תקנות הסמים המסוכנים

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|תקנות הסמים המסוכנים, תש״ם–1979}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:תיבה|ק״ת תש״ם, 180|תקנות הסמים המסוכנים|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4047.pdf}}, {{ח:תיבה|1141|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4099.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ב, 609|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4318.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ג, 903|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4469.pdf}}, {{ח:תיבה|1918|תיקון מס׳ 2|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4525.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ד, 1397|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-4623.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ח, 583|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5091.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ד, 52|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5553.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ז, 491|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-5819.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ג, 838|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6249.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 146|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6725.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ג, 2036|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10700.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ד, 786|תיקון [תשפ״ג] (תיקון)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-10972.pdf}}; {{ח:תיבה|תשפ״ה, 1328|תיקון|https://olaw.org.il/takanot/takanot-11782.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:מבוא}}
בתוקף סמכויותי לפי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 7|סעיפים 7(א)}}, {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 11|11(4)}}, {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 13|13}}, {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 20|20}}, {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 26|26}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 39|ו־39}} {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], תשל״ג–1973}}, {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 55|סעיפים 42א}} {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 62|ו־47}} {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|לפקודת הרוקחים}}, {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 5|וסעיפים 5}}, {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 15|15}}, {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 38|38}} {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים#סעיף 48|ו־48}} {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים|לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, תשי״ח–1957}}, אני מתקין תקנות אלה:
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: עסקים לסמים מסוכנים}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: ייצור, החזקה ושימוש}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן 1|סימן 1: רשות על־פי דין}}

{{ח:פנימי|פרק ג סימן 2|סימן 2: רשות על־פי רשיון}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: מרשם לסמים מסוכנים והספקתם}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן 1|סימן 1: הספקה על־ידי רוקח}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן 2|סימן 2: הספקה על־ידי רופא}}

{{ח:פנימי|פרק ד סימן 3|סימן 3: מרשם למוצר קנבוס}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: פנקס הסמים המסוכנים}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: ציון כמויות וחישובן}}

{{ח:פנימי|פרק ז|פרק ז׳: סחר־חוץ בסמים מסוכנים}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן 1|סימן 1: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן 2|סימן 2: ייבוא}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן 3|סימן 3: ייצוא}}

