חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא־הגנה לישראל, התשמ״ז–1987}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2001193}} '''תקנות־שעת־חירום:''' ''תקנות תש״י:'' {{ח:תיבה|ק״ת תש״י, 1354|תקנות־שעת־חירום (הוראות בדבר רישום ציוד וגיוסו)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0110.pdf}}. ''תקנות תשי״א:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשי״א, 1200|תקנות־שעת־חירום (הוראות בדבר רישום ציוד וגיוסו)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0184.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ב, 4|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_209983.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ג, 22|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_209984.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ד, 48|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_209985.pdf}}; {{ח:תיבה|תשט״ו, 5|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/2/law/2_lsr_209986.pdf}}; {{ח:תיבה|תשט״ז, 16|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_209987.pdf}}; {{ח:תיבה|ק״ת תשט״ז, 684|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0594.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשט״ז, 76|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_209987.pdf}}. ''תקנות תשי״ז:'' {{ח:תיבה|ק״ת תשי״ז, 334|תקנות־שעת־חירום (רישום ציוד וגיוסו)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-0694.pdf}}; {{ח:תיבה|ס״ח תשי״ז, 50|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_209988.pdf}}, {{ח:תיבה|91|[תיקון ו]הארכת תוקף (מס׳ 2)|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_210003.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ח, 38|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_210004.pdf}}; {{ח:תיבה|תשי״ט, 14|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/3/law/3_lsr_210002.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ך, 12|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/4/law/4_lsr_210001.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״א, 22|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/4/law/4_lsr_210000.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ב, 28|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209999.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ג, 24|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209998.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ד, 34|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_209997.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ו, 8|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209996.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ז, 132|חוק סדרי השלטון והמשפט (הוראות שעה)|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_210380.pdf}}; {{ח:תיבה|תשכ״ח, 22|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209995.pdf}}, {{ח:תיבה|50|[תיקון ו]הארכת תוקף (מס׳ 2)|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_209994.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ל, 15|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209993.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״א, 156|תיקון [והארכת תוקף]|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209992.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ב, 46|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_209991.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ו, 80|[תיקון ו]הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/8/law/8_lsr_209990.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ם, 34|תיקון [והארכת תוקף]|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209989.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״א, 122|קיום תקפן|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_209982.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 88|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_209981.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 24|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/10/law/10_lsr_210116.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ה, 14|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210258.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 70|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210465.pdf}}, {{ח:תיבה|102|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210471.pdf}}, {{ח:תיבה|222|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210506.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ז, 17|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210525.pdf}}, {{ח:תיבה|26|הארכת תוקף|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210553.pdf}}.

'''חוק נוכחי:''' {{ח:תיבה|ס״ח תשמ״ז, 56|חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא־הגנה לישראל|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210537.pdf}}, {{ח:תיבה|122|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_ec_317474.pdf}}, {{ח:תיבה|128|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_ec_317832.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״א, 141|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_211716.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ג, 56|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_210928.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ה, 966|תיקון מס׳ 19 לפקודת המשטרה|https://fs.knesset.gov.il/16/law/16_lsr_300005.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 473|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300631.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 253|תיקון מס׳ 34 לפקודת המשטרה|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_491909.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ד, 165|תיקון מס׳ 9 לחוק פסיקת ריבית והצמדה|https://fs.knesset.gov.il/25/law/25_lsr_3568695.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות ותחולה}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: רישום ציוד, הערכתו וגיוסו}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: דמי שימוש ופיצויים}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: ציוד עודף}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: עונשין}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: סמכויות והוראות כלליות}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות ותחולה}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשס״ח, תשפ״ד}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אזור“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית)|בחוק להארכת תקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשכ״ח–1967}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל ציוד“ – לרבות מי שיש לו חזקה או שליטה בציוד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעלי חיים“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הבעל הרשום של ציוד“ – מי שהוא הבעל הרשות של הציוד לפי פרטים ומסמכים שנמסרו לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}}, ובהעדר רישום כאמור – הבעל הרשום של הציוד לפי כל רישום אחר המנוהל לפי דין;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפרשי הצמדה וריבית“ – {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המנהל“ – מי ששר הבטחון הסמיכו לענין {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}, לרבות מי שהמנהל אצל לו מסמכויותיו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק פסיקת ריבית והצמדה“ – {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|חוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ״א–1961}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק שירות ביטחון“ – {{ח:חיצוני|חוק שירות ביטחון|חוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ״ו–1986}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק השיפוט הצבאי“ – {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|חוק השיפוט הצבאי, התשט״ו–1955}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חלקי עזר“ – חלקי ציוד, חלקי חילוף, ציוד עזר, ציוד מחובר ואבזרים אחרים, וכן ספרות מקצועית ומידע אחר להפעלה ואחזקה של כל אחד מאלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כלי תחבורה“ – כלי רכב, רכבות, כלי טיס, כלי שיט, בין ממונעים ובין שאינם ממונעים, לרבות נגררים וחלקי עזר של כל אחד מאלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מיתקנים“ – נכסים מהמפורטים להלן, ששר הבטחון הכריז על הצורך בגיוסם בצו לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} וכל עוד הצו עומד בתקפו:
{{ח:תתת|(1)}} מיתקני חשמל, קשר, רפואה, מטאורולוגיה ומחשבים וחלקי חילוף לכל אחד מאלה;
{{ח:תתת|(2)}} בתי מלאכה, מוסכים, מעבדות, מחסנים ובתי מסחר לחלפים;
{{ח:תתת|(3)}} מכונות, מנועים, משאבות, מכשירים וכלים לייצור ותיקון של כל אחד מאלה;
{{ח:תתת|(4)}} מוצרים ומצרכים אחרים המשמשים או עשויים לשמש את הצבא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מפקד מוסמך“ – פוקד וכן אדם שפוקד הסמיכו לפי חוק זה להיות מפקד מוסמך;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פוקד“ – אדם שנתמנה פוקד לפי חוק זה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פקודות הצבא“ – כהגדרתן {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי|בחוק השיפוט הצבאי}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ציוד“ – כלי תחבורה, ציוד הנדסי ומיתקנים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ציוד הנדסי“ – טרקטורים, מכונות חפירה, חציבה, בניה, הרמה או העמסה וכן ציוד הנדסי אחר וחלקי עזר של כל אחד מאלה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ציוד עודף“ – ציוד שנתקיימו לגביו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 28|סעיף 28}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ציוד רשום“ – ציוד שנרשם לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3(א)}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ריבית שקלית“ – כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|בחוק פסיקת ריבית והצמדה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רכב“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}}.

