת כי לדעת המצהיר יש למבקש יסוד מספיק להגיש את תביעתו והמראה באיזה מקום או ארץ נמצאים האדם, האניה, או האוירון שצריך למסור להם את הכתב ואת הנימוקים לבקשה.

{{ח:סעיף*|18||עוגן=סעיף ב.18}}
{{ח:ת}} צו הנותן רשות לסדר את המסירה מחוץ לאזור השיפוט תגביל את הזמן לאחר המסירה שבו חייבים לרשום הופעה.

{{ח:סעיף*|19||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ב.19}}
{{ח:ת}} כשהאדם שצריך למסור לו כתב מחוץ לאזור השיפוט אינו אזרח ישראלי {{ח:הערה|[במקור: נתין בריטי]}} או כשהאניה או האוירון אינם קנינו של אזרח ישראלי {{ח:הערה|[במקור: נתין בריטי]}}, מוסרין מודעה על הכתב ולא את הכתב עצמו. מודעה במקום מסירה תמסר כדרך שמוסרין מודעה על צו הזמנה בהתאם לפרוצידורה הנוהגת באותה שעה בבית הדין הגבוה. טופס של מודעה במקום מסירה מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 7|בנספח א׳ מס׳ 7}}.

{{ח:סעיף*|20||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ב.20}}
{{ח:ת}} אם לפי הנוהג בבית הדין הגבוה מוסרין מודעה על כתב באמצעות הצנורות הדיפלומטיים, הרי, אם יצא הכתב מטעם בית הדין הגבוה, מעבירין את המודעה לשר החוץ {{ח:הערה|[במקור: למזכיר הממלכה לעניני חוץ]}} בההתאם לאותו נוהג, ואילו אם יצא מטעם בית משפט אחר, מעבירין אותה לרשות האקזיקוטיבית הראשית בצרוף בקשה להוסיף ולהעבירה באמצעות הצנורות המתאימים לממשלת הארץ שבה תוצא המסירה לפועל.

{{ח:קטע3|פרק ב סימן ה|(ה) הוראות כלליות.}}

{{ח:סעיף*|21||עוגן=סעיף ב.21}}
{{ח:ת}} כתב להחרמה והעובדא כי אותו כתב נמסר יפורסמו ע״י הרושם מיד בעתון אחד או בעתונים אחדים, פעם אחת או פעמים אחדות, ככל אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|22||עוגן=סעיף ב.22}}
{{ח:ת}} מקום שהוצא כתב על יסוד בקשה של אויב נכרי, צריך להגיש למשרד התיקים לפני הוצאת הכתב, הצהרה בשבועה המפרטת בקיצור את נימוקי התביעה.

{{ח:סעיף*|23||עוגן=סעיף ב.23}}
{{ח:ת}} הוצא כתב לגבי ספינה או אוירון הטוענים כי הם נויטרלים, ישלח הרושם מודעה על הגשת המשפט לפקיד הקונסוליה של המדינה, שהאניה או האוירון טוענים כי הם שייכים לה.

{{ח:קטע2|פרק ג|צו ג. הופעה ותביעה.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ג.1}}
{{ח:ת}} בהתחשב עם הוראות {{ח:פנימי|סעיף ב.18|תקנה 18 מצו ב׳}}, הרי כל הרוצה לרשום הופעה במשפט חייב לרשום הופעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 8|נספח א׳, טופס מס׳ 8}}) במשרד התיקים תוך שלושים יום מיום מסירת הכתב או שרשאי הוא, ברשות בית המשפט, להופיע בכל עת לפני הפסק הסופי. משהופיע, יהיה צד במשפט.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף ג.2}}
{{ח:ת}} משרשם אדם הופעה, חייב הוא למסור הודעה על כך לצד המוציא את הכתב.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ג.3}}
{{ח:ת}} כשאין לאדם מקום מגורים קבוע, או מקום־עסקים קבוע בתוך תחומי אזור השיפוט, מותר לקברניט האניה או לנהג האוירון או לסוכן מורשה בשמם לרשום הופעה בשמו.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ג.4}}
{{ח:ת}} צד שרשם הופעה רשאי להגיש תביעה באחד {{ח:פנימי|נספח א טופס 9|הטופסים המסומנים מס׳ 9(I) עד (VII) מנספח א׳}} באותם שינויי גירסא שהמסבות תחייבנה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף ג.5}}
{{ח:ת}} אויב נכרי חייב, בטרם ירשום הופעה, להגיש למשרד התיקים הצהרה בשבועה המציינת את נימוקי תביעתו.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף ג.6}}
{{ח:ת}} כשלא נרשמה הופעה, רשאי הצד המוציא את הכתב להמשיך את המשפט ובלבד שתוגש הצהרה בשבועה על מסירת הכתב. (עיין {{ח:פנימי|נספח א טופס 10|נספח א׳, טופס מס׳ 10}}).

{{ח:קטע2|פרק ד|צו ד. הצהרה בשבועה בענין תעודות אניה ותעודות אוירון.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ד.1}}
{{ח:ת}} הצהרה בענין תעודות אניה או תעודות אוירון, שלא קבלו עליה שבועה קודם לכן או אם לא ציוה השופט אחרת, צריך לקבל עליה שבועה תוך עשרה ימים מן היום שבו מביאין את האניה או האוירון להחלטה, או מן היום שבו תופשין את האניה בתוך תחומי השיפוט של בית המשפט.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף ד.2}}
{{ח:ת}} ההצהרה בשבועה בצירוף תעודות האניה או האוירון המצורפות אליה תרשם במשרד התיקים תוך שלושה ימים, או תוך זמן ארוך, ככל אשר יצוה השופט, לאחר שנתקבלה שבועה עליה כאמור לעיל, ואילו אם נתקבלה שבועה עליה לפני שהאניה או האוירון הובאו להחלטה, תוך אותו זמן לאחר שהאניה או האוירון הובאו להחלטה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ד.3}}
{{ח:ת}} אניה או אוירון נתפשים שהושמדו או אבדו, הרי ההצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או האוירון בצירוף תעודות האניה או האוירון השייכות לה, צריך להגישה תוך שלושה ימים מיום הגשת המשפט.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ד.4}}
{{ח:ת}} כשתעודות אניה או אוירון נתונות למרותו או לפקוחו של כל אדם בתוך תחומי אזור השפוט של בית המשפט, רשאי השופט על יסוד בקשה מאת התופש או מאת תובע לצוות את האדם שהתעודות מסורות לפיקוחו או למרותו להביא את התעודות לבית המשפט; ומשנצטוה אותו אדם בכך עליו להגיש את כל תעודות האניה או האוירון כנספחים להצהרה בשבועה {{ח:פנימי|נספח א טופס 11|בטופס המסומן מס׳ 11(IV) בנספח א׳}}.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף ד.5}}
{{ח:ת}} תעודות האניה או האוירון תצורפנה כנספחות להצהרה ותסומנה במספרים סידוריים, והאדם שבפניו קבל המצהיר שבועה על הצהרתו יחתום על כל אחד מן המסמכים האלה בראשי תבות של שמו.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף ד.6}}
{{ח:ת}} כל הצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או האוירון נשבעין עליה בפני בעל יפוי־כח להשביע או בפני כל אדם אחר שמלאו את ידו כחוק להשביע בני אדם בעניני שלל מלחמה, או בפני הרושם. הממונה על האניה או האוירון או מי שרוצה למסור הצהרה בשבועה חייב להראות לאדם שבפניו נשבע את כל תעודות האניה או האוירון (לכשיש תעודות) שנמסרו לו או שנמצאו באניה או באוירון.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף ד.7}}
{{ח:ת}} מקום שנמסרו תעודות אניה או אוירון או שנמצאו בעצם שעת התפישה עורכין את ההצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או האוירון {{ח:פנימי|נספח א טופס 11|בטופס מס׳ 11(I) שבנספח א׳}}.
{{ח:ת}} כשתעודות האניה או האוירון אבדו או נעלמו או ניזוקו או שונו לאחר מסירתן או מציאתן, או כשנמצאו כל תעודות אניה או תעודות אוירון כשהן טמונות במקום־סתר, תהא ההצהרה בשבועה ערוכה {{ח:פנימי|נספח א טופס 11|בטופס המסומן מס׳ 11(II) בנספח א׳}}, באותם שנויי־גרסא שהמסבות תחייבנה.
{{ח:ת}} כשלא נמסרו או לא נמצאו באניה או באוירון תעודות־אניה או תעודות אוירון, תהא ההצהרה בשבועה ערוכה {{ח:פנימי|נספח א טופס 11|בטופס המסומן מס׳ 11(III) שבנספח א׳}}.
{{ח:ת}} בתנאי שאין לפסול שום הצהרה בשבועה מחמת פגם בצורה בלבד.

{{ח:קטע2|פרק ה|צו ה. פעולות משפטיות במקרים שבהם אין התופש מגיש תביעה.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ה.1}}
{{ח:ת}} אניה או אוירון שנעצרו ועודם עצורים, בין שתפשו אותם בתור שלל מלחמה בים ובין שלא תפשו אותם בתור שלל מלחמה בים, ולא הוגשה תביעה משפטית נגדם תוך חודש ימים מן היום שבו לקחום או תפשום, רשאי תובע לאחר הוציאו כתב כאמור {{ח:פנימי|פרק ב|בצו ב׳}}, לבקש צו לשחרור האניה או האוירון ולהחזרתם לו, ועל יסוד בקשה כזאת רשאי השופט ליתן צו בנוגע להחזרת האניה או האוירון ובנוגע לדמי נזק או הוצאות המשפט או בנוגע למתן פסק הדין, ככל אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף ה.2}}
{{ח:ת}} אניה או אוירון שנתפשו כשלל מלחמה בים אך לאח״כ שוחררו ע״י התופשים או אשר מחמת אבדנם או השמדתם או מטעם אחר, חדלו להיות מצויים בידי התופשים בלא שינקטו בפעולות להחרמתן, הרי כל אדם המעונין באניה או באוירון והרוצה להגיש תביעה להוצאות המשפט ולדמי נזק בעדם, יוציאו כתב כאמור {{ח:פנימי|פרק ב|בצו ב׳}}.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ה.3}}
{{ח:ת}} אם לאחר שהוגשה תביעה, לא נקטו התופשים בשום צעד מן הצעדים הקבועים בתקנות אלה, או אם סבור השופט כי אין הם ממשיכים במרץ את הפעולות המשפטיות לשם קבלת פסק בענין זה, רשאי השופט, על יסוד בקשה מאת התובע שרשם הופעה כדרוש {{ח:פנימי|פרק ג|בצו ג׳}}, לצוות לשחרר את האניה או האוירון ולהחזירם לתובע ורשאי הוא ליתן צו בענין דמי נזק או הוצאות משפט, ככל אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ה.4}}
{{ח:ת}} כל המעונין באניה או באוירון רשאי בלא להוציא כתב במסיבות המוזכרות {{ח:פנימי|סעיף ה.1|בתקנה 1}}, ובלבד שאין בדעתו להגיש תביעה לסילוק דמי נזק, לפנות בבקשה על דרך הזמנה, להוציא צו כי התופשים יגשו לקבלת פסק, והשופט לאחר שבירר את התביעה על יסוד אותה הזמנה, רשאי לצוות כי התופשים יגשו לקבלת פסק או ליתן צו אחר, ככל אשר יישר הדבר בעיניו.

{{ח:קטע2|פרק ו|צו ו. הפסקת פעולות משפטיות.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף ו}}
{{ח:ת}} מותר להפסיק פעולות משפטיות רק ברשות השופט, ולא בדרך אחרת. הפסקה זו תוכל לחול על כל נושא התביעה או על מקצתו. אין ליתן צו להפסקת פעולות הפוגע בזכותו של תובע (לכשיש לו זכות) להוצאות משפט ולדמי נזק. יש למסור לצדדים האחרים מודעה על הפסקת הפעולות ({{ח:פנימי|נספח א טופס 12|נספח א׳, טופס מס׳ 12}}).

{{ח:קטע2|פרק ז|צו ז. טענות.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ז.1}}
{{ח:ת}} רשאי השופט בכל משפט על יסוד בקשתו של כל צד עפ״י הזמנה, לצוות כי יגישו פרשת טענות, ככל אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ז.2}}
{{ח:ת}} פרשת טענות תחולק לפסקאות קצרות שכל אחת מהן תסומן במספר סידורי ותציין את העובדות בקיצור ואת תקפם של המסמכים (לכשיש מסמכים), שהצד מסתמך עליהם ותהא חתומה ע״י הצד {{ח:הערה|[במקור: או ע״י הסוליסיטור שלו]}} או ע״י עורך הדין שלו.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ז.3}}
{{ח:ת}} פרשת טענות מותר לתקנה בכל עת בהסכמת הצדדים או בפקודת השופט. צד המסרב שלא כדין ליתן את הסכמתו, צפוי הוא לכך שיטילו עליו את הוצאות המשפט שנגרמו עקב סירובו.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ז.4}}
{{ח:ת}} רשאי צד לפנות בבקשה לשופט כי יפסוק, לפני בירורה של התביעה, בכל שאלה של חוק שנתעוררה בכל פרשת טענות, ועל יסוד בקשה זו יתן השופט צו ככל אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף ז.5}}
{{ח:ת}} כל שנעשה צד לאחר הגשת הבקשה יהא זכאי לאחר שהגיש תביעה או ברשות השופט, לקבל העתק מן הבקשה ותוך שבעה ימים מיום קבלתו יגיש את טענותיו עליה כאמור {{ח:פנימי|סעיף ז.1|בתקנה 1}} {{ח:פנימי|סעיף ז.2|ו־2}}.
{{ח:ת}} טופסים של פרשת טענות מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 13|בנספח א׳, מס׳ 13(I) עד (IV)}}.

{{ח:קטע2|פרק ח|צו ח. פרטים.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף ח}}
{{ח:ת}} רשאי השופט בכל משפט על יסוד בקשה בדרך הזמנה מכל צד, לצוות כי צד יגיש פרטים בכתב על כל טענה הכלולה בכל פרשת טענות או לפי אותם התנאים שיישרו בעיני השופט.
{{ח:ת}} טופסי הצו והפרטים מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 14|בנספח א׳, מס׳ 14}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 15|ו־15}}.

{{ח:קטע2|פרק ט|צו ט. גילוי מסמכים ועובדות, קבלתם, והעיון בהם.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ט.1}}
{{ח:ת}} כל צד למשפט או לענין רשאי לפנות לשופט ולבקש צו הפוקד על כל צד, פרט לפקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים, לגלות בשבועה כל מסמך המצוי או שהיה מצוי ברשותו או בפיקוחו בנוגע לכל ענין הנידון בו, והשופט יתן צו, בין צו כללי ובין צו שיהא מוגבל לסוגים מסויימים של מסמכים, ככל אשר יישר בעיניו. ואולם אין ליתן צו לגילוי מסמכים אלא אם כן היה השופט סבור כי יש צורך בו, אם כדי לפסוק במשפט בצדק ואם כדי לחסוך בהוצאות.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף ט.2}}
{{ח:ת}} ההצהרה בשבועה שתוגש ע״י כל אדם שניתן נגדו צו לגילוי מסמכים עפ״י {{ח:פנימי|סעיף ט.1|תקנה 1}}, תפרט איזהו המסמך מן המסמכים המוזכרים בה שהוא מתנגד להראותו, והיא תהא ערוכה {{ח:פנימי|נספח א טופס 16|בטופס מס׳ 16 מנספח א׳}} באותם שנויי־הגירסא שהמסבות תחייבנה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ט.3}}
{{ח:ת}} עם בירורה של כל בקשה לגילוי מסמכים, רשאי השופט תחת לצוות כי תוגש הצהרה בשבועה על מסמכים, לצוות כי הצד הנדרש לגלות את המסמכים ימסור לצדדים האחרים רשימה של המסמכים שהנם או שהיו ברשותו או מסורים למרותו בנוגע לענינים הנידונים. רשימה זו תהא ערוכה ככל האפשר לפי נוסח ההצהרה בשבועה {{ח:פנימי|נספח א טופס 16|שבטופס מס׳ 16 מנספח א׳}}. בתנאי כי מתן הצו לרשימה כזאת לא ימנע את השופט מלצוות לאח״כ את הצד להגיש הצהרה בשבועה על המסמכים.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ט.4}}
{{ח:ת}} כל צד למשפט רשאי לצורך בירור משפט למסור מודעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 17|נספח א׳, טופס מס׳ 17}}) לכל צד אחר ולדרוש מאתו להמציא בין לצורך עיון ובין כדי להכין העתק, כל מסמך שברשותו או במרותו בנוגע לכל ענין שנידון במשפט.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף ט.5}}
{{ח:ת}} צד שקבל מודעה להמציא מסמך, ואינו ממציא אותו או מסרב להמציא אותו בתוך הזמן המפורש בהודעה, רשאי הצד המתנגד לפנות בבקשה לשופט כי יתן צו להמציא את המסמך, ואם יישר הדבר בעיני השופט, רשאי הוא ליתן צו כזה.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף ט.6}}
{{ח:ת}} מודעה להמציא מסמכים בבירור או בחקירת עדים תהא ערוכה {{ח:פנימי|נספח א טופס 18|בטופס מס׳ 18 שבנספח א׳}} באותם שנויי־גירסא שהמסבות תחייבנה.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף ט.7}}
{{ח:ת}} כל צד שרשם תביעה, וכן, ברשות השופט, כל צד אחר רשאי לעיין במשרד התיקים בתעודות־האניה או בתעודות־האוירון שהוגשו במשפט, ולהכין מהן העתקות.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף ט.8}}
{{ח:ת}} רשאי צד לצורך כל בירור של משפט למסור הודעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 19|נספח א{{ח:הערה|׳}}, טופס 19}}) לכל צד אחר ובה ידרוש מאתו להודות בכל מסמך או עובדא, פרט ליוצאים מן הכלל צודקים, וצד שאינו מודה לאחר שנמסרה לו מודעה כזאת, יהא צפוי לתשלום ההוצאות הכרוכות בהוכחתו של המסמך או בהוכחתה של העובדא, חוץ אם יאשר השופט כי הסירוב להודות או אי־ההודאה היו הוגנים.
{{ח:ת}} טופס הודאה בעובדות מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 20|בנספח א׳, מס׳ 20}}.

{{ח:קטע2|פרק י|צו י. מעצר שלל מלחמה – צו מעצר.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף י.1}}
{{ח:ת}} אניה או אוירון שנלקחו כשלל מלחמה והובאו לתוך תחומי שפוטו של בית המשפט או אשר לאחר שנלקחו כשלל מלחמה הובאו בצורה מן הצורות לתוך תחומי השפוט של בית המשפט, אך לא נמסרו למרשל של בית המשפט, רשאי השופט לאחר שהוגשה תביעה ועל יסוד בקשה מאת התובע לצוות להוציא צו למעצר האניה או האוירון.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף י.2}}
{{ח:ת}} אם מוכיחים לשופט מטעם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} או מטעם כל צד במשפט, פרט לתובע, כי איזה רכוש שנלקח או נתפש כשלל מצוי בתחומי השפוט של בית המשפט וכי נחוץ או רצוי כי אותו רכוש יהא מצוי במרותו של בית המשפט, רשאי השופט, על יסוד בקשה מאת הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} או מאותו צד לצוות כי יינתן צו למעצר אותו הרכוש.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף י.3}}
{{ח:ת}} צו למעצר רכוש ({{ח:פנימי|נספח א טופס 21|נספח א{{ח:הערה|׳}}, טופס מס׳ 21}}) לא יינתן אלא בפקודת השופט.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף י.4}}
{{ח:ת}} ההצהרה בשבועה תפרט את הנימוקים אשר על יסודם מוגשה הבקשה, ותציין כי נדרשת עזרתו של בית המשפט. טופס ההצהרה בשבועה שתביא לידי מתן צו מעצר מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 22|בנספח א׳, מס׳ 22}}.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף י.5}}
{{ח:ת}} הצו יוצא מתוך משרד התיקים ויוגש למרשל ע״י הצד המבקש אותו, והמרשל ימסור אותו כדרך שהורו {{ח:פנימי|סעיף ב.11|בתקנה 11 מצו ב׳}} למסור כתב בית דין, והוראות {{ח:פנימי|סעיף ב.15|תקנה 15 מאותו צו}} תחולנה על ציוויי מעצר כדרך שהן חלות על כתבי־בית־דין.
{{ח:ת}} צו מעצר שנמסר כאמור {{ח:פנימי|סעיף ב.11|בפסקא (3) מתקנה 11 מצו ב׳}}, רואין אותו כצו לשלם לבית המשפט מיד את דמי המטען או דמי הפדיון אשר בגינם ניתן הצו: בתנאי שבמקום אותו צו מעצר רשאי השופט אם יישר בעיניו, לצוות את האדם שברשותו מצויים דמי המטען או דמי הפדיון, או שקבל את דמי המטען או דמי הפדיון, לשלמם לבית המשפט.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף י.6}}
{{ח:ת}} במקרים דחופים רשאי המרשל לאחר שנמסר בידו צו להוצאה לפועל, להרשות לממלא מקומו, בטלגרמה או בטלפון לעכב אותו רכוש עד שאפשר יהיה להוציא לפועל את הצו כדין כאמור {{ח:פנימי|פרק י|בצו זה}}.

{{ח:סעיף*|7||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף י.7}}
{{ח:ת}} מותר למסור ציוויים באיזה יום שהוא, לרבות ביום שבת {{ח:הערה|[במקור: ביום ראשון]}} ובכל יום־פגרה צבורי.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף י.8}}
{{ח:ת}} על המרשל להגיש ציוויים תוך שבוע ימים לאחר שהושלמה מסירתם ולרשום עליהם הערה המעידה כי נמסרו לבעליהם.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף י.9}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק י|צו זה}} לא יחול על אניות מלחמה או אוירונים צבאיים.