{{ח:פנימי|פרק ז סימן 4|סימן 4: מעבר והטייה}}

{{ח:פנימי|פרק ח|פרק ח׳: הוראות שונות}}

{{ח:פנימי|תוספת 1|תוספת ראשונה}}

{{ח:פנימי|תוספת 2|תוספת שניה}}

{{ח:פנימי|תוספת 3|תוספת שלישית: {{מוקטן|מרכז גמילה}}}}

{{ח:פנימי|תוספת 4|תוספת רביעית}}

{{ח:פנימי|תוספת 5|תוספת חמישית: {{מוקטן|תעודת בדיקה של מרכז גמילה}}}}

{{ח:פנימי|תוספת 6|תוספת שישית: {{מוקטן|שם הסם המסוכן}}}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תש״ם, תשמ״ב, תשמ״ג־2, תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} בתקנות אלה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”אסמכתא“ –
{{ח:תתת|(1)}} רשיון לייצור סם מסוכן, להחזקתו או לשימוש בו לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנה 6(א)}};
{{ח:תתת|(2)}} רשיון לרכישת סם מסוכן לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנה 6(ב)}};
{{ח:תתת|(3)}} אישור הפיכת סם מסוכן לחומר אחר לפי {{ח:פנימי|סעיף 10|תקנה 10}};
{{ח:תתת|(4)}} הזמנה לפי {{ח:פנימי|סעיף 12|תקנה 12}};
{{ח:תתת|(5)}} מרשם לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13}}, לרבות מרשם אלקטרוני;
{{ח:תתת|(5א)}} מרשם למוצר קנבוס לשימוש רפואי לפי {{ח:פנימי|סעיף 17א|תקנה 17א}};
{{ח:תתת|(6)}} חשבון או תעודת משלוח על הספקת סם;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית חולים ציבורי כללי“ – בית חולים ממשלתי כללי, בית חולים כללי שבבעלות קופת חולים, בית חולים כללי שבבעלות רשות מקומית וכן כל בית חולים כללי שהוא תאגיד שהוא מוסד ציבורי כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת מס הכנסה#סעיף 9.2|בסעיף 9(2)(ב) לפקודת מס הכנסה}}; לעניין זה, ”בית חולים ממשלתי“ – לרבות פעילות המתבצעת בו בידי תאגיד בריאות;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בית מרקחת שבהסדר“ – בית מרקחת שהוא נותן שירותים לקופת החולים לפי {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי#סעיף 23|סעיף 23 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”גורם מורשה“ – מי שהורשה לתת מרשם, כמשמעו {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|בפקודת הרוקחים}}, לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 26|סעיף 26 לפקודה האמורה}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הוספיס בית“ – מסגרת ביתית לטיפול תומך, המיועדת לחולים סופניים, הנוטים למות עקב מחלות חשוכות מרפא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הפקודה“ – {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], תשל״ג–1973}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”זכאי לטיפול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|חוק הנכים}}“ – נכה כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|בחוק הנכים}} הזכאי לטיפול רפואי לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43|סעיף 43(א) לחוק הנכים}} או מבקש הכרה בנכות הזכאי לטיפול רפואי לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43ב|סעיף 43ב(א) לחוק האמור}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חולה“ – לרבות יולדת או בעל־חיים הנמצא בטיפולו של רופא וטרינרי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק ביטוח בריאות ממלכתי“ – {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי|חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ״ד–1994}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חוק הנכים“ – {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|חוק הנכים (תגמולים ושיקום), התשי״ט–1959 [נוסח משולב]}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”חתימה אלקטרונית“, ”חתימה אלקטרונית מאובטחת“ ו”מסר אלקטרוני“ – כהגדרתם {{ח:חיצוני|חוק חתימה אלקטרונית|בחוק חתימה אלקטרונית, התשס״א–2001}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ייצור“ – לרבות גידולו, הכנתו, הפקתו או מיצויו מחומר אחר של סם מסוכן;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוצר קנבוס“ – מוצר המכיל סם מסוכן מסוג קנבוס שהוא מוצר מוגמר שאישר המנהל לשימוש רפואי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מסגרת חוץ־ביתית“ – בית חולים גריאטרי כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת בריאות העם#סעיף 29ג|בסעיף 29ג לפקודת בריאות העם, 1940}}, או מעון כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מעונות|בחוק הפיקוח על מעונות, התשכ״ה–1965}}, שניתנים בו שירותי בריאות לדיירים על ידי צוות רפואי המועסק במקום ולא על ידי קופת החולים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מרשם“ – הוראה בכתב חתומה בידי גורם מורשה, אל רוקח של בית מרקחת, לספק לחולה סם מסוכן, לרבות מרשם למוצר קנבוס ומרשם אלקטרוני;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מרשם אלקטרוני“ – מרשם שהוא מסר אלקטרוני, שנחתם בחתימה אלקטרונית בהתאם {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (מתן מרשם)#סעיף 2א|לתקנה 2א לתקנות הרופאים (מתן מרשם), התשמ״א–1981}}, לעניין חתימת רופא, ובשינויים המחויבים גם לעניין חתימת גורם מורשה שאינו רופא;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”פקודת הרוקחים“ – {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|פקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ״א–1981}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מרשם רופא“ – הוראה בכתב חתומה בידי רופא אל רוקח מורשה של בית מרקחת, לספק לחולה סם מסוכן, לרבות מרשם רופא למוצר קנבוס;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”קופת חולים“ – תאגיד שהוכר לפי {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי#סעיף 24|סעיפים 24}} {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי#סעיף 25|ו־25 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רופא“ – מורשה לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרופאים|פקודת הרופאים [נוסח חדש], תשל״ז–1976}}, {{ח:חיצוני|פקודת רופאי השיניים|פקודת רופאי השיניים, 1945}}, או לפי {{ח:חיצוני|חוק הרופאים הווטרינרים|פקודת הרופאים הוטרינריים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רופא מומחה“ – רופא בעל תואר מומחה שאושר לפי {{ח:חיצוני|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות)|תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות), התשל״ג–1973}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רופא מוסמך במשרד הביטחון“ – רופא מוסמך כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)#סעיף 43|בסעיף 43(ב2) לחוק הנכים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רפואה ראשונית“ – שירותי רפואה שנותנים רופא כללי, רופא משפחה, רופא פנימאי ורופא ילדים;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רוקח מחוזי“ – רוקח מחוזי של משרד הבריאות או רוקח עובד המדינה שהוא הסמיך;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רוקח מורשה“ –
{{ח:תתת|(א)}} רוקח אחראי הממונה על אחד מאלה:
{{ח:תתתת|(1)}} בית־מרקחת, או חדר תרופות על פי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 36|סעיף 20ב(ב) לפקודת הרוקחים}};
{{ח:תתתת|(2)}} סמים מסוכנים בעסק לחמרים רפואיים או לתכשירים רפואיים כמשמעותו {{ח:חיצוני|צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי)|בצו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשל״ג–1973}};
{{ח:תתת|(ב)}} רוקח של רשות מרשויות המדינה או של מוסד ממוסדותיה שהמנהל אישר כי יאחסן, ינפק, ירכוש, יעבד, ייצר, יכין או יארוז סמים מסוכנים או יבצע בהם פעולה אחרת;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תכשיר“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים|בפקודת הרוקחים}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”תעודה“ – תעודת זהות, רישיון נהיגה, דרכון או כרטיס חבר של קופת חולים או אמצעי זיהוי אחר לקבלת שירות בקופת החולים.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: עסקים לסמים מסוכנים}}

{{ח:סעיף|2|רשיון לניהול עסק}}
{{ח:ת}} לא יחזיק אדם מפעל לייצור סמים מסוכנים או מקום להחסנתם, למכירתם או לחלוקתם, ולא יינתן לאדם רשיון לעסק כאמור, אלא אם נמצא בו ובכל סניף שלו רוקח מורשה, אלא אם נקבע ברשיון אחרת.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: ייצור, החזקה ושימוש}}
{{ח:קטע3|פרק ג סימן 1|סימן 1: רשות על־פי דין}}

{{ח:סעיף|3|החזקת סם על ידי רוקח מורשה}}
{{ח:ת}} בנוסף לאמור {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#סעיף 11|בסעיף 11(1) לפקודה}} רוקח מורשה רשאי להחזיק סמים מסוכנים כמפורט {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1 חלק ב|בחלק ב׳ לתוספת לפקודה}} ולסחור בהם במקומות שבהם הוא ממונה על הסמים המסוכנים.

{{ח:סעיף|4|החזקת סם על ידי רופא|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}
{{ח:ת}} רופא רשאי להחזיק סמים מסוכנים בכמויות הדרושות למילוי תפקידו, למעט סם מסוכן מסוג קנבוס.

{{ח:סעיף|4א|החזקה ושימוש מותרים במוצר קנבוס|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}
{{ח:ת}} החזקה ושימוש במוצר קנבוס מותרים אם המחזיק השיג את מוצר הקנבוס שבהחזקתו באמצעות מרשם למוצר קנבוס לפי תקנות אלה.

