חוק עוולות מסחריות

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק עוולות מסחריות, התשנ״ט–1999}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001139}} {{ח:תיבה|ס״ח תשנ״ט, 146|חוק עוולות מסחריות|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211634.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ט, 246|תיקון מס׳ 21 לחוק ההגבלים העסקיים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_528392.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: הלכות מסחר לא הוגנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: גזל סוד מסחרי}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: נזיקין וסעדים}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: שונות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: הלכות מסחר לא הוגנות}}

{{ח:סעיף|1|גניבת עין}}
{{ח:תת|(א)}} לא יגרום עוסק לכך שנכס שהוא מוכר או שירות שהוא נותן, ייחשבו בטעות כנכס או כשירות של עוסק אחר או כנכס או כשירות שיש להם קשר לעוסק אחר.
{{ח:תת|(ב)}} שימוש של עוסק בשמו בתום לב, לשם מכירת נכס או מתן שירות, לא ייחשב כשלעצמו גניבת עין.

{{ח:סעיף|2|תיאור כוזב}}
{{ח:תת|(א)}} לא יפרסם עוסק מידע ולא יגרום לפרסום מידע, אשר הוא יודע או שהיה עליו לדעת שהוא אינו נכון, לגבי עסק, מקצוע, נכס או שירות, שלו או של עוסק אחר (להלן – תיאור כוזב).
{{ח:תת|(ב)}} המפיץ פרסום של עוסק אחר או מטעמו הכולל תיאור כוזב, או מי שהחליט בפועל על פרסום תיאור כוזב כאמור, לא יישא באחריות לפי סעיף זה, אלא אם כן ידע שהתיאור כוזב, או שהתיאור כוזב על פניו.

{{ח:סעיף|3|התערבות לא הוגנת}}
{{ח:ת}} לא ימנע ולא יכביד עוסק, באופן לא הוגן, על גישה של לקוחות, עובדים או סוכנים אל העסק, הנכס או השירות של עוסק אחר.

{{ח:סעיף|4|המעוול והנפגע}}
{{ח:ת}} החובות {{ח:פנימי|פרק א|בפרק זה}} יחולו על עוסק, אשר עשה את המעשה האסור על פי {{ח:פנימי|פרק א|פרק זה}}, במהלך עסקו או בהקשר לעסקו, כלפי עוסק אחר אשר נפגע או ניזוק מהפרת החובה, במהלך עסקו או בהקשר לעסקו.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: גזל סוד מסחרי}}

{{ח:סעיף|5|הגדרות}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ב|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעלים“ – לרבות מי שסוד מסחרי נמצא בשליטתו כדין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”סוד מסחרי“, ”סוד“ – מידע עסקי, מכל סוג, שאינו נחלת הרבים ושאינו ניתן לגילוי כדין בנקל על ידי אחרים, אשר סודיותו מקנה לבעליו יתרון עסקי על פני מתחריו, ובלבד שבעליו נוקט אמצעים סבירים לשמור על סודיותו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שימוש“ – לרבות על ידי העברה לאחר.

{{ח:סעיף|6|גזל סוד מסחרי}}
{{ח:תת|(א)}} לא יגזול אדם סוד מסחרי של אחר.
{{ח:תת|(ב)}} גזל סוד מסחרי הוא אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} נטילת סוד מסחרי ללא הסכמת בעליו באמצעים פסולים, או שימוש בסוד על ידי הנוטל; לענין זה אין נפקא מינה אם הסוד ניטל מבעליו או מאדם אחר אשר הסוד המסחרי נמצא בידיעתו;
{{ח:תתת|(2)}} שימוש בסוד מסחרי ללא הסכמת בעליו כאשר השימוש הוא בניגוד לחיוב חוזי או לחובת אמון, המוטלים על המשתמש כלפי בעל הסוד;
{{ח:תתת|(3)}} קבלת סוד מסחרי או שימוש בו ללא הסכמת בעליו, כאשר המקבל או המשתמש יודע או שהדבר גלוי על פניו, בעת הקבלה או השימוש, כי הסוד הועבר אליו באופן האסור על פי פסקאות (1) או (2), או כי הסוד הועבר אל אדם אחר כלשהו באופן אסור כאמור לפני שהגיע אליו.
{{ח:תת|(ג)}} גילוי סוד מסחרי באמצעות הנדסה חוזרת, לא ייחשב, כשלעצמו, אמצעי פסול כאמור בסעיף קטן (ב)(1); לענין סעיף קטן זה, ”הנדסה חוזרת“ – פירוק או ניתוח של מוצר או של תהליך במטרה לפענח סוד מסחרי, בהילוך חוזר.