{{ח:סעיף|2|תחולה לגבי ציוד באזור}}
{{ח:ת}} הוראות חוק זה והתקנות שלפיו, לרבות כל צו והוראה אחרת לפיהם, יחולו לגבי ציוד גם כאשר הציוד או בעלו נמצא באזור ובלבד שבעל הציוד הוא תושב ישראל, אזרח ישראלי, תאגיד רשום בישראל או תאגיד שהשליטה בו היא בידי תושב ישראל, בידי אזרח ישראלי או בידי המדינה, אף אם התאגיד אינו רשום בישראל.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: רישום ציוד, הערכתו וגיוסו}}

{{ח:סעיף|3|רישום ציוד}}
{{ח:תת|(א)}} פוקד רשאי לרשום ציוד ולהציבו ליחידות הצבא השונות לשם גיוסו לצבא־הגנה לישראל; הרישום יכנס לתוקף ביום שנשלחה הודעה עליו לבעל הציוד בדואר רשום.
{{ח:תת|(ב)}} שר הבטחון רשאי להתקין תקנות בדבר אופן רישום ציוד וסימונו, הצבתו וגיוסו.

{{ח:סעיף|3א|הודעת בעל ציוד לבעלי זכות בציוד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} עם קבלת ההודעה על רישום ציוד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3(א)}}, יודיע בעל הציוד על הרישום, בהקדם האפשרי, לכל מי שיש לו זכות בעלות או זכות אחרת בציוד.

{{ח:סעיף|3ב|מינוי ממונה על ציוד בחבר בני אדם|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} נשלחה הודעה כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3(א)}} לבעל ציוד שהוא חבר בני אדם, ימנה חבר בני האדם בעל תפקיד בו שיהיה מוסמך לפעול בשמו בכל עניין לפי חוק זה, ויודיע על המינוי כאמור למפקד מוסמך.

{{ח:סעיף|3ג|ועדה לשחרור ציוד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מוקמת בזה ועדה לשחרור ציוד (בסעיף זה – הוועדה), וזה הרכבה:
{{ח:תתת|(1)}} מפקד המרכז לגיוס אמצעים וריתוק משקי באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בצבא־הגנה לישראל (להלן – מרכז לאו״ם) והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} שישה נציגים של השרים האלה: שר הביטחון, שר התעשיה המסחר והתעסוקה, שר החקלאות ופיתוח הכפר, שר הפנים, שר התחבורה והבטיחות בדרכים ושר הבריאות, שימנה כל שר מקרב עובדי משרדו;
{{ח:תתת|(3)}} נציג הוועדה העליונה למשק שעת חירום, שימנה שר הביטחון;
{{ח:תתת|(4)}} נציג מע״צ – החברה הלאומית לדרכים בע״מ, שימנה המנהל הכללי של החברה;
{{ח:תתת|(5)}} נציג מפקד מרכז לאו״ם, שימנה מפקד המרכז.
{{ח:תת|(ב)}} רשם פוקד ציוד לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}}, רשאי הבעל הרשום של הציוד לפנות לוועדה בבקשה למחיקת הרישום.
{{ח:תת|(ג)}} הוועדה רשאית להמליץ לפני ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בצבא־הגנה לישראל, או קצין בדרגת תת־אלוף שהוא הסמיך לכך, לאשר את הבקשה, לדחותה או לאשרה בתנאים.
{{ח:תת|(ד)}} סדרי עבודתה של הוועדה וסדרי הדיונים בה ייקבעו בפקודות הצבא.

{{ח:סעיף|4|מסירת פרטים|תיקון: תשמ״ז־2, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} בעל ציוד חייב, מעת לעת, לפי דרישת מפקד מוסמך, למסור לו פרטים ומסמכים לגבי הציוד, לגבי בעל הציוד ולגבי כל מי שנדרש כאמור {{ח:פנימי|סעיף 12|בסעיף 12}} ליתן פרטים על הציוד ולמסרם בשמו, ככל שפרטים ומסמכים כאמור מצויים או צריכים להימצא ברשותו או בידיעתו, והכל כפי שנקבע בתקנות לפי סעיף קטן (ב).
{{ח:תת|(ב)}} שר הבטחון רשאי להתקין תקנות בדבר –
{{ח:תתת|(1)}} הפרטים והמסמכים שיש למסרם לפי סעיף קטן (א);
{{ח:תתת|(2)}} אופן מסירת הפרטים והמסמכים והאחראים למסירתם, לרבות הטלת חובה להתייצב במקום פלוני בזמן פלוני לשם מסירתם;
{{ח:תתת|(3)}} מתן הודעה על כל מקרה שחל שינוי באחד הפרטים, לרבות שינוי בבעלות על הציוד או בחזקה או בשליטה בו, וכן עדכון של פרטים על פי דרישת מפקד מוסמך;
{{ח:תתת|(4)}} מתן הודעה על החזרת ציוד שהוצא מישראל או מאזור;
{{ח:תתת|(5)}} אופן בירור הנכונות להתנדב לפי {{ח:פנימי|סעיף 14|סעיף 14}};
{{ח:תתת|(6)}} חובת דיווח על מקום הימצאו של בעל ציוד ועל מקום הימצא הציוד.

{{ח:סעיף|5|איסור הוצאת ציוד אל מחוץ לישראל ולאזור|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} ציוד שניתן עליו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיפים 6}}, {{ח:פנימי|סעיף 7|7}} {{ח:פנימי|סעיף 8|או 8}} וכן ציוד ששר הביטחון קבע שהוא דרוש לצבא מטעמים של כוננות ביטחונית, לא יוצאו אל מחוץ לישראל ולאזור כל עוד הצו או הקביעה עומדים בתוקפם אלא לפי אישור מאת פוקד; קביעת שר הביטחון לפי סעיף זה תובא, בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ־48 שעות מעת שניתנה, לידיעת ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
{{ח:תת|(א1)}} שר הביטחון רשאי, אם שוכנע שביטחון המדינה מחייב זאת, לקבוע, בצו, באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, איסור על הוצאת ציוד רשום מסוים או סוג מסוים של ציוד רשום, כפי שיקבע, אל מחוץ לישראל ולאזור, כל עוד הצו עומד בתוקפו.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}
{{ח:תת|(ג)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|6|בדיקת ציוד והערכתו|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מפקד מוסמך רשאי, בצו, לדרוש מבעל ציוד רשום להמציאו לשם בדיקה, הערכה, תיעוד או כל פעולה אחרת הנדרשת לשם הכנת הציוד לשימוש בידי הצבא (בחוק זה – בדיקה והערכה) במקום, בזמן ובאופן שנקבעו בצו, או להרשות את בדיקתו והערכתו במקום הימצאו; צו כאמור יישלח לבעל הציוד הרשום במועד שייקבע בפקודות הצבא.
{{ח:תת|(ב)}} בעל ציוד שנדרש להמציאו, או להרשות את בדיקתו והערכתו כאמור, חייב לעשות כן ולהשאירו במקום שנקבע לכך עד תום הבדיקה וההערכה, אך לא יותר מאשר לשתים עשרה שעות; פוקד רשאי להחליט על הארכת משך הבדיקה וההערכה בשתים עשרה שעות נוספות.
{{ח:תת|(ג)}} הבדיקה וההערכה ייעשו בידי אדם שפוקד הסמיכו לכך בכתב.
{{ח:תת|(ד)}} בעל הציוד או בא כוחו רשאי להיות נוכח בשעת הבדיקה וההערכה.
{{ח:תת|(ה)}} שר הבטחון רשאי לקבוע בתקנות פרטים בדבר –
{{ח:תתת|(1)}} סדרי הבדיקה וההערכה;
{{ח:תתת|(2)}} התקופות המזעריות והמרביות בין בדיקה לבדיקה;
{{ח:תתת|(3)}} התנאים שבהם מותרת בדיקה שלא מן המנין;
{{ח:תתת|(4)}} חובות המוטלות על בעל ציוד כדי לאפשר או להקל את בדיקתו או הערכתו של הציוד;
{{ח:תתת|(5)}} דרכי סימון הציוד ודרך ההוכחה בדבר מילוי חובת הבדיקה.