{{ח:קטע3|פרק ג סימן 2|סימן 2: רשות על־פי רשיון}}

{{ח:סעיף|5|בקשת רשיון|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:ת}} המבקש רשיון לייצור סם מסוכן או להחזקת סם מסוכן או לשימוש בו, יגיש למנהל בקשה ויציין בה פרטים אלה:
{{ח:תת|(1)}} שמו, מענו ועסקו של המבקש ומספר תעודת הזהות שלו;
{{ח:תת|(2)}} שם הסם המסוכן המבוקש, תכולתו או ריכוזו, צורתו וכמותו;
{{ח:תת|(3)}} מטרת הייצור, ההחזקה או השימוש, עם הצהרה שהסם המסוכן לא ישמש לכל מטרה שלא אושרה ברשיון; ואם מטרת השימוש היא מחקר – גם מטרתו ותכנית מפורטת של השימוש המיועד;
{{ח:תת|(4)}} שמו ומקום עסקו של הספק;
{{ח:תת|(5)}} המקום המיועד לייצור, להחזקה או לשימוש;
{{ח:תת|(6)}} פירוט תהליכי הייצור.

{{ח:סעיף|6|החלטת המנהל}}
{{ח:תת|(א)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת רשיון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 5|בתקנה 5}}, עם או בלי הגבלות או תנאים, או לסרב לתתו.
{{ח:תת|(ב)}} לאדם כאמור {{ח:פנימי|סעיף 5|בתקנה 5}} יתן המנהל, עם רשיון לפי תקנת־משנה (א), גם רשיון לרכישת הסם המסוכן מאת ספק הנקוב באותו רשיון.
{{ח:תת|(ג)}} לא יספק אדם סם מסוכן על פי רשיון רכישה זולת אם שמו נקוב ברשיון.

{{ח:סעיף|7|צורת רשיון ותכנו|תיקון: תש״ם}}
{{ח:תת|(א)}} רשיון לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנה 6}} ישא מספר, תאריך, חותמת משרד הבריאות וחתימת המנהל.
{{ח:תת|(ב)}} ברשיון לייצור סם מסוכן, להחזקתו או לשימוש בו יצויינו –
{{ח:תתת|(1)}} הפרטים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 5|בתקנה 5(1) עד (5)}} לפי הענין;
{{ח:תתת|(2)}} הגבלות או תנאים, באם נקבעו על־ידי המנהל;
{{ח:תתת|(3)}} תקופת תקפו של הרשיון;
{{ח:תת|(ג)}} ברשיון לרכישת סם מסוכן יצויינו הפרטים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 5|בתקנה 5(1), (2) ו־(4)}}.

{{ח:סעיף|8|תקופת תקפו של רשיון}}
{{ח:תת|(א)}} רשיון לייצור סם מסוכן, להחזקתו או לשימוש בו יינתן –
{{ח:תתת|(1)}} אם המטרה היא מחקר או הוראה – לתקופה שלא תעלה על שנה אחת, והתקופה ניתנת להארכה לתקופה נוספת שלא תעלה על שנה אחת;
{{ח:תתת|(2)}} במקרה אחר – לתקופה שלא תעלה על שלוש שנים.
{{ח:תת|(ב)}} תקפו של רשיון לרכישת סם מסוכן הוא לששים יום.

{{ח:סעיף|9|הוראות על החזקת סמים מסוכנים|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} אדם המחזיק סם מסוכן ישמרו מפני אבדן וגניבה. הוא או ממלא מקומו יודיעו למשטרה ולרוקח המחוזי מיד על גניבה, נסיון לגנוב או אובדן של סם מסוכן; גורם מורשה יודיע כאמור גם על גניבה, נסיון לגנוב או אובדן של חותמות שמו וטפסי מרשמים, בין שרשם בהם מרשם ובין אם לא.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות תקנה זו באות להוסיף על הוראות {{ח:חיצוני|צו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם)#סעיף 17|סעיף 17 לצו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם), תשל״ג–1972}}, {{ח:חיצוני|צו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם)#תוספת 2|והתוספת השניה לאותו צו}}, ועל תקנות לפי {{ח:חיצוני|חוק רישוי עסקים#סעיף 11|סעיף 11 לחוק רישוי עסקים, תשכ״ח–1968}}, ולא לגרוע מהן.
{{ח:תת|(ג)}} לרופא, או לבעל רשיון לייצר סם מסוכן למטרת מחקר או הוראה, או לבעל רשיון להחזיק סם מסוכן או להשתמש בו למטרות אלה, רשאי המנהל להתיר שישמרו את הסמים המסוכנים בצורה אחרת המניחה את דעתו.

{{ח:סעיף|10|הפיכת סם מסוכן לחומר שאינו סם מסוכן|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} השימוש בסם מסוכן לייצור מוצר שאינו סם מסוכן טעון אישור קודם בכתב מאת הרוקח המחוזי לגבי כל כמות המיוצרת בתהליך ייצור אחד; בקשת האישור תוגש על {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס א|טופס א׳ שבתוספת הראשונה}}; הוראה זו אינה חלה על רוקח בבית מרקחת.
{{ח:תת|(ב)}} תוקף האישור הוא 30 יום.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: מרשם לסמים מסוכנים והספקתם|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:קטע3|פרק ד סימן 1|סימן 1: הספקה על־ידי רוקח}}