{{ח:קטע2|פרק יא|צו יא. מכירת שלל המלחמה, הערכתו, שמירתו הבטוחה ובקורתו.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יא.1}}
{{ח:ת}} רשאי השופט בכל עת שהיא על יסוד בקשה מאת המרשל או מכל צד ליתן צו להעתקתם או לשמירתם הבטוחה של אניה או אוירון, ככל אשר יישר בעיניו ורשאי הוא לצוות בכל עת להעריך את האניה או האוירון, אם לא הוערכו עדין, ולמכרם.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף יא.2}}
{{ח:ת}} הערכת אניה או אוירון, העתקתם ממקומם ובדיקתם, ופריקתן והחסנתן של סחורות יוצאו לפועל ע״י המרשל מכוח צו הרשאה.
{{ח:ת}} טופסים של צו הרשאה וכן (לגבי אניות) שטרי מכירה ע״י המרשל מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 23|בנספח א׳ מס׳ 23}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 25|ו־25}}; ואילו לגבי אוירון יהא חוזה המכירה ערוך לפי הנוסח שהשופט יורה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יא.3}}
{{ח:ת}} כל אימת שניתן צו למכור אניה או אוירון, תהא המכירה פומבית, חוץ אם יורה השופט אחרת מטעמים מספיקים, והמרשל ישלם לבית המשפט את ההכנסה ברוטו מן המכירה.
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 26|בנספח א׳, מס׳ 26}} מובא טופס המפרט את תנאי המכירה שהם שכיחים לגבי אניה; ואילך לגבי אוירון יהיו תנאי המכירה ערוכים לפי הנוסח שהשופט יורה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף יא.4}}
{{ח:ת}} כל אימת שהשופט מצוה לעשות כל פעולה או פעולות המוזכרות {{ח:פנימי|סעיף יא.2|בתקנה 2}}, הרי הצד שקבל את הצו יוציא צו־הרשאה ממשרד הרישוט ויגישו למרשל להוצאה לפועל.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף יא.5}}
{{ח:ת}} כל צו הרשאה שניתן עפ״י {{ח:פנימי|סעיף יא.2|תקנה 2}} יוגש ע״י המרשל למשרד הרישום בהקדם האפשרי לאחר הוצאתו לפועל בצירוף דו״ח המפרט באיזה אופן הוצא לפועל. המרשל יגיש יחד עם צו ההרשאה את חשבונותיו ואת האסמכתות אשר עליהן יתבסס.
{{ח:ת}} טופסי התעודה והחשבונות של המרשל מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 24|בנספח א{{ח:הערה|׳}}, מס׳ 24}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 27|ומס׳ 27}}.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף יא.6}}
{{ח:ת}} על יסוד בקשה מכל צד, יבדוק הרושם את חשבונותיו של המרשל ויודיע מהו הסכום שלדעתו יש להקצות. וכל צד במשפט רשאי להשמיע את טענותיו בפני הרושם בשעת בדיקת החשבונות.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף יא.7}}
{{ח:ת}} רשאי השופט לבקר את החלטתו של הרושם עפ״י בקשה מכל צד על דרך הזמנה.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף יא.8}}
{{ח:ת}} הסכום אשר, כפי שנתברר, מגיע למרשל, ישולם לו על יסוד צו חתום ע״י השופט.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף יא.9}}
{{ח:ת}} כל ההוצאות המשפטיות ושאר הוצאות הכרוכות בציוויים שניתנו עפ״י {{ח:פנימי|סעיף יא.2|תקנה 2}} ישולמו לכתחילה ע״י הצד שהצו ניתן עפ״י בקשתו.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף יא.10}}
{{ח:ת}} כל אימת שהשופט יורה כי הסחורה תפורק, או תושם במחסן או כי יוכן אינונטאר הימנה, תשאר הסחורה מושלשת אצל המרשל עד שתמכר או תוחזר, חוץ אם יצווה השופט אחרת.

{{ח:סעיף*|11||עוגן=סעיף יא.11}}
{{ח:ת}} רשאי השופט, אם יישר הדבר בעיניו ועל יסוד בקשה מכל צד במשפט, לצוות כי כל רכוש שהושם במעצר ע״י בית המשפט או שהוא נושא המשפט יבוקר ע״י כל אדם שנתמנה ע״י בית המשפט.

{{ח:קטע2|פרק יב|צו יב. ערבות.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יב.1}}
{{ח:ת}} אין לשחרר שום רכוש הנתון לשמירתו של בית המשפט בין במתן ערבות ובין על יסוד תשלום לבית המשפט חלף הערבות אלא בפקודת השופט או הרושם.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף יב.2}}
{{ח:ת}} בקשה לשחרור תוגש לבית המשפט בלשכתו בצורת הזמנה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 48|נספח א׳, טופס מס׳ 48}}).

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יב.3}}
{{ח:ת}} סכום הערבות או הסכום שישולם לבית המשפט חלף הערבות, הכל כפי שהענין יחייב, יהיה שויו המלא של הרכוש שמבקשים את שחרורו, ואם לא באו הצדדים לכלל הסכם בענין זה, יש לברר את שויו של הרכוש ע״י הערכה או בצורה אחרת, ככל שהשופט או הרושם יורה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף יב.4}}
{{ח:ת}} נותנין ערבות מתוך הגשת שטר ערבות חתום ע״י שני ערבים, חוץ אם יצוה הרושם כי די בערב אחד, ומגישין את שטר הערבות בפני ממונה להשבעות המורשה להשביע בני אדם בבית המשפט אגב שמוש בשפוטו הרגיל, או בפני הרושם, או, בפקודתו, בפני פקיד במשרד התיקים. ולעולם חייבים הערבים לתמוך את ערבותם בהצהרה בשבועה. טופסי שטר הערבות וההצהרה בשבועה מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 28|בנספח א׳ מס׳ 28}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 29|ו־29}}.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף יב.5}}
{{ח:ת}} אם אין הסכמה לכך, אין להגיש שטר ערבות אלא כעבור עשרים וארבע שעות מן הזמן שבו מסרו לעו״ד של הצד המתנגד מודעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 30|בטופס מס׳ 30 שבנספח א׳}}) הכוללת את שמותיהם וכתובותיהם של הערבים ושל הממונה להשבעות שבפניו קבלו שבועה, ומצרפין לשטר הערבות העתק מן המודעה כשהוא מקויים ע״י הצהרה בשבועה.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף יב.6}}
{{ח:ת}} שום ממונה לא יקבל ערבות משמו של כל אדם שהוא או כל שותף שלו משמש כעורך דין שלו או כסוכנו.

{{ח:סעיף*|7||תיקון: תש״ח־2|עוגן=סעיף יב.7}}
{{ח:ת}} מס או קומיסיון שמשלמין לאדם שנעשה ערב לשטר ערבות או שנתן בטחון בצורה אחרת, מותר לגבותם ע״י הערכה, ובלבד שסכום המס הזה או הקומיסיון הזה לא יצטרף בס״ה ליותר מלירה אחת {{ח:הערה|[במקור: מפונט אחד]}} לכל מאה לירות {{ח:הערה|[במקור: מאה פונטים]}} מסכום הערבות.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף יב.8}}
{{ח:ת}} אם אין הצד המתנגד מסתפק בערב, רשאי הוא להגיש מודעת התנגדות לאותו ערב, ({{ח:פנימי|נספח א טופס 31|נספח א׳, טופס 31}}). לאח״כ יובא הערב לשם חקירה־שכנגד על ההצהרה בשבועה שלו בפני הרושם, והוא יגיש דו״ח בשאלה אם הערב מספיק ואם אינו מספיק. אם חיוה הרושם את דעתו כי אין הערב מספיק, מכינין שטר־ערבות חדש.

{{ח:סעיף*|9||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף יב.9}}
{{ח:ת}} מקום שנותנין ערבות במשפט להחרמה, רואין אותה כאילו ניתנה לא רק לתופשים עצמם אלא לכל הצדדים שיש להם כל זכות שהיא ברכוש או כל תביעה על הרכוש, לרבות הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}}, ולגבי צו בית המשפט או הצו של כל בית משפט המורשה לברר ערעורים על {{ח:הערה|פי}} {{ח:פנימי|פרק יב|צו זה}}.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף יב.10}}
{{ח:ת}} כל צד המגיש שטר ערבות חייב בשעה הגשתו למסור לרושם העתק הימני. הרושם יכרוך כל העתק כזה בפנקס (שיהא קרוי פנקס שטרי הערבות), וכל אדם רשאי לעיין בפנקס כזה כל אימת שמשרד הרישום פתוח.

{{ח:סעיף*|1{{ח:הערה|1}}||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף יב.11}}
{{ח:ת}} כל אימת ששופט מצוה לתבוע ערב למשפט על שלא עמד בערבותו, הרי חוץ אם הצו מורה אחרת, ינקוט הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}} בכל הצעדים הדרושים כדי להגיש את התביעה למשפט. ולצורך זה חייב המרשל, לאחר קבלו בקשה בכתב לעשות כן, להגיש את שטר הערבות לבית המשפט או לאותו פקיד של בית המשפט שפקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים ידרוש.

{{ח:קטע2|פרק יג|צו יג. שחרורים.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יג.1}}
{{ח:ת}} רכוש המסור לבית המשפט למשמר בין במעצר ובין בדרך אחרת אין לשחררו אלא בתוקף מסמך היוצא מטעם משרד הרישום, ({{ח:פנימי|נספח א טופס 32|נספח א׳, טופס מס׳ 32}}) הקרוי שטר שחרור.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף יג.2}}
{{ח:ת}} מוציאין שטר שחרור בכל עת שהיא לפני מתן ההחלטה על יסוד בקשה מאת פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יג.3}}
{{ח:ת}} מותר להוציא שטר שחרור בכל עת עפ״י צו מאת השופט.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף יג.4}}
{{ח:ת}} במקרים הבאים מותר להוציא שטר שחרור עפ״י צו מאת הרושם (חוץ אם תלויה ועומדת אזהרה נגד שחרור הרכוש):
{{ח:תת|(א)}} כשפקיד־הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים מגיש כתב הסכמה (בין על תנאי ובין בצורה אחרת);
{{ח:תת|(ב)}} כשמפסיקין פעולות משפטיות שהוחלו ע״י הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} או מטעם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}};
{{ח:תת|(ג)}} כשניתן צו לשחרר רכוש בערבות וניתן שטר ערבות בהתאם לאותו צו;
{{ח:תת|(ד)}} כשהמשפט הוא לשם גביית דמי הצלת שלל והצדדים התובעים את דמי ההצלה מפסיקין את הפעולות המשפטיות שלהם;
{{ח:תת|(ה)}} במשפט לגביית דמי הצלת שלל – כשניתנה ערבות או כשניתן בטחון אחר המניח את הדעת כדי סכום דמי ההצלה הנתבעים וסכום ההוצאות המשפטיות.

{{ח:סעיף*|5||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף יג.5}}
{{ח:ת}} שום שחרור לא יפגע בזכותם של בעלי הרכוש שנתפש (לכשיש זכות כזאת) להוצאות ולדמי נזק נגד התופש או פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים, חוץ אם צוה השופט כך.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף יג.6}}
{{ח:ת}} כל אימת שנעצר רכוש לשם דמי הצלת שלל, אין להוציא את שטר השחרור עפ״י התקנות דלעיל, אלא אם תופסקנה הפעולות המשפטיות או תידחה התביעה, עד שלא באו הצדדים לכלל הסכם בענין שויו של הרכוש שנעצר או עד שלא יבררו את שויו כדרוש בתקנות אלה, חוץ אם יצוה השופט אחרת.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף יג.7}}
{{ח:ת}} שטר השחרור יוגש למרשל ע״י הצד שעל יסוד בקשתו ניתן השטר, ולאח״כ, משנוכח המרשל כי התנאים (כשיש תנאים) שהוטלו עפ״י שטר השחרור נתקיימו, ולאחר ששולמו כל המסים המגיעים בעד הרכוש וכל ההוצאות שהוצאו על ידו או בשמו בעד הרכוש, משחררין מיד את הרכוש, חוץ אם שטר השחרור מורה אחרת.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף יג.8}}
{{ח:ת}} מששוחרר הרכוש יגיש המרשל תעודה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 33|נספח א׳, טופס 33}}) המציינת כי הרכוש שוחרר ומוסרת את יום שחרורו, וכן אם השחרור היה מוחלט או על יסוד שטר ערבות בלבד, ואילו אם היה השחרור על יסוד שטר ערבות – את סכום הערבות.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף יג.9}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק יג|צו זה}} לא יחול על שחרורה של סחורה שנלקחה באנגריה.

{{ח:קטע2|פרק יד|צו יד. אזהרות (קביאט).}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יד.1}}
{{ח:ת}} כל אדם שיש לו ענין או תביעה על רכוש המסור לשמירת בית המשפט, והרוצה למנוע את שחרורו חייב להגיש מודעה למשרד הרישום ולאח״כ ירשום הרושם אזהרה (קביאט) בפנקס האזהרות על שחרורים. טופסי מודעה לאזהרה נגד שחרור מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 34|בנספח א׳, מס׳ 34}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 35|ו־35}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף יד.2}}
{{ח:ת}} כל אדם שיש לו טובת הנאה בכסף המצוי בבית המשפט או תביעה על כך והרוצה למנוע את תשלום הכסף ע״י בית המשפט חייב להגיש מודעה למשרד הרישום ולאח״כ ירשום הרושם אזהרה (קאביאט) בפנקס צוויי האזהרות נגד תשלומים. טופסי המודעה ואזהרה נגד תשלומים מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 36|בנספח א׳ מס׳ 36}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 37|ו־37}}.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יד.3}}
{{ח:ת}} כשהאיש שרשם אזהרה אינו צד במשפט, תציין המודעה את שמו וכתובתו וכן כתובת של מקום המצוי בתחומי שלושה מילין ממשרד הרישום אשר די יהיה להניח בו את כל המסמכים שדרוש למסרם לו, ובתוך שבעה ימים מיום הגשת האזהרה ירשום אותו אדם הופעה במשפט, שאם לא כן יחדל תקפה של האזהרה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף יד.4}}
{{ח:ת}} הצד אשר עפ״י בקשתו נרשמה אזהרה נגד שחרור או אזהרה נגד תשלום יתחייב בתשלום כל ההוצאות ודמי הנזק שנגרמו על ידי כך, חוץ אם יתן לשופט נימוקים מספיקים שיניחו את דעתו, לרישום האזהרה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף יד.5}}
{{ח:ת}} כשאניה או אוירון כפופים לתביעה של דמי הצלת שלל, אך אינם נתונים במעצר, הרי כל אדם הרוצה למנוע את מעצרה של אותה אניה או את מעצרו של אותו אוירון רשאי להגיש מודעה למשרד הרישום שבה יתחייב לרשום הופעה בכל משפט לגביית דמי הצלת שלל אשר הוגש או יוגש נגד אותה אניה או אותו אוירון, וליתן ערבות באותו משפט בסכום שלא יעלה על הסכום המוזכר במודעה או לשלם אותו סכום למשרד הרישום; ואזהרה נגד מתן הצו למעצר האניה או האוירון תרשם לאח״כ בפנקס האזהרות נגד צוויי מעצר.
{{ח:ת}} טופסי המודעה ואזהרה נגד צו המעצר מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 38|בנספח א{{ח:הערה|׳}}, מס׳ 38}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 39|ומס׳ 39}}.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף יד.6}}
{{ח:ת}} צד הנוקט בפעולות משפטיות לגביית דמי הצלת שלל נגד אניה או אוירון אשר ביחס אליהם נרשמה אזהרה בפנקס האזהרות נגד מעצר, ימסור מיד העתק מן הכתב שמתחילין בו את התביעה המשפטית לאותו צד אשר בשמו נרשמה האזהרה, ותוך שלושה ימים מיום מסירת הכתב, יתן הצד אשר בשמו נרשמה האזהרה, ערבות על אותו הסכום או ישלם אותו סכום למשרד הרישום אם הסכום הנתבע אינו עולה על הסכום שהוא התחייב בו.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף יד.7}}
{{ח:ת}} אם הצד שבשמו נרשמה האזהרה לא נתן ערבות באותו סכום או לא שלם את הסכום למשרד הרישום תוך שלושת הימים שנקבעו {{ח:פנימי|סעיף יד.6|בתקנה 6}}, מותר לבטל את האזהרה.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף יד.8}}
{{ח:ת}} רישום אזהרה נגד מעצר לא ימנע הוצאת צו למעצרו של כל רכוש, אך הצד אשר עפ״י בקשתו ניתן צו למעצר כל רכוש אשר ביחס אליו תלויה ועומדת אזהרה נגד המעצר, יתחייב בכל הוצאות המשפט ודמי הנזק אשר נגרמו על ידי כך, חוץ אם נתן לשופט נימוקים מספיקים שיניחו את דעתו, להוצאת צו המעצר.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף יד.9}}
{{ח:ת}} תקפה של אזהרה לא ימשך יותר מששה חדשים למן תאריך רישומה.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף יד.10}}
{{ח:ת}} האיש אשר עפ״י בקשתו נרשמה אזהרה רשאי בכל עת להסתלק הימנה, לאחר שיגיש מודעה לסילוקה. טופס הודעת סילוק מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 40|בנספ{{ח:הערה|ק}}ח א{{ח:הערה|׳}}, מס׳ 40}}.

{{ח:סעיף*|11||עוגן=סעיף יד.11}}
{{ח:ת}} רשאי השופט לדחות כל אזהרה.

{{ח:קטע2|פרק טו|צו טו. עדות ובירור המשפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף טו.1}}
{{ח:ת}} משפט להחרמת אנית מלחמה או אוירון צבאי יעמוד לבירור על יסוד ההצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או תעודות האוירון, ותעודות האניה או תעודות האוירון המוצגות לעדות, בין לבדן ובין בצירוף כל עדות אחרת, ככל שהשופט יורה.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף טו.2}}
{{ח:ת}} משפט להחרמת אניה או אוירון, פרט לאנית מלחמה או לאוירון צבאי יעמוד לבירור על יסוד העדות דלקמן, דהיינו:–
{{ח:תת|(א)}} ההצהרה בשבועה בענין תעודות האניה או תעודות האוירון וכן תעודות האניה או תעודות האוירון המוצגות לעדות;
{{ח:תת|(ב)}} ההצהרות בשבועה של קציני האניה או האוירון שעסקו בתפישה;
{{ח:תת|(ג)}} כתבי עדויותיהם של עדים שנחקרו לפני הבירור, בין שעדים אלה שייכים לאניה או לאוירון שנתפשו ובין שהוצעו בשם התופשים או בשם כל צד אחר;
{{ח:תת|(ד)}} העדות שניתנה בחקירתם של כל עדים בין מטעם התופשים ובין מטעם כל צד אחר, וכן
{{ח:תת|(ה)}} כל עדות אחרת, לכשישנה עדות, שהשופט יתיר לשמוע אותה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף טו.4}}
{{ח:ת}} רשאי השופט בכל משפט שבו יראה צורך לעשות כן למען הצדק, ליתן צו לחקור כל עד או כל אדם בשבועה בפני השופט או בפני כל פקיד מפקידי בית המשפט או בפני כל אדם אחר ורשאי הוא למלא את ידו של כל צד בכל משפט כזה ליתן עדות כזאת באותם התנאים שהשופט יורה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף טו.4}}
{{ח:ת}} רשאי השופט ליתן את הצו אשר יישר בעיניו בענין בירור המשפט והגשת תביעות, טענות, גילוי עובדות ע״י שאלונים, גילויי מסמכים והעיון בהם, או בכל ענין אחר באותם התנאים שמהות המשפט תחייבם.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף טו.5}}
{{ח:ת}} כל אימת שהוגשו תביעות ע״י שני צדדים או יותר, בין להחרמה ובין לדבר אחר רשאי השופט על יסוד בקשה מכל צד ליתן צו למתן דין קדימה בבירורה של תביעה אחת על פני חברתה או בבירורן של תביעות אחדות על פני חברותיהן. בבירורה של תביעה כזאת רשאי השופט ליתן צו או פקודה שהיה נותנם אלמלא הוגשו תביעות אחרות, אלא שאם יישר הדבר בעיניו רשאי הוא לצוות להפסיק כל מו״מ משפטי כתוצאה מכך עד שיושלם בירורה של התביעה האחרת או בירורן של התביעות האחרות.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף טו.6}}
{{ח:ת}} כל אימת שתלויים ועומדים שני משפטים או יותר בין להחרמה ובין למטרה אחרת רשאי השופט על יסוד בקשתו של כל צד לכל משפט כזה לצוות לאַחד את המשפטים האלה או אותם המשפטים שיפורטו בצו.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף טו.7}}
{{ח:ת}} משנקבע יום לבירור המשפט ישלח הרושם לכל הצדדים מודעה האומרת כי המשפט יעמוד לבירור ביום הקבוע.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף טו.8}}
{{ח:ת}} בבירורו של משפט, הצד שהגיש את התביעה הוא שיפתח בטענות, חוץ אם צוה השופט אחרת. אם ישנם תובעים אחדים, יצוה השופט מי מהם יפתח בטענות. בבירור התביעות בתפישה במשותף, יפתחו בטענות האנשים הטוענים כי הם תופשים במשותף.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף טו.9}}
{{ח:ת}} אין להחרים בשעת הבירור כל אניה או אוירון אם לא נרשמה הופעה או תביעה אלא כעבור ששה חדשים מיום מסירת הכתב שיהא מקויים ע״י הצהרה בשבועה בענין המסירה, ({{ח:פנימי|נספח א טופס 10|נספח א׳, טופס מס׳ 10}}) חוץ אם ישנה הוכחה מספקת בתעודות האניה או בתעודות האוירון ויוצא מתוך עדותם של העדים שנמצאו באניה או באוירון התפושים כי האניה או האוירון שייכים לאויב או כי הם צפויים להחרמה מטעמים אחרים.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף טו.10}}
{{ח:ת}} כל צד בכל משפט רשאי ברשות השופט להסתמך בשעת הבירור על תעודות האניה או תעודות האוירון שהובאו והוגשו בכל משפט אחר ולהביאם בעדות.

{{ח:סעיף*|11||עוגן=סעיף טו.11}}
{{ח:ת}} כשעד נמצא מחוץ לאזור שיפוטו של בית המשפט רשאי השופט לצוות כי ייחקר בפני חוקר שנתמנה במיוחד לשם כך. או שרשאי הוא, במקום ליתן כתב־הרשאה למשביע, כי תוצא דרישה לחקור אותו עד.
{{ח:ת}} טופסי הרשאה לחקור עדים ודרישה לחקור עד ותשובת המשביע לכתב־הרשאה מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 41|בנספח א׳, מס׳ 41}}, {{ח:פנימי|נספח א טופס 42|מס׳ 42}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 43|ומס׳ 43}}.

{{ח:סעיף*|12||עוגן=סעיף טו.12}}
{{ח:ת}} עדותו של כל עד שנגבתה לפני הבירור תגבה בכתב ע״י השופט, הרושם או החוקר שבפניו נחקר אותו עד או שתכתב ע״י קצרן שנתמנה ע״י השופט, הרושם או החוקר או שהצדדים הסכימו למינויו והשופט, הרושם או החוקר או הקצרן יאשרו כי העדות שבכתב או העתק הכתב של הקצרן הם נכונים.

{{ח:סעיף*|13||עוגן=סעיף טו.13}}
{{ח:ת}} העדות המאושרות שנגבתה לפני הבירור תוגש למשרד הרישום ע״י הצד שהעד נחקר בשמו, ואילו אם נגבתה עדות מחוץ לשיפוטו של בית המשפט חייב החוקר להעבירה מיד למשרד הרישום יחד עם כתב ההרשאה שניתן לו לגבות את העדות.

{{ח:סעיף*|14||עוגן=סעיף טו.14}}
{{ח:ת}} מיד להגשתה של העדות שנגבתה לפני הבירור למשרד התיקים או לקבלתה בו, מותר להשתמש בה כעדות, פרט לכל היוצאים מן הכלל הצודקים.

{{ח:סעיף*|15||עוגן=סעיף טו.15}}
{{ח:ת}} כשעדותם של עדים נגבית בעל פה, יכולה עדות זו להרשם בכתב ע״י קצרן שנתמנה ע״י בית המשפט, ורשימותיו של הקצרן, שהוא יאַשרן כהעתק נכון, תקובלנה כחוכחה לעדות שבעל־פה של עד.

{{ח:סעיף*|16||עוגן=סעיף טו.16}}
{{ח:ת}} כל חקירה של עד מותר לדחותה, לכשיש צורך בכך, מזמן לזמן וממקום למקום, ככל אשר יורה השופט, הרושם או החוקר שגבה את העדות.

{{ח:סעיף*|17||עוגן=סעיף טו.17}}
{{ח:ת}} רשאי השופט לצוות את כל אדם בתוך תחום שיפוטו של בית המשפט שמסר הצהרה בשבועה במשפט להופיע בפני השופט לשם חקירה־שכנגד על הצהרתו.