{{ח:סעיף|7|גיוס ציוד|תיקון: תשמ״ז, תשמ״ז־2}}
{{ח:תת|(א)}} מפקד מוסמך רשאי, בצו, באישור פוקד, להורות על גיוס ציוד רשום לצרכי תרגיל, כוננות ואימון, בזמן ובאופן שנקבעו בצו; ניתן צו כאמור, חייב בעל הציוד להעמידו לרשות הצבא בהתאם לצו, יחד עם חלקי העזר המקובלים לאותו סוג ציוד וכן עם חלקי עזר אחרים ודלק כפי ששר הבטחון יקבע בתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} פוקד רשאי, באישור שר הבטחון, להורות על גיוס ציוד רשום לצורך פעילות מבצעית או למטרות אחרות שאינן מפורטות בסעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ג)}} מפקד מוסמך רשאי, בצו, להורות לבעל ציוד רשום לפנות, בזמן שנקבע בצו, לכל מקום שפורש בצו, כדי לקבל פרטים על המקום שבו על בעל הציוד להעמידו לרשות הצבא.
{{ח:תת|(ד)}} נבצר מבעל הציוד הרשום להעמיד את הציוד לרשות הצבא בהתאם לצו, יתייצב מיד אישית לפני נותן הצו, או לפני מי שנותן הצו הסמיכו לכך, יודיע לו את הנסיבות המונעות אותו מלקיים את הצו ויפעל על פי הוראותיו; נבצר מבעל הציוד להתייצב אישית, רשאי הוא לשלוח לצורך זה את בא כוחו, ובלבד שבידיו הידיעות והמסמכים הנוגעים לענין.
{{ח:תת|(ה)}} חל שינוי בזהות בעל הציוד שעליו ניתן צו לפי סעיף קטן (א) או (ב), והצו נמסר למי שהיה בעלו לפני השינוי, חייב הוא למסרו למי שהיה לבעלו לאחר השינוי, ומשעשה כן חייב הבעל החדש בקיום הצו כאילו היה שמו נקוב בו.

{{ח:סעיף|8|גיוס על פי צו שר הבטחון}}
{{ח:תת|(א)}} שר הבטחון רשאי, אם הוא משוכנע שבטחון המדינה מחייב זאת, להכריז בצו על הצורך בגיוס ציוד, כולו או מקצתו.
{{ח:תת|(ב)}} צו שניתן לפי סעיף קטן (א), יביאו שר הבטחון, בהקדם האפשרי לאחר הינתנו, לידיעת ועדת החוץ והבטחון של הכנסת.
{{ח:תת|(ג)}} הועדה רשאית לאשר את הצו בשינויים או בלי שינויים, או לא לאשרו או להביאו לפני הכנסת; תקפו של הצו יפקע כעבור שבעה ימים מיום הינתנו זולת אם אושר, וכפי שאושר, בידי הועדה או הכנסת לפני תום המועד האמור.
{{ח:תת|(ד)}} נתן שר הבטחון צו לפי סעיף קטן (א) רשאי מפקד מוסמך להשתמש בסמכויות הנתונות לו לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7}} לגבי אותו ציוד ויחולו על גיוס ציוד זה הוראות הנוגעות לגיוס לפי סעיף זה.

{{ח:סעיף|9|תיקון והתקנה של אבזרים|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הועמד ציוד לפי חוק זה לרשות הצבא, רשאי הצבא לתקן כל קלקול או נזק שנגרם לציוד, להתקין בו אבזרים, אם האבזרים אינם פוגעים בשימוש הסביר באותו ציוד, או להכינו בדרך אחרת לשימוש בידי הצבא, ובלבד שהפגיעה העלולה להיגרם לציוד כתוצאה מהתיקון, ההתקנה או הפעולה האחרת כאמור, היא הפגיעה המזערית האפשרית בנסיבות העניין ואין בה כדי לפגוע בשימוש הסביר באותו ציוד לאחר שיוחזר לבעל הציוד.
{{ח:תת|(ב)}} בתום תקופת השירות יוחזר הציוד האמור בסעיף קטן (א) לבעל הציוד ללא האבזרים שהותקנו בו, אולם מפקד מוסמך רשאי להורות שלא יסירו את האבזרים, גם לאחר תום תקופת השירות, ללא היתר מאת מפקד מוסמך, ובלבד שהאבזרים האמורים אינם גורעים מיעילות הציוד ומצורתו ואינם פוגעים בבטיחותו, ואם הוא כלי תחבורה – גם בבטיחות שאר המשתמשים בדרך; ניתנה הוראה כאמור, יהיה בעל הציוד חייב לנהוג באבזרים שהותקנו באותה מידת זהירות שאדם נוהג ברכושו ולהחזירם לצבא בעת שיידרש לכך או כשהציוד עצמו יצא מכלל שימוש.
{{ח:תת|(ג)}} על אף האמור בסעיף קטן (ב), מפקד מוסמך לא יורה שלא להסיר אבזרים מכלי רכב בתום תקופת שירות אם יש בהם משום שינוי במבנה הרכב, הסותר הוראות {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|פקודת התעבורה}} והתקנות שלפיה.
{{ח:תת|(ד)}} בסעיף זה, ”התקנת אבזרים“ – לרבות הוספת חלקים, תיאומם ושינוים.

{{ח:סעיף|10|תפיסת ציוד}}
{{ח:תת|(א)}} ניתן צו על ציוד לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|סעיפים 6}}, {{ח:פנימי|סעיף 7|7}} {{ח:פנימי|סעיף 8|או 8}} ובעל הציוד לא קיים את הצו, רשאי מפקד מוסמך או מי שהוא הסמיכו לכך, לתפוס את הציוד למטרה שלשמה ניתן הצו.
{{ח:תת|(ב)}} ניתן צו על ציוד, לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}}, לגבי מיתקן שאינו ניתן להעברה או שאין זה מעשי בנסיבות הענין להעבירו, רשאי מפקד מוסמך להורות על גיוס הציוד במקום הימצאו ולצורך כך רשאי הוא או מי שהוא הסמיכו לכך להיכנס למקרקעין שבהם מצוי הציוד ולהפעילו שם.

