צו בדבר העסקת עובדים במקומות מסוימים (יהודה והשומרון)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|צו בדבר העסקת עובדים במקומות מסויימים (יהודה והשומרון) (מס׳ 967), התשמ״ב–1982}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|קמצ״ם, 53, 130 {{מוקטן|(צו 967)}}|צו בדבר העסקת עובדים במקומות מסויימים (יהודה והשומרון)}}; {{ח:תיבה|קמצ״ם, 74, 48 {{מוקטן|(צו 1141)}}|תיקון}}; {{ח:תיבה|קמצ״ם, 76, 76 {{מוקטן|(צו 1198)}}|תיקון מס׳ 2}}; {{ח:תיבה|קמצ״ם, 222, 4986 {{מוקטן|(צו 1605)}}|תיקון מס׳ 3}}; {{ח:תיבה|קמצ״ם, 269, 13667 {{מוקטן|(צו 2223)}}|צו בדבר הגברת האכיפה נגד מקום המשמש להלנה או העסקה שלא כדין (יהודה ושומרון)}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכותי כמפקד כוחות צה״ל באיזור והואיל והנני סבור כי הדבר דרוש להגנת זכויותיהם של העובדים באזור הנני מצווה לאמור:–
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: 1141, 1605}}
{{ח:ת}} בצו זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הממונה“ – מי שימונה על ידי כממונה לצורך צו זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק העבודה“ – {{ח:חיצוני|חוק העבודה הירדני|חוק העבודה הירדני, חוק מס׳ 2 לשנת 1965}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ישוב“ – כל אחד מן הישובים במפורטים {{ח:חיצוני|צו בדבר ניהול מועצות אזוריות (יהודה והשומרון)#תוספת|בתוספת לצו בדבר ניהול מועצות אזוריות (יהודה והשומרון) (מס׳ 783), תשל״ט–1979}} {{ח:חיצוני|צו בדבר ניהול מועצות מקומיות (יהודה והשומרון)#תוספת|ובתוספת לצו בדבר ניהול מועצות מקומיות (יהודה והשומרון) (מס׳ 892), התשמ״א–1981}}, כפי תוקפן מעת לעת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ישראלי“ – תושב ישראל, מי שמקום מגוריו באזור והוא אזרח ישראלי או שהוא זכאי לעלות לישראל לפי {{ח:חיצוני|חוק השבות|חוק השבות, התש״י–1950}}, כפי תוקפו בישראל מעת לעת, וכן מי שאינו תושב האזור ובידו אשרת כניסה בתוקף לישראל.

{{ח:סעיף|2|חובת העסקת באמצעות לשכת עבודה|תיקון: 1141, 2223}}
{{ח:ת}} לא יעסיק אדם, בין במישרין ובין בעקיפין, בין בעצמו ובין על ידי אחר המועסק על ידו או מטעמו, תושב באזור בישוב (להלן – העסקה), אלא באמצעות לשכת העבודה כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק העבודה הירדני#פרק 3|בפרק השלישי לחוק העבודה}}.

{{ח:סעיף|3|תוספת יוקר ושכר מינימום|תיקון: 1198}}
{{ח:תת|(א)}} אדם המועסק בישוב זכאי לקבל ממעבידו שכר עבודה שלא יפחת מהשכר המינימום וכן יהיה זכאי לתוספת יוקר, הכל כפי תקפם בישראל מעת לעת.
{{ח:תת|(ב)}} הממונה יפרסם בהודעה את שיעוריהם של שכר המינימום ותוספת היוקר ואת מועד תחילתם.

{{ח:סעיף|3א|התקנת תקנות|תיקון: 1198}}
{{ח:ת}} הממונה רשאי להתקין תקנות לצורך ביצועו של צו זה לרבות תקנות בדבר:
{{ח:תת|(1)}} חובת דווח של מעסיק ועובד על העסקה;
{{ח:תת|(2)}} נהלים להפעלתה של לשכת עבודה על פי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2 לצו}}.