{{ח:סעיף*|18||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף טו.18}}
{{ח:ת}} כל אימת שעדים נחקרים בעל פה בין בפני השופט או הרושם או החוקר, רשאים הצדדים, עורך הדין שלהם, {{ח:הערה|[במקור: הסוליסיטורים שלהם]}} או סוכניהם להיות נוכחים בשעת החקירה, והעדים ייחקרו חקירה ראשונה, חקירה שכנגד, וחקירה חוזרת, באותו סדר שיצוה השופט, הרושם או החוקר; ויכול השופט, הרושם או החוקר, הכל לפי הענין, להציג שאלות לפני כל עד.

{{ח:סעיף*|19||עוגן=סעיף טו.19}}
{{ח:ת}} השופט רשאי לפסול כל שאלה שהועמדה בחקירה־שכנגד של כל צד או עד, הנראית בעיניו כשאלה קנטרנית או כשאלה שאינה אל הענין שמותר לחקור בו באותו משפט.

{{ח:סעיף*|20||עוגן=סעיף טו.20}}
{{ח:ת}} כל הממרה ביודעין כל צו או הזמנה הכופה אותו להופיע כדי להחקר או להחקר בחקירה שכנגד או להראות כל מסמך, או אשר הופיע וסירב לענות על כל שאלה שהעמידו לפניו כדין, רואין אותו אשם בבזיון בית המשפט ומותר לענוש אותו בהתאם לכך.

{{ח:סעיף*|21||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף טו.21}}
{{ח:ת}} כשיש צורך לתרגם תעודות של אניה או תעודות של אוירון או מסמכים אחרים לשם שמוש במשפט, יוכן התרגום ע״י מתרגם שיתמנה ע״י הצד הרוצה להשתמש בתרגום כזה, ואם יש צורך בכך – ע״י אדם שנתמנה לכך ע״י השופט. הצדדים לכל משפט רשאים לבוא ביניהם לכלל הסכם בענין התעודות או המסמכים או החלקים מן התעודות או המסמכים שיש צורך לתרגמם, ואילו אם אין צד, זולת הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} או התופש, רשאי הפקיד המתאים של בית המשפט לצוות איזה הם המסמכים או החלקים של תעודות האניה או האוירון שיש צורך לתרגמם.

{{ח:סעיף*|22||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף טו.22}}
{{ח:ת}} למרות כל האמור בתקנות אלה רשאי הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} לפנות לשופט בבקשת רשות להעמיד שאלות בשבועה בפני כל אדם בין שהוא צד במשפט ובין שאינו צד במשפט.

{{ח:קטע2|פרק טז|צו טז. שופטים־יועצים.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף טז}}
{{ח:ת}} על יסוד בקשה מכל צד, או בלי בקשה כזאת, אם ימצא השופט לנכון, מותר להזמין אחד או אחדים מן ה־טריניטי־מסטרס, או מומחים אחרים, ליעץ את בית המשפט בכל ענין הדורש בקיאות בענינים ימיים או בקיאות מקצועית אחרת. בקשה כזאת תוגש בכתב או במודעה שתוגש למשרד הרישום לפחות ששה ימים לפני היום שבו דרושה הופעתם של ה”טריניטי־מסטרס“ או של המומחים האחרים.
{{ח:ת}} שכרם של ה־טריניטי מסטרס או של שאר מומחים ישולם לכתחילה ע״י אותו הצד שעל פי דרישתו הוזמנו להופיע.

{{ח:קטע2|פרק יז|צו יז. העברת ענינים מבית המשפט לרושם.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יז.1}}
{{ח:ת}} רשאי השופט להעביר את ענין הערכת דמי הנזק, סידור חשבונות או כל ענין אחר שיישר בעיניו, לרושם בין לבדו ובין בעזרת סוחר אחד או סוחרים אחדים או מומחה אחד או מומחים אחדים.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף יז.2}}
{{ח:ת}} תוך עשרים ואחד יום מן היום שבו ניתן הצו להעברת הענינים או שבו מוגש הסכם להעברת הענין יגיש התובע את התביעה ואת האסמכתות וההצהרות בשבועה, לכשישנן, וימסור העתקות לצד שכנגד.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יז.3}}
{{ח:ת}} לאחר הגשת התביעה והאסמכתות יבקש התובע כי ייקבע יום לבירורו של הענין המועבר בין ע״י הזמנה ובין ע״י הסכם ומשנקבע יום כזה, יגיש מודעה למשרד הרישום ובה יבקש להכניס את הענין לרשימת הבירורים וידביק למודעתו את הבולים הדרושים לאותה העברה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף יז.4}}
{{ח:ת}} בזמן שנקבע לבירור הענין המועבר יכול הרושם להתחיל בבירור, אם נוכח צד מן הצדדים. אלא שיכול הרושם לדחות את המשך הבירור מזמן לזמן, ככל אשר ימצא לנכון.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף יז.5}}
{{ח:ת}} עדות תוכל להנתן בין בעל פה ובין בהצהרה בשבועה או ע״י הגשת מסמכים, ועל יסוד בקשה מכל צד, אך בראש וראשונה על חשבונו של אותו צד שהבקשה מוגשת בשמו, יכולה העדות להרשם ע״י הקצרן שנתמנה ע״י בית המשפט והעתק מרשימותיו של הקצרן, שהוא יאשרנו כהעתק נכון, יקובל כהוכחה לעדות שבעל פה של העדים כשיש התנגדות לדו״ח של הרושם.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף יז.6}}
{{ח:ת}} כשנתברר ענין שהועבר כאמור, יערוך הרושם דו״ח בכתב על תוצאת ההעברה ובו יפרט את כל אותם הפרטים והנימוקים הנוספים שיהא צורך בהם. הרושם יגלה את דעתו באם יש לפסוק למישהו חלק מהוצאות המשפט בבירור המועבר, ואיזה חלק מהן, ולמי יש לפסוק.
{{ח:ת}} הדו״ח של הרושם בענין זה יהא ערוך {{ח:פנימי|נספח א טופס 44|בטופס מס׳ 44 מנספח א׳}} או בטופס אחר, ככל שתחייבנה מסבות הענין.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף יז.7}}
{{ח:ת}} התובע שקיבל ממשרד הרישום הודעה האומרת כי הדו״ח מוכן, יגיש את הדו״ח תוך ששה ימים מן היום שבו קבל אותה מודעה וימסור לצד שכנגד מודעה על הגשה כזאת ומיד יבקש צו ({{ח:פנימי|נספח א טופס 45|נספח א׳, טופס 45}}) המקיים את הדו״ח.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף יז.8}}
{{ח:ת}} אם לא ינקוט התובע בצעדים שנקבעו בתקנה דלעיל, רשאי הצד שכנגד לקבל ולהגיש את הדו״ח ולבקש את קיומו או שרשאי הוא לפנות לשופט בבקשה לדחות את התביעה.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף יז.9}}
{{ח:ת}} שיהא צד שיש בדעתו להתנגד לדו״ח של הרושם חייב להגיש תוך ארבעה־עשר יום מיום הגשת הדו״ח מודעה למשרד הרישום ({{ח:פנימי|נספח א טופס 46|נספח א׳, טופס מס׳ 46}}) בה יאמר שהוא מתנגד לדו״ח, והעתק ממודעה זו יימסר לצד כשנגד.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף יז.10}}
{{ח:ת}} התנגדות לדו״ח תובא בפני השופט על דרך בקשה־בדרך הצעה, או בכתב־טענות שיהיה מורכב מבקשה הכוללת התנגדות לדו״ח ומתשובה לבקשה. הודעה על הגשת בקשה־בדרך־הצעה בדבר התנגדות לדו״ח תוגש תוך עשרה ימים מתאריך הגשת הודעת ההתנגדות והעתק הימנה ישלח לצד שכנגד, ובקשת התנגדות תוגש בתוך המועד הנ״ל והעתק מן הבקשה ישלח לצד שכנגד, והתשובה לבקשה תוגש תוך עשרה ימים מתאריך שליחת העתק הבקשה, והעתק מן התשובה ישלח לצד שכנגד.
{{ח:ת}} טופסים של הודעה על הגשת בקשה־בדרך־הצעה ושל כתב טענות מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 47|בנספח א׳, מס׳ 47}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 13|ומס׳ 13(IV)}}.

{{ח:קטע2|פרק יח|צו יח. הוצאות משפט ובטחון להוצאות המשפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יח.1}}
{{ח:ת}} השאלה מי ישא בהוצאות המשפט וההוצאות הכרוכות בכל המשפטים תהא מסורה לשיקול דעתו של השופט, חוץ אם נקבע אחרת בכל הסכם או בחוק.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף יח.2}}
{{ח:ת}} כל המגיש משפט, פרט למשפט להחרמה, או המגיש תביעה, והוא תושב קבוע מחוץ לאזור שיפוטו של בית המשפט, מותר לצוותו ליתן בטחון להוצאות המשפט, ואפילו הוא יושב ישיבת עראי בתוך תחומי השיפוט של בית המשפט, ומותר לעכב את הפעולות המשפטיות עד למתן הבטחון הזה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף יח.3}}
{{ח:ת}} בכל משפט שבו דרוש ליתן בטחון להוצאות המשפט, יהא הבטחון בסכום כזה וינתן באותם הזמנים ובאותה צורה, כמו בשטר ערבות או בתשלום לבית המשפט או בצורה אחרת, ככל אשר יורה השופט.

{{ח:קטע2|פרק יט|צו יט. הערכת הוצאות המשפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף יט.1}}
{{ח:ת}} צד הרוצה בחשבון ההוצאות המוערכות אם בין צד לצד ואם בין עורך־דין לשולחו, חייב להגיש את החשבון למשרד הרישום.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תשי״ב|עוגן=סעיף יט.2}}
{{ח:ת}} הרושם הוא שישמש פקיד הערכה בכל אותם המקרים שבהם יש צורך בהערכה, וההערכה תוצא לפועל בבית המשפט העליון בהתאם לחוק ולנוהג בענין הערכת הוצאות הנוהגים בבית המשפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: בבית המשפט העליון כשהוא משמש בשיפוט של בית־דין לעניני אדמירליות]}}, ואילו בבית משפט אחר – בהתאם לחוק ולנוהג בענין הערכת הוצאות הנוהגים באותו בית משפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל.

{{ח:קטע2|פרק כ|צו כ. בקשות לצו בינים.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כ.1}}
{{ח:ת}} כל בקשה לשופט בכל זמן שהוא, חוץ מבשעת בירור המשפט, תוגש בדרך הצעה, אם מביאין אותה בבית המשפט, ואילו אם מביאין אותה בלשכת השופט, מגישין אותה בדרך הזמנה לדין. ({{ח:פנימי|נספח א טופס 48|נספח א׳, טופס מס׳ 48}}).

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כ.2}}
{{ח:ת}} כל בקשה לשופט, פרט לבקשות שתקנות אלה מחייבות להגיש אותן בדרך הצעה, מותר להגישה ללשכת השופט ע״י הזמנה לדין, אולם רשאי השופט לדחות את בירור ההזמנה לדין כדי לבררה בבית המשפט.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כ.3}}
{{ח:ת}} כל מודעה על הגשת בקשה בדרך הצעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 47|נספח א׳, טופס מס׳ 47}}) או הזמנה לדין צריכה להמסר לצד שכנגד לפחות 24 שעות לפני תאריך הבירור שלה, חוץ אם מקצרין את זמן המסירה בהסכמת הצד שכנגד, או עפ״י צו מאת השופט.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף כ.4}}
{{ח:ת}} כל מודעה על בקשה־בדרך־הצעה או הזמנה לדין צריכה לציין את טיב הצו הדרוש והיום שבו תוגש הבקשה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף כ.5}}
{{ח:ת}} כשבאה הבקשה־בדרך הצעה או ההזמנה לדין לבירור רשאי השופט, לאחר שישמע את טענות הצדדים, או, אם נעדר אחד מהם, לאחר שיווכח כי המודעה על הבקשה־בדרך־הצעה או ההזמנה לדין נמסרה כהלכה, ליתן את הצו אשר יישר בעיניו.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף כ.6}}
{{ח:ת}} פרט לאמור להלן, לא יבררו כל בקשה־בדרך־הצעה או הזמנה לדין בלא שתמסר תחילה מודעה לצדדים המעונינים בדבר, אולם אם נוכח השופט כי האחור שנגרם ע״י בירור המשפט בדרך הרגילה, יגרום, או עלול לגרום, נזק חמור או נזק שאין לו תקנה, רשאי הוא ליתן כל צו במעמד צד אחד בלבד באותם התנאים אשר יישרו בעיניו בענין הוצאות המשפט או בענינים אחרים, ובאותה התחייבות אשר תישר בעיניו; וכל צד שנפגע מאותו צו רשאי להציע כי ידחו אותו.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף כ.7}}
{{ח:ת}} כל בקשה שהוגשה בלשכת השופט במעמד צד אחד תוגש ע״י הזמנה לדין, אם ימצא השופט לנכון לדרוש זאת.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף כ.8}}
{{ח:ת}} רשאי הרושם לנהל כל אותן הפעולות ולשמש בכל הסמכות והשיפוט בנוגע לנ״ל שהשופט בלשכתו רשאי לנהל או לשמש בהם לפי תקנות אלה, פרט לפעולות ולסמכויות בנידון ולסמכויות בנידון המשפטים והענינים דלקמן דהיינו:–
{{ח:תת|(1)}} כל הענינים הנוגעים לחופש האדם או לעיקולים;
{{ח:תת|(2)}} לפסוק הוצאות משפט, פרט להוצאות הכרוכות בכל משפט בפני הרושם, וכן להוצאות, שלפי תקנות אלה או לפי צו מאת השופט, הרושם הוא שמורשה לפסוק אותן:
{{ח:ת}} בתנאי כי הרושם לא ינהל אותן פעולות ולא ישמש באותה סמכות ובאותו שיפוט אלא כשיש לו סמכות לנהל אותה פעולה ולשמש באותה הסמכות ובאותו שפוט בענינים הנובעים משפוטו הרגיל של בית המשפט.
{{ח:ת}} ובתנאי כי כל בקשה שהוגשה בלשכת השופט תוכל לבוא לבירור בפני השופט, אם ידרוש זאת אחד הצדדים לבקשה.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף כ.9}}
{{ח:ת}} כל צד שנפגע ע״י צו או החלטה שניתנו ע״י הרושם רשאי לערער בפני השופט ע״י הזמנה לדין, ויש להגיש את הערעור תוך שלושה ימים לאחר יום מתן הצו שמערערין עליו.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף כ.10}}
{{ח:ת}} רשאי השופט, לכשמוכיחין לו כי יש סבה מספקת לכך, לשנות או לבטל כל צו או החלטה שניתנה לפני כן על יסוד בקשה־בדרך־הצעה או הזמנה לדין פרט לצו שניתן בבית המשפט לאחר ערעור על החלטת הרושם בלשכתו.

{{ח:סעיף*|11||עוגן=סעיף כ.11}}
{{ח:ת}} ערעור על החלטה שניתנה ע״י הרושם בלשכתו לא יביא לידי הפסקת הפעולות המשפטיות אלא אם כן צוה כך השופט או הרושם.

{{ח:קטע2|פרק כא|צו כא. הצהרות בשבועה.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כא.1}}
{{ח:ת}} הכותרת של כל הצהרה בשבועה תהא כשם המשפט או הענין שבו היא ניתנת, אולם אם ניתנה ההצהרה לפני התחלת המשפט תהא הכותרת שלה כשם האניה שנתפסה, או, אם היא נוגעת לאוירון שנתפס, מוסיפין לכותרת את המלה ”אוירון“ ולאחריה נתינותו וסימני הרישום של האוירון שנתפס, וההצהרה צריכה להיות מחולקת לפסקאות קצרות, מסומנות במספרים סדוריים, והיא צריכה להערך בגוף ראשון ולהחתם ע״י המצהיר.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כא.2}}
{{ח:ת}} בהצהרה יש לרשום את שמו, כתובתו ותאורו של כל מצהיר ומצהיר.
{{ח:ת}} כשההצהרה בשבועה ניתנת על ידי שני אנשים או יותר, יש לרשום בנוסח השבועה את שמותיהם של כל אותם האנשים והתאריכים והמקומות שבהם נערכת השבועה.
{{ח:ת}} טופס הכותרת ונוסח השבועה בהצהרה בשבועה יש למצוא {{ח:פנימי|נספח א טופס 49|בנספח א׳, מס׳ 49}}.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כא.3}}
{{ח:ת}} כשההצהרה בשבועה ניתנת על ידי אדם שהוא סומא, או ע״י אדם אשר מתוך חתימתו או באופן אחר נראה כי הוא אדם חסר ידיעת קרוא וכתוב, על האדם שבפניו ניתנת ההצהרה בשבועה להעיד כי ההצהרה בשבועה הוקראה בפני המצהיר, וכי נראה לו כי המצהיר הבין את ההצהרה הנ״ל, וטבע את סימנו או כתב את חתימתו לנ״ל במעמדו של האדם שבפניו ניתנה ההצהרה בשבועה.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כא.4}}
{{ח:ת}} כשההצהרה בשבועה ניתנת ע״י אדם שאינו דובר עברית {{ח:הערה|[במקור: אנגלית]}}, רושמין את ההצהרה וקוראין אותה בפני המצהיר כשהיא מתורגמת ע״י אדם שנשבע קודם לכן כי יתרגם באמונה את ההצהרה בשבועה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף כא.5}}
{{ח:ת}} הצהרות בשבועה שניתנו בתוך אזור השיפוט תנתנה בפני השופט, הרושם, הממונה להשבעות, או הפקיד המוסמך לפי תקנות אלה להשביע בני־אדם.

{{ח:סעיף*|6||תיקון: תש״ח, תשכ״ד|עוגן=סעיף כא.6}}
{{ח:ת}} הצהרות בשבועה שניתנו מחוץ לאזור השפוט אפשר למסרן בפני האנשים דלקמן:–
{{ח:תת|(א)}} {{ח:הערה|(אינו חל בישראל: אם נשבעו עליהן בכל מקום שהוא חלק ממושבות הוד מלכותו, בפני כל אדם המורשה להשביע בני אדם באותו מקום).}}
{{ח:תת|(ב)}} אם נשבעו עליהן מחוץ לאזור השפוט {{ח:הערה|[במקור: בכל מקום שאינו חלק ממושבות הוד מלכותו]}}, בפני כל אדם המורשה להשביע בני־אדם עפ״י חוק הממונים להשבעות, 1889, סעיפים 4 ו־6, או עפ״י חוק הממונים להשבעות, 1891, סעיף 2, או עפ״י חוק הממונים להשבעות (משפטי שלל מלחמה), 1907, או בפני נוטריון צבורי, או בפני שופט או שופט של בית־משפט שלום {{ח:הערה|[במקור: שופט־שלום]}}, וחתימתו של אותו נוטריון צבורי, שופט או שופט של בית־משפט שלום {{ח:הערה|[במקור: שופט־שלום]}} טעונה קיום בחותמת הרשמית של בית המשפט שאליו הוא נספח, או בחותמתו הרשמית של בית המשפט העליון של הארץ שבו ניתנה ההצהרה בשבועה, או בתעודה מאת פקיד־קונסוליה.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף כא.7}}
{{ח:ת}} אפשר להתנגד לקבלת כל הצהרה בשבועה כעדות, אם ניתנה הצהרה בשבועה בפני עורך־הדין של הצד שבשמו הוגשה ההצהרה, או בפני שותפו או פקידו של אותו עורך־הדין.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף כא.8}}
{{ח:ת}} כל הצהרה בשבועה, לפני שתשמש כעדות, צריך להגישה למשרד הרישום יחד עם המוצגים המצורפים לה, והעתקה מאותה הצהרה תשלח לכל שאר הצדדים במשפט.

{{ח:קטע2|פרק כב|צו כב. שבועות.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כב.1}}
{{ח:ת}} הרושם, כל ממונה להשבעות, כל פקיד מכס ובלו {{ח:הערה|[במקור: ואקסייז]}} המורשה ע״י הממונים על המכס והבלו {{ח:הערה|[במקור: והאקסייז]}}, וכל אדם אחר המצווה או המוסמך להשביע במשפטי שלל מלחמה רשאים להשביע במשפטים אלה.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כב.2}}
{{ח:ת}} רשאי השופט למנות כל אדם להשביע במשפטים בין בדרך כלל ובין במשפט מיוחד.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כב.3}}
{{ח:ת}} כל אדם שהושבע חייב להשבע באופן הקבוע בחוק השבועות, 1909, או באופן שנקבע בחוק המסדיר את אופן קבלת השבועות בבית המשפט.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף כב.4}}
{{ח:ת}} מי שהובא לבית המשפט כדי ליתן עדות בין בע״פ ובין בהצהרה בשבועה, והוא מתנגד לקבלת שבועה או אינו נוצרי, או אם מתנגדים להשבעתו מהיותו פסול לקבלת שבועה, או, אשר מחמת כל פגם בידיעתו הדתית אין הוא מוכשר להבין טיבה של שבועה, יתיר לו השופט או האדם המורשה להשביע, אם נוכח כי קבלת השבועה אין בה כדי לחייב את מצפונו, ליתן הצהרה במקום שבועה.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף כב.5}}
{{ח:ת}} טופסי שבועות והצהרות במקום שבועות מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 50|בנספח א׳, מס׳ 50}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 51|ו־51}}.

{{ח:קטע2|פרק כג|צו כג. הסכמות והסכמים.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף כג}}
{{ח:ת}} כל הסכמה או הסכם בכתב, החתומים ע״י הצדדים או ע״י עורכי־הדין שלהם, מותר להגישם לרישום. אם ימצא הרושם את הדבר הוגן, ומאז ואילך ייהפכו לצו בית המשפט, שיהא לו תוקף ממש כאילו ניתן אותו צו ע״י השופט.

{{ח:קטע2|פרק כד|צו כד. צו כפיה לעד.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כד.1}}
{{ח:ת}} כל צד הרוצה לכוף עד להופיע במשפט בין לצורך מתן עדות ובין כדי להראות כל תעודה. רשאי למסור לו צו כפיה להופיע בבית המשפט שיוכן על ידי הצד וייחתם בחותמת בית המשפט.
{{ח:ת}} הטופסים של צוויי כפיה לעדים יהיו כאותם הטופסים שיש להם תוקף באותו זמן בבית המשפט העליון או, במקרה של בית משפט אחר, יהיו כאותם הטופסים שיש להם תוקף באותו זמן באותו בית־משפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כד.2}}
{{ח:ת}} צו כפיה לעד יוכל להכיל את שמותיהם של מספר עדים כל שהוא, או שאפשר להוציא את הצו ולהניח בו מקום חלק לשמות העדים.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כד.3}}
{{ח:ת}} מסירת צו הכפיה צריכה להיות אישית, והמסירה יכולה להעשות ע״י הצד או ע״י שליחו, ואם יהא צורך בכך, תוכח ע״י הצהרה בשבועה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף כד.4}}
{{ח:ת}} עד שסירב או התרשל להופיע לאחר שנמסר לו צו כפיה המחייב אותו להופיע כאמור לעיל, רואין אותו כאילו זלזל בכבוד בית המשפט וינהגו בו בהתאם לחוק.