{{ח:סעיף|11|הספקת סם מסוכן|תיקון: תשמ״ג, תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} סם מסוכן יסופק רק על ידי רוקח מורשה או רוקח מטעמו ורק לאלה:
{{ח:תתת|(1)}} לרוקח מורשה אחר לפי הזמנתו;
{{ח:תתת|(2)}} לרופא לצרכיו המקצועיים לפי הזמנתו;
{{ח:תתת|(3)}} לבית חולים ולמחלקותיו בהתאם להוראת {{ח:חיצוני|תקנות הסמים המסוכנים (בתי-חולים)|תקנות הסמים המסוכנים (בתי־חולים), תשל״ח–1978}};
{{ח:תתת|(4)}} לבגיר, המגיש לו מרשם לסם המסוכן; ולגבי קטין – לנציגו, כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות#סעיף 80|בסעיף 80 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, התשכ״ב–1962}}, המגיש לו מרשם לסם מסוכן;
{{ח:תתת|(5)}} לבגיר המגיש לו רשיון לרכישת הסם המסוכן לפי {{ח:פנימי|סעיף 6|תקנה 6(ב)}}, ולגבי קטין המגיש את הרישיון לרכישת הסם המסוכן לצורך שימוש בו – לנציגו כאמור בפסקה (4), המגיש את הרישיון לסם מסוכן.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א), מוצר קנבוס יסופק למטופל רק על ידי רוקח מורשה בבית מרקחת ורק לאדם כאמור בפסקאות (4) או (5) לתקנת משנה (א).

{{ח:סעיף|12|הזמנת סם מסוכן|תיקון: תשנ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הזמנת סם מסוכן על ידי רוקח מורשה או רופא תכלול את כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} פרטי מזמין הסם המסוכן (בתקנה זו – המזמין);
{{ח:תתת|(2)}} השם המפורט של הסם המסוכן והכמות המבוקשת;
{{ח:תתת|(3)}} מען עסקו של המזמין או מען מרפאת המוסד הרפואי שבו הוא מועסק;
{{ח:תתת|(4)}} תאריך הזמנת הסם המסוכן;
{{ח:תתת|(5)}} חתימה וחותמת המזמין, בציון מספר רישיונו.
{{ח:תת|(ב)}} לעניין תקנת משנה (א)(5) – הזמנת סם מסוכן שהיא מסר אלקטרוני, תיחתם בחתימה אלקטרונית מאובטחת.

{{ח:סעיף|13|מרשם רופא|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ג, תשמ״ג־2, תשמ״ד, תשנ״ד, תשס״ג, תשס״ט, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מרשם רופא ישא חותמת הרופא, מספר רשיונו ומען מרפאתו או מרפאת המוסד הרפואי שבו הוא מועסק ומספר הטלפון שלו וייכתבו בו –
{{ח:תתת|(1)}} שם החולה ומענו ומספר התעודה שלו בציון שמה;
{{ח:תתת|(2)}} שמות מרכיבי התרופה או שם התכשיר המכיל סם מסוכן;
{{ח:תתת|(3)}} בתרופות שאינן מחולקות למנות – ריכוזן או כמותו של הסם וכן כמותה הכוללת של התרופה שיש לספקה;
{{ח:תתת|(4)}} בתרופות המחולקות למנות – כמות הסם המסוכן בכל מנה וכן המספר הכולל של המנות שיש לספקן;
{{ח:תתת|(5)}} כמות הצריכה היומית והכמות המרבית; לענין פסקה זו כמות הצריכה היומית הנרשמת במרשם לגבי סם הנקוב {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור א׳ של התוספת השניה}} לא תעלה על הנקוב לצידו {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור ב׳}} אלא אם כן נכתב המרשם על גבי טופס מיוחד שקבע המנהל לפי תקנת משנה (ד) הנושא מספר סידורי (להלן – מרשם מיוחד) ונתקיים אחד מן התנאים הבאים:
{{ח:תתתת|(א)|(1)}} המרשם ניתן במרפאת קופת חולים לחבר קופת חולים בידי רופא המועסק באותה קופת חולים, או במרכז גמילה מן המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}} (להלן – מרכז גמילה) בידי רופא המועסק בו;
{{ח:תתתתת|(2)}} המרשם ניתן למי שאינו חבר בקופת חולים כלשהי בידי רופא המועסק במרפאה לבריאות הנפש מן המפורטות {{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת החמישית}} או בידי רופא המועסק במרכז גמילה;
{{ח:תתתת|(ב)}} כמות הסם הרשומה במרשם המיוחד היא לתקופת צריכה של חדשיים מן התאריך הנקוב במרשם;
{{ח:תתתת|(ג)}} כמות הצריכה המרבית ליממה לא עולה על הנקוב לצד שם הסם המסוכן {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור ג׳ של התוספת השניה}};
{{ח:תתתת|(ד)}} הצרכן המציא לרופא תעודת בדיקה של מרכז גמילה בנוסח {{ח:פנימי|תוספת 5|שבתוספת החמישית}} המעידה על כך שהצרכן הוא נפגע סמים, ובלבד שתעודת הבדיקה הוצאה לא יאוחר מאשר ששה חדשים מיום ביצוע הבדיקה המצויינת {{ח:פנימי|תוספת 5|בסימן 5 של התוספת החמישית}};
{{ח:תתת|(6)}} תאריך המרשם;
{{ח:תתת|(7)}} חתימת הרופא בכתב ידו;
{{ח:תתת|(8)}} כמויות הסמים המסוכנים וכמות התרופה או התכשיר יצויינו בספרות ובמלים.
{{ח:תת|(ב)}} לא יתן רופא יותר ממרשם רופא אחד באותו תאריך, לאותו חולה ולגבי אותו סם מסוכן אלא אם ציין בכל מרשם במפורש, בכתב ידו ובאופן ברור את הסיבה למתן המרשם הנוסף.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל הכללי של משרד הבריאות רשאי לקבוע צורת מרשם לסם מסוכן ומשקבע את צורתו כאמור לא יירשם ולא יסופק סם מסוכן אלא על פיו; בתקנת משנה זו, ”צורה“ – לרבות טיב, גודל, סוג הנייר שיש להשתמש בו, דרכי השגתו והטיפול בו.