{{ח:סעיף|7|סייגים לאחריות}}
{{ח:תת|(א)}} לא יהיה אדם אחראי בשל גזל סוד מסחרי, אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} הידע הגלום בסוד המסחרי הגיע אליו במהלך עבודתו אצל בעליו של הסוד המסחרי וידע זה הפך לחלק מכישוריו המקצועיים הכלליים;
{{ח:תתת|(2)}} השימוש בסוד המסחרי מוצדק בשל תקנת הציבור.
{{ח:תת|(ב)}} עשה אדם שימוש בסוד המסחרי כאמור בסעיף קטן (א)(2) וזכה עקב כך בטובת הנאה, רשאי בית המשפט אם ראה שהדבר מוצדק בנסיבות הענין, לחייב אותו בהשבת טובת ההנאה, כולה או חלקה, לבעל הסוד.

{{ח:סעיף|8|רכישה בתום לב ובתמורה}}
{{ח:תת|(א)}} אדם אינו אחראי לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיף 6(ב)(3)}} בשל שימוש שעשה בסוד מסחרי, אם רכש וקיבל את הסוד המסחרי בתום לב ובתמורה, אלא אם כן ראה בית המשפט כי לשם עשיית צדק בין הצדדים, יש להטיל עליו אחריות בשל גזל סוד מסחרי.
{{ח:תת|(ב)}} הטיל בית המשפט אחריות כאמור בסעיף קטן (א), רשאי הוא לפטור את האחראי לגזל הסוד המסחרי מהסעדים שלהם זכאי בעל הסוד, כולם או חלקם.

{{ח:סעיף|9|דמיון מהותי}}
{{ח:ת}} יראו כשימוש בסוד מסחרי אף שימוש בסוד שנעשו בו שינויים, ובלבד שמתקיים דמיון מהותי בין הסוד המסחרי לבין המידע שבו נעשה השימוש.

{{ח:סעיף|10|חזקת שימוש}}
{{ח:ת}} חזקה על הנתבע כי השתמש בסוד המסחרי שבבעלות התובע, אם התקיימו שניים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הסוד המסחרי הגיע לידיעתו של הנתבע או שהיתה לו גישה אליו;
{{ח:תת|(2)}} המידע שבו משתמש הנתבע דומה דמיון מהותי למידע נושא הסוד המסחרי.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: נזיקין וסעדים}}

{{ח:סעיף|11|עוולה בנזיקין}}
{{ח:ת}} הפרת הוראה מהוראות {{ח:פנימי|פרק א|פרקים א׳}} {{ח:פנימי|פרק ב|ו־ב׳}} היא עוולה בנזיקין, {{ח:חיצוני|פקודת הנזיקין|ופקודת הנזיקין [נוסח חדש]}} (להלן – פקודת הנזיקין) תחול עליה, כפוף להוראות חוק זה.

{{ח:סעיף|12|תחולת סעדים}}
{{ח:ת}} הסעדים {{ח:פנימי|סעיף 13|שבסעיפים 13 עד 21}}, לא יחולו על עוולות לפי {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיפים 2}} {{ח:פנימי|סעיף 3|ו־3}}.