{{ח:קטע2|פרק כה|צו כה. העתקות, הדפסות והעתקות משרדיות.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כה.1}}
{{ח:ת}} כתבי עדויות, כתבי טענות, הצהרות בשבועה, וכל שאר מסמכים והעתקות מהנ״ל יוכלו להיות כתובים או מועתקים בכתב מכונה, או מודפסים, הכל בהתאם לצורה הנוחה ביותר, פרט לעדות של עד שנגבתה ונכתבה לפני בירור המשפט, שצריכה להיות מודפסת, אלא אם כן יצוה הרושם אחרת. הרושם יהיה הפוסק בכל חלוקי־דעות בין הצדדים בשאלה אם איזה מסמך צריך להיות מוגש בכתב־יד או בכתב־מכונה, או מודפס והוא יפסוק בכך על יסוד בקשה מכל צד, בלא הזמנה לדין.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כה.2}}
{{ח:ת}} אם מדפיסים מסמך הרי ינהגו בו בהתאם לתקנות ההדפסה העומדות באותו זמן בתקפן בבית המשפט העליון, או אם הנידון הוא בית־משפט שאינו בית המשפט העליון, ינהגו בו לפי תקנות ההדפסה הנהוגות באותו זמן באותו בית משפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל, ויהא לאותן תקנות תוקף ממש כאילו היו חלק מתקנות אלה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כה.3}}
{{ח:ת}} כל אדם הזכאי לעיין בכל מסמך במשפט יהא רשאי, לאחר שישלם את המסים המתאימים החלים על אותו מסמך, לקבל הימנו העתק משרדי.

{{ח:קטע2|פרק כו|צו כו. תשלומים לבית המשפט וע״י בית המשפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כו.1}}
{{ח:ת}} במשפטים שהובאו בפני בית המשפט העליון יטפלו בכל הסכומים והכספים שיש לשלמם בבית־המשפט ובכל נירות הערך שיונחו לזכותם של משפטים כאלה, כדרך שמטפלין בכספים או בנירות־ערך ששולמו או הועברו לבית המשפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כו.2}}
{{ח:ת}} במשפטים שהובאו בפני בית־משפט שאינו בית־המשפט העליון, הרי כל הסכומים והכספים שישולמו לבית המשפט וכל נירות־ערך שיונחו לזכותו של משפט, יועברו, ישולמו או יירשמו על חשבונו או לזכותו של הפקיד המתאים של בית המשפט שמשלמין לו בדרך כלל את הכספים שמשלמים לבית המשפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל, ורושמין אותם בפנקסי הפקיד הנ״ל לזכות ”כספי־השלל“ ולזכות אותה אניה מסויימת או אותו אוירון מסויים שביחס אליהם הועברו או שולמו הכספים או הונחו נירות הערך. אם אין פקיד כזה, מסלקין את התשלומים לרושם והוא יפתח חשבון בבנק שיאושר ע״י השופט בשביל אותה אניה מסויימת או אותו אוירון מסויים אשר בעדם הועברו, שולמו, או הונחו הכספים הנ״ל.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כו.3}}
{{ח:ת}} שום כסף לא ישולם ע״י בית המשפט אלא לפי פקודה או צו מאת השופט.

{{ח:קטע2|פרק כז|צו כז. ביצוע פקודות וצוויים והוצאתם לפועל.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כז.1}}
{{ח:ת}} כשהשופט מחרים רכוש כשלל מלחמה אפשר לבצע את פקודת ההחרמה כדלקמן:–
{{ח:תת|(1)}} כשהרכוש נתון עדיין במעצר – ע״י מכירת אותו רכוש:
{{ח:תת}} בתנאי כי עפ״י בקשתו של הפקיד המתאים של הממשלה {{ח:הערה|[במקור: של הכתר]}} יצוה בית המשפט למסור את הרכוש לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}} תחת למכרו, ואם בזמן הבקשה הנ״ל כבר ניתן צו מכירה אלא שהמכירה לא יצאה עדיין לפועל, יבוטל צו המכירה כדי ליתן תוקף לאותה בקשה, אולם אפשר ליתן את צו המסירה לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}}, אם יישר הדבר בעיני בית המשפט ועל תנאי שתשלם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} אותן ההוצאות והוצאות המשפט או סכומים אחרים, מלבד {{ח:פנימי|נספח ב פרט 49|המס 49 שבנספח ב׳}}, שהיו יכולים לצוות לשלמם מתוך פדיון המכירה אילו נמכר הרכוש לפי צו בית המשפט.
{{ח:תת|(2)}} אם נמכר הרכוש לפני החרמתו ועדיין לא שולמו דמי הפדיון לבית המשפט – על פי צו לאנשים המחזיקים את הרכוש הנ״ל לשלם את דמי הפדיון לבית המשפט.
{{ח:תת|(3)}} לגבי שכר הובלה שעדיין מגיע בעד הובלת סחורות באניה או באוירון שהוחרמו כשלל מלחמה, – על ידי עכוב הסחורות המובלות עד שישלמו לבית המשפט אותו שכר הובלה או עפ״י צו נגד בעל הסחורות, או נגד אנשים אחרים ששכר ההובלה בידם או שהם אחראים לו, לשלם את הנ״ל לבית המשפט.
{{ח:תת|(4)}} כשפקודת בית המשפט נוגעת להוצאות ולהוצאות משפט (מלבד ההוצאות והוצאות משפט שציוו לשלמם מתוך דמי הפדיון) – עפ״י צו נגד הצדדים שנצטוו לשלמם או נגד הערבים שלהם.
{{ח:תת|(5)}} אם הרכוש שוחרר בעברות {{ח:הערה|[צ״ל: בערבות]}} לפני החרמתו – עפ״י צו נגד הערבים.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף כז.2}}
{{ח:ת}} כשהשופט מצוה שהרכוש שנלקח או שנתפס כשלל מלחמה יוחזר לבעליו, תוצא הפקודה לפועל ע״י שטר־שחרור כפי שנקבע {{ח:פנימי|פרק יג|בצו י״ג}}: בתנאי כי רשאי השופט לצוות את השחרור הנ״ל לפי תנאים שיקבע בענין תשלום ההוצאות והוצאות משפט ושכר־הובלה (אם מגיע שכר־הובלה), או כיוצא בזה, ככל אשר יישרו בעיני השופט, ואם לא מלאו אחר אותם התנאים או לא שולמו אותם התשלומים בתוך הזמן שנקבע בצו, רשאי הוא לצוות לערוך אומדנא ולמכור את הרכוש הנ״ל ולשלם לבית המשפט את פדיון המכירה, ולשלם מתוך זה אותן ההוצאות והוצאות המשפט או שכר ההובלה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף כז.3}}
{{ח:ת}} כשפסק המחזיר אניה או אוירון אומר כי מגיע שכר־הובלה בעד מטען האניה או האוירון, ופסק זה מצוה לשלם את שכר־ההובלה הנ״ל, אפשר לבצע את הפסק ביחס לתשלום שכר ההובלה אם נגד המטען ואם נגד בעליו, כדלקמן:–
{{ח:תת|(1)}} אם הוחרם המטען, ע״י תשלום שכר ההובלה מתוך פדיון המכירה של אותו מטען;
{{ח:תת|(2)}} אם פורק המטען ונמכר לפני מתן פסק־דין ודמי פדיון המכירה נמצאים עדיין בבית המשפט, ע״י שישלמו את שכר ההובלה מתוך פדיון ההובלה;
{{ח:תת|(3)}} אם פורק המטען, אלא שעדיין הוא נמצא במעצר בית המשפט, ע״י מכירת אותו מטען ותשלום שכר ההובלה מתוך פדיון המכירה;
{{ח:תת|(4)}} אם פורק המטען והוחזר לבעליו בערבות – ע״י מתן צו נגד הערב הפוקד עליו לשלם את שכר ההובלה לבית המשפט;
{{ח:תת|(5)}} אם פורק המטען והוחזר לבעליו בלי ערבות – ע״י מתן צו נגד בעליו או נגד האדם שאליו הוחזר המטען, או נגד כל אדם שקבל או שברשותו נמצא אותו המטען או שכר ההובלה, לשלם אותו שכר ההובלה לבית המשפט.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תשי״ב|עוגן=סעיף כז.4}}
{{ח:ת}} כל פקודה או צו, פרט לפקודת החרמה או החזרה, אשר לא נקבעה בגינם הוראה מפורשת בחוקי שלל המלחמה מ־1864 עד 1939 או בתקנות אלה, אפשר לבצע אותם ע״י צו נגד הצדדים שהצו או הפקודה ניתנו נגדם, או ממש כדרך שמבצעים פסק־דין, פקודה או צו מאת בית המשפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: בית המשפט העליון בהשתמשו בשיפוט האדמירליות שלו]}}, או אם הנידון הוא בית־משפט שאינו בית משפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: בית המשפט העליון]}}, כדרך שמבצעים פסק־דין, פקודה או צו של אותו בית־משפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף כז.5}}
{{ח:ת}} טופסי צוויים או פקודות מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 52|בנספח א{{ח:הערה|׳}}, מס׳ 52}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 53|ו־53(א) עד {{ח:הערה|)}}כ״ח)}}.

{{ח:סעיף*|6||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כז.6}}
{{ח:ת}} תקנות הצו הזה תחולנה גם על ביצוע ע״י בית המשפט של פקודות או צוויים של כל בית־משפט אחר {{ח:הערה|[במקור: או של הועדה המשפטית שע״י מועצת המלך]}}.

{{ח:קטע2|פרק כח|צו כח. מעצר.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף כח.1}}
{{ח:ת}} כשפוסקין בתביעה להחרמה כי ספינה או אוירון הם ספינת אויב או אוירון אויב, אלא שבהתאם לאיזו אמנה בין־לאומית או מחמת סבה אחרת הם בני־מעצר גרידא ולא בני־החרמה, תורה הפקודה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 53|נספח א׳, טופס 53, (ב׳) ו־(ד)}}) את המרשל כי יחזיק בידו את הספינה או האוירון למשמרת עד שיינתנו צוויים חדשים.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ט|עוגן=סעיף כח.2}}
{{ח:ת}} כשניתנה פקודה להחזקה עפ״י {{ח:פנימי|סעיף כח.1|תקנה 1}}, יחזיקו את הספינה או את האוירון באותו נמל {{ח:הערה|[במקור: חוף]}} או מקום שבית המשפט יורה מזמן לזמן.

{{ח:קטע2|פרק כט|צו כט. לקיחה באנגריא.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.1}}
{{ח:ת}} מקום שהוכיחו לשופט, לפי בקשת פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים, כי רצוי לקחת באנגריא בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: בשם הוד מלכותו]}} ספינה או אוירון, שלגבם לא ניתן צו־החרמה סופי, רשאי הוא לצוות כי הספינה או האוירון יוערכו, וכי לאחר שתנתן התחייבות בהתאם {{ח:פנימי|סעיף כט.5|לתקנה 5 מצו זה}} ישוחררו הספינה או האוירון ויימסרו לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}}.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.2}}
{{ח:ת}} מקום שניתנה פקודה למעצר ספינה או אוירון בהתאם {{ח:פנימי|פרק כח|לצו כ״ח}}, רשאי פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים להגיש הודעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 54|נספח א׳, טופס מס׳ 54}}), כי הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} רוצה להחרימה(ו), ואח״כ ינתן למרשל כתב־הרשאה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 53|נספח א׳, טופס מס׳ 55}}) המצוה אותו להעריך את הספינה או את האוירון. לאחר שתנתן התחייבות בהתאם {{ח:פנימי|סעיף כט.5|לתקנה 5 מצו זה}}, ישוחררו הספינה או האוירון ויימסרו לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}}.
{{ח:ת}} לא ידרשו למסור הודעה זו לצדדים לפני הגשתה, אולם פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים ימסור לצדדים העתקות הימנה בהקדם האפשרי לאחר מכן.

{{ח:סעיף*|3||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.3}}
{{ח:ת}} מקום שבאיזה מקרה של לקיחה באנגריא לפי {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}} הוכיחו לשופט בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}}, כי הספינה או האוירון נדרשים מיד לשירות הממשלה {{ח:הערה|[במקור: לשירות הוד מלכותו]}}, רשאי השופט לצוות לשחררם מיד ולמסרם לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}} בלא הערכה.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.4}}
{{ח:ת}} בכל מקרה של לקיחה באנגריא לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}}, בין שנעשתה הערכה ובין שלא נעשתה הערכה, רשאי בית המשפט, לפי בקשת כל צד, לקבוע את הסכום שתשלם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} תמורת שוים של הספינה או האוירון.

{{ח:סעיף*|5||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.5}}
{{ח:ת}} בכל מקרה של לקיחה באנגריא לפי {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}}, יגיש פקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים התחייבות בכתב כי שוים המוערך של הספינה או האוירון, או הסכום שנקבע לפי {{ח:פנימי|סעיף כט.4|תקנה 4 מצו זה}}, ככל אשר יחייב הענין, ישולמו בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} לבית המשפט באותו זמן או באותם זמנים שבית המשפט יכריז עליהם בצו כי הם או כל חלק מהם דרושים לשם תשלום ע״י בית המשפט.

{{ח:סעיף*|6||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף כט.6}}
{{ח:ת}} מקום שבכל מקרה של לקיחה באנגריא לפי {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}} הוכיחו לשופט בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}}, כי הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} רוצה לקחת את הספינה או את האוירון באופן זמני באנגריא, רשאי בית המשפט ליתן במקום צו שחרור – צו בדבר מסירה זמנית של הספינה או האוירון לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}}, ובהתחשב עם האמור לעיל תחולנה הוראות {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}} על אותה לקיחה באנגריא: בתנאי כי במקרה החזרת הספינה או האוירון למשמרת בית־המשפט, רשאי בית המשפט ליתן אותו צו שיחשוב למתאים בדבר שחרור ההתחייבות שניתנה בשם הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} או בדבר הפחתת הסכום שהתחייב בזה לשלם, ככל אשר יחייב הענין; ובתנאי כי, מקום שהספינה או האוירון שנלקחו באנגריא כנ״ל כפופים להוראות {{ח:פנימי|סעיף כח.1|צו כח, תקנה 1}}, בנוגע למעצר, הרי הסכום שיהיו רואין את הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} אחראית לו בקשר עם לקיחה באנגריא זו יהא סכום הנזק, לכשיש נזק, שסבלו הספינה או האוירון מחמת אותה מסירה זמנית כנ״ל.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף כט.7}}
{{ח:ת}} המשפט בקשר עם ספינה או אוירון שנלקחו באנגריא לפי {{ח:פנימי|פרק כט|צו זה}} יימשך למרות הלקיחה באנגריא.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף כט.8}}
{{ח:ת}} בכל מקרה של לקיחה באנגריא של ספינה או אוירון שלגבם לא הוגש משפט, רשאי כל אדם המעונין באותה ספינה או באותו אוירון, ובלבד שלא יהא ברצונו להגיש תביעה בדבר החזרה או דמי־נזק, לבקש בדרך הזמנה, ובלא להוציא כתב־בית־דין, כי ינתן צו שהסכום שישולם בנידון אותה ספינה או אותו אוירון ייקבע ע״י בית המשפט, ורשאי השופט לאחר שמיעת אותה הזמנה לצוות להעריך או לשום את הספינה או את האוירון או ליתן אותן הוראות אחרות בדבר קביעת הסכום שיחשבן למתאימות.

{{ח:קטע2|פרק ל|צו ל. דמי הצלת שלל.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף ל.1}}
{{ח:ת}} אניה או אוירון שהובאו לתחומי השיפוט לשם קבלת פסק בענין מסירתם לאחר שחזרו ותפשו אותם מידי האויב, אלא שיש להחזירם לאחר תשלום דמי הצלה, הרי (פרט למותנה להלן) נוקטים בפעולות משפטיות נגדם ע״י כתב בית־דין ואם יצוה כך השופט – גם על יסוד כתבי טענות, באותה צורה ובאותו אופן הנוהגים לגבי כל אניות או אוירונים אחרים שנשבו כשלל.
{{ח:ת}} טופסים של כתב בית דין וכתב טענות בענין דמי הצלת שלל מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 5|בנספח א׳, מס׳ 5}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 13|ומס׳ 13(II)}}.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ל.2}}
{{ח:תת|(א)}} אניה או אוירון שחזרו ונתפשו מידי האויב ע״י אניה או אוירון צבאי השייכים לחיילות הממשלה {{ח:הערה|[במקור: השייכים להוד מלכותו]}}, או ע״י אנשים שאינם נמנים על חבר העובדים של אותה אניה או אותו אוירון ואשר אילו הובאו בתחומי השיפוט לשם החלטה בענין מסירתם היו צפויים להחזרה לבעליהם הקודמים לאחר תשלום דמי־הצלה, ובהסכמת המצילים הורשה לאניה או לאוירון להמשיך בנסיעתם או לצאת מרשותם של המצילים בדרך אחרת; או
{{ח:תת|(ב)}} אניה או אוירון שנתפשו ע״י האויב ובאו עובדיהם וחזרו ותפשו אותם מידי האויב.
{{ח:ת}} הרי בכל מקרה משני המקרים האלה רשאים התופשים בחזרה לנקוט בפעולות משפטיות לשם גבי{{ח:הערה|י}}ת דמי הצלה המגיעים (אם מגיעים דמי הצלה), ואפשר להגיש את התביעה אם נגד חפץ (in rem) ואם נגד אדם (in personam).

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף ל.3}}
{{ח:ת}} בתוך שנים עשר יום לאחר מסירת כתב בית־דין, על הבעלים להגיש הצהרה בשבועה ובה יפרט את שויו של הרכוש שהוא תובע או שטוענים עליו כי הוצל או יפרט בה הסכם שהושג בינו ובין התופשים בחזרה בענין שויו של הרכוש הזה.
{{ח:ת}} טופסי הצהרה בשבועה והסכם בענין שרי הרכוש מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 56|בנספח א׳, מס׳ 56}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 57|ומס׳ 57}}.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף ל.4}}
{{ח:ת}} אם לא הוגשה כל תביעה ע״י בעלים או לא נרשמה כל הופעה, או לא הוגשה כל הצהרה בשבועה או לא הוגש כל הסכם בענין השוי, או אם אין דעתם של התופשים־בחזרה נוחה מן השוי המוזכר בהצהרה בשבועה, יוכל השופט עפ״י בקשת התופשים־בחזרה, להורות כי הרכוש יוערך ע״י המרשל או כי יעריכו את שויו באופן אחר.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף ל.5}}
{{ח:ת}} אם לא נרשמה הופעה, יכולים התופשים־בחזרה להעמיד את המשפט לבירור שלא בפני הצד השני, בתנאי שיגישו הצהרה בשבועה על דבר מסירת הכתב ({{ח:פנימי|נספח א טופס 10|נספח א׳, טופס 10}}); בכל המקרים האחרים יכולים התופשים־בחזרה, בכל עת שהיא לאחר שרשמו הופעה, לבקש כי ייקבע יום לבירור המשפט.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף ל.6}}
{{ח:ת}} אם בזמן שניתנו פקודה או צו הפוסקים לשלם את דמי הצלת השלל, נתונים האניה או האוירון במעצר, הרי מותר לבצע את הפקודה או הצו ע״י מכירת האניה או האוירון וע״י תשלום הסכום המגיע מתוך פדיון המכירה.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף ל.7}}
{{ח:ת}} כשאניה או אוירון הנתונים במעצר שוחררו על יסוד מתן ערובה, אפשר לבצע את הפקודה או הצו הקובעים את דמי הצלת השלל בדרכים אלה:–
{{ח:תת|(1)}} אם שולם כסף לבית המשפט – ע״י מתן צו לתשלום הכסף ע״י בית המשפט;
{{ח:תת|(2)}} אם ניתנה ערבות – ע״י מתן צו לתשלום סכום הערבות ע״י הערב וכן ע״י פעולות הוצאה לפועל נגד הערב אם לא שלם את סכום הערבות.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף ל.8}}
{{ח:ת}} מקום שהפעולות המשפטיות שנקטו בהן בענין דמי הצלת שלל היו נגד אדם, הרי אפשר לבצע את הצו נגד הבעלים ולהוציא נגדו צו הוצאה לפועל. אם לא שלם את דמי ההצלה, רשאי השופט להורות כי יוצא כתב מעצר נגד האניה או האוירון בהגיעם לתחומי השיפוט של בית המשפט, ורשאי הוא לצוות למכור אותם ולשלם מתוך פדיון המכירה את דמי ההצלה שייקבעו.

{{ח:סעיף*|9||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף ל.9}}
{{ח:ת}} אם פסקו דמי הצלה לאנשים שאינם קצינים או עובדים באניות המלחמה או באוירונים הצבאיים השייכים לחיילות הממשלה {{ח:הערה|[במקור: השייכים להוד מלכותו]}}, בין שפסקו את דמי ההצלה להם בלבד או להם ביחד עם אותם הקצינים והעובדים, רשאי השופט ליתן צו המחלק את דמי ההצלה בין האנשים הנ״ל לבין עצמם או בין האנשים הנ״ל לבין אותם הקצינים והעובדים לפי אותן מכסות שהשופט ימצאן מתאימות.
{{ח:ת}} בתנאי ששום דבר האמור בזה אין לפרשו כאילו הוא מרשה חלוקת דמי הצלה בין אותם קצינים ועובדים או כאילו הוא פוגע בכל מנשר מאת הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו]}} בענין חלוקת כספי שלל.
{{ח:ת}} טופסי פקודה בענין דמי הצלת שלל מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 53|בנספח א׳, מס׳ 53 (יג) עד (יז)}}.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף ל.10}}
{{ח:ת}} שום פקודה או צו לתשלום דמי הצלה למצילים לא יינתנו אלא אם כן נוכח השופט כי שום אדם אחר זולת המצילים הנ״ל אינו זכאי בשום חלק בדמי הצלה אלה.

{{ח:קטע2|פרק לא|צו לא. משלחות צבא יבשתיות ותפיסה במשותף עם בן־ברית.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף לא}}
{{ח:ת}} אניה שנתפסה ע״י משלחת־צבא יבשתית בגדר מובנו של {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-34|סעיף 34 מחוק שלל מלחמה בים, 1864}}, או שנתפסה במשותף עם בן־ברית בגדר מובנו של {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני הראיות (אזהרת עדים וביטול שבועה)#סעיף 35|סעיף 35 מאותו החוק}}, נוקטים נגדה בפעולות משפטיות ומטפלים בה ככל האפשר באותו אופן שנקבע לעיל לגבי כל אניה אחרת שנתפסה כשלל־מלחמה.