{{ח:סעיף|11|התייצבות המחזיק בציוד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} הוצב כלי תחבורה או ציוד הנדסי ליחידה לפי חוק זה, והאדם שיש לו חזקה או שליטה באותו ציוד נקרא לשירות ביטחון כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק שירות ביטחון|בחוק שירות ביטחון}} (בסעיף זה – מחזיק ציוד), לא יתייצב אותו אדם לשירות הבטחון עם ציוד כאמור, אלא אם כן הוא משרת כנהג הצמוד לאותו ציוד או כמפעילו הצמוד של אותו ציוד.
{{ח:תת|(ב)}} מחזיק ציוד שאינו משרת כנהג צמוד לאותו ציוד או כמפעילו הצמוד של אותו ציוד יציב אותו, לפני התייצבותו לשירות כאמור, במקום שנקבע לכך בפרטים שמסר לאחרונה מכוח חוק זה או התקנות שהותקנו לפיו.

{{ח:סעיף|12|מחזיק ציוד שנעדר בשעות גיוס|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} ניתן צו לגיוס ציוד לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} ובשעה שיש לקיים את הצו נעדר מחזיק הציוד כמשמעותו {{ח:פנימי|סעיף 11|בסעיף 11(א)}}, מחמת שירות לפי {{ח:חיצוני|חוק שירות בטחון|חוק שירות בטחון}} או מכל סיבה אחרת, יחולו כללים אלה:
{{ח:תת|(1)}} מחזיק הציוד ימסור את כל הפרטים הנדרשים לפי פסקה (2) לבן משפחה בוגר הגר עמו, ובהעדרו – לאדם שמסר את שמו ומענו בעת רישום הציוד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}}, וכן ישאיר בידי בן משפחה או אדם כאמור את המפתחות לציוד ואת חלקי העזר האחרים של הציוד הנמצאים ברשותו;
{{ח:תת|(2)}} מי ששמו נמסר כאמור בפסקה (1) ימסור למפקד מוסמך או למי שהוא הסמיכו לכך, לפי דרישתו, פרטים על הציוד, לרבות פרטים על מקום הימצאו אותה שעה, ככל שהם ידועים לו, וכל מסמך ודבר אחר הנמצא ברשותו והנוגע לענין, הכל כדי לאפשר קבלת חזקה בציוד והפעלתו.

{{ח:סעיף|13|תקופת החזקת הציוד בידי הצבא|תיקון: תשמ״ז־2, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לא יוחזק ציוד שניתן לגביו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7}} לתקופה העולה על ארבעה עשר ימים בשנה; שר הבטחון רשאי להאריך תקופה זו עד לשלושים וחמישה ימים בשנה והוא יודיע על כך לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
{{ח:תת|(ב)}} התקופה האמורה תהיה רצופה, אולם פוקד רשאי להורות כי בשנה פלונית תחולק תקופה זו לשניים או יותר.
{{ח:תת|(ג)}} בחישוב תקופת השירות השנתי תובא בחשבון תקופת התייצבות לצורך בדיקה או הערכת הציוד.
{{ח:תת|(ד)}} ציוד שגוייס לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}}, לא תחול לגביו הגבלת התקופה כאמור בסעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|14|התנדבות|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מי שבבעלותו ציוד או רכוש אחר רשאי להתנדב להעמידם, בהסכמת מפקד מוסמך, לרשות הצבא ולשימושו.
{{ח:תת|(ב)}} מי שהתנדב כאמור בסעיף קטן (א), יראו את הציוד או הרכוש האחר שהעמיד, לכל דבר וענין, וכל עוד ההתנדבות וההסכמה כאמור לא בוטלו, כציוד שחל עליו חוק זה; הועמדו הציוד או הרכוש האחר בפועל לרשות הצבא, יראו אותם כציוד שגוייס מכוח {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7}}, ואם באותה עת עומד בתוקפו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} – כציוד שגויס מכוח {{ח:פנימי|סעיף 8|אותו סעיף}}.
{{ח:תת|(ג)}} על אף הוראות סעיף קטן (ב) –
{{ח:תתת|(1)}} רשאי מי שהתנדב כאמור בסעיף קטן (א), בהסכמת מפקד מוסמך, להעמיד את הציוד או את הרכוש האחר שנידב, לרשות הצבא, לתקופה העולה על התקופות המרביות הקבועות בחוק זה לגיוס ציוד או להחזקתו בידי הצבא;
{{ח:תתת|(2)}} ביטל מי שהתנדב כאמור בסעיף קטן (א) את התנדבותו, יוחזר לו הציוד או הרכוש האחר, בהקדם האפשרי ככל הניתן בנסיבות העניין.

{{ח:סעיף|15|החזרת ציוד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מפקד מוסמך יודיע לבעל הרשום של ציוד שהועמד לרשות הצבא לפי חוק זה את הזמן, המקום והדרך שבהם יוחזר הציוד לרשותו והבעל הרשום של הציוד או מי שהוא הסמיכו לעניין זה חייב לקבלו בהתאם לכך.
{{ח:תת|(ב)}} הבעל הרשום של הציוד זכאי לתשלום בעד ההוצאות הכרוכות בהעמדת הציוד לרשות הצבא ובקבלת הציוד לרשותו, הכל כפי שיקבע שר הביטחון בתקנות; אין הוראה זו באה לגרוע מהאמור {{ח:פנימי|פרק ג|בפרק ג׳}}.

{{ח:סעיף|16|שמירת זכויות אגב החזקת ציודה|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} זכויות שהיו קיימות אגב ההחזקה בציוד ערב העמדתו לרשות הצבא או תפיסתו לפי חוק זה, לא ייפגעו מחמת זה בלבד שהציוד הועמד לרשות הצבא או נתפס בידיו כאמור, אולם אין בהוראה זו כדי להגביל את סמכויות הצבא להשתמש בציוד כל עוד הוא ברשותו.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: דמי שימוש ופיצויים}}

{{ח:סעיף|17|חובת תשלום דמי שימוש ופיצויים|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} המדינה תשלם דמי שימוש ראויים בעד הציוד שגויס ובעד ציוד שהוצא לגביו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} ואם בתקופת הגיוס נגרם לציוד נזק – גם פיצויים בשל הנזק, והכל לפי הוראות חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|18|קביעת שיעור דמי שימוש|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} שר הביטחון יקבע, בצו, את שיעור דמי השימוש בעד ציוד שגויס ובעד ציוד שהוצא לגביו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}}.
{{ח:תת|(ב)}} בקביעת שיעור דמי השימוש בצו כאמור יובאו בחשבון, בין השאר, עלות הציוד, הזכות של הבעל הרשום של הציוד לתשואה הוגנת על ההון וכן מכלול הנסיבות הקשורות לגיוס הציוד ולשימוש בו.
{{ח:תת|(ג)}} שיעור דמי השימוש בעד ציוד שגויס או בעד ציוד שהוצא לגביו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}}, ולא נכלל בצו כאמור בסעיף קטן (א), ייקבע על ידי שמאי שמינה המנהל לעניין זה (בחוק זה – שמאי), שיביא בחשבון בקביעה זו, בין השאר, את השיקולים המפורטים בסעיף קטן (ב).
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסם {{ח:חיצוני|צו רישום ציוד וגיוסו לצבא ההגנה לישראל (שיעור דמי שימוש בציוד מגויס)|צו רישום ציוד וגיוסו לצבא ההגנה לישראל (שיעור דמי שימוש בציוד מגויס), התשע״ב–2011}}.}}