{{ח:סעיף|13|פיצוי בלא הוכחת נזק}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, על פי בקשת התובע, לפסוק לו, לכל עוולה, פיצויים בלא הוכחת נזק, בסכום שלא יעלה על 100,000 שקלים חדשים.
{{ח:תת|(ב)}} לענין סעיף זה יראו עוולות המתבצעות במסכת אחת של מעשים, כעוולה אחת.
{{ח:תת|(ג)}} שר המשפטים רשאי, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לשנות בצו את הסכום שבסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|14|עיון מחדש בצו מניעה}}
{{ח:ת}} ניתן צו מניעה לטובת בעליו של סוד מסחרי, זכאי הצד שכנגד לבקש, בכל עת, כי ייערך עיון מחדש בצו, בטענה שהסוד המסחרי פורסם; ראה בית המשפט כי המבקש הפיק יתרון לא הוגן מההחזקה בסוד לפני פרסומו, רשאי הוא, כל עוד מתקיים אותו יתרון, להשאיר את הצו בתוקפו.

{{ח:סעיף|15|מתן חשבונות}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי לחייב את הנתבע, בדרך שנקבעה בתקנות, במתן דין וחשבון לתובע לגבי פרטי העוולה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות עוולות מסחריות (סעדים וסדרי דין)|תקנות עוולות מסחריות (סעדים וסדרי דין), התש״ס–1999}}.}}

{{ח:סעיף|16|כונס נכסים}}
{{ח:תת|(א)}} הוכח להנחת דעתו של בית המשפט, בתצהיר או בעדות אחרת, כי קיים חשש של ממש לביצועה של עוולה, רשאי הוא למנות, בצו, כונס נכסים, ולהסמיכו להיכנס לחצרים המוחזקים על ידי הנתבע או על ידי אדם אחר שאינו הנתבע (להלן – צד שלישי), לשם חיפוש ותפיסת נכסים אשר הופקו תוך ביצוע העוולה או שימשו לביצועה, או לשם תפיסת ראיות אשר קיים חשש סביר להעלמתן; בחיפוש ובתפיסה לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}, של מחשב, חומר מחשב או פלט, כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק המחשבים|בחוק המחשבים, התשנ״ה–1995}}, יחולו הוראות {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 23א|סעיפים 23א}} {{ח:חיצוני|פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש)#סעיף 32|ו־32(ב) לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ״ט–1969}}, בשינויים המחויבים.
{{ח:תת|(ב)}} כונס נכסים מוסמך להשתמש בכוח במידה סבירה לשם ביצוע הצו, ובלבד שהתלווה אליו שוטר; בית המשפט רשאי להורות למשטרת ישראל לסייע לכונס הנכסים בביצוע תפקידו על פי הצו.
{{ח:תת|(ג)}} הכניסה, החיפוש והתפיסה ייעשו על ידי כונס הנכסים בנוכחות שני עדים; הכונס יגיש לבית המשפט, בתוך שבעה ימים מיום הביצוע, דין וחשבון על החיפוש והתפיסה.

{{ח:סעיף|17|צו במעמד צד אחד}}
{{ח:תת|(א)}} הוגשה בקשה למתן צו למינוי כונס נכסים והוכח להנחת דעתו של בית המשפט, בתצהיר או בעדות אחרת, כי קיים חשש סביר שהשהיה עד לדיון במעמד שני הצדדים עלולה לגרום למבקש הצו נזק חמור או להעלמת הנכסים, רשאי בית המשפט לתת צו אף במעמד צד אחד.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן צו במעמד צד אחד, יתקיים דיון במעמד שני הצדדים בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ־7 ימים מיום מתן הצו, אלא אם כן קבע בית המשפט מועד מאוחר יותר מטעמים מיוחדים שיירשמו.
{{ח:תת|(ג)}} צו לפי סעיף זה יכול שיינתן אף בטרם הגשת התובענה; לא הוגשה התובענה בתוך 7 ימים מיום נתינתו, יפקע הצו, אלא אם כן קבע בית המשפט מועד מאוחר יותר מטעמים מיוחדים שיירשמו.

{{ח:סעיף|18|ערובות}}
{{ח:ת}} בית המשפט לא ייתן צו זמני לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} אלא כפוף להמצאת ערובה מספקת להנחת דעתו, לטובת מי שכנגדו ניתן הצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיפים 16}} {{ח:פנימי|סעיף 17|או 17}}, לשם פיצוי בשל כל נזק שייגרם לו כתוצאה ממתן הצו, אם תידחה התובענה או אם יפקע הצו מסיבה אחרת, וכן כפוף להמצאת ערבון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19}}.