{{ח:קטע2|פרק לב|צו לב. תפיסה במשותף, תביעות אדמירלים וסגני־אדמירלים ותביעות אחרות בין תופסים הסותרות אחת את רעותה.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף לב.1}}
{{ח:ת}} כל אדם התובע חלק כתופס במשותף (ומכאן ולהלן יהא קרוי ”המבקש“) יכול לנהוג לפי המותנה להלן, בכל עת לאחר הגשת תביעה ביחס לאניה או לאוירון שהוא תובע בהם חלק:
{{ח:תת|(1)}} על המבקש לקבל במשרד הרושם של בית המשפט כתב בית־דין ({{ח:פנימי|נספח א טופס 6|נספח א׳, טופס מס׳ 6}}) שבו הוא מגיש תביעה על תפיסה במשותף.
{{ח:תת|(2)}} אם הוגשה התביעה לפני החרמת האניה או האוירון או כשהתביעה היא לדמי הצלת שלל והיא הוגשה לפני הפסק בענין זה, הרי בתוך ששה ימים מיום שהוציא את הכתב, חייב המבקש, פרט לאדמירל או לסגן אדמירל התובע חלק מכוח דרגתו, ליתן ערובה להנחת דעתו של בית המשפט כי יתרום חלק מן ההוצאות המשפטיות, התשלומים וההוצאות או דמי הנזק שישאו בהם התופסים הממשיים או שבית המשפט יפסוק נגדם על חשבון תפיסת האניה ומעצר השלל. בתוך עשרה ימים לאחר שניתנה ערובה כנ״ל, חייב המבקש להגיש למשרד הרישום של בית המשפט בקשה שבה יפרט את העובדות העיקריות שעליהן הוא מסתמך לביסוס תביעתו לחלק בשלל.
{{ח:תת|(3)}} אם הוגשה התביעה לאחר החרמת האניה או האוירון אשר בשמם תובע המבקש חלק, או כשהתביעה היא לדמי הצלת שלל והיא הוגשה לאחר הפסק בענין זה, הרי לאחר שיותן לשופט טעם מספיק בהצהרה בשבועה מדוע לא הוגשה הבקשה לפני ההחרמה או הפסק ולאחר פרעון התשלום ומתן הערובה (כמותנה לעיל) ירשה השופט למסור את הכתב לצד שלזכותו הוחרמו האניה או האוירון (שייקרא להלן ”המשיב“) ואם התביעה היא לדמי הצלת שלל ירשה השופט למסור את הכתב לתופסים, שיצטרכו ליתן טעם מדוע אין להכריז את המבקש כתופס־במשותף לגבי אותה אניה או אותו אוירון.
{{ח:תת|(4)}} אם הוגשה התביעה לאחר ההחרמה, חייב המבקש תוך עשרה ימים לאחר פרעון התשלום הנ״ל ונתינת הערובה הנ״ל, להגיש בקשה ובה יפרט את כל העובדות העיקריות שעליהן הוא מסתמך לשם ביסוס תביעתו כאמור לעיל, ולמסור אותה כאמור לעיל.
{{ח:תת|(5)}} על המשיב להופיע בתשובה לכתב ע״י שירשום הופעה ({{ח:פנימי|נספח א טופס 8|נספח א׳, טופס מס׳ 8}}) במשרד הרישום בתוך המועד המוזכר בכתב.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף לב.2}}
{{ח:ת}} אם רוצה המשיב לחלוק על זכותו של המבקש בחלק, עליו להגיש את תשובתו.
{{ח:ת}} אם מודה המשיב בזכות המבקש בחלק, עליו להגיש את הודאתו למשרד הרישום.
{{ח:ת}} העתק מכל כתב טענות יימסר לצד שכנגד.
{{ח:ת}} טופסים של כתבי הטענות הנ״ל מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 13|בנספח א׳, מס׳ 13(III)}}.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף לב.3}}
{{ח:ת}} משהוגשה התשובה והתשובה לתשובה (אם יש כזאת), או משהוגשה ההודאה, מבררין את הבקשה בבית המשפט בתאריך מוקדם שיועיד הרושם, עפ״י בקשת אחד הצדדים ועל יסוד העדות שימצאנה השופט מתאימה.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף לב.4}}
{{ח:ת}} אם בתביעה שהוגשה נגד אניה או אוירון לשם החרמתם כשלל או בתביעה שהוגשה לשם קבלת דמי הצלת שלל, הוגשה גם תביעה של תפיסה במשותף לפני החרמת האניה או האוירון או לפני ההחלטה בענין דמי הצלת שלל, יכול השופט, בשעה שהוא מברר את התביעה העיקרית ולאחר החרמת האניה או האוירון כשלל חוקי לממשלה {{ח:הערה|[במקור: לכתר]}}, לפסוק בענין זכות המבקש בחלק כאמור לעיל.
{{ח:ת}} טופסי־פקודה לתפיסה במשותף מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 53|בנספח א׳, טופס מס׳ 53 (יח) עד {{ח:הערה|(}}כא)}}.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף לב.5}}
{{ח:ת}} ההוצאות המשפטיות הכרוכות בבקשה, תוטלנה על המבקש או על המשיב או תשולמנה מתוך דמי מכירת האניה או האוירון אשר הוחרמו, הכל כפי שיצוה השופט.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף לב.6}}
{{ח:ת}} מלבד אם נתן השופט רשות מיוחדת לא יורשה שום צד לתבוע כתופס־במשותף חלק בשלל או בדמי הצלת שלל, אלא אם כן הגיש את תביעתו ורשם את בקשתו תוך ששה חדשים למן התאריך שבו פסק השופט כי צד אחר הוא בעל זכות באותו שלל או בדמי הצלת שלל.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף לב.7}}
{{ח:ת}} אדמירל או סגן־אדמירל התובע מכוח משרתו חלק בשלל או בדמי הצלת שלל, לא יגיש את תביעתו אלא לאחר ההחרמה, ואז עליו להגישה באותה צורה ובאותו אופן, וינקטו לגבי התביעה באותן הפעולות המשפטיות שנוקטין בהן במקרים שבהם תובעים תפיסה במשותף.
{{ח:ת}} בתנאי שלא יידרש מאותו אדמירל או סגן־אדמירל לשלם הוצאות משפט או ליתן ערובות לתשלום הוצאות משפט.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף לב.8}}
{{ח:ת}} אם הגיש צד אחד תביעה להחרמה או לדמי הצלת שלל ובא צד אחר וכופר בזכותו או בטובת ההנאה של הצד המגיש את התביעה והוא טוען כי בתור תופס יש לו הזכות היחידה או טובת ההנאה היחידה בשלל או בדמי הצלת השלל, מותר לנקוט בפעולות משפטיות לשם קביעת אותה זכות או טובת הנאה באותה הצורה שנקבעה כאן לגבי פעולות משפטיות שנוקטין בהן לשם קביעת הזכות וטובות ההנאה בתביעה של תפיסה־במשותף. בתנאי שהמבקש לא יהא נדרש לתת ערובה או לשלם הוצאות משפט לפני שנקט בפעולות המשפטיות כאמור אלא אם נצטוה בכך ע״י השופט וכי המשפט יתנהל על יסוד טענה של זכות יחידה או טובת הנאה יחידה כנ״ל במקום זכות במשותף או טובת הנאה במשותף וכי הבקשה תוגש תוך עשרה ימים לאחר הגשת התביעה ע״י המבקש במקום עשרה ימים לאחר מתן הערובה.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף לב.9}}
{{ח:ת}} כל בקשות אחרות לחלק בכספי שלל או בדמי הצלת שלל תוגשנה בדרך הצעה, מלבד אם צוה השופט אחרת.

{{ח:קטע2|פרק לג|צו לג. פרס שלל.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף לג}}
{{ח:ת}} בתביעות לפרס שלל נוהגים כדלקמן:
{{ח:תת|(1)}} אם הובאה האניה לתחומי השיפוט לשם מתן החלטה, הרי הבקשה למתן פקודה עפ״י {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-43|סעיף 43 מחוק שלל המלחמה בים, 1864}}, תוגש בבית המשפט אם בשעת בירורה של התביעה העיקרית ואם לאח״כ בהקדם האפשרי.
{{ח:תת|(2)}} אם הושמדה האניה או אם, לאחר שנתפסה, לא הובאה לתחומי השיפוט לשם מתן החלטה, הרי הבקשה למתן פקודה כנ״ל תוגש בדרך הצעה בבית המשפט.
{{ח:תת|(3)}} לא פחות מארבעה ימים תמימים לפני הבקשה הנ״ל תשלח הודעה על אודותיה לפקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים.
{{ח:תת|(4)}} העדים המעידים לזכותה של הבקשה ייחקרו בפני השופט בבית המשפט ואפשר לגבות את עדותם בהצהרה בשבועה.
{{ח:תת|(5)}} אם נותן השופט פקודה לטובת הבקשה ואין שום צדדים אחרים זולת המבקשים הראשונים התובעים חלק בפרס, יכול השופט, לאחר בירור הבקשה או, בתאריך מאוחר יותר, אם יראה צורך בכך, ליתן פקודה המכריזה על זכותם של המבקשים לקבל את פרס השלל והקובעת את סכום הפרס. אם יש אנשים אחרים התובעים חלק בפרס, רשאי השופט ליתן פקודה המכריזה כי הפרס מגיע והקובעת את סכום הפרס, ולהניח לזמן אחר את ההחלטה בשאלה למי מגיע הפרס.
{{ח:תת}} טופסי פקודה מובאים {{ח:פנימי|נספח א טופס 53|בנספח א׳, טופס מס׳ 53(כה) עד {{ח:הערה|(}}כח)}}.
{{ח:תת|(6)}} כל התביעות לקבלת חלק בפרס שלל כתופסים במשותף תהיינה ככל האפשר כפופות לפרוצדורה ולתקנות שנקבעו בזה לגבי תביעות לקבלת חלק בשלל כתופסים במשותף ומבררין אותן ופוסקין בהן באותו אופן.

{{ח:קטע2|פרק לד|צו לד. חלוקה וסוכנות ימית(א).}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{מוקטן|(א) עיין {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/24#section-22|סעיף 22 מחוק הסוכנות הימית וחלוקה, 1864}}.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף לד}}
{{ח:ת}} בשאלות הנוגעות לחלוקתם או השקעתם של כספי שלל, בין שהם דמי־מכירה של שלל, דמי הצלת שלל או פרס שלל המתחלקים עפ״י {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/24|חוק הסוכנות הימית והחלוקה, 1864}} או עפ״י חוק אחר, ובשאלות הנוגעות לשכרם של סוכני אניות עפ״י החוק הנ״ל, נוהגים כדלקמן:
{{ח:תת|(1)}} כל בקשה לחלוקתו או להשקעתו של כסף כנ״ל תוגש בדרך הצעה.
{{ח:תת|(2)}} לא ידונו בשום בקשה־בדרך־הצעה אלא אם כן מסר המבקש לכל הצדדים המעונינים, לרבות שר הביטחון (אם אין הוא בגדר מבקש) {{ח:הערה|[במקור: לרבות הלורדים של האדמירליות (אם אין הם בגדר מבקשים)]}} הודעה של ארבעה ימים מראש על בקשה זו, והכותרת של ההודעה הזאת תהא ככותרת המשפט אשר לזכותו זקפו את הכסף הנ״ל, או אשר בו פסקו לזקוף לזכותו את הכסף הנ״ל.
{{ח:תת|(3)}} יכול השופט, אם ימצא לנכון, לצוות כי כל בקשה לחלוקה או להשקעה תובא לבירור על יסוד כתב טענות.
{{ח:תת|(4)}} עדות לגבי בקשות כאלה תמסר בהצהרה בשבועה אלא שיכול השופט לצוות לחקור כל עד או לחקרו חקירה שכנגד.
{{ח:תת|(5)}} אשר להערכת הוצאות משפט, תשלומים והוצאות אחרות של הקצינים והעובדים בכל אניה מאניות הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו]}} או של כל סוכן אניות עפ״י {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/24#section-13|סעיף 13 מחוק הסוכנות הימית והחלוקה, 1864}}, נוקטים באותה פרוצדורה שנקבעה לעיל לשם הערכת הוצאות משפטיות.
{{ח:תת|(6)}} אם נתעוררו בין סוכני אניות חילוקי דעות בגדר מובנו של {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/24#section-20|סעיף 20 מחוק הסוכנות הימית והחלוקה, 1864}}, בנוגע לחלוקת האחוזים, יכול כל סוכן להוציא הזמנת בית־דין לפי שם התביעה שבה מעוררים את השאלה, ובה ידרוש מכל האנשים האחרים הנוגעים בדבר להראות טעם מדוע לא יובא הענין לפני הרושם, ועל יסוד הזמנה כזאת ולאחר שהובאה הוכחה כי ההזמנה נמסרה כהלכה לאותם האנשים, אפשר ליתן צו המעביר את הענין אל הרושם. משיגיש הרושם דין וחשבון יכול כל צד להגיש התנגדות על כך. {{ח:פנימי|פרק יז|צו י״ז}} יחול, ככל האפשר, על דיונים המועברים על פי {{ח:פנימי|פרק לד|צו זה}}.

{{ח:קטע2|פרק לה|צו לה. מסמכים ושאר תעודות, ומסירתם.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף לה.1}}
{{ח:ת}} כל כתב־מעצר, כתב־שחרור, כתב־הרשאה וכל תעודה אחרת שצריך להוציאם לפועל ע״י כל פקיד מבית המשפט, או ע״י ממונה הפועל ברשות בית המשפט, יש להכינם במשרד הרישום ולהוציאם בחותמת בית המשפט.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף לה.2}}
{{ח:ת}} חותמת בית המשפט שתשמש לצרכי תקנות אלה, תהא עשויה לפי ההוראות שיתן הנשיא מזמן לזמן.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף לה.3}}
{{ח:ת}} כל תעודה הניתנת בחותמת בית המשפט תשא עליה את תאריך החיתום ורואין אותה כאילו ניתנה בתאריך חיתומה.

{{ח:סעיף*|4||עוגן=סעיף לה.4}}
{{ח:ת}} כל תעודה הטעונה הוצאה לפועל ע״י המרשל, צריך הצד שדרש את נתינתה להניחה אצל המרשל בצרוף הוראות בכתב להוצאתה לפועל.

{{ח:סעיף*|5||עוגן=סעיף לה.5}}
{{ח:ת}} פרט לצו מסירה לדין – הרי לשם מסירתו התקינה של צו, אין צורך להראות את המקור אם מראים העתק עשוי במשרד.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף לה.6}}
{{ח:ת}} כל המודעות, כתבי הטענות, הזמנות בית הדין, הצוויים ושאר המסמכים, מו״מ משפטי והודעות כתובות שלגביהם אין צורך במסירה אישית, תהא מסירתם מסירה מספקת אם ימסרום בשעות הקבועות ובמקום הרשום בכתובת למסירת הודעות של האדם שצריך למסור לו את הנ״ל, לידי אדם הגר במקום ההוא או שייך לשם. השעות הקבועות הן אותן השעות שתקבענה ע״י הנשיא בצו כללי שהעתק ממנו יודבק במקום בולט בבית המשפט או במשרד הרישום.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף לה.7}}
{{ח:ת}} אם לא נרשמה הודעה ע״י איזה צד, או כשצד אחד לא מסר כתובת למסירת הודעות, הרי כל ההודעות, כתבי הטענות, הזמנות בית הדין, צוויים ושאר מסמכים, מו״מ משפטי והודעות כתובות שלגביהם אין צורך במסירה אישית, תהא מסירתם מסירה אם יגישום למשרד הרישום.

{{ח:סעיף*|8||עוגן=סעיף לה.8}}
{{ח:ת}} כל הצוויים (פרט למקרים שביחס אליהם נקבעו הוראות אחרות בתקנות אלה) שאי־הציות להם גורר עמו מסירת צד לדין, טעונים מסירה אישית.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף לה.9}}
{{ח:ת}} מקום שתקנות אלה או כל חוק אחר מחייבים מסירה אישית של כל צו, הודעה, כתב־טענות, הזמנת בית־דין או כל מסמך אחר, מו״מ משפטי, או הודעה כתובה, מבצעין את המסירה מתוך שיראו את המסמך לצד המקבל את המסירה ומתוך שיניחו אצלו העתקה הימנו.

{{ח:סעיף*|10||עוגן=סעיף לה.10}}
{{ח:ת}} מקום שתקנות אלה או כל חוק אחר מחייבים מסירה אישית של הודעה, כתב־טענות, הזמנת בית־דין, צו או כל מסמך אחר, מו״מ משפטי או הודעה כתובה, ונתברר לשופט כי האיש שצריך למסרם נתון לפסלות משפטית או שאי אפשר לבצע מיד מסירה אישית, יכול השופט לצוות איזה הוא האדם האחר ומהו האופן האחר למסירתם, או יכול הוא לצוות להודיע במכתב או לפרסם הודעה בעתון או לעשות כל פעולה אחרת במקום המסירה.

{{ח:סעיף*|11||עוגן=סעיף לה.11}}
{{ח:ת}} מסירת כל כתב מעצר או כל מסמך אחר על ידי המרשל תאומת על ידי תעודה בחתימתו. טופס תעודת מסירה מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 58|בנספח א׳, טופס מס׳ 58}}.

{{ח:סעיף*|12||עוגן=סעיף לה.12}}
{{ח:ת}} יכול השופט לצוות כי כל הזמנת בית־דין, צו, הודעה, או כל מסמך אחר יימסרו לכל צד או אדם בארץ נכריה, והפרוצדורה שנקבעה {{ח:פנימי|פרק ב|בצו ב׳}}, {{ח:פנימי|סעיף ב.16|תקנות 16 עד 19 ועד בכלל}}, ביחס למסירת הודעה על כתב בית־דין, תהא נוהגת לגבי מסירת הזמנת בית־דין, צו, הודעה, או כל מסמך אחר שניתנה הוראה למסרם כנ״ל.

{{ח:קטע2|פרק לו|צו לו. הודעות מאת הרושם.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף לו}}
{{ח:ת}} כל הודעה ממשרד הרישום, אפשר להניחה במקום הרשום בכתובת למסירת הודעות של הצד שביחס אליו חייבים במסירת ההודעה או לשלחה לשם ע״י הדואר; והזמן שבו היתה נמסרת ההודעה בדרך הרגילה אילו נשלחה ע״י הדואר ייחשב כזמן מסירת ההודעה.

{{ח:קטע2|פרק לז|צו לז. הגשת מסמכים.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף לז.1}}
{{ח:ת}} מגישים מסמכים ע״י שמניחים אותם במשרד הרישום, בצירוף פרוטוקול המפרט את טיב המסמך ואת תאריך הגשתו. טופס הפרוטוקול להגשת מסמכים מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 59|בנספח א׳, מס׳ 59}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף לז.2}}
{{ח:ת}} אפשר לצרף לפרוטוקול אחד כמה וכמה מסמכים השייכים לאותה תביעה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף לז.3}}
{{ח:ת}} פרט לאותם המקרים שבהם נקבע אחרת בתקנות אלה, הרי לפני שמגישים כל מסמך, פרט להצהרות־בשבועה בענין מסמכי אניה, מסמכי אוירון, שטרי ערבות, מסמכים המתקבלים ממשרד הרישום ופרטוקולים, מוסרים או שולחים העתקה ממנו לצד שכנגד, אם יש צד שכנגד, ושום מסמך, פרט לאמור לעיל, לא יוגש בלא שירשמו עליו תעודת אישור חתומה על ידי הצד המגיש אותו, האומרת כי העתקה ממנו נמסרה או נשלחה כנ״ל לצד שכנגד, אם יש צד שכנגד.

{{ח:קטע2|פרק לח|צו לח. מועד: הארכתו וקיצורו.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף לח.1}}
{{ח:ת}} בכל הענינים הנוגעים למועד עשייתו של כל מעשה או נקיטתה של כל פעולה נוהגים לפי הפרוצדורדה הרגילה ביחס לקביעת מועד, הנוהגת מזמן לזמן בבית המשפט הגבוה, ואילו אם הענין נוגע לכל בית־משפט אחר, נוהגים לפי הפרוצדורה הרגילה ביחס למועד הנוהגת באותו בית־משפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף לח.2}}
{{ח:ת}} עפ״י בקשתו של אחד הצדדים יכול השופט להאריך או לקצר, בתנאים שיישרו בעיניו, את המועד שנקבע בתקנות או בטופסים אלה או בכל צו שניתן על פיהם, לשם עשייתו של כל מעשה או לשם נקיטתה של כל פעולה, ויכול השופט ליתן צו להארכת המועד כנ״ל, ואפילו אם הוגשה הבקשה לכך לאחר תום המועד שנקבע.

{{ח:קטע2|פרק לט|צו לט. מרשל.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף לט.1}}
{{ח:ת}} לשם מילוי כל תפקיד מתפקידיו יכול המרשל למנות או להעסיק אנשים מוסמכים כממלאי־מקומו.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף לט.2}}
{{ח:ת}} על המרשל לחתום את כל המסמכים היוצאים מבית המשפט והערוכים אליו, ועליו לנהל רשימות על אודותיהם.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף לט.3}}
{{ח:ת}} אם בכל מקום בתחומי השיפוט שנמצאים בו אניה או אוירון כשלל, לא נתמנה שם אדם או לא העסיקו שם אדם כממלא־מקומו של המרשל, נוהגים לפי ההוראות דלקמן לצרכי הוצאתם לפועל ומסירתם של צוויי־מעצר ושאר מסמכים, לצרכי שמירת השלל ולשם כל מטרות אחרות שיורה הנשיא –
{{ח:תת|(א)}} אם זוהי תביעה הנוגעת לאניה, רואין את פקיד המכס הראשי שבאותו מקום, ואילו
{{ח:תת|(ב)}} אם זוהי תביעה הנוגעת לאוירון, רואין את האדם שימונה ע״י הנשיא –
{{ח:ת}} כממלא־מקומו של המרשל, ולצורך המטרות האלה יהיו רואין אותו כפקיד בית המשפט.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח, תש״ט|עוגן=סעיף לט.4}}
{{ח:ת}} אפשר למנות או להעסיק אנשים כממלאי מקומו של המרשל לשם המטרות הנזכרות {{ח:פנימי|סעיף לט.3|בתקנה 3}} בנמליו {{ח:הערה|[במקור: בחופיו]}} של כל בן ברית של מדינת ישראל {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו]}} במלחמה, או לשם מסירת כל מסמך משפטי מחוץ לתחומי השיפוט.

{{ח:קטע2|פרק מ|צו מ. שעות עבודה וימי־פגרא.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף מ}}
{{ח:ת}} משרד הרישום ומשרד המרשל יהיו פתוחים להנהלת עניני שלל בכל אותם הזמנים שהם פתוחים להנהלת עניני בית המשפט כשהוא משמש בשיפוטו הרגיל. בתנאי שיכול הרושם לקבוע סידורים להוצאת כל מסמך משפטי בכל המקרים הדחופים בזמנים שהמשרדים סגורים.

{{ח:קטע2|פרק מא|צו מא. פנקסי בית המשפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף מא.1}}
{{ח:ת}} יש לנהל במשרד הרישום פנקס שייקרא פנקס הפרוטוקולים ובו יש לרשום לפי סדר התאריכים ומתחת לשמה של כל תביעה ובעמוד המסומן במספר התביעה, זכרון־דברים על הגשת התביעה, על כל ההופעות שנרשמו, על כל המסמכים שהוצאו או הוגשו, על כל העדים שנחקרו ועל כל הפעולות שנעשו, וכן יש לרשום בו, לפי הסדר הנ״ל ובפרוטרוט, את כל הצוויים והפקודות של בית המשפט, שניתנו ע״י השופט, ע״י הרושם או בהסכמת הצדדים לתביעה.
{{ח:ת}} טופס הפרוטוקול של חקירת עדים מובא {{ח:פנימי|נספח א טופס 60|בנספח א׳, מס׳ 60}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף מא.2}}
{{ח:ת}} העתקה מכל צו או פקודה שאושרה ע״י הרושם כנכונה, רואין אותה לכל דבר כהעתקה נכונה של אותו צו או אותה פקודה.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף מא.3}}
{{ח:ת}} יש לנהל במשרד הרישום פנקס אזהרות לצוויי מעצר, פנקס אזהרות נגד צוויי שחרור ופנקס אזהרות נגד תשלום ובפנקסים אלה יירשמו כל האזהרות האלה וסילוקן.