{{ח:סעיף|13|מרשם לסם מסוכן שאינו מוצר קנבוס|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ג, תשמ״ג־2, תשמ״ד, תשנ״ד, תשס״ג, תשס״ט, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(החל מיום 3.3.2026):}}
{{ח:תת|(א)}} מרשם לסם מסוכן שאינו מוצר קנבוס, לרבות מרשם אלקטרוני, יישא את חותמת הגורם המורשה, מספר רישיונו, מען מרפאתו או מען מרפאת המוסד הרפואי שבו הוא מועסק ומספר הטלפון שלו, ויפורטו בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} שם החולה ומענו ומספר התעודה שלו בציון שמה;
{{ח:תתת|(2)}} שמות מרכיבי התכשיר או שם התכשיר המכיל סם מסוכן;
{{ח:תתת|(3)}} בתכשירים שאינם מחולקים למנות – ריכוזו או כמותו של הסם וכן הכמות הכוללת של התכשיר שיש לספק;
{{ח:תתת|(4)}} בתכשירים המחולקים למנות – כמות הסם המסוכן בכל מנה וכן המספר הכולל של המנות שיש לספקן;
{{ח:תתת|(5)}} כמות הצריכה היומית והכמות המרבית; לענין פסקה זו כמות הצריכה היומית הנרשמת במרשם לגבי סם הנקוב {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור א׳ של התוספת השניה}} לא תעלה על הנקוב לצידו {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור ב׳}} אלא אם כן נכתב המרשם על גבי טופס מיוחד שקבע המנהל לפי תקנת משנה (ד) הנושא מספר סידורי (להלן – מרשם מיוחד) ונתקיים אחד מן התנאים הבאים:
{{ח:תתתת|(א)|(1)}} המרשם ניתן במרפאת קופת חולים לחבר קופת חולים בידי רופא המועסק באותה קופת חולים, או במרכז גמילה מן המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 3|בתוספת השלישית}} (להלן – מרכז גמילה) בידי רופא המועסק בו;
{{ח:תתתתת|(2)}} המרשם ניתן למי שאינו חבר בקופת חולים כלשהי בידי רופא המועסק במרפאה לבריאות הנפש מן המפורטות {{ח:פנימי|תוספת 5|בתוספת החמישית}} או בידי רופא המועסק במרכז גמילה;
{{ח:תתתת|(ב)}} כמות הסם הרשומה במרשם המיוחד היא לתקופת צריכה של חדשיים מן התאריך הנקוב במרשם;
{{ח:תתתת|(ג)}} כמות הצריכה המרבית ליממה לא עולה על הנקוב לצד שם הסם המסוכן {{ח:פנימי|תוספת 2|בטור ג׳ של התוספת השניה}};
{{ח:תתתת|(ד)}} הצרכן המציא לרופא תעודת בדיקה של מרכז גמילה בנוסח {{ח:פנימי|תוספת 5|שבתוספת החמישית}} המעידה על כך שהצרכן הוא נפגע סמים, ובלבד שתעודת הבדיקה הוצאה לא יאוחר מאשר ששה חדשים מיום ביצוע הבדיקה המצויינת {{ח:פנימי|תוספת 5|בסימן 5 של התוספת החמישית}};
{{ח:תתת|(6)}} תאריך המרשם, ותוקפו אשר לא יעלה על 15 ימים מתאריך המרשם; ואולם במרשם שאינו אלקטרוני לסם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}, תוקפו לא יעלה על 5 ימים מתאריך המרשם, למעט במקרים המוחרגים כמפורט {{ח:פנימי|סעיף 13א|בתקנות 13א(ב)(3)(א) (ב) ו־(ג)}} {{ח:פנימי|סעיף 13א|ו־13א(ד)}}, ובלבד שההחרגה תצוין על גבי המרשם, לפי העניין;
{{ח:תתת|(7)}} חתימת הגורם המורשה נותן המרשם;
{{ח:תתת|(8)}} כמויות הסמים המסוכנים וכמות התכשיר יצויינו בספרות ובמלים ויהיו בכמות שלא תעלה על הכמות המתאימה לעשרה ימי טיפול; על אף האמור בפסקה זו –
{{ח:תתתת|(א)}} רשאי גורם מורשה לרשום מרשם שכמות הסמים המסוכנים בו עולה על הכמות המתאימה לעשרה ימי טיפול אך לא עולה על הכמות המתאימה ל־31 ימי טיפול, אם ציין במרשם בצורה ברורה את הסיבה לכך;
{{ח:תתתת|(ב)}} רשאי רופא לרשום מרשם לסם מסוכן לטיפול בהפרעות קשב וריכוז וכן לטיפול בנרדמות (Narcolepsy) והפרעת אכילה כפייתית (Binge Eating Disorder) בכמות המתאימה ל־62 ימי טיפול לכל היותר, או שני מרשמים בכמות המתאימה לעד 31 ימי טיפול בכל אחד, לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(ב)}}, ובלבד שהטיפול הוא טיפול המשכי והרופא השתכנע בהתאמת הטיפול למטופל; הרופא יורה על כך על גבי מרשם כאמור בצורה ברורה, ויציין את האבחנה ואת הסיבה לכמות שבמרשם כאמור; לעניין פסקה זו, ”טיפול המשכי“ – טיפול שניתן באותו תכשיר ובאותו מינון בטרם מתן המרשם למשך תקופה רצופה של שלושה חודשים לפחות;
{{ח:תתתת|(ג)}} רשאי גורם מורשה לרשום מרשם שאינו אלקטרוני לסם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}, לכמות מנות שאינה עולה על הכמות המתאימה לחמישה ימי טיפול; ההגבלה בפסקת משנה זו לא תחול לעניין מרשם כאמור הניתן –
{{ח:תתתתת|(1)}} למטופלי הוספיס בית ולמטופלי מסגרת חוץ־ביתית כאמור {{ח:פנימי|סעיף 13א|בתקנה 13א(ב)(3)(א)}}, ובלבד שיצוין על גבי המרשם כי הוא ניתן למימוש במלואו רק בבית מרקחת של קופת חולים או בבית מרקחת שבהסדר;
{{ח:תתתתת|(2)}} לטיפול בגמילה מסמים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 13א|בתקנה 13א(ב)(3)(ב)}};
{{ח:תתתתת|(3)}} לאדם הזכאי לטיפול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|חוק הנכים}} על ידי רופא מוסמך במשרד הביטחון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 13א|בתקנה 13א(ב)(3)(ג)}};
{{ח:תתתת|(ד)}} על אף האמור בפסקת משנה (א), לעניין מי שחלות עליו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 13א|{{ח:הערה|תקנה}} 13א(ד)}}, ולמעט חייל בשירות סדיר כמשמעותו {{ח:חיצוני|חוק ביטוח בריאות ממלכתי#סעיף 55|בסעיף 55 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי}}, וכן לעניין מרשם הניתן לטיפול בגמילה מסמים לסם המסוכן בופרנורפין כחומר בודד, כמפורט {{ח:פנימי|סעיף 13א|בתקנה 13א(3)(ב)}}, רשאי גורם מורשה לרשום מרשם שאינו של קופת חולים לסם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}} שהכמות בו לא עולה על הכמות המתאימה לעשרה ימי טיפול.
{{ח:תת|(א1)}} על אף האמור בתקנת משנה (א)(5), רשאי גורם מורשה לרשום מרשם לסם מסוכן לשיכוך כאבים קשים בכמות העולה על כמות הצריכה המרבית {{ח:פנימי|תוספת 2|שבתוספת השנייה}}, ובלבד שהמרשם נרשם לטיפול במטופל החולה במחלה אונקולוגית או חולה במחלה קשה אחרת ונותן המרשם ציין בו את האבחנה הרפואית ונימק אותה.
{{ח:תת|(ב)}} לא ייתן גורם מורשה יותר ממרשם אחד באותו תאריך, לאותו חולה ולגבי אותו סם מסוכן אלא אם כן הגורם המורשה הוא רופא אשר ציין בכל מרשם במפורש ובאופן ברור את הסיבה למתן המרשם הנוסף.
{{ח:תת|(ב1)}} גורם מורשה הרושם מרשם שאינו של קופת חולים לסם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}, יידע את המטופל כי בעת ניפוק הסם המסוכן בבית המרקחת יעבור המידע על אודות ניפוק הסם המסוכן לקופת החולים ויוטמע ברשומה הרפואית של המטופל.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל הכללי של משרד הבריאות רשאי לקבוע צורת מרשם לסם מסוכן ומשקבע את צורתו כאמור לא יירשם ולא יסופק סם מסוכן אלא על פיו; בתקנת משנה זו, ”צורה“ – לרבות טיב, גודל, סוג הנייר שיש להשתמש בו, דרכי השגתו והטיפול בו.