{{ח:סעיף|19|מועד תשלום דמי שימוש|תיקון: תשנ״ג, תשס״ח}}
{{ח:ת}} דמי השימוש ישולמו –
{{ח:תת|(1)}} בעד ציוד שגויס לתקופה שאינה עולה על שלושים וחמישה ימים – תוך שלושים ימים מיום שחרור הציוד;
{{ח:תת|(2)}} בעד ציוד שגויס לתקופה העולה על שלושים וחמישה ימים – לא יאוחר מאשר שלושים ימים מיום גיוס הציוד בעד התקופה שחלפה עד מועד התשלום, ומכאן ואילך בתשלומים שוטפים אחת לחודש; תוך שלושים ימים מיום שחרור הציוד תשולם יתרת דמי השימוש המגיעה;
{{ח:תת|(3)}} אבד הציוד שגוייס או נגרם לו נזק ששמאי הגדירו כציוד באבדן גמור, ישולמו דמי השימוש עד למועד תשלום הפיצויים וכן ישולם פיצוי נוסף בשיעור השווה לדמי שימוש בעד פרק הזמן שהשמאי קבע כדרוש, בנסיבות העניין, לרכישת ציוד חלופי מהסוג שאבד או שניזוק – והכל במועד לתשלום פיצויים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 21|בסעיף 21}}; שולמו הפיצויים בחלקם, ישולם פיצוי נוסף חלקי גם בעד התקופה שעד מועד תשלום יתרת הפיצויים, לפי חלקה היחסי של יתרת הפיצויים במלוא הפיצויים; לענין {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}, ”ציוד באבדן גמור“ – ציוד שניזוק באופן שאין זה אפשרי או סביר, בנסיבות הענין, לתקנה.

{{ח:סעיף|20|תיקון נזק ופיצויים בשל נזק}}
{{ח:תת|(א)}} נגרם נזק לציוד שגויס, והנזק לא תוקן על ידי הצבא עד למועד שחרור הציוד, תפצה המדינה את בעל הציוד בשל הנזק הישיר שנגרם לציוד, לפי הוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} בנוסף לפיצוי האמור בסעיף קטן (א) ישולם פיצוי נוסף בשיעור השווה לדמי שימוש בעד פרק הזמן שהשמאי קבע כדרוש בנסיבות הענין לתיקונו של ציוד מהסוג שניזוק.
{{ח:תת|(ג)}} אבד הציוד שגויס או נגרם לו נזק, והשמאי קבע כי מדובר בציוד באבדן גמור, תשלם המדינה פיצויים בהתאם למצבו של הציוד ערב גיוסו, בהתחשב בערכו של ציוד דוגמתו במועד ביצוע התשלום, והציוד שאבד או שרידיו יקומו לקנין המדינה.

{{ח:סעיף|21|המועד לתשלום פיצויים|תיקון: תשנ״ג}}
{{ח:תת|(א)}} המועד לתשלום פיצויים כמפורט {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיפים 19}} {{ח:פנימי|סעיף 20|או 20}} הוא תוך שלושים ימים מהיום שקבע המנהל את סכום הפיצויים ובלבד שקביעתו, על סמך חוות דעת השמאי, תינתן תוך שלושים ימים מיום שקיבל את כל המידע והמסמכים הדרושים לשם כך, מאת בעל הציוד, או תוך ששים ימים מיום שקיבל את המידע והמסמכים כאמור, אם שר הבטחון, באישור ועדת החוץ והבטחון של הכנסת קבע כי בשל טעמים מיוחדים הכרוכים בהיקף הגיוס, לא ניתן לקבוע את סכום הפיצויים קודם לכן.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בסעיף קטן (א), סכום פיצויים שאינו שנוי במחלוקת, ישולם תוך שלושים ימים מיום שחרור הציוד או תוך ששים ימים מיום שחרור הציוד, אם שר הבטחון, באישור ועדת החוץ והבטחון של הכנסת, קבע כי בשל טעמים מיוחדים הכרוכים בהיקף הגיוס, לא ניתן לשלם פיצויים קודם לכן.

{{ח:סעיף|22|ריבית שקלית|תיקון: תשס״ח, תשפ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} על דמי שימוש ופיצויים תתווסף עד יום התשלום בפועל, ריבית שקלית מן המועדים כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} דמי שימוש שמועד תשלומם נקבע {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19(1) או (2)}} – מן המועדים שנקבעו לתשלומם, לפי הענין;
{{ח:תתת|(2)}} דמי שימוש ופיצוי נוסף כאמור {{ח:פנימי|סעיף 19|בסעיף 19(3)}} – מיום שהציוד היה אמור להשתחרר;
{{ח:תתת|(3)}} פיצויים שמועד תשלומם נקבע {{ח:פנימי|סעיף 21|בסעיף 21}} – ממועד הערכת השמאי את הנזק.
{{ח:תת|(ב)}} הערכת נזק בידי השמאי תחושב תמיד כערכה ביום מתן ההערכה.
{{ח:תת|(ג)}} על הריבית השקלית כאמור בסעיף קטן (א) יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק פסיקת ריבית והצמדה|חוק פסיקת ריבית והצמדה}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|23|מקבל התשלום|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} תשלום לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} יבוצע לידי מי שהוא הבעל הרשום של הציוד.
{{ח:תת|(ב)}} בוצע תשלום כאמור בסעיף קטן (א) לא תחול על המדינה כל חובה כלפי בעל ציוד שאינו הבעל הרשום, לבצע כל תשלום נוסף או לתת כל פיצוי לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} בקשר לגיוס אותו ציוד.
{{ח:תת|(ג)}} אין בתשלום כאמור כדי לפגוע בזכותו של מי שזכאי לתשלום האמור מכח הסכם או על פי דין, לתבוע את השבתו ממי שקיבלו לפי סעיף קטן (א).
{{ח:תת|(ד)}} מבלי לגרוע מהאמור {{ח:פנימי|סעיף 16|בסעיף 16}}, חובת המדינה לבצע תשלום לא תושפע מחמת זכויות שהיו לאדם אחר שאינו הבעל הרשום, זולת אם הוטל עיקול על הכספים המגיעים לבעל הרשום כאמור, בשל השימוש בציוד או בשל נזק שנגרם לציוד או אם הודע למנהל על קיומו של מישכון או שיעבוד אחר על פי דין לגבי הציוד.

{{ח:סעיף|24|חובת מסירת מידע}}
{{ח:תת|(א)}} דרש המנהל פרטים ומסמכים מבעלי ציוד לשם קביעת פיצויים לפי חוק זה, ימסור בעל הציוד למנהל, ללא שיהוי, את המידע והמסמכים שבידו הדרושים לבירור שיעור הנזק.
{{ח:תת|(ב)}} בעל ציוד שבמתכוון עשה או נמנע מלעשות דבר שהיה בו כדי למנוע מהמדינה את בירור חבותה או להכביד עליה, אין המדינה חייבת בפיצויים אלא במידה שהיתה חייבת בהם אילו לא נעשה, או נמנעה עשיית אותו דבר.