{{ח:קטע2|פרק מב|צו מב. תעודות מכר, תעודות החרמה ותעודות החזרה.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף מב.1}}
{{ח:ת}} מקום שנלקח או נתפס רכוש כשלל והוא נמכר עפ״י פקודה או צו של בית המשפט, הרי כל מי שנמכר לו הרכוש יכול, תוך חודש ימים מתאריך מכירתו או החרמתו של הרכוש, הכל לפי התאריך האחרון יותר, ואחר שמסר הודעה לפקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים, לפנות אל השופט בבקשה להוציא צו כי תנתן תעודת החרמה ומכירה או תעודת מכירה בלבד, ומשהוגשה בקשה כזאת יצוה השופט, מלבד אם הובא טעם מספיק שלא לעשות כן, כי תנתן תעודה כנ״ל, וזו תנתן באחד {{ח:פנימי|נספח א טופס 61|הטפסים שבנספח א׳, מס׳ 61}}, {{ח:פנימי|נספח א טופס 62|62}}, {{ח:פנימי|נספח א טופס 63|63}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 64|ו־64}}.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף מב.2}}
{{ח:ת}} אם ניתנה תעודה כזאת לגבי אניה, יהא המבקש זכאי לכך שתירשם תעודה כיוצא בזו על גבי שטר המכר שלפיו נמכרה לו האניה, כשהוא מראה את שטר המכר לרושם.
{{ח:ת}} אם ניתנה תעודה כזאת לגבי אוירון או לגבי סחורה או לגבי מטען, יהא המבקש זכאי לכך שתרשם תעודה כיוצא בזו על גבי החוזה או אגרת המכירה שלפיהם נמכרו לו האוירון, הסחורה או המטען, כשהוא מראה לרושם את החוזה או את אגרת המכירה.

{{ח:סעיף*|3||תיקון: תש״ח|עוגן=סעיף מב.3}}
{{ח:ת}} מקום שנלקח או נתפס רכוש כשלל והוחזר לבעליו על פי צו או פקודה של בית המשפט, יכול בעל הרכוש, תוך חודש ימים מתאריך הצו או הפקודה ולאחר שמסר הודעה לפקיד הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}} המתאים, לפנות אל השופט בבקשה להוציא צו כי תנתן תעודת החזרה, ומלבד אם הובא טעם מספיק שלא לעשות כן, על השופט לצוות כי תנתן תעודת החזרה באחד {{ח:פנימי|נספח א טופס 65|הטפסים שבנספח א׳, מס׳ 65}} {{ח:פנימי|נספח א טופס 66|או 66}}.

{{ח:קטע2|פרק מג|צו מג. טפסים, מסים והוצאות משפט.}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=סעיף מג.1}}
{{ח:ת}} יש להשתמש בטפסים {{ח:פנימי|נספח א|שבנספח א׳}} באותם שנויי גירסא שתחייבנה המסיבות.

{{ח:סעיף*|2||תיקון: תשי״ב|עוגן=סעיף מג.2}}
{{ח:תת|(א)}} המסים שייגבו ע״י בית־משפט ופקידיו בעניני שלל המתבררים בבית המשפט (פרט לבית משפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: לבית־משפט מושבתי של האדמירליות]}} בגדר מובנו של {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/53-54/27|חוק בתי המשפט המושבתיים של האדמירליות, 1890}}), המורשה לשמש בשיפוט בעניני שלל, יהיו אותם המסים הקבועים {{ח:פנימי|נספח ב|בנספח ב׳}} או מסים דומים להם ככל האפשר, כפי שירשה המטבע הנוהג במקום שבו נמצא אותו בית־משפט. המסים הנ״ל, פרט {{ח:פנימי|נספח ב פרט 46|למסים מס׳ 46}} {{ח:פנימי|נספח ב פרט 49|ו־49}} (שישולמו ע״י העברה מפדיון המכירה בבית המשפט לחשבון המסים המוטלים על המשפט), ייגבו באמצעות בולים. הבולים יהיו דומים בטיבם ובתבניתם לבולים המשמשים לגביית מסים המוטלים על אותם הפרטים או על פרטים כיוצא בהם שבמהלך עניניו הרגילים של אותו בית־משפט ואף הדבקתם וביטולם יהיו דומים להדבקתם וביטולם של הבולים הנ״ל.
{{ח:תת|(ב)}} המסים שייגבו בעניני שלל בבית־משפט, שהוא בית־משפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: בית משפט מושבתי לאדמירליות]}} בגדר מובנו של {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/53-54/27|חוק בתי המשפט המושבתיים לעניני אדמירליות, 1890}}, והמורשה לשמש בשיפוט בעניני שלל, יודבקו, ייגבו וישמשו באופן שנקבע {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/57-58/39#section-3|בסעיף 3(4) של חוק בתי המשפט לשלל מלחמה, 1894}}, זאת אומרת באותו אופן שגובין את המסים הנובעים מעניני האדמירליות של אותו בית משפט עפ״י {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/53-54/27|חוק בתי המשפט המושבתיים לעניני אדמירליות, 1890}}.

{{ח:סעיף*|3||עוגן=סעיף מג.3}}
{{ח:ת}} שום מסמך לא יוגש ושום מסמך משפטי לא יוצא ושום פקודה או צו לא ינתנו ושום פעולה לא תעשה ע״י בית המשפט או ע״י הרושם עד שלא שולמו למשרד הרישום המסים המגיעים והנפרעים בעד ההגשה, ההוצאה, הפקודה, הצו או הפעולה הנ״ל, חוץ אם יצוה השופט אחרת.
{{ח:ת}} ההוצאות המשפטיות, התשלומים ושאר הוצאות שיפסקו לעורכי הדין הטוענים בבית המשפט בעניני שלל יהיו אלה שפורטו {{ח:פנימי|נספח ג|בנספח ג׳}} או דומים להם ככל האפשר עד כמה שירשה המטבע הנוהג במקום שבו נמצא בית המשפט, ויוגדלו באותה מכסה הקבועה לאותה שעה בצו סה, תקנה 10, (ב) מתקנות בית המשפט העליון, 1883 או בכל תקנה המתקנת את הנ״ל, כמכסה שבה יוגדל הסך הכולל של כל המסים הקבועים באותו צו.

{{ח:קטע2|פרק מד|צו מד. ערעורים.}}

{{ח:סעיף*|1||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.1}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק מד|בצו זה}} יהיו למונחים הבאים הפירושים דלקמן מלבד אם ענין הכתוב יחייב פירוש אחר:–
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ערעור“ פירושו ”ערעור בפני הוד מלכותו במועצה“.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|כיום: ערעור בפני בית המשפט העליון בשבתו כערכאת ערעור של בית המשפט לימאות.}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פסק־דין“ כולל פקודה, צו או החלטה.
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”התיק“ פירושו קובץ כל המסמכים הנוגעים לערעור (לרבות כתב הטענות, המו״מ המשפטי, העדויות ופסק הדין) שמן הראוי לשימם בפני בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}} בבירור הערעור.

{{ח:סעיף*|2||עוגן=סעיף מד.2}}
{{ח:ת}} בקשות לבית המשפט לקבלת ערעור בתורת זכות או למתן רשות לערער, הרי אם לא הוגשו בשעה שמסר בית המשפט את פסק הדין שמערערין עליו, תוגשנה בדרך הצעה תוך שבעה ימים מתאריך פסק הדין הנ״ל, ועל המבקש ליתן לצד שכנגד הודעה על הבקשה שברצונו להגיש.

{{ח:סעיף*|3||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.3}}
{{ח:ת}} בית המשפט לא יקבל ערעור ולא יתן רשות לערער אלא בתנאים אלה –
{{ח:תת|(א)}} כי יתן המערער, תוך מועד שייקבע על ידי בית המשפט, אם יידרש בכך, ערובה מספקת להנחת דעת בית המשפט, כי הערעור יימשך כדין וכי ישלם את כל ההוצאות המשפטיות שיגיעו למשיב במקרה אם יידחה הערעור על שלא המשיך בו כראוי או במקרה אם יצוה בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}} את המערער לשלם את הוצאות־המשפט שהוציא המשיב על הערעור; וכן
{{ח:תת|(ב)}} באותם התנאים שימצא בית המשפט לראוי להטילם, מתוך התחשבות בכל מסיבות המשפט, בענין הזמן או הזמנים שבהם יהא על המערער לנקוט בפעולות הדרושות לשם ביצוע הכנת התיק ושליחתו לבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: למועצת המלך]}}.

{{ח:סעיף*|4||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.4}}
{{ח:ת}} כשבית המשפט מקבל את הערעור או נותן רשות לערער תהא לו הסמכות להורות כי פסק הדין הנ״ל יוצא לפועל או כי הוצאתו לפועל תדחה עד לגמר בירורו של הערעור, ומקום שהורה בית המשפט כי פסק הדין יוצא לפועל, הרי לפני הוצאתו לפועל חייב האיש שלזכותו ניתן פסק הדין ליתן ערובה מספקת להנחת דעת בית המשפט כי ימלא כראוי כל צו שבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: שהוד מלכותו במועצה]}} ימצא לראוי לתתו בענין זה.

{{ח:סעיף*|5||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.5}}
{{ח:ת}} מיד לכשנתקבל ערעור, אם על פי צו בית המשפט או עפ״י צו בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}} הנותן רשות מיוחדת לערער, חייב המערער לנקוט ללא דיחוי בכל פעולות הדרושות לשם הכנת התיק מיד.

{{ח:סעיף*|6||עוגן=סעיף מד.6}}
{{ח:ת}} הכנת התיק תהא נתונה לפיקוח בית המשפט ויכולים הצדדים להגיש לבית המשפט כל שאלה השנויה במחלוקת שנתעוררה בקשר עם כך.

{{ח:סעיף*|7||עוגן=סעיף מד.7}}
{{ח:ת}} גם הרושם וגם הצדדים חייבים להשתדל שלא לכלול בתיק את כל אותם המסמכים (ובפרט מסמכים פורמליים גרידא) שאין להם שייכות לנושא הערעור ובכלל לצמצם ככל האפשר את עביו של התיק.

{{ח:סעיף*|8||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.8}}
{{ח:ת}} תיקי ערעורים לבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: להוד מלכותו במועצה]}} יודפסו בצורה הקרויה ”חצי קוארטו“ {{ח:הערה|(דף בגודל של כ־15.2×12.1 ס״מ)}}, {{ח:הערה|[במקור: ומותר להדפיסם באנגליה עצמה או מחוץ לאנגליה]}}. מספר השורות בכל עמוד יהא ארבעים ושבעה או בקירוב כך וכל שורה עשירית תסומן במספרה בשולי העמוד.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(התנאי בוטל מכללא):}} אם נדפס התיק מחוץ לאנגליה, חייב הרושם להעביר לרושם מועצת המלך, על חשבון המערער, ארבעים העתקות מודפסות הימנו, ואחת מן ההעתקות האלה תאושר על ידו כהעתקה נכונה בהטביעו עליה את חותם בית המשפט.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(התנאי בוטל מכללא):}} אם נוגע התיק לערעור על פסק של בית משפט הנמצא מחוץ לאנגליה ועומדים להדפיסו באנגליה או אם הוא נוגע לערעור על פסק שניתן ע״י בית המשפט העליון באנגליה, חייב הרושם להעביר על חשבון המערער לרושם מועצת המלך העתקה אחת מקויימת של התיק בצירוף מפתח של כל המסמכים והמוצגים השייכים למשפט.

{{ח:סעיף*|9||עוגן=סעיף מד.9}}
{{ח:ת}} אם מתעוררים מתוך ענין אחד שני ערעורים או יותר משנים יכול בית המשפט לצוות לאחד את הערעורים.

{{ח:סעיף*|10||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.10}}
{{ח:ת}} יכול מערער, בכל עת שהיא לפני שהועבר התיק לבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: למועצת המלך]}}, לחזור בו מערעורו באותם התנאים שיקבע בית המשפט בענין הוצאות המשפט ובענינים אחרים.

{{ח:סעיף*|11||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.11}}
{{ח:ת}} אם לא גילה המערער זריזות מספקת בהגשת ערעורו לפני העברת התיק לבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: למועצת המלך]}}, יכול בית המשפט, עפ״י בקשת המשיב, לדחות את הערעור או ליתן את הצו שימצא לנכון בענין הוצאות המשפט או בענינים אחרים.

{{ח:סעיף*|12||עוגן=סעיף מד.12}}
{{ח:ת}} אם בכל זמן שהוא לפני בירור הערעור חל פגם בתיק בגלל מותו או שנוי מעמדו של אחד הצדדים לערעור, הרי על פי בקשת כל אדם הנוגע בדבר חייב בית המשפט ליתן תעודה האומרת מיהו האיש הראוי, לדעת בית המשפט, לבוא בתיק במקום הצד שמת, או שחל שנוי במעמדו, או נוסף לאותו צד.

{{ח:סעיף*|13||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.13}}
{{ח:ת}} אם צוה בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}} את אחד הצדדים לשלם את הוצאות המשפט של ערעור שנתחייב בהן בבית המשפט של מטה, הרי על הפקיד המתאים של בית המשפט להעריך את ההוצאות האלה בהתאם {{ח:פנימי|סעיף יט.2|לצו י״ט, תקנה 2}}.

{{ח:סעיף*|14||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.14}}
{{ח:ת}} על בית המשפט לבצע כל צו או פסק־דין של בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}} כדרך שהוא מבצע צו או פסק־דין של בית המשפט.

{{ח:סעיף*|15||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מד.15}}
{{ח:ת}} מערער שערעורו נתקבל יגיש את ערעורו בהתאם לתקנות המסדירות באותה שעה את הנוהג הכללי והפרוצדורה הכללית בערעורים לפני בית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: הוד מלכותו במועצה]}}, במדה שאותן תקנות חלות לגבי ערעורו.

{{ח:קטע2|פרק מה|צו מה. מקרים שלא נקבעו להם הוראות.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=סעיף מה}}
{{ח:ת}} בכל המקרים שלא נקבעו להם הוראות בתקנות אלה נוהגים לפי הנוהג המקובל בבית המשפט העליון {{ח:הערה|[במקור: בבית המשפט הגבוה האחרון של האדמירליות באנגליה]}} במשפטי שלל מלחמה, או לפי כל נוהג אחר שיורה הנשיא.

{{ח:קטע2|פרק מו|צו מו. השם הקצר.}}

{{ח:סעיף*|עוגן=סעיף מו}}
{{ח:ת}} תקנות אלה תקראנה ”תקנות בית־דין בעניני שלל מלחמה, 1939“.

{{ח:קטע2|נספח א|נספח א. טופסים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} (הערה: – כל מסמך היוצא מטעם בית המשפט או משרד הרישום צריך להיות טבוע בחותמת בית המשפט.)

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 1}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 1.''' הכותרת והשמות של המשפטים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.2|צו ב׳, ת. 2}}).}}
{{ח:תתת|(i)}} בעניני חפץ.
{{ח:תתת|(ii)}} בעניני אדם.

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 2}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 2.''' כתב הזמנה במשפט (טופס כללי). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.5|צו ב׳, תקנה 5}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 3}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 3.''' כתב־הזמנה במשפט לשם החרמה מקום שספינה (אוירון) או סחורות הושמדו או אבדו. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.6|צו ב׳, תקנות 6}}, {{ח:פנימי|סעיף ב.18|18}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 4}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 4.''' כתב־הזמנה במשפט שהוגש נגד תופס. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.7|צו ב׳, תקנות 7}}, {{ח:פנימי|סעיף ב.14|14}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 5}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 5.''' כתב־הזמנה בענין דמי־הצלת שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.8|צו ב׳, תקנות 8}}, {{ח:פנימי|סעיף ב.14|14}}. {{ח:פנימי|סעיף ל.1|צו ל׳, תקנה 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 6}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 6.''' כתב־הזמנה בענין תפיסה במשותף או תפיסה בחזרה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.3|צו ב׳, תקנה 3}}. {{ח:פנימי|סעיף לב.1|צו לב, תקנה 1(1)}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 7}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 7.''' הודעה במקום מסירת כתב מחוץ לגדר השיפוט. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ב.19|צו ב׳, תקנה 19}}. {{ח:פנימי|סעיף לה.12|צו לה, תקנה 12}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 8}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 8.''' רישום הופעה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ג.1|צו ג׳, תקנה 1}}. {{ח:פנימי|פרק ל|צו ל׳}}. {{ח:פנימי|סעיף לב.1|צו לב{{מוקטן|,}} תקנה 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 9}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 9.''' תביעות במשפטי החרמה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ג.4|צו ה׳ {{מוקטן|[צ״ל: צו ג׳]}}, ת. 4}}).}}
{{ח:תתת|(i)}} תביעה ע״י הקברניט.
{{ח:תתת|(ii)}} תביעה ע״י הסוכן.
{{ח:תתת|(iii)}} תביעה ע״י בעל־מנהל.
{{ח:תתת|(iv)}} תביעה ע״י הקברניט והבעל היחיד.
{{ח:תתת|(v)}} תביעה ברשות ממשלה נויטרלית.
{{ח:תתת|(vi)}} תביעה לזכות אדמירליות בשעת תפיסה בנמל.
{{ח:תתת|(vii)}} תביעה לזכות אדמירליות במקרה תפיסה ע״י ספינה שאינה משמשת בתפקידי־מלחמה.

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 10}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 10.''' הצהרה בשבועה על מסירת כתב הזמנה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ג.6|צו ג׳, תקנה 6}}. {{ח:פנימי|סעיף טו.9|צו טו, תקנה 9}}. {{ח:פנימי|סעיף ל.5|צו ל׳, תקנה 5}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 11}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 11.''' הצהרות בשבועה בענין תעודות הספינה או תעודות האוירון. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ד.7|צו ד׳, תקנה 7}}).}}
{{ח:תתת|(i)}} הצהרה בשבועה רגילה
{{ח:תתת|(ii)}} כשתעודות הספינה או תעודות האוירון ניזוקו, שונו, אבדו, הונחו שלא במקומם, הושלכו לים, נמצאו טמונים, וכו׳. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ד.7|צו ד׳, תקנה 7}}).}}
{{ח:תתת|(iii)}} כשלא נמסרו או לא נמצאו כל תעודות של הספינה (האוירון). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ד.7|צו ד׳, תקנה 7}}).}}
{{ח:תתת|(iv)}} ע״י אדם שתעודות הספינה (האוירון) נמצאות בפיקוחו בתוך תחומי השיפוט. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ד.4|צו ד׳, תקנה 4}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 12}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 12.''' הודעת הפסקה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ז|צו ז׳}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 13}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 13.''' טענות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ז|צו ז}}).}}
{{ח:תתת|(i)}} טענות במשפט החרמה.
{{ח:תתת|(ii)}} טענות בענין דמי הצלת שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ז|צו ז}}. {{ח:פנימי|פרק ל|צו ל}}. {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-40|חוק שלל מלחמה בים, 1864, סעיף 40}}).}}
{{ח:תתת|(iii)}} טענות בנידון תפיסה או תפיסה־בחזרה במשותף. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ז|צו ז}}. {{ח:פנימי|סעיף לב.1|צו לב, תקנות 1}}, {{ח:פנימי|סעיף לב.2|2}}. {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-36|חוק לשלל מלחמה בים, 1864, סעיף 36}}).}}
{{ח:תתת|(iv)}} בקשה מתוך התנגדות לדו״ח של הרושם. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ז|צו ז}}. {{ח:פנימי|סעיף יז.10|צו יז, ת. 10}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 14}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 14.''' צו להגשת פרטים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ח|צו ח}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 15}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 15.''' פרטים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ח|צו ח}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 16}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 16.''' הצהרה בשבועה על גילוי מסמכים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ט.2|צו ט, ת. 2}}, {{ח:פנימי|סעיף ט.3|3}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 17}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 17.''' הודעה להגיש תעודות לעיון או להעתקה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ט.4|צו ט, ת. 4}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 18}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 18.''' הודעה להגיש תעודות בשעת הבירור או בשעת חקירת העדים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ט.6|צו ט, ת׳ 6}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 19}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 19.''' הודעה להודות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ט.8|צו ט, ת. 8}}).}}
{{ח:תתת|(i)}} מסמכים.
{{ח:תתת|(ii)}} עובדות.

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 20}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 20.''' הודאה בעובדות בהתאם להודעה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ט.8|צו ט, ת. 8}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 21}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 21.''' פקודת מעצר. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף י.3|צו י, ת. 3}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 22}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 22.''' הצהרה בשבועה הגוררת עמה מתן פקודת מעצר. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף י.4|צו י, ת. 4}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 23}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 23.''' ועדת הערכה ומכירה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יא.2|צו יא{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 24}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 24.''' תעודה הערכה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יא.5|צו יא{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 25}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 25.''' שטר מכירה ע״י המרשל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יא.2|צו יא{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}
{{ח:תתת|(I)}} של אניה זרה.
{{ח:תתת|(II)}} לגבי אניה ישראלית {{ח:הערה|[במקור: בריטית]}}.

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח־2|עוגן=נספח א טופס 26}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 26.''' חוזה למכירת אניה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יא.3|צו יא{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 27}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 27.''' חשבונות המרשל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יא.5|צו יא, ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח־2|עוגן=נספח א טופס 28}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 28.''' שטר ערבות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יב.4|צו יב{{מוקטן|,}} ת. 4}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 29}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 29.''' הצהרה בשבועה על כושר תשלום. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יב.4|צו יב{{מוקטן|,}} ת. 4}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 30}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 30.''' הודעה על ערבות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יב.5|צו יב{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 31}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 31.''' הודעת התנגדות לערב. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יב.8|צו יב{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 32}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 32.''' שחרור. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יג.1|צו יג{{מוקטן|,}} ת. 1}}. {{ח:פנימי|סעיף כז.2|צו כז{{מוקטן|,}} ת. 2}}. {{ח:פנימי|סעיף כט.1|צו כט{{מוקטן|,}} תקנות 1}}, {{ח:פנימי|סעיף כט.2|2}}, {{ח:פנימי|סעיף כט.3|3}}).}}
{{ח:תת|(I)}} במקרה החזרה.
{{ח:תת|(II)}} ממעצר.

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 33}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 33.''' תעודת שחרור. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יג.8|צו יג{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 34}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 34.''' הודעה על מתן אזהרה נגד שחרור. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.1|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 35}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 35.''' אזהרה נגד שחרור. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.1|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 36}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 36.''' הודעה על מתן אזהרה נגד תשלום. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.2|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 37}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 37.''' אזהרה נגד תשלום. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.2|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 38}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 38.''' הודעה על מתן אזהרה נגד צו מעצר. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.5|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 39}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 39.''' מתן אזהרה נגד צו מעצר. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.5|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 40}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 40.''' הודעה על סילוק אזהרה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יד.10|צו יד{{מוקטן|,}} ת. 10}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 41}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 41.''' הרשאה לחקור עדים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף טו.11|צו טו{{מוקטן|,}} ת. 11}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח, תשי״ב|עוגן=נספח א טופס 42}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 42.''' בקשה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף טו.11|צו טו{{מוקטן|,}} ת. 11}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 43}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 43.''' תשובה להרשאה לחקור עדים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף טו.11|צו טו{{מוקטן|,}} ת. 11}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 44}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 44.''' דו״ח של הרושם ונימוקים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יז.6|צו יז{{מוקטן|,}} ת. 6}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 45}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 45.''' צו המאשר את הדו״ח של הרושם. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יז.7|צו יז{{מוקטן|,}} ת. 7}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 46}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 46.''' הודעה על התנגדות לדו״ח של הרושם. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יז.9|צו יז{{מוקטן|,}} ת. 9}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 47}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 47.''' הודעה על בקשה־בדרך־הצעה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף יז.10|צו יז{{מוקטן|,}} ת. 10}}. {{ח:פנימי|סעיף כ.3|צו כ{{מוקטן|,}} ת. 3}}. {{ח:פנימי|פרק לד|צו לד}}. {{ח:פנימי|סעיף מד.2|צו מד{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 48}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 48.''' הזמנה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף כ.1|צו כ{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 49}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 49.''' הכותרת ופרשת השבועה המצורפת להצהרה בשבועה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף כא.2|צו כא{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 50}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 50.''' שבועות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף כב.5|צו כב{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 51}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 51.''' הכרזות במקום שבועות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף כב.5|צו כב{{מוקטן|,}} ת. 5}}).}}
{{ח:תתת|(I)}} ע״י העד.
{{ח:תתת|(II)}} ע״י המצהיר.