{{ח:סעיף|13א|מרשם לשיכוך כאבים קשים|תיקון: תשנ״ז, תשס״ט, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} רופא רשאי לרשום מרשם לשיכוך כאבים קשים מעל הכמות היומית בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 13|לתקנה 13(א)}} אם המרשם נועד לאלה:
{{ח:תת|(1)}} חולה סרטן או חולה במחלה קשה אחרת, ובלבד שהרופא נותן המרשם ציין עליו את האבחנה הרפואית ונימק אותה;
{{ח:תת|(2)}} {{ח:הערה|(נמחקה).}}

{{ח:סעיף|13א|הספקת סם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}|תיקון: תשנ״ז, תשס״ט, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(החל מיום 3.3.2026):}}
{{ח:תת|(א)}} בלי לגרוע מהוראות {{ח:פנימי|סעיף 15|תקנה 15}}, הספקת סם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}} תיעשה על פי מרשם אלקטרוני של קופת חולים בלבד.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור בתקנת משנה (א), רשאי רוקח לספק סם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}} על פי מרשם שאינו של קופת חולים, ובלבד שהתקיימו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} לבית המרקחת שבו עוסק הרוקח יש גישה למערכת ממוחשבת של קופת החולים שבה בעל המרשם מקבל שירותי בריאות (להלן – המערכת הממוחשבת);
{{ח:תתת|(2)}} הרוקח הזין במערכת הממוחשבת את כל פרטי המרשם שאינו של קופת החולים שהוצג לו, קיבל חיווי מקופת חולים על אודות סמים מסוכנים המנויים {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}} שסופקו למטופל בטווח הזמן של 31 ימים קודם להספקת הסם לפי המרשם, ווידא באמצעות בדיקת המידע שהתקבל בחיווי האמור כי לא סופק למטופל הסם המסוכן המנוי במרשם שהוצג לו לתקופת הזמן הנקובה במרשם;
{{ח:תתת|(3)}} כמות המנות של הסם המסוכן שתסופק לא תעלה על כמות לחמישה ימי טיפול, ותוקף המרשם יהיה לכל היותר לחמישה ימים מיום מתן המרשם; ואולם ההגבלה הקבועה בפסקה זו לא תחול לעניין –
{{ח:תתתת|(א)}} הספקה בבית מרקחת של קופת חולים או בבית מרקחת שבהסדר כנגד מרשם הניתן במסגרת טיפול בהוספיס בית או טיפול במסגרת חוץ־ביתית, ובלבד שהמטופל סומן במערכת הממוחשבת על ידי קופת החולים כמטופל בהוספיס בית או במסגרת חוץ־ביתית, לפי העניין, והסימון ניתן לאיתור על ידי הרוקח המספק במערכת הממוחשבת;
{{ח:תתתת|(ב)}} מרשם שאינו של קופת החולים הניתן לתכשירים המכילים שילוב של הסם בופרנורפין עם המרכיב הפעיל נלוקסון; ולעניין מרשם שאינו של קופת החולים לתכשירים המכילים את הסם בופרנורפין כחומר בודד, ובלבד שלעניין תכשירים המכילים את הסם בופרנורפין כחומר בודד, לא תסופק כמות מנות העולה על כמות לעשרה ימי טיפול; ההחרגה בתקנת משנה זו תחול לעניין מרשמים הניתנים לטיפול בגמילה מסמים בלבד;
{{ח:תתתת|(ג)}} מרשם הניתן על ידי רופא מוסמך במשרד הביטחון, לאדם הזכאי לטיפול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|חוק הנכים}}, ובלבד שמציג המרשם הציג לרוקח תעודת נכה שניתנה לפי {{ח:חיצוני|תקנות הנכים (טיפול רפואי)#סעיף 7|תקנה 7 לתקנות הנכים (טיפול רפואי), התשי״ד–1954}}, או אישור שלפיו הוא זכאי לטיפול לפי {{ח:חיצוני|חוק הנכים (תגמולים ושיקום)|חוק הנכים}}, לפי העניין;
{{ח:תתתת|(ד)}} מרשם אלקטרוני שאינו של קופת חולים;
{{ח:תתת|(4)}} הרוקח דיווח, באמצעות המערכת הממוחשבת ובאופן מאובטח לקופת החולים על ההספקה שביצע וכלל בדיווח את פרטי המרשם שלפיו בוצעה ההספקה; דיווח כאמור ייעשה באופן מיידי סמוך לאחר הספקת הסם, זולת אם קיימת מניעה לעשות כן מסיבות שאינן תלויות ברוקח או בקופת החולים, שאז יבוצע הדיווח מייד עם סיום המניעה.
{{ח:תת|(ג)}} קופת חולים שקיבלה דיווח על הספקת סם כאמור בתקנת משנה (ב)(4), תטמיע את הדיווח על ההספקה ברשומה הרפואית של המטופל בקופת החולים לצורך המשך טיפול בקהילה; הטמעת הדיווח תבוצע באופן מיידי סמוך לאחר קבלת הדיווח בקופת החולים, זולת אם קיימת מניעה לעשות כן מסיבות שאינן תלויות ברוקח או בקופת החולים, שאז תבוצע ההטמעה מייד עם סיום המניעה.
{{ח:תת|(ד)}} הוראות תקנה זו לא יחולו לעניין סם מסוכן הניתן במוסד כהגדרתו {{ח:חיצוני|חוק הפיקוח על מוסדות לטיפול במשתמשים בסמים|בחוק הפיקוח על מוסדות לטיפול במשתמשים בסמים, התשנ״ג–1993}}, לעניין הספקת סם מסוכן לאדם שאינו מקבל שירותי בריאות מקופת חולים, ולעניין מרשם הניתן בעבור בעל חיים ונרשם על שם בעליו.

{{ח:סעיף|14|אמצעי זהירות בהספקה|תיקון: תש״ם, תשמ״ב, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} לא יסופק סם מסוכן אלא בהתאם לתקנות אלה.
{{ח:תת|(ב)}} לא יספק רוקח סם מסוכן לאדם המציג לו מרשם אלא אם נתמלאו תנאים אלה:
{{ח:תתת|(1)}} הוא שוכנע במהימנות האסמכתה, בין על ידי בדיקת החתימה ובין בדרך נאותה אחרת;
{{ח:תתת|(2)}} הוא השווה את פרטי המרשם שלפי {{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(א)}} {{ח:פנימי|סעיף 17ג|או 17ג}}, לפי העניין, עם פרטי התעודה שממנה הועתקו ומצאם זהים;
{{ח:תתת|(3)}} הוצג מרשם בידי אדם זולת מי ששמו נקוב במרשם – יבדוק הרוקח גם את התעודה של מציג המרשם וירשום את שמו, מענו, סוג התעודה ומספרה על גבי המרשם.
{{ח:תת|(ג)}} לא יספק רוקח לאדם סם מסוכן לפי יותר ממרשם אחד אלא אם הוצגו בפניו מרשמים לפי {{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(ב)}}.
{{ח:תת|(ד)}} לאחר הספקת הסם המסוכן יחזיק הרוקח את האסמכתה זמינה לביקורת המנהל.
{{ח:תת|(ה)}} המספק סם מסוכן, שלא לפי מרשם, למזמין כדין, באחת מדרכי ההובלה המקובלות, יצרף למשגור תעודת משלוח ובה תפורט כמות הסמים המסוכנים שסופקה; מקבל המשגור יציין על גבי תעודת המשלוח שאכן קיבל את כל הסמים לסוגיהם ולכמויותיהם כמפורט בתעודה ויחזיר לספק, תוך 3 ימים מקבלת המשגור, את התעודה חתומה בחתימתו וחותמת בית המרקחת, המוסד או המפעל שקיבל את הסמים; תקנת משנה זו אינה גורעת מהאמור {{ח:פנימי|סעיף 23|בתקנה 23(א)(2)}}.
{{ח:תת|(ה1)}} לעניין תקנת משנה (ה), תעודת משלוח שהיא מסר אלקטרוני תיחתם בחתימה אלקטרונית מאובטחת.
{{ח:תת|(ו)}} על אבדן הסמים יודיע הספק מיד למשטרה ולרוקח המחוזי.