{{ח:סעיף|24א|ועדת ערר לדמי שימוש ולפיצויים|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} סבר בעל ציוד כי דמי השימוש או הפיצויים ששולמו לו, בין אם נקבעו על פי צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(א)}} ובין אם נקבעו על ידי שמאי, אינם מכסים את עלות השימוש או את הנזק שנגרם לו, לפי העניין, רשאי הוא להגיש ערר בפני ועדת ערר לדמי שימוש ולפיצויים שימנה שר הביטחון (בסעיף זה – ועדת ערר).
{{ח:תת|(ב)}} בוועדת ערר יכהנו שלושה שמאים, מתוך רשימה שקבע שר הביטחון, ולישיבותיה יוזמן עובד משרד הביטחון שהוא עורך דין; שמאי שמונה לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 19|או 19(3)}} לא יהיה חבר בוועדת ערר שדנה בערר על החלטתו.
{{ח:תת|(ג)}} ועדת ערר רשאית לקבל את הערר, באופן מלא או חלקי, או לדחותו, וכן להקטין את שיעור דמי השימוש או הפיצויים, לפי העניין.
{{ח:תת|(ד)}} המנהל הכללי של משרד הביטחון יקבע את סדרי עבודתה של ועדת ערר והדיונים בה בהוראות משרד הביטחון.
{{ח:תת|(ה)}} אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 25|סעיף 25}}.

{{ח:סעיף|25|הגשת תביעה}}
{{ח:ת}} הטוען שהוא זכאי לתשלום לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} שלא קיבל את התשלום, כולו או חלקו, זכאי לתובעו מאת המדינה בבית המשפט המוסמך.

{{ח:סעיף|26|ייחוד העילה}}
{{ח:ת}} לא תהיה לבעל ציוד שגויס כל עילת תביעה על פי כל דין כלפי המדינה או שלוחיה בשל נזק שנגרם לציוד, הוצאות שנגרמו לבעלו או רווח שנמנע ממנו, עקב גיוס הציוד, אלא על פי הוראות חוק זה.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: ציוד עודף}}

{{ח:סעיף|27|הגדרה|תיקון: תשס״ה, תשע״ח}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ד|בפרק זה}}, ”השר הממונה“ –
{{ח:תת|(1)}} לענין כלי התחבורה – שר התחבורה;
{{ח:תת|(2)}} לענין ציוד הנדסי – שר הבינוי והשיכון;
{{ח:תת|(3)}} לענין ציוד לייצור חשמל – שר האנרגיה והתשתית;
{{ח:תת|(4)}} לענין ציוד הנדרש במקרה של אירוע חירום אזרחי, כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת המשטרה#סעיף 90א|בסעיף 90א לפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל״א–1971}} (בחוק זה – אירוע חירום אזרחי) – השר לביטחון הפנים.

{{ח:סעיף|28|קביעת ציוד עודף|תיקון: תשס״ה, תשע״ח}}
{{ח:ת}} שר הבטחון רשאי, אם שוכנע שביטחון המדינה, אספקת שירותים חיוניים לציבור או טיפול באירוע חירום אזרחי, מחייבים זאת, להורות בצו, כי ציוד מסויים או סוגי ציוד, יועמדו לרשותה של הרשות שימנה השר הממונה (להלן – הרשות המוסמכת) כדי לשרת את צרכי האוכלוסיה האזרחית (להלן – ציוד עודף).

{{ח:סעיף|29|סמכויות השר הממונה}}
{{ח:תת|(א)}} לשר הממונה יהיו, לענין ציוד עודף, כל הסמכויות של שר הבטחון לפי חוק זה.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}} יחולו על ציוד עודף ובעלו בשינויים המחוייבים לפי הענין; ולענין זה יהיה המנהל מי שהשר הממונה הסמיכו לכך.
{{ח:תת|(ג)}} השר הממונה לא ישתמש בסמכות לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} אלא בשעה שעומד בתקפו לגבי אותו ציוד צו של שר הבטחון לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|אותו סעיף}}, ולאחר שקיבל את הסכמת שר הבטחון לכך.
{{ח:תת|(ד)}} לפוקד שמינה השר הממונה יהיו, בנוסף לסמכויותיו כפוקד לפי חוק זה, גם הסמכויות הנתונות לצבא לפי {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}}.

{{ח:סעיף|30|גיוס של ציוד עודף|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לא יגוייס ציוד עודף לפי {{ח:פנימי|סעיף 7|סעיף 7}} ולא יוחזק כאמור, לתקופה העולה על ארבעים ושמונה שעות, אלא אם כן נתן שר הבטחון, בצו, הסכמתו להארכת התקופה, ובכל מקרה לא תעלה התקופה על שלושים וחמישה ימים; שר הביטחון יודיע על הארכת התקופה לוועדה החוץ והביטחון של הכנסת.
{{ח:תת|(ב)}} הסכמת שר הבטחון יכול שתהא מותנית ויכול שייקבעו בה הגבלות לפי שיקול דעתו.

{{ח:סעיף|31|צו להעמדת ציוד עודף לרשות הצבא}}
{{ח:תת|(א)}} קבע פוקד שמינהו שר הבטחון לפי {{ח:פנימי|סעיף 36|סעיף 36}} כי ציוד עודף דרוש לצבא, רשאי מפקד מוסמך להורות בצו כי ציוד כאמור יועמד לרשות הצבא; על ציוד כאמור יחולו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30(א)}}.
{{ח:תת|(ב)}} ציוד עודף שקיימים לגביו צוים לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} של שר הבטחון ושל השר הממונה, לא ינתן לגביו צו כאמור בסעיף קטן (א) אלא לקיום צורך צבאי דחוף ובלתי צפוי מראש.
{{ח:תת|(ג)}} ניתן צו כאמור בסעיף קטן (א) בנסיבות כאמור בסעיף קטן (ב), יהיה צו זה, עדיף על פני צו אחר לגבי אותו ציוד שנתנו רשות מוסמכת או פוקד שמינהו השר הממונה.