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 52}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 52.''' צו (טופס כללי). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק כז|צו כז}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 53}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 53.''' פקודות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק כז|צו כז}}).}}
{{ח:תתת|(א)}} להחרמת ספינה, אוירון, או מטען, או ספינה ומטענה, או אוירון ומטענו, כשהוגשה תביעה.
{{ח:תתת|(ב)}} למעצר. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|פרק כח|צו כח}})].}}
{{ח:תתת|(ג)}} פסק להחרמה שלא בפני התובע. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|סעיף טו.8|צו טו, ת. 8}})].}}
{{ח:תתת|(ד)}} למעצר בהחרמה שלא בפני התובע. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|פרק כח|צו כח}})].}}
{{ח:תתת|(ה)}} להחרמת אנית מלחמה או אוירון צבאי.
{{ח:תתת|(ו)}} להחרמת ספינה או אוירון נויטרליים.
{{ח:תתת|(ז׳)}} במקרה החרמה, מקום שהושמדה ספינה (הושמד אוירון).
{{ח:תתת|(ח׳)}} במקרה החזרה.
{{ח:תתת|(ט׳)}} החרמת ספינה (אוירון) והחזרת מטען.
{{ח:תתת|(י׳)}} החזרת ספינה (איירון) והחרמת מטען.
{{ח:תתת|(י״א)}} החזרת ספינה (אוירון) נויטרלית (נויטרלי) והחרמת מטען.
{{ח:תתת|(י״ב)}} החרמה כזכות האדמירליות. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-39|חוק השלל הימי, 1864, סעיף 39}})].}}
{{ח:תתת|(י״ג)}} במקרה של דמי הצלת שלל, מקום שהובאה ספינה ונשארה במעצר. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ל|צו ל׳}}{{מוקטן|.}} {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-40|חוק השלל הימי, 1864, סעיף 40}}).}}
{{ח:תתת|(י״ד)}} במשפט דמי הצלת שלל, {{ח:הערה|(}}כשנתנה הצהרה בשבועה או הושג הסכם על השווי{{ח:הערה|)}}. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ל.3|צו ל׳{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}
{{ח:תתת|(ט״ו)}} במשפט דמי הצלת שלל, כשהוחזרה האניה (האוירון) אך המטען הוחרם. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ל|צו ל {{מוקטן|[במקור: צו 5]}}}}).}}
{{ח:תתת|(ט״ז)}} במשפט דמי הצלת שלל, מקום שהובאה ספינה (הובא אוירון) ושוחררה (שוחרר) בערבות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק ל|צו ל}}. {{ח:פנימי|פרק יב|צו י״ב}}).}}
{{ח:תתת|(י״ז)}} במשפט דמי הצלת שלל, כשאניה הורשתה (כשאוירון הורשה) להמשיך בדרכה (ו). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ל.2|צו ל׳{{מוקטן|,}} ת. 2}}. {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-45|חוק שלל המלחמה בים, 1864, סעיף 45}}).}}
{{ח:תתת|(י״ח)}} בתפיסה במשותף, פסק לטובת תביעת זכות בחלק או נגדה – במקרה החרמה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לב.8|צו ל״ב{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}
{{ח:תתת|(י״ט)}} בתפיסה במשותף, במקרה של החרמה וכשדוחים את ההכרעה בשאלה מי לקח את האניה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לב|צו ל״ב}}).}}
{{ח:תתת|(כ׳)}} בתפיסה במשותף, לאחר ההחרמה, פסק לטובת התובע זכות לחלק או נגדו. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|פרק לב|צו ל״ב}})].}}
{{ח:תתת|(כ״א)}} בתפיסה במשותף, לפני ההחרמה או לאחריה, קבלת בקשה לבירור או דחייתה. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לב|צו ל״ב}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ב)}} בתפיסת חזרה במשותף, פסק לטובת זכות או טובת הנאה במשותף. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לב.8|צו ל״א {{מוקטן|[צ״ל: צו ל״ב]}}{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ג)}} בתפיסת חזרה במשותף. כשדוחין את ההכרעה בשאלה למי מגיעים דמי הצלת השלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לב.8|צו לב{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ד)}} דחיית תביעה של תופסים בחזרה במשותף והכרזת זכות־יחיד או טובת־הנאה של יחיד. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לב.8|צו לב{{מוקטן|,}} ת. 8}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ה)}} בענין פרס־שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לג|צו לג}}. {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-42|חוק השלל הימי, 1864, סעיפים 42}}, {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-43|43}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ו)}} בענין פרס־שלל, בתביעה לחלק בתור תופסים במשותף לפני שניתן פסק על זכותם. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לג|צו לג}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ז)}} בענין פרס־שלל, כשמגישין תביעה לחלק לאחר מתן צו בדבר פרס־שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לג|צו לג}}).}}
{{ח:תתת|(כ״ח)}} בענין פרס־שלל, כשדוחין את ההחלטה בשאלה למי מגיע הפרס. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|פרק לג|צו לג(5)}}.)}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 54}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 54.''' מודעה על תפיסה באנגריה ע״י הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}}. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף כט.2|צו כט{{מוקטן|,}} ת. 2}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 55}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 55.''' הרשאה להערכת הנכסים שנתפסו באנגריא ע״י הממשלה {{ח:הערה|[במקור: הכתר]}}. {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|סעיף כט.2|צו כט{{מוקטן|,}} ת. 2}})].}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 56}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 56.''' הצהרה בשבועה על שוי במשפט דמי הצלת שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ל.3|צו ל{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 57}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 57.''' הסכם בנוגע לשוי הספינה (האוירון), המטען ודמי ההובלה במשפט דמי הצלת שלל. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף ל.3|צו ל{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 58}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 58.''' תעודת שירות. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לה.11|צו לה, ת. 11}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 59}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 59.''' פרוטוקול להגשת מסמכים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף לז.1|צו לז{{מוקטן|,}} ת.1}}).}}

{{ח:סעיף*|עוגן=נספח א טופס 60}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 60.''' פרוטוקול לחקירת עדים. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מא.1|צו מא{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 61}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 61.''' תעודת החרמה ומכירה של ספינה (אוירון). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מב.1|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 62}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 62.''' תעודת מכירת ספינה (אוירון). {{ח:הערה|[צ״ל: ({{ח:פנימי|סעיף מב.1|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 1}})].}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 63}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 63.''' תעודה על החרמתם ומכירתם של סחורות או מטען. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מב.1|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 64}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 64.''' תעודת מכירת סחורה או מטען. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מב.1|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 1}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 65}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 65.''' תעודת החזרת ספינה (אוירון). {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מב.3|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח א טופס 66}}
{{ח:ת}} '''מס׳ 66.''' תעודת החזרת סחורה או מטען. {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף מב.3|צו מב{{מוקטן|,}} ת. 3}}).}}

{{ח:קטע2|נספח ב|נספח ב. מסים שעל בית־המשפט ופקידיו לגבותם בעניני שלל מלחמה.|תיקון: 1940}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|המסים המפורטים להלן הם בהתאם לתקנות בתי המשפט לשלל מלחמה (מסים), 1940.}}

{{ח:קטע3||הזמנות, הודעות, הזמנות לעדים בחו״ל וכתבי־הרשאה.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח־2}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל||{{מוקטן|לירות {{ח:הערה|[במקור: מיל פונט]}}}}}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=נספח ב פרט 1}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חיתום כתב להתחלת משפט –|0.500}}

{{ח:סעיף*|2||עוגן=נספח ב פרט 2}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חיתום כתב מתוקן להתחלת משפט –|0.250}}

{{ח:סעיף*|3||עוגן=נספח ב פרט 3}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חיתום כפיה לעדות, לכל עד –|0.125}}

{{ח:סעיף*|4||עוגן=נספח ב פרט 4}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חיתום הזמנה או שליחתה –|0.250}}

{{ח:סעיף*|5||עוגן=נספח ב פרט 5}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד רישום הודעה בדבר העברת הענין לרושם ברשימת הדיון –|0.750}}

{{ח:סעיף*|6||עוגן=נספח ב פרט 6}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הודעה בדבר מתן כל מוסמך בצירוף חותמת בית־המשפט –|1.000}}

{{ח:סעיף*|7||עוגן=נספח ב פרט 7}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חיתומה או הוצאתה של הזמנה לעד בחו״ל להשבע או למסור הצהרה בשבועה בעניני שלל מלחמה (שעל המבקש לשלמו), לכל אדם הממונה בזה –|5.000}}

{{ח:סעיף*|8||עוגן=נספח ב פרט 8}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל הזמנה אחרת לעד בחו״ל או דרישה –|2.000}}

{{ח:סעיף*|9||עוגן=נספח ב פרט 9}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד ציון העתקה מבקשה לזכות מסירה –|0.375}}

{{ח:סעיף*|10||עוגן=נספח ב פרט 10}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הגשת הודעה בדבר רשימת אזהרה או הוצאתה –|0.375}}

{{ח:קטע3||הופעות.}}

{{ח:סעיף*|11||עוגן=נספח ב פרט 11}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד רשימת הופעה או תיקונה, לכל אדם –|0.125}}

{{ח:קטע3||העתקות.}}

{{ח:סעיף*|12||עוגן=נספח ב פרט 12}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד העתקה מעדות בכתב של עד כדי לאפשר לצד להדפיסה, לכל עמוד –|0.020}}

{{ח:סעיף*|13||עוגן=נספח ב פרט 13}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בדיקת העתקה כתובה או מודפסת, וציונה או היתומה כהעתקה משרדית, לכל עמוד –|0.010}}

{{ח:סעיף*|14||עוגן=נספח ב פרט 14}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הכנת העתקה וציונה כהעתקה משרדית, לכל עמוד –|0.030}}

{{ח:סעיף*|15||עוגן=נספח ב פרט 15}}
{{ח:ת}} בעד העתקה בשפה זרה – השוי בפועל

{{ח:סעיף*|16||עוגן=נספח ב פרט 16}}
{{ח:ת}} בעד העתקה מתרשים, מפה, חתך, ציור, תצלום, או דיאגרמה – השוי בפועל

{{ח:סעיף*|17||עוגן=נספח ב פרט 17}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד העתקה בדפוס מצו, שאינה העתקה משרדית או מאושרת, לכל עמוד –|0.010}}

{{ח:קטע3||נוכחויות.}}

{{ח:סעיף*|18||עוגן=נספח ב פרט 18}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל בקשה, עם כפיה לעדות או בלעדיה, שכל פקיד יהא נוכח כעד, או ימציא רשימות או מוסמכים שיש להמציאם כהוכחה (נוסף על הוצאותיו האפשריות של הפקיד), לכל יום או חלק מיום שיהא מוכרח להעדר ממשרדו –|2.000}}
{{ח:ת}} רשאי הפקיד לדרוש כי יניחו בתור פקדון על חשבון כל מסים נוספים, וכן פקדון כסף על חשבון כל הוצאות נוספות, אשר ייתכן כי יצטרכו לשלמן יתר על הסכום ששולם בעד המסים וההוצאות בעד הבקשה, ועל הפקיד או מזכירו המקבל את הפקדון הנ״ל לרשום הערה על כך בבקשה.

{{ח:קטע3||שבועות וכו׳.}}

{{ח:סעיף*|19||עוגן=נספח ב פרט 19}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד שבועה על הצהרה או מתן הצהרה בעד כל אדם העושה את הנ״ל –|0.100}}

{{ח:סעיף*|20||עוגן=נספח ב פרט 20}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ונוסף על כך בעד כל נספח הנזכר בו ואשר דרוש לסמנו –|0.065}}

{{ח:קטע3||הגשת בקשה.}}

{{ח:סעיף*|21||עוגן=נספח ב פרט 21}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הגשת בקשת זכות –|1.500}}

{{ח:סעיף*|22||עוגן=נספח ב פרט 22}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל מסמך או תעודה (פרט למוצג או כל מסמך או תעודה שניתנו לפני־כן מאת משרד התיקים או ממשרד המרשל), אלא אם כן נאמר אחרת –|0.250}}

{{ח:סעיף*|23||עוגן=נספח ב פרט 23}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בקשת חיפוש כתב הופעה או הצהרה בשבועה ובעד בדיקת הנ״ל –|0.050}}

{{ח:סעיף*|24||עוגן=נספח ב פרט 24}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בקשה לחפש במפתח הענינים, ולבדוק כתב־טענות, פסק־דין, פקודה, צו, פרטי־כל או כל מסמך אחר, אלא אם נאמר בפרוש אחרת בכל חוק או בתקנות אלה לכל שעה או חלק משעה –|0.125}}

{{ח:סעיף*|25||עוגן=נספח ב פרט 25}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לא יותר מיום אחד –|0.500}}

{{ח:קטע3||חקירת עדים.}}

{{ח:סעיף*|26||עוגן=נספח ב פרט 26}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד מתן צו לחקירה שתערך בפני השופט, הרושם או החוקר, או בעד מכתב בקשה –|0.250}}

{{ח:סעיף*|27||עוגן=נספח ב פרט 27}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חקירת עדים בעל פה, חוץ מחקירה ע״י שופט או רושם ליום או חלק מיום –|{{ממורכז|{{מוקטן|מ־}}}} 2.100 {{ממורכז|{{מוקטן|עד}}}} 4.200}}

{{ח:סעיף*|28||עוגן=נספח ב פרט 28}}
{{ח:ת}} בעד חקירת עדים ע״י כל חוקר במרחק הגדול יותר משלשה מילין ממשרד רישום, יש להוסיף סכום הוגן להוצאות ולשאר הוצאות –
{{ח:ת}} רשאי הפקיד לדרוש פקדון של בולים על חשבון המסיס ופקדון של כסף על חשבון ההוצאות שאפשר יהא צורך לסלקן יתר על כל סכום ששולם בעד מסים והוצאות בשעת חקירה, והפקיד או סופרו, חייב, בשעת קבלת הפקדון הנ״ל, לערוך תזכיר על הנ״ל ולמסור את הנ״ל לצד המפקיד.
{{ח:ת}} כמו כן יכול הפקיד לדרוש התחייבות בכתב לשלם כל מסים נוספים והוצאות שיהא צורך לסלקם יתד על הסכום ששולם או שהופקד כך.

{{ח:סעיף*|29||עוגן=נספח ב פרט 29}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חקירת העדים ע״י שופט או רושם בין בעזרת מתרגם ובין שלא בעזרת מתרגם, בעד כל עד –|1.000}}

{{ח:סעיף*|30||עוגן=נספח ב פרט 30}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הכנת הצהרות בשבועה בנידון תעודות האניה (תעודות והאוירון) בעד כל גליון –|0.125}}

{{ח:סעיף*|31||עוגן=נספח ב פרט 31}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד מיון תעודות האניה (תעודות האוירון) וסמונן במספרים –|0.500}}

{{ח:קטע3||ברור משפט.}}

{{ח:סעיף*|32||עוגן=נספח ב פרט 32}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הכנסת כל משפט או ענין לברור או עריכתו או הכנסתו או עריכתו מחדש –|2.000}}

{{ח:סעיף*|33||עוגן=נספח ב פרט 33}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הזמנה ל”טריניטי מסטרס“ להופיע או הזמנה לכל מומחים אחרים להיות נוכחים בשעת הבירור –|0.500}}

{{ח:סעיף*|34||עוגן=נספח ב פרט 34}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד רישום לבירור של כל בקשה או העברה לחוות דעת –|0.500}}

{{ח:קטע3||פסקי־דין, פקודות וצוויים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} בעד עריכת פקודות וציוויים ורישומם בפנקס –

{{ח:סעיף*|35||עוגן=נספח ב פרט 35}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם נעשתה בבית המשפט בשעת בירור המשפט או בשעת בירור בקשה –|2.000}}

{{ח:סעיף*|36||עוגן=נספח ב פרט 36}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם הצו הוא על בקשת זכות –|0.500}}

{{ח:סעיף*|37||עוגן=נספח ב פרט 37}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם הצו הוא להרשאה על בקשת זכות –|1.000}}

{{ח:סעיף*|38||עוגן=נספח ב פרט 38}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|על כל צו אחר הכולל אשור או הסכם שהוגש לפי {{ח:פנימי|פרק כג|צו כג מתקנות בית־המשפט לשלל מלחמה, 1939}}, והגשת הנ״ל –|0.500}}

{{ח:סעיף*|39||עוגן=נספח ב פרט 39}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד תזכיר להכנסת צו nunc pro tunc –|0.250}}

{{ח:קטע3||בעד העברת ענינים לבירור הרושם.}}

{{ח:סעיף*|40||עוגן=נספח ב פרט 40}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל ברור בפני הרושם, הכולל חקירת עדים, אם יש עדים, שיש להם ענין לטיב החשבונות וחשיבותם או ענינים אחרים, והזמן שנדרש –|{{ממורכז|{{מוקטן|מ־}}}} 1.050 {{ממורכז|{{מוקטן|עד}}}} 15.750}}

{{ח:סעיף*|40א||עוגן=נספח ב פרט 40א}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם הבירור נמשך יותר מיום אחד, בעד כל יום נוסף או חלק ממנו מס נוסף שלא יעלה על –|15.750}}

{{ח:סעיף*|41||עוגן=נספח ב פרט 41}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם דרושה נוכחותו של סוחר אחד או יותר, בעד כל סוחר אותם המסים כמו לרושם –|{{ממורכז|{{מוקטן|מ־}}}} 1.050 {{ממורכז|{{מוקטן|עד}}}} 15.750}}
{{ח:ת}} במקרי הסתבכות גדולים או סכום גדול מאד המעסיקים יותר מיום אחד שלם, אפשר לגבות מסים גדולים יותר.
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|נספח ב פרט 40|המסים מס׳ 40–41}} ועד בכלל ישולמו בתחילה ע״י הצד העורך את הבירור לפי התנאים:–
{{ח:ת}} למודעה הנזכרת {{ח:פנימי|סעיף יז.3|בצו יז מתקנות בית־המשפט לשלל מלחמה, 1939, תקנה 3}}, על הצד העורך לשים את המס לבירור, ואם הרושם ידרוש זאת, אף פקדון בסכום שלפי דעתו של הרושם יכסה את הוצאות הבירור, אם יהא צורך לשלם סכום נוסף בנידון המשפט, ישולם הסכום הנ״ל ע״י אותו הצד בשעת מסירת תוצאות הבירור, ואם לא נמסר כל דו״ח, בשעת גמר משפט הבירור, או אם עוד טרם נסתיים יש לסלק מכסה מתאימה של המם בעד אותו חלק מן המשפט אשר כבר נתקיים, והסכום ייקבע ע״י הרושם. לאחר תשלום סכומים נוספים אלה יוגש תזכיר ובו צריך לציין לשם מה שולמו המסים הנ״ל.

{{ח:קטע3||במשרדו של המרשל.}}

{{ח:סעיף*|42||עוגן=נספח ב פרט 42}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הוצאה לפועל של פקודת מאסר או בעד רכישת אניה (אוירון) בהתאם {{ח:חיצוני|https://www.legislation.gov.uk/ukpga/Vict/27-28/25#section-16|לסעיף 16 מחוק שלל המלחמה הימי, 1864}} –|2.000}}

{{ח:סעיף*|43||עוגן=נספח ב פרט 43}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הוצאה לפועל של מאסר, בעד כל אדם שנאסר –|1.000}}

{{ח:סעיף*|44||עוגן=נספח ב פרט 44}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הוצאה לפועל של כל פקודה, צו, שליחות או כל דבר אחר שיש צורך להוציאם לפועל ע״י מרשל, פרט לאלה שנקבעו להם הוראות בזה –|1.000}}

{{ח:סעיף*|45||עוגן=נספח ב פרט 45}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד נוכחותם, מנוים, והשבעתם של מעריכים –|1.000}}

{{ח:סעיף*|46||עוגן=נספח ב פרט 46}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד מסירת אניה (אוירון) או סחורות לקונה המתאים לרשימה –|2.000}}

{{ח:סעיף*|47||עוגן=נספח ב פרט 47}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד נוכחות בשעת מסירת מטען או מכירת אניה (אוירון) או סחורות או העברתם, לכל יום –|2.000}}

{{ח:סעיף*|48||עוגן=נספח ב פרט 48}}
{{ח:ת}} בעד החזקת אניה (אוירון) עם או בלי משא, ההוצאות ליום בעד כל שומר אניה (או שומר אוירון) –
{{ח:ת}} למרשל תהיה הזכות, מלבד המסים הנזכרים לעיל, לקבל את ההוצאות המתאימות שלו, לנסיעות, לדמי אוכל, ולכלכלה.