{{ח:סעיף|3ב|העסקה מחוץ לישוב על ידי ישראלי|תיקון: 1605}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}} {{ח:פנימי|סעיף 3|וסעיף 3}} יחולו על העסקת תושב באזור או אדם, לפי העניין, כאשר ההעסקה נעשית בידי מעסיק ישראלי באזור, אף מחוץ לישוב.

{{ח:סעיף|3ג|זכות עובד של קבלן כוח אדם|תיקון: 1605}}
{{ח:תת|(א)}} זכות עובד של קבלן כוח אדם לתשלום תוספת יוקר ושכר מינימום כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיפים 3}} {{ח:פנימי|סעיף 3ב|ו־3ב}}, תחול גם כלפי מעסיק בפועל.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”מעסיק בפועל“ – מי שאצלו מועסק עובד של קבלן כוח אדם;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”קבלן כוח אדם“ – מי שעיסוקו במתן שירותי כוח אדם של עובדיו לשם עבודה אצל זולתו.

{{ח:סעיף|4|הקניית סמכויות}}
{{ח:ת}} לצורך הפעלתו של צו זה יהיו נתונים לממונה כל סמכות וכל מינוי שהוקנה על פי {{ח:חיצוני|חוק העבודה הירדני|חוק העבודה}} לשר לענינים הסוציאליים והעבודה ולעובדי משרדו.

{{ח:סעיף|5|שמירת דינים}}
{{ח:ת}} הוראות צו זה אינן באות לגרוע מהוראות {{ח:חיצוני|חוק העבודה הירדני|חוק העבודה}} אלא להוסיף עליהן.

{{ח:סעיף|5א|המינהל האזרחי כמעביד|תיקון: 1605}}
{{ח:ת}} מבלי לפגוע באמור בכל דין ותחיקת ביטחון, לענין צו זה דין המינהל האזרחי כמעסיק, כדין ישראלי.