{{ח:סעיף|32|הגבלות שימוש בסמכויות לענין ציוד עודף}}
{{ח:ת}} שר ממונה, רשות מוסמכת ופוקד שמונה בידי שר ממונה לא ישתמשו בסמכויותיהם לפי חוק זה אלא במידה הנראית להם דרושה לבטחון המדינה או לאספקת שירותים חיוניים לציבור.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: עונשין}}

{{ח:סעיף|33|עבירות}}
{{ח:תת|(א)}} אדם שעשה אחת מאלה, דינו – מאסר שמונה עשר חדשים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (להלן – חוק העונשין):
{{ח:תתת|(1)}} לא מילא חובה המוטלת עליו לפי חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} מסר ביודעין, לאדם שהוא חייב למסור לו פרטים לפי חוק זה, ידיעה כוזבת בכל פרט כאמור;
{{ח:תתת|(3)}} חיבל בציוד או גרע ממנו, או הניח לאדם אחר לחבל בציוד או לגרוע ממנו בכוונה לפגוע בכושרו.
{{ח:תת|(ב)}} אדם שעבר עבירה לפי סעיף קטן (א) שעה שצו שר הבטחון לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} לגבי אותו ציוד עמד בתקפו, דינו – מאסר שלוש שנים או קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין}}.
{{ח:תת|(ג)}} הורשע בעל ציוד בעבירה לפי סעיף קטן (א) וכתוצאה מביצוע העבירה לא גוייס הציוד בשעה שעמד בתקפו צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}} לגביו, רשאי בית המשפט – בנוסף לכל עונש אחר – להטיל עליו לשלם לאוצר המדינה סכום שלא יעלה על פי שלושה מהסכום שבעל ציוד דוגמתו היה זכאי לו כדמי שימוש לפי האמור {{ח:פנימי|פרק ג|בפרק ג׳}}, אילו קיים את הצו שעל פיו היה עליו להעמיד את הציוד לרשות הצבא לתקופה כפי שנקבע בו, ואם לא נקבעה בו תקופה – לתקופה של שלושים וחמישה ימים.

{{ח:סעיף|34|אחריות מנהלים|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} נעברה עבירה לפי חוק זה בידי חבר־בני־אדם, ייאשם בעבירה גם כל אדם אשר בשעת ביצוע העבירה היה בו מנהל פעיל, בעל תפקיד כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3ב|בסעיף 3ב}}, שותף – למעט שותף מוגבל – או עובד הממונה בו על הציוד, אם לא הוכיח שהעבירה נעברה שלא בידיעתו ושנקט כל האמצעים הסבירים להבטחת שמירתו של חוק זה.

{{ח:סעיף|35|עבירות שנעברו באזור}}
{{ח:ת}} בית המשפט בישראל מוסמך לדון בעבירה על חוק זה אף אם נעברה באזור.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: סמכויות והוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|36|מינוי פוקדים}}
{{ח:ת}} שר הבטחון רשאי למנות פוקדים לענין חוק זה.

{{ח:סעיף|37|הסמכה בידי פוקד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} פוקד רשאי להסמיך אדם להיות מפקד מוסמך לענין חוק זה ובלבד שלענין ציוד שאינו ציוד עודף, לא יוסמך כאמור –
{{ח:תתת|(1)}} חייל – אלא אם כן הוא קצין, או שהוא בדרגת רב־סמל ראשון לפחות;
{{ח:תתת|(2)}} אדם שאינו חייל – אלא אם כן הוא עובד בשירות הצבא כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 8|בסעיף 8(2) לחוק השיפוט הצבאי}}.
{{ח:תת|(ב)}} פוקד רשאי, בכתב, להסמיך מפקד מוסמך להשתמש בסמכויותיו ולמלא את תפקידיו לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}}.

{{ח:סעיף|38|אצילת סמכויות|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} שר הבטחון רשאי לאצול לאדם אחר את סמכויותיו לפי חוק זה, כולן או מקצתן, למעט הסמכויות לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיפים 5}}, {{ח:פנימי|סעיף 7|7}}, {{ח:פנימי|סעיף 8|8}}, {{ח:פנימי|סעיף 18|18(א)}}, {{ח:פנימי|סעיף 21|21}} {{ח:פנימי|סעיף 30|ו־30}} ולמעט הסמכות להתקין תקנות.

{{ח:סעיף|39|דרישת ידיעות|תיקון: תשמ״ז־2}}
{{ח:ת}} כל אדם חייב למסור לפוקד, לפי דרישתו פרטים על ציוד, כפי שייקבעו בצו של פוקד, שניתן באישור שר הבטחון, ככל שאותם הפרטים ידועים לו.

{{ח:סעיף|40|צווים|תיקון: תשנ״א, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} צו לפי חוק זה יכול להיות כללי, או לגבי סוג של בני אדם או לגבי סוג של ציוד, או לגבי אדם מסויים או לגבי ציוד מסויים.
{{ח:תת|(ב)}} אין חובה לפרסם צו לפי חוק זה, למעט צו לפי {{ח:פנימי|סעיף 18|סעיף 18(א)}}, ברשומות.
{{ח:תת|(ג)}} צו לפי חוק זה מחייב את האדם שעליו הוא חל מן הזמן שהגיע לידיעתו.
{{ח:תת|(ד)}} צו לפי חוק זה –
{{ח:תתת|(1)}} אם נמסר לאדם שעליו הוא חל או לאחד מבני משפחתו הגרים איתו ושאינו למטה מגיל שמונה עשרה – רואים אותו כאילו נמסר לאותו אדם בזמן המסירה;
{{ח:תתת|(2)}} אם נשלח אל האדם שעליו הוא חל בדואר רשום לפי מען מקום מגוריו הקבוע או מקום עסקיו, כפי שנמסרו בשעת הרישום – רואים אותו כאילו הגיע לידיעת אותו אדם בתום שבעים ושתיים שעות מזמן שנמסר לדואר למשלוח ואם נשלח אל האדם כאמור בדואר רגיל – רואים אותו כאילו הגיע לידיעת אותו אדם בתום שבעים ושתיים השעות כאמור, אם לא הוכח אחרת;
{{ח:תתת|(3)}} אם הוצג באופן בולט לעין על פני הדלת של מקום מגוריו הקבוע או של מקום עסקיו של אדם שעליו הוא חל, כפי שנמסר בשעת הרישום – רואים אותו, לענין {{ח:פנימי|סעיף 10|סעיף 10}} בלבד, כאילו הגיע לידיעת אותו אדם בתום שתים עשרה השעות מזמן ההצגה;
{{ח:תתת|(4)}} אם פורסם ברדיו, או בטלויזיה או בשלושה עתונים יומיים לפחות – חזקה שהגיע לידיעת אותו אדם שעליו הוא חל בתום שש שעות למן הפרסום הראשון ברדיו או בטלויזיה, או בשלושת העתונים;
{{ח:תתת|(5)}} {{ח:הערה|(נמחקה);}}
{{ח:תתת|(6)}} אם נשלח אל האדם שעליו הוא חל (בפסקה זו – הנמען) באמצעות פקסימיליה – רואים אותו כאילו הגיע לידיעת הנמען ביום המשלוח, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הצו נשלח בין השעות 8:30 עד 16:00 בימים א׳ עד ה׳ בשבוע, שאינם ימי מנוחה כמשמעותם {{ח:חיצוני|פקודת סדרי השלטון והמשפט#סעיף 18א|בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש״ח–1948}}, או ימי מנוחה שנקבעו בחיקוק; צו שנשלח לאחר השעה 16:00 או שנשלח ביום ו׳ או ביום מנוחה – רואים אותו כאילו נשלח ביום החול שלאחריו;
{{ח:תתתת|(ב)}} הצו נשלח למספר הפקסימיליה שמסר הנמען לפי {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}};
{{ח:תתתת|(ג)}} לצו צורף דף משלוח בפקסימיליה שבו צוינו פרטי השולח ופרטי הנמען כולל כתובתו, וכן מספר הטלפון ומספר הפקסימיליה של כל אחד מהם ומספר העמודים שנשלחו;
{{ח:תתתת|(ד)}} נמסרה לנמען הודעה בטלפון, בתוך 24 שעות מעת משלוח הצו, כי נשלח אליו צו בפקסימיליה, ונערכה תרשומת על ההודעה הטלפונית, הכוללת את פרטי הצו, זמן השיחה ושמו של האדם שלו נמסרה ההודעה.
{{ח:תתת|(ה)|(1)}} הוראה או צו של פוקד לפי חוק זה, ייחתמו בידי הפוקד; ואולם פוקד רשאי להסמיך מפקד מוסמך אחר לחתום בשמו על הוראה או צו לגבי אדם מסוים או לגבי ציוד מסוים, אם ניתנו על פי הוראתו; הוראה או צו כאמור יהיו בציון השם והדרגה של הפוקד ושל המפקד המוסמך החותם;
{{ח:תתתת|(2)}} דרישה או צו של מפקד מוסמך לפי חוק זה ייחתמו בידי המפקד המוסמך; ואולם מפקד מוסמך רשאי להסמיך חייל או עובד בשירות הצבא כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק השיפוט הצבאי#סעיף 8|בסעיף 8(2) לחוק השיפוט הצבאי}} לחתום בשמו על דרישה או צו לגבי אדם מסוים או לגבי ציוד מסוים, אם ניתנו על פי הוראתו; דרישה או צו כאמור יהיו בציון השר והדרגה או התפקיד של המפקד המוסמך וכן של החייל או העובד בשירות הצבא, החותם.