{{ח:סעיף|19|ערבון}}
{{ח:תת|(א)}} ערבון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בסעיף 18}} יהיה בהפקדת סכום שלא יפחת מ־1,000 שקלים חדשים ולא יעלה על 25,000 שקלים חדשים, כפי שיקבע בית המשפט; סכום הערבון יופקד במזומן או בערבות בנקאית; בית המשפט רשאי, אם שוכנע שקיימים טעמים מיוחדים לכך, להתנות את מתן הצו במתן ערבון אחר.
{{ח:תת|(ב)}} לבקשת הנתבע, רשאי בית המשפט, אם שוכנע תוך כדי ההליך המשפטי שהדבר מוצדק, להגדיל את סכום הערבון מעבר לסכום האמור בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} נדחתה התובענה או פקע הצו הזמני, יהיה בית המשפט הדן בתובענה רשאי להורות על חילוט הערבון, כולו או מקצתו, לטובת מי שניתן נגדו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיפים 16}} {{ח:פנימי|סעיף 17|או 17}}, אם שוכנע שבקשת הצו לא היתה סבירה בנסיבות הענין; חילוט הערבון אינו מותנה בגרימת נזק של ממש למי שהצו ניתן נגדו.
{{ח:תת|(ד)}} חילוט הערבון אינו גורע מזכותו של מי שהערבון חולט לטובתו להיפרע בשל נזקיו, באמצעות הערובה שנקבעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18}} או בהתאם לכל דין, בדרך של הגשת תובענה.

{{ח:סעיף|20|זכויות צד שלישי}}
{{ח:תת|(א)}} במתן צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיפים 16}} {{ח:פנימי|סעיף 17|או 17}}, המסמיך כניסה לחצרים המוחזקים בידי צד שלישי, יתחשב בית המשפט, בין היתר, באפשרות –
{{ח:תתת|(1)}} שקיימות זכויות של הצד השלישי בנכסים או בראיות שלגביהם מתבקש הצו, וטיבן של זכויות כאמור;
{{ח:תתת|(2)}} שהצד השלישי שותף לעוולה.
{{ח:תת|(ב)}} היו הנכסים או הראיות שלגביהם מתבקש צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 16|סעיפים 16}} {{ח:פנימי|סעיף 17|או 17}} מצויים בחזקתו של צד שלישי, יודיע לו בית המשפט על זכותו להצטרף להליך בתוך המועד שיקבע.
{{ח:תת|(ג)}} טוען צד שלישי לזכויות בנכסים או בראיות שנתפסו לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}, רשאי הוא להצטרף להליך בתוך 14 ימים מן היום שנודע לו על תפיסתם.
{{ח:תת|(ד)}} התברר לבית המשפט במהלך דיון כי לצד שלישי עשויות להיות זכויות בנכסים או בראיות שנתפסו לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}, יודיע לו בית המשפט על זכותו להצטרף כצד להליך, בתוך המועד שיקבע; הצירוף יכול שיהיה בכל שלב משלבי המשפט.
{{ח:תת|(ה)}} הצטרף צד שלישי להליך, יקיים בית המשפט דיון במעמד הצד השלישי בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ־14 ימים מיום קבלת בקשת הצירוף של הצד השלישי.

{{ח:סעיף|21|השמדת נכסים}}
{{ח:ת}} בית המשפט רשאי להורות, בסיום הדיון בתובענה, על אחד מאלה:
{{ח:תת|(1)}} על השמדת נכסים אשר הופקו תוך ביצוע עוולה או אשר שימשו לביצועה (בסעיף זה – הנכסים);
{{ח:תת|(2)}} אם ביקש זאת התובע – על העברת הבעלות בנכסים לידיו, בתמורה לתשלום שוויים של הנכסים, כערכם אלמלא ביצוע העוולה;
{{ח:תת|(3)}} על עשיית כל פעולה אחרת בנכסים.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: שונות}}