{{ח:סעיף*|49||תיקון: תש״ח־2|עוגן=נספח ב פרט 49}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד מכירת כל אניה (אוירון), או סחורות שנמכרו בהתאם לפקודה או צו של בית־המשפט בעד כל 100 לירות {{ח:הערה|[במקור: 100 פונט]}} או חלק ממאה לירות {{ח:הערה|[במקור: ממאה פונט]}} מדמי המכירה ברוטו –|1.000}}

{{ח:סעיף*|50||עוגן=נספח ב פרט 50}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד שחרור כל אניה (אוירון), סחורות או אדם ממעצר –|2.000}}

{{ח:קטע3||הערכת ההוצאות.}}

{{ח:סעיף*|51||תיקון: תש״ח־2|עוגן=נספח ב פרט 51}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הערכת חשבון הוצאות במקום שהסכום שהוקצב אינו עולה על 4 לירות {{ח:הערה|[במקור: 4 פונט]}} –|0.100}}

{{ח:סעיף*|52||תיקון: תש״ח־2|עוגן=נספח ב פרט 52}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|במקום שהסכום עולה על 4 לירות {{ח:הערה|[במקור: 4 פונט]}}, בעד כל 2 לירות {{ח:הערה|[במקור: 2 פונט]}} שהוקצבו כהוצאות או חלק מהן –|0.050}}

{{ח:קטע3||בעד פעולות משפטיות במשרד של בית־המשפט לימאות {{ח:הערה|[במקור: של בית־המשפט העליון]}}.|תיקון: תשי״ב}}

{{ח:סעיף*|53||עוגן=נספח ב פרט 53}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד תעודה של הסכום ותאורם של כל כספים, קרנות, נירות־ערך לרבות בקשה לכך –|0.100}}

{{ח:סעיף*|54||עוגן=נספח ב פרט 54}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד העתק חשבון לכל פתיחה לרבות בקשה לכך –|0.100}}

{{ח:סעיף*|55||עוגן=נספח ב פרט 55}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בקשה לרושם או לכל פקיד אחר לכל מטרה מן המטרות דלקמן: תשלומים, הנחת פקדונות, העברות, או הפקדת כספים, קרנות, או נירות־ערך בבית־המשפט בלי צו, או כסף נוסף לסכום שהצו מצוה לשלם; לשלם מחוץ לבית־המשפט כל כסף מבלי צו או תעודה מאת פקיד המטיל מסים; הודעה בכתב בנידון כל כספים, קרנות, או נירות־ערך או כל טרנסאקציה במשרד התשלומים –|0.100}}

{{ח:סעיף*|56||עוגן=נספח ב פרט 56}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בקשה לקבלת ידיעות בנידון כל כסף, קרנות, או נירות־ערך לזכותו של כל משפט או ענין הכלול בכל רשימה, שהוכנה ע״י פקיד התשלומים המתאים של בית־המשפט, של המשפטים והענינים אשר מזה 15 שנה לא טפלו בשום כספים או נירות־ערך הזקופים לזכותם –|0.125}}

{{ח:סעיף*|57||עוגן=נספח ב פרט 57}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הצהרה בשבועה לצורך תשלום, העברה או פקדון כל כסף, פקדונות, או נירות־ערך בבית־המשפט בהתאם לכל חוק –|0.050}}

{{ח:סעיף*|58||עוגן=נספח ב פרט 58}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הכנת כח והרשאה –|0.250}}

{{ח:קטע3||שונות.}}

{{ח:סעיף*|59||עוגן=נספח ב פרט 59}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד פקודה מאת שופט –|0.250}}

{{ח:סעיף*|60||עוגן=נספח ב פרט 60}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד חתימה על מודעה, עריכתה או אשורה –|0.500}}

{{ח:סעיף*|61||עוגן=נספח ב פרט 61}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד התחייבות בבית בבית דין או ערבות בין אם ישנו מתחייב בדין אחד או יותר ובין אם הוכנסו ע״י כלם בפעם אחת ובין אם לא הוכנסו –|0.500}}

{{ח:סעיף*|62||עוגן=נספח ב פרט 62}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד העברת ערבות –|0.250}}

{{ח:סעיף*|63||עוגן=נספח ב פרט 63}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ע״י ממונה בקבלו ערבות –|1.050}}

{{ח:סעיף*|64||עוגן=נספח ב פרט 64}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד הפקדת התחייבות –|0.250}}

{{ח:סעיף*|65||תיקון: תש״ח|עוגן=נספח ב פרט 65}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד רישום כוח והרשאה במשרד התיקים בעד אניה השייכת לממשלה {{ח:הערה|[במקור: למלך]}} בכלל והעתק ממנה למנהל החשבונות הכללי של הצי –|1.500}}

{{ח:סעיף*|66||עוגן=נספח ב פרט 66}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד רישום הנ״ל במיוחד –|0.500}}

{{ח:סעיף*|67||עוגן=נספח ב פרט 67}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד עריכת חשבונות ע״י הרושם בעניני שלל מלחמה בים –|0.250}}

{{ח:סעיף*|68||עוגן=נספח ב פרט 68}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בדיקת הפנקס של ערבונות –|0.050}}

{{ח:קטע2|נספח ג|נספח ג׳. תשלומים שיוטלו ע״י עורכי דין וישולמו לעורכי דין במשפטי שלל־מלחמה בבית המשפט}}
{{ח:קטע3||כתבי־בית־דין, כתבי מעצר והזמנות־בית־דין.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל||{{מוקטן|פּנס שיל. לי״ש}}}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|כתב בית דין להתחלת כל משפט –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הודעה ע״ד כתב־בית־דין למסירה מחוץ לתחומי השיפוט –|0 4 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|כתב מעצר (לרבות הופעה לפני המרשל) –|0 10 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|צו הכופה עד לבוא או להביא אתו –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|צו הכופה עד לבוא, לכל מספר אנשים שלא למעלה משלשה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ואם יותר מארבעה עמודים, בעד כל עמוד שלמעלה מארבעה –|4 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|כל צו או כתב־מעצר שלא נכללו בהנ״ל –|8 6 0}}
{{ח:ת}} תשלומים אלה כוללים כל האישורים וההעתקות בשביל הפקיד המטביע בהם את החותמת, והופעות לשם הנתינה או החיתום, מלבד אם נקבע אחרת, אך אין הם כוללים מסי בית המשפט
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הזמנה להופיע לפני השופט בלשכתו –|0 3 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או: אם זוהי הזמנה מיוחדת, לפי הכרעת דעתו של הפקיד המעריך, ולא יותר מן –|4 16 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|העתקה לשופט או לרושם, כשיש דרישה לכך –|0 2 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או בעד כל עמוד –|4 0 0}}

{{ח:קטע3||מסירות, הודעות ודרישות.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד מסירת כל כתב, הזמנה, כתב־מעצר, בקשה, צו או הודעה לצד שלא רשם הופעה, או בעד הגשת הנ״ל למשרד הרישום במקום מסירה וכשאין רשות למסור את הנ״ל בדרך הדואר –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם נמסרו למרחק של יותר משני מילים ממקום העסקים הקרוב ביותר או ממשרדו של העורך דין המוסר את הנ״ל, בעד כל מיל שלאחר שני המילים הנ״ל –|0 1 0}}
{{ח:ת}} או אותו סכום הוגן להוצאות כיס ובעד הזמן התפוס, כפי שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם מפני ריחוק־מקומו של הצד שחייבים לו מסירה, יש לבצע את המסירה באמצעות סוכן (פרט לסוכן הלונדוני), הרי נוסף על הסכום הנ״ל משלמים בעד חליפת מכתבים –|0 7 0}}
{{ח:ת}} אם דרושה יותר מנוכחות אחת לשם ביצוע מסירה, או כדי לנמק בקשה לתחליף של מסירה, מטילים אותו סכום נוסף כפי שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים.
{{ח:ת}} בעד מסירה מחוץ לתחומי השיפוט, יוטל אותו תשלום שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|מסירה (כשנרשמה הופעה) לעורך דין או לצד –|6 2 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או אם ניתנה רשות למסור בדרך הדואר –|3 1 0}}
{{ח:ת}} נוסף על התשלומים דלעיל, מטילים גם את התשלומים דלקמן:
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|כתב־בית־דין למעלה משני עמודים, בעד העתקה למסירה, על כל עמוד שלמעלה משני עמודים הנ״ל –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הזמנת בית דין להופיע לפני השופט בלשכתו, בעד כל העתקה למסירה –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או בעד כל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד עריכת הודעה להצגת מסמכים לבקורת או הודעה להצגת מסמכים בשעת בירור משפט, או הודעה להודות בנכונותם של מסמכים או עובדות –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם זוהי הודעה מיוחדת או אם היא בהכרח ארוכה, אותו סכום שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים, ובעד לא יותר מעמוד אחד –|8 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ובעד כל העתקה, לא יותר מעמוד אחד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד עריכת הודעה להגשת בקשה־בדרך־הצעה –|0 3 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או בעד כל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|העתקה למסירה –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או בעד כל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד עריכת כל הודעה מתאימה או נחוצה, שלא נקבעה עליה הוראה במקום אחר –|6 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או אם זוהי הודעה מיוחדת או אם היא בהכרח ארוכה, בעד עריכתה ולכל עמוד שלמעלה משלשה –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ובעד כל העתקה למסירה, לכל עמוד שלמעלה משלשה הנ״ל –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד העתקות של בקשות וצוויים לשם מסירה והודעות אחרות (אם ישנן) שנחוץ לצרפן אליהן, בעד כל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} מלבד אם נקבע אחרת, הרי תשלומים בעד מסירה כוללים העתקות למסירה ; מקום שדרושה מסירת הודעה על הגשת הצהרות בשבועה, אין מרשים אלא הודעה אחת למערכת של הצהרות בשבועה שהוגשו או שמן הצורך להגישן יחד.

{{ח:קטע3||הופעות.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|רישום הופעה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם נרשמה בזמן אחד, בעד יותר מאיש אחד, לכל צד בדין זולת הצד הראשון –|0 1 0}}

{{ח:קטע3||הוראות.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|להגיש משפט החרמה, או כל משפט אחר –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|להופיע לשם תביעה או הגנה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד בקשה או תביעה עפ״י {{ח:פנימי|פרק ג|צו ג׳}} או בקשר להעברת הענין לרושם –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד תשובה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד תשובה לתשובה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לתקן הרצאת טענות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל בעיה מיוחדת או הצהרה בשבועה, פרט להצהרה בשבועה על מסירה, שעליה אין מטילים תשלום בעד הוראות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד שטר־ערבות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לערער על צו השופט או הרושם, ולהופיע לשם כך –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|להוסיף צדדים למשפט עפ״י צו השופט או הרושם –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לעורך דין שייעץ בעדות, כשהעדות הראשית נגבית בעל פה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לא יותר מן –|0 1 1}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לעורך דין שיגיש בקשה לשופט או לרושם כשלא נמסרה תמצית אחרת של המשפט –|8 6 0}}
{{ח:ת}} או אותו סכום נוסף שהפקיד המעריך ימצאנו להוגן, בשים לב אל טיב הבקשה.
{{ח:ת}} בעד תמצית משפטית לבירור תביעה או להעברת משפט או להתנגדות לדו״ח של הרושם, יוטל אותו סכום שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים, בשים לב לכל מסיבות הענין ולכל תשלומים אחרים בעד הופעות כעדים, בעד השגת עדות ובעד השגת עדות ובעד קריאת מסמכים.
{{ח:ת}} אפשר להטיל תשלום בעד הוראות להכנת תמצית משפטית אם לא הובאה הבקשה או התביעה לבירור ואם סבור הפקיד המעריך כי מן הראוי שתעשינה הכנות לבירור התביעה או הבקשה.

{{ח:קטע3||עריכת כתב טענות ומסמכים אחרים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בקשה, תביעה או תביעה על יסוד העברת משפט –|0 10 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|תשובה –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|תשובה לתשובה וכל כתב טענות אחר, ותיקונים לכל כתב טענות –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הודעה על בקשה בדרך הצעה –|0 10 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|פרטים, הפרות והתנגדויות, מקום שדרוש, והעתקה אחת למסירה –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או אותו סכום שימצאנו הפקיד המעריך למתאים, ושלא יעלה לכל עמוד על –|8 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם יש למסור יותר מהעתקה אחת, בעד כל העתקה נוספת, לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעיה מיוחדת, הודאות והצהרות בשבועה, לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} או אותו סכום נוסף בעד עבודה והוצאות בקשר להכנת המסמכים האלה כפי שהפקיד המעריך ימצאנו למתאים לפי הכרעת דעתו.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|שטר ערבות, לרבות העתקה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|תמצית משפטית על שפיטתה או בירורה של תביעה, על שאלה־שבעובדה, על העברות־משפטים, על הערכת דמי־נזק, על חקירת עדים, על בעיה מיוחדת או בקשה לפני שופט, רושם, בוחן או פקיד בית המשפט, מקום שהתמצית נחוצה וראויה, לרבות הערות נחוצות ומתאימות, לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|תמצית משפטית על בקשה־בדרך־הצעה או הזמנת בית־דין –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|חשבונות, רשימות ומסמכים אחרים ללשכת השופט, מקום שהם נדרשים, לא יותר מעמוד אחד –|8 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|מודעות לפרסום, לרבות נוכחות לשם כך –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|חשבון הוצאות לשם הערכה, לרבות העתקה לפקיד המעריך, לכל עמוד –|8 0 0}}

{{ח:קטע3||העתקות.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|של כתבי טענות, תמציות משפטיות ומסמכים אחרים, כשלא נקבעה הוראה אחרת, לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם בהתאם לתקנות בית דין או צו בית דין יש להדפיס כל כתב־טענות, בעיה מיוחדת או בקשת זכות, או עדות, קוצבים לעורך דין של הצד המדפיס בעד העתקה למדפיס מלבד אם היא נעשית ע״י פקיד בית המשפט, לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ובעד הגהת עלי הדפוס, לכל עמוד –|2 0 0}}
{{ח:ת}} ובעד ההדפסה, הסכום המתאים ששולם בפועל למדפיס, הסכום המוקצב במשפטי אדמירליות.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ובעד העתקות נוספות, לכל 20 העתקות שלמעלה מ־20 הראשונות, לכל עמוד –|11⁄2 0 0}}
{{ח:ת}} וכשיש צורך להדפיס חלק אחד בשפה אחרת או כפקסימיל או בכל צורה בלתי רגילה או מיוחדת, או כשיש צורך להכניס שנוי במסמך המודפס לאחר ההגהה הראשונה, קוצבים אותו סכום נוסף שימצאנו הפקיד המעריך להוגן.
{{ח:ת}} עורך דין של צד הזכאי לקבל העתקות מודפסות, קוצבים לו, בעד אותו מספר העתקות שמן הצורך ומן הראוי היה שיקבל, את הסכום שהוא שלם בעדן.
{{ח:ת}} נוסף על התשלומים בעד הדפסה ובעד קבלת העתקות מודפסות קוצבים את הסכום דלקמן לאותו מספר העתקות שמן הצורך ומן הראוי להדפיסן ולקבלן לשם המטרות דלקמן אך לא למטרות אחרות – כל כתב־טענות למסירה לצד שכנגד, או להגשתו למשרד הרישום כשאין הופעה. כל בקשת זכות להגשה, אם הוגשה בדפוס, ובעד העורך־דין של משרד האוצר {{ח:הערה|[במקור: בית האוצר]}}, ובעד מסירה לאחד הצדדים.
{{ח:ת}} כל כתב טענות, בעיה מיוחדת, או בקשת־זכות, לשימושו של השופט או הרושם.
{{ח:ת}} כל הצהרה־בשבועה מודפסת.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|וכל כתב טענות, בעיה מיוחדת, בקשת זכות, או עדות לשימושו של העורך־דין בבית המשפט, ובמשפטים העוברים דרך הסוכנות המחוזית, כשמן הראוי לשלוח העתקה חשאית לעורך דין של המחוז, לכל עמוד –|2 0 0}}
{{ח:ת}} סכומים נוספים אלה בעד העתקות מודפסות לשופט או לרושם ולעורך־דין, אין מטילים אותם כשהוכנו העתקות כתובות קודם להדפסה, ועל כל פנים אין להכינן יותר מפעם אחת במהלך המשפט.
{{ח:ת}} העתקות חשאיות, אם מודפסות או מועתקות במכונה או כתובות, אין קוצבים בעדן תשלום בדרך כלל, אלא שההקצבה תלויה בשאלה אם מן הראוי להכין או לשלוח את ההעתקות, ובכל מקרה צריך להראותן לפקיד המעריך שיעיין בהן.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הכנסת תיקונים בהעתקה מודפסת של כל כתב טענות, בעיה מיוחדת או בקשת זכות, כשלא הודפסה מחדש –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|4 0 0}}

{{ח:קטע3||קריאת מסמכים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בקשות, תשובות, תשובות לתשובות, תביעה על פי העברת משפט ושאר כתבי־טענות ע״י העו״ד של הצד שאיננו הצד המגיש או מוסר את הנ״ל –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|תקון כל כתב־טענות כזה בכתב –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם אלה הודפסו מחדש –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד מן התיקון –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|שאלות שחייב הצד לענות עליהן באמצעות העו״ד שלו –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל עמוד –|4 0 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הודעה להראות מסמכים בבירור משפט או בחקירת עדים, והודעה להודות ע״י העו״ד של הצד שנמסרה לו ההודעה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או אם זו הודעה להודות בעובדות, לכל עמוד –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|הצהרות בשבועה ע״י העו״ד של הצד שנגדו אפשר לקרוא את הנ״ל, לכל עמוד –|4 0 0}}

{{ח:קטע3||נוכחויות.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח}}

{{ח:ת}} {{טור לשמאל|למסור, או להגיש במקום מסירה, כל כתב טענות ובעיה מיוחדת –|4 3 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|להגיש למשרד הרישום כל מסמך או תעודה או הודעה על בקשה בדרך הצעה לרבות הפרוטוקול –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לבקר, או להציג לבקורת, כל מסמך בהתאם להודעה להודות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לכל שעה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לבדוק הודאות ולחתום עליהן –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לקבל או לתת כל הסכמה נחוצה או ראויה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לקבל מנוי כדי לחקור עדים –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|במשרד המרשל, כדי להניח אצלו מסמך הצריך להמסר על ידו –|4 13 0 {{ש}} {{ח:הערה|[צ״ל: 8 6 0]}}}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בחקירת עדים לפני חוקר, ממונה, פקיד או אדם אחר –|0 2 2 {{ש}} {{ח:הערה|[צ״ל: 4 13 0]}}}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות ובלבד שלא יעלה על –|{{ח:הערה|[צ״ל: 0 2 2]}}}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|במעמד עדים העומדים לקבל שבועה, או ע״י העו״ד או מזכירו העומדים לקבל שבועה, להצהרה בשבועה בתשובה לשאלות או הצהרה בשבועה אחרת –|8 6 0}}
{{ח:ת}} כשיש כמה עדים העומדים לקבל שבועה או אם לשם קבלת הצהרה בשבועה יש צורך ללכת הרחק משני מיל, או להעסיק סוכן, יכול הפקיד המעריך לקצוב סכום נוסף שימצאנו להוגן.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לשם הזמנת בית דין בלשכת השופט –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות ובלבד שלא יעלה על –|0 1 1}}
{{ח:ת}} לפני עורך דין עם תמצית משפטית או עם מסמכים אחרים –
{{ח:תת}} {{טור לשמאל|אם שכר העו״ד הוא גיני אחת –|4 3 0}}
{{ח:תת}} {{טור לשמאל|אם יותר מגיני אחת ופחות מחמש גיניות –|8 6 0}}
{{ח:תת}} {{טור לשמאל|אם חמש גיניות ופחות מ־20 גיניות –|8 6 0}}
{{ח:תת}} {{טור לשמאל|אם 20 גיניות –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם יותר מכן, על כל 10 גיניות או חלק מ־10 שלמעלה מ־20 גיניות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לשם התיעצות או התועדות עם עו״ד –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לרשום או לקבוע משפט או בעיה מיוחדת לדיון או לבירור –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בבית המשפט, על כל בקשה בדרך הצעה, לכל יום –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בענין הנ״ל כשהוא עומד לבירור, לכל יום –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות, ובלבד שלא יעלה על –|0 2 2}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בבירור או בשפיטה של כל משפט, ענין, שאלה שבעובדה, או בהערכת נזקים, כשהבירור הוא על פי חומר שבכתב או עפ״י שמיעת טענות ושפיטה, לכל יום –|0 10 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות ובלבד שלא יעלה על –|0 3 3}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אם העו״ד אינו מנהל עסקים בעיר שבה יושב בית המשפט לשלל מלחמה, יכול הרושם לפי הכרעת דעתו, לקצוב לו בעד כל יום שבו הוא מוכרח להעדר ממקום עסקיו כל סכום שלא יעלה לכל יום על –|0 3 3}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ובעד הוצאות (נוסף להוצאות נסיעה ממשיות שהוציאן בדין) לכל יום לרבות יום שבת {{ח:הערה|[במקור: יום ראשון בשבוע]}}, סכום שלא יעלה על –|0 1 1}}
{{ח:תת}} אם צריך העו״ד להיות נוכח ביותר מישיבה אחת או הערכה אחת באותו זמן ובאותו מקום, מחלקים את ההוצאות באותו משפט לפי היחס.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|כדי לשמוע פסק־דין, כשהפס״ד נדחה –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות, ובלבד שלא יעלה על –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לפני הרושם או לפני הרושם והסוחרים, במשפט שהועבר לרושם –|{{ממורכז|{{מוקטן|מ־}}}} 0 1 1 {{ממורכז|{{מוקטן|עד}}}} 0 5 5}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|למסור מסמכים (כשנדרשים בכך) לשימושו של השופט קודם לבירור –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לשם הערכת חשבון ההוצאות המשפטיות –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות ובלבד שלא יעלה על –|0 3 3}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לשלם מסי העברת משפט –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לעריכתם ולמילויים של שטרי־ערבות –|4 13 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לחקור בשאלה את הערבים מספיקים, לגבי כל ערב –|8 6 0}}
{{ח:תת}} או סכום נוסף שימצאנו הפקיד המעריך למספיק, אם נעשו חקירות מיוחדות.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בדיקת שטרי ערבות לאחר שהוגשו –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לקבל או לתת התחייבות להופיע –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אצל המדפיס, להכניס מודעות, או לכל צורך נחוץ אחר –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|אצל הרושם, כדי לקיים שמשפט שנקבע לברור סודר או מכל סבה אחרת שאין מפרשים אותה במסמך העומד לברור –|8 6 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ליעץ שולח או לקבל הוראות ממנו כשנתעורר הצורך בכך בשל כל פעולה שנעשתה ע״י הצד שכנגד במהלך בירורו של משפט או ענין, לכל נוכחות –|8 6 0}}
{{ח:תת}} או אותו סכום נוסף שהפקיד המעריך ימצאנו להוגן.
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל נוכחות אחרת (אם לפני השופט בלשכתו או לפני הרושם, לפני ממונה, לפני חוקר או לפני המרשל או אצל כל עד או צד או העו״ד שלו) שהפקיד המעריך ימצא כי יש צורך בה ושבעבורה לא נקבע כל תשלום במיוחד –|8 6 0}}

{{ח:קטע3||שבועות ומוצגים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|השבעות או קבלת הצהרות בשבועה ע״י ממונים, על כל שבועה או הצהרה –|0 2 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לעו״ד בעד הכנת כל מוצג –|0 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|לממונה בעד עריכת כל מוצג –|4 1 0}}

{{ח:קטע3||מכתבים.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל מכתב שנכתב ע״י העו״ד שאינו נופל בגדר הסעיף של הוראות להכנת תמצית משפטית, ואשר לדעת הפקיד המעריך היה צורך בו –|6 3 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות ובלבד שלא יעלה על –|0 5 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|בעד כל מכתב בצורת הודעה שנשלחה ע״י העו״ד לשולחו הוא או לכל אדם אחר –|6 1 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|ונוסף על כך, בעד חליפת מכתבים בין עו״ד לבין שולחו, פרט לחליפת מכתבים שהפקיד המעריך כבר קצב בעדה סכום בסעיף של הוראות להכנת תמצית משפטית, בעד כל מכתב שהפקיד המעריך ימצא כי היה צורך בו –|6 3 0}}
{{ח:ת}} {{טור לשמאל|או לפי המסבות, ובלבד שלא יעלה על –|0 5 0}}
{{ח:ת}} נוסף על הנ״ל, קוצבים סכום להוצאות הנחוצות של דמי־דואר, דמי הובלה והעברת מסמכים.

{{ח:קטע3||עדות.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} אשר לעדות, קוצבים סכום הוגן וצודק לחשבון תשלומים והוצאות שנתברר כי הוצאו בצדק בעד השגת עדות והופעת העדים.

{{ח:קטע3||שכר פרקליט.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} קוצבים שכר לעורך דין במקרים שבהם היו קוצבים שכר כזה במשפטים דומים בעניני אדמירליות ובאותו סכום, אלא שבנוגע לשכר עורך דין בעד ימי הבירור של המשפט, יקצוב לו הפקיד המעריך אותו סכום שלפי הכרעת דעתו ימצאנו להוגן.

{{ח:קטע3||ערבות.}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ח־2}}
{{ח:ת}} אפשר לקצוב דמי־קומיסיון או שכר לאנשים שנעשו ערבים לשטר ערבות או הנותנים ערובה בצורה אחרת, ובלבד שהסכום לא יעלה בסך הכל על לירה אחת למאה {{ח:הערה|[במקור: פונט אחד למאה]}}.

{{ח:קטע3||הוראות כלליות.}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} בכל הערכה של הוצאות יקצוב הפקיד המעריך את סכומי כל ההוצאות המשפטיות, התשלומים וההוצאות האחרות שנראו לו הכרחיים והוגנים לשם הגשמת הצדק או לשם הגנת זכויותיו של כל צד, ואולם ביחס לצד שהוציא את ההוצאות לא יקצוב הפקיד המעריך שום תשלום בעד הוצאות שלדעתו הוצאו או הוגדלו מתוך חוסר זהירות, רשלנות או טעות, והתשלומים הנקובים לעיל יהיו כפופים לתקנה כללית זו.
{{ח:ת}} נוסף על התשלומים הנקובים לעיל, יכול הפקיד המעריך לקצוב לעורך דין אותו שכר שימצאנו צודק והוגן בעד כל עבודה שלא נקבע בעבורה שכר מיוחד בדרגת התשלומים דלעיל, יאשר לדעת הפקיד המעריך היה הכרח בה לשם הנהלת המשפט או הענין.
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]