{{ח:סעיף|41|סמכויות להורות בדבר רשיונות הציוד|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לא מילא בעל ציוד, ביודעין, חובה מן החובות המוטלות עליו מכוח חוק זה, רשאי ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה במטה הכללי של צבא־הגנה לישראל או מפקד מרכז לאו״ם בצבא־הגנה לישראל להורות בצו –
{{ח:תתת|(1)}} לרשות הרשוי כמשמעותה {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}} להימנע מלהוציא או מלחדש רשיון רכב לאותו ציוד;
{{ח:תתת|(2)}} לרשם, כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק רישום ציוד הנדסי|בחוק רישום ציוד הנדסי, התשי״ז–1957}}, להימנע מלרשום אותו ציוד.
{{ח:תת|(ב)}} צו כאמור בסעיף קטן (א), טעון אישור מאת שופט של בית משפט שלום; השופט רשאי לאשר את הצו שלא במעמד בעל הציוד שעליו הוצא הצו ובמקרה זה תימסר הודעה על מתן האישור לבעל הציוד.
{{ח:תת|(ג)}} אושר צו שלא במעמד בעל הציוד, רשאי הוא לפנות לשופט של בית משפט השלום, תוך ארבעה עשר ימים מיום מסירת ההודעה על האישור, בבקשה לבטל את האישור.
{{ח:תת|(ד)}} אושר הצו במעמד בעל הציוד, ייכנס הצו לתקפו מיד או החל ביום שקבע השופט; אושר הצו שלא במעמד בעל הציוד, ייכנס הצו לתקפו כעבור ארבעה עשר ימים מיום מסירת ההודעה לפי סעיף קטן (ב), ואם הוגשה בקשה לביטול האישור – כפי שקבע השופט בבקשה.
{{ח:תת|(ה)}} מולאה החובה שבשל אי מילוייה הוצא הצו – יודיע על כך בעל הציוד למי שהוציא את הצו והוא יבטלו.
{{ח:תת|(ו)}} הליכים בבית משפט שלום לפי סעיף זה יוגשו ויתבררו בדרך של בקשה בדרך המרצה.

{{ח:סעיף|42|דין המדינה}}
{{ח:ת}} לענין חוק זה דין המדינה כדין כל בעל ציוד אחר; אולם הוראה זו לא תחול לגבי ציוד שבהחזקת משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.

{{ח:סעיף|43|הארכת מועדים|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נקבע בחוזה מועד לעשיית פעולה בציוד שגויס לפי חוק זה, יראו אותו מועד, לגבי פעולה שיש לעשותה באותו ציוד, כאילו הוארך לתקופה שלא תעלה על תקופת הגיוס, ובלבד –
{{ח:תתת|(1)}} שהחוזה נכרת לפני שבעל הציוד קיבל את ההודעה על הגיוס;
{{ח:תתת|(2)}} שבנסיבות הענין ניתן עדיין לבצע את הפעולה במועד הדחוי.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה, ”תקופת הגיוס“ – לרבות פרק הזמן שקבע השמאי, לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19(3)}} {{ח:פנימי|סעיף 20|או 20(ב)}}, כנדרש לתיקון הציוד לאחר שחרורו.

{{ח:סעיף|43א|הארכת תוקפו של רישיון לציוד שגויס|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} רישיון שניתן לפי דין לציוד, וביום שעמד תוקפו לפקוע או בתוך שבעת הימים שלפני היום האמור היה הציוד מגויס לפי חוק זה, יראו אותו כאילו הוא ממשיך לעמוד בתוקפו עד תום 14 הימים שלאחר המועד שבו הוחזר הציוד לרשותו של הבעל הרשום של הציוד לפי הוראות {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15(א)}}, ובלבד שלעניין רישיונות הניתנים על ידי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים יחולו הוראות סעיף זה בכפוף לתקנות שיתקין שר הביטחון, בהתייעצות עם שר התחבורה והבטיחות בדרכים, לצורך ביצוע סעיף זה.
{{ח:תת|(ב)}} אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מהוראות {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 3|סעיף 3(ב) ו־(ג) לפקודת התעבורה}}.

{{ח:סעיף|44|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר הבטחון ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת החוץ והבטחון של הכנסת, להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

{{ח:סעיף|45|תחילה ותוקף}}
{{ח:תת|(א)}} תחילתו של חוק זה ביום ט׳ בחשון התשמ״ח (1 בנובמבר 1987) (להלן – יום התחילה).
{{ח:תת|(ב)}} תקפן של תקנות שעת חירום (רישום ציוד וגיוסו), התשי״ז–1956 (להלן – התקנות) מוארך בזה עד יום התחילה.
{{ח:תת|(ג)}} כל צווים, פקודות וטפסים שהוצאו לפי התקנות ומכוח {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 12|סעיף 12(ב) לחוק הפיקוח}} ושעמדו בתוקפם ערב תחילתו של חוק זה, יראו אותם כאילו ניתנו לפיו.

{{ח:סעיף|46||תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|47|פרסום}}
{{ח:ת}} חוק זה יפורסם תוך עשרים ימים מיום קבלתו בכנסת.

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ״ד באדר התשמ״ז (25 במרס 1987).}}
* '''יצחק שמיר'''
ראש הממשלה
* '''יצחק רבין'''
שר הבטחון
* '''חיים הרצוג'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]