{{ח:סעיף|6|עונשין|תיקון: 1605, 2223}}
{{ח:תת|(א)}} העובר על הוראה מהוראות צו זה או תקנות שהותקנו מכוחו דינו מאסר שנה או קנס כאמור {{ח:חיצוני|צו בדבר העלאת קנסות שנקבעו בדין או בתחיקת בטחון (יהודה והשומרון)#סעיף 1|בסעיף 1(א)(4) לצו בדבר העלאת קנסות שנקבעו בדין או בתחיקת בטחון (יהודה והשומרון) (מס׳ 845), תש״ם–1980}}.
{{ח:תת|(ב)|(1)}} על אף האמור בכל דין ותחיקת ביטחון, מעביד המעסיק עובד, שהוא תושב האזור, בישוב שלא באמצעות לשכת העבודה, בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}} – דינו מאסר ארבע שנים או הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין}}.
{{ח:תתת|(2)}} נעברה עבירה לפי פסקה (1) בידי תאגיד, דינו – קנס פי ארבעה מהקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין}}.
{{ח:תתת|(3)|(א)}} קנס המוטל לפי פסקה (1) לא יפחת מ־5,000 שקלים חדשים, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונש.
{{ח:תתתת|(ב)}} קנס המוטל על תאגיד לפי פסקאות (1) ו־(2) לא יפחת מ־20,000 שקלים חדשים, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונש.
{{ח:תתתת|(ג)}} הוראות פסקה זו יעמדו בתוקפן עד יום כ״ד בניסן התשפ״ז (1 במאי 2027).
{{ח:תתת|(4)}} נעברה עבירה לפי פסקה (1), באחת מהנסיבות המנויות להלן, דינו של עובר העבירה – מאסר שבע שנים או הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}:
{{ח:תתתת|(א)}} העסקה כאמור בפסקה (1) של שני עובדים תושבים האזור או יותר;
{{ח:תתתת|(ב)}} העסקה של עובד שהוא תושב האזור כאמור בפסקה (1), למשך יומיים רצופים או יותר.
{{ח:תתת|(5)}} נעברה עבירה לפי פסקה (4) בידי תאגיד, דינו – כפל הקנס הקבוע בפסקה זו.
{{ח:תתת|(6)|(א)}} קנס המוטל לפי פסקה (4) לא יפחת מ־10,000 שקלים חדשים, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונש.
{{ח:תתתת|(ב)}} קנס המוטל על תאגיד לפי פסקאות (4) ו־(5) לא יפחת מ־40,000 שקלים חדשים, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונש.
{{ח:תתתת|(ג)}} הוראות פסקה זו יעמדו בתוקפן עד יום כ״ד בניסן התשפ״ז (1 במאי 2027).
{{ח:תתת|(7)|(א)}} הורשע יחיד או תאגיד בעבירה לפי פסקה (1) או (2), רשאי בית המשפט, נוסף על כל עונש אחר, לצוות על התליית רישיון או היתר עיסוק שניתנו על פי כל דין, בעיסוק הקשור בעבירה, לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים.
{{ח:תתתת|(ב)}} הורשע יחיד או תאגיד בעבירה לפי פסקה (4), יצווה בית המשפט, נוסף על כל עונש אחר, על התליית רישיון או היתר עיסוק שניתנו על פי כל דין, בעיסוק הקשר בעבירה, לתקופה שלא תעלה על שנה, אלא אם כן סבר שלא לעשות כן מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תתת|(8)}} מי שעשה מעשה כאמור בסעיף קטן זה, והוכחה מודעותו לכך שהעובד הוא שוהה לא חוקי, עליו הראיה שהמעשה נעשה באחת מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} לאחר שבדק שבידי השוהה הלא חוקי מסמכים, שלפיהם הוא נכנס לתחום היישוב כדין ויושב בו כדין;
{{ח:תתתת|(2)}} בנסיבות שבהן הוא לא חשד שהשוהה הלא חוקי נכנס שלא כדין לתחום היישוב או שהוא שוהה בתחום היישוב שלא כדין.
{{ח:תתת|(9)}} בסעיף קטן זה – ”שוהה לא חוקי“ {{ח:הערה|-}} כהגדרתו {{ח:חיצוני|צו בדבר הגברת האכיפה נגד מקום המשמש להלנה או העסקה שלא כדין (יהודה ושומרון)|בצו בדבר הגברת האכיפה נגד מקום המשמש להלנה או העסקה שלא כדין (יהודה ושומרון) (מס׳ 2223), התשפ״ה–2025}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} הורשע אדם בעבירה לפי סעיף קטן (ב), לא יפחת עונשו מרבע העונש המרבי שנקבע לאותה עבירה, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונשו; עונש מאסר לפי סעיף קטן זה לא יהיה, בהיעדר טעמים מיוחדים, כולו על־תנאי.
{{ח:תתת|(2)}} הוראות סעיף קטן זה יעמדו בתוקפן עד יום כ״ד בניסן התשפ״ז (1 במאי 2027).

{{ח:סעיף|7|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|צו בדבר הקמת מינהל אזרחי (יהודה והשומרון)|בצו בדבר הקמת מינהל אזרחי (יהודה והשומרון) (מס׳ 947), התשמ״ב–1981}}.}}

{{ח:סעיף|8|תחילת תוקף}}
{{ח:ת}} תחילתו של צו זה תשעים יום מיום חתימתו.

{{ח:סעיף|9|השם}}
{{ח:ת}} צו זה יקרא: ”צו בדבר העסקת עובדים במקומות מסויימים (יהודה והשומרון) (מס׳ 967), התשמ״ב–1982“.

{{ח:קטע2|תוספת|תוספת {{ח:הערה|(נמחקה)}}|תיקון: 1141}}

{{ח:חתימות|ח׳ באדר התשמ״ב (3 במרץ 1982)}}
* '''אורי אור, אלוף'''
מפקד כוחות צה״ל באזור יהודה והשומרון
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]