{{ח:סעיף|22|סמכות בית הדין לעבודה}}
{{ח:תת|(א)}} לבית דין אזורי לעבודה תהא סמכות ייחודית לדון –
{{ח:תתת|(1)}} בתובענה בין עובד לבית מעביד או חליפו, שעילתה בהפרת הוראה מהוראות {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}}, והנובעת מיחסי עובד ומעביד;
{{ח:תתת|(2)}} בתובענה שעילתה בהפרת הוראה מהוראות {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}}, הנובעת מחוזה ליצירת יחסי עובד ומעביד, לפני שנוצרו יחסי עובד ומעביד או לאחר שנסתיימו יחסים כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} בתובענות שבית דין לעבודה דן בהם לפי סעיף זה תהיה לשופט לבדו סמכות לתת צו מניעה זמני וכן סעדים לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיפים 15 עד 20}}.

{{ח:סעיף|23|אי גילוי סוד מסחרי}}
{{ח:תת|(א)}} בית המשפט רשאי, מיוזמתו או על פי בקשה, לתת צו להבטיח כי סוד מסחרי של בעל דין או של אדם אחר שהתגלה בהליך משפטי לא יפורסם.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט רשאי, לבקשת אדם, לתת צו בהליך משפטי, בדבר דרכי הגשת ראיות שיש בהן סוד מסחרי.
{{ח:תת|(ג)}} בהליך משפטי בענין אזרחי, רשאי בית המשפט, לבקשת אדם, לתת צו בדבר אי גילוי ראיות שיש בהן סוד מסחרי, ובלבד שראה כי הענין שיש באי גילוי הראיה עדיף מן הצורך לגלות את הראיה לשם עשיית צדק, וכי במתן הצו לפי סעיפים קטנים (א) ו־(ב), אין כדי להגן על הסוד המסחרי.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה, ”בית משפט“ – לרבות בית דין, רשות, גוף או אדם, בעלי סמכויות שיפוטיות או מעין שיפוטיות לפי כל דין.

{{ח:סעיף|24|שמירת דינים|תיקון: תשע״ט}}
{{ח:ת}} אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות {{ח:חיצוני|חוק התחרות הכלכלית|חוק התחרות הכלכלית, התשמ״ח–1988}}, או מהוראות כל דין אחר.

{{ח:סעיף|25|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו, ובמיוחד בדבר הסדרת פעולות כונס הנכסים על פי חוק זה, לרבות –
{{ח:תת|(1)}} הוראות בדבר מתן דין וחשבון לפי {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}};
{{ח:תת|(2)}} דרכי הגשת הבקשה לצו כינוס נכסים;
{{ח:תת|(3)}} הוראות בדבר הצטרפות צד שלישי;
{{ח:תת|(4)}} כללים לביצוע חיפוש ותפיסה של נכסים;
{{ח:תת|(5)}} אופן רישום נכסים שנתפסו;
{{ח:תת|(6)}} אופן הטיפול בנכסים שנתפסו ומקום שמירתם;
{{ח:תת|(7)}} כללים לביצוע הוראת בית משפט בדבר השמדת נכסים;
{{ח:תת|(8)}} כללים לשמירת הסודיות באשר לממצאי חיפוש.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות עוולות מסחריות (סעדים וסדרי דין)|תקנות עוולות מסחריות (סעדים וסדרי דין), התש״ס–1999}}.}}

{{ח:סעיף|26|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט|בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}}.}}

{{ח:סעיף|27|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק הגנת הצרכן|בחוק הגנת הצרכן, התשמ״א–1981}}.}}

{{ח:סעיף|28|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|פקודת הנזיקין|בפקודת הנזיקין [נוסח חדש]}}.}}

{{ח:סעיף|29|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ג׳ באייר התשנ״ט (19 באפריל 1999).}}
* '''בנימין נתניהו'''
ראש הממשלה
* '''צחי הנגבי'''
שר המשפטים
* '''עזר ויצמן'''
נשיא המדינה
* '''דן תיכון'''
יושב ראש הכנסת
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]