{{ח:סעיף|15|הגבלות ההספקה|תיקון: תשמ״ב, תשמ״ד, תשנ״ד, תשס״ג, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} רוקח לא יספק סם מסוכן –
{{ח:תתת|(1)}} על פי מרשם בצורה הגולמית של הסם;
{{ח:תתת|(2)}} יותר מפעם אחת על־פי אותה אסמכתה אלא אם כן האסמכתה היא מרשם מיוחד;
{{ח:תתת|(3)}} על־פי מרשם לסם מסוכן שאינו עומד בהוראות {{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13}} {{ח:פנימי|סעיף 13א|או 13א}} בעניין מגבלות על המרשם, תוקפו או כמות מנות הסמים שיש לספק;
{{ח:תתת|(4)}} על פי מרשם למוצר קנבוס שלא בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 17ג|לתקנה 17ג}}.
{{ח:תת|(ב)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 14|בתקנה 14(ג)}}, לעניין הספקת סם מסוכן לפי מרשם בעל תוקף עתידי, רשאי רוקח לספק את הסם המסוכן טרם תחילת תוקף המרשם כמפורט להלן:
{{ח:תתת|(1)}} במרשם לסם מסוכן הניתן לטיפול באחת ההתוויות הקבועות {{ח:פנימי|סעיף 13|בתקנה 13(א)(8)(ב)}}, החל מחמישה ימים טרם תחילת תוקפו;
{{ח:תתת|(2)}} במרשם אלקטרוני לטיפול המשכי, כהגדרתו {{ח:פנימי|סעיף 13|בתקנה 13(א)(8)(ב)}}, לאחת ההתוויות הקבועות {{ח:פנימי|סעיף 13|בתקנה האמורה}}, החל מ־36 ימים טרם תחילת תוקפו;
{{ח:תתת|(3)}} במרשם אלקטרוני של קופת החולים לסם מסוכן המנוי {{ח:פנימי|תוספת 6|בתוספת השישית}}, החל משני ימים טרם תחילת תוקפו.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן 2|סימן 2: הספקה על־ידי רופא}}

{{ח:סעיף|16|הספקה למי וכיצד|תיקון: תשמ״ב, תשנ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} רופא לא יספק סם מסוכן אלא לחולה הנמצא בטיפולו ולשם טיפול מידי במקום.
{{ח:תת|(ב)}} רופא שקיבל רשות לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 41|סעיף 41 לפקודת הרוקחים}} לחלק תרופות –
{{ח:תתת|(1)}} לא יספק סמים מסוכנים מעל הכמות הדרושה לחולה ל־10 ימים;
{{ח:תתת|(2)}} ירשום כל הוצאה והכנסה של סמים מסוכנים בפנקס הסמים המסוכנים בהתאם {{ח:פנימי|פרק ה|לפרק ה׳}}.

{{ח:סעיף|17|סמכות פסילה של המנהל|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:ת}} נוכח המנהל שרופא סיפק סם מסוכן או שגורם מורשה נתן מרשמים לסם מסוכן, אם לעצמו ואם לחולה או לאדם אחר, שלא לצורך טיפול רפואי סביר, שהוא או החולה זקוק לו, רשאי הוא, לאחר שנתן לרופא או לגורם מורשה אחר, לפי העניין, אפשרות נאותה להתגונן, לפסלו מלהחזיק, לרכוש, לספק, או לחלק סמים מסוכנים או מלתת מרשמים לסמים מסוכנים, וכן רשאי הוא לפסלו כאמור על פי בקשתו של הרופא או הגורם המורשה האחר עצמו.

{{ח:קטע3|פרק ד סימן 3|סימן 3: מרשם למוצר קנבוס|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}

{{ח:סעיף|17א|דרכים למתן מרשם למוצר קנבוס|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}
{{ח:ת}} מרשם למוצר קנבוס יינתן באחת מן הדרכים האלה:
{{ח:תת|(1)}} בידי רופא מומחה הפועל בתחום מומחיותו, שהשלים הכשרה בעניין קנבוס שהכיר בה משרד הבריאות, ומתן המרשם נעשה במסגרת עבודתו בקופת חולים; ואולם מרשם למוצר קנבוס לא יינתן על ידי רופא מומחה כאמור במסגרת רפואה ראשונית;
{{ח:תת|(2)}} בידי גורם מוסמך במסגרת עבודתו בקופת חולים, לאחר קבלת המלצה מרופא מומחה הפועל בתחום מומחיותו; לעניין זה, ”גורם מוסמך“ – רופא מומחה, שהשלים הכשרה בעניין קנבוס שהכיר בה משרד הבריאות, ואשר המנהל הרפואי של קופת החולים או המנהל הרפואי במחוז של קופת החולים הסמיכו לשם כך;
{{ח:תת|(3)}} בידי רופא מומחה הפועל בתחום מומחיותו, שהשלים הכשרה בעניין קנבוס שהכיר בה משרד הבריאות, ומתן המרשם נעשה במסגרת עבודתו בבית חולים ציבורי כללי;
{{ח:תת|(4)}} בידי גורם מוסמך במסגרת עבודתו בבית חולים ציבורי כללי, לאחר קבלת המלצה מרופא מומחה הפועל בתחום מומחיותו במסגרת עבודתו בבית חולים ציבורי כללי; לעניין זה, ”גורם מוסמך“ – רופא מומחה, שהשלים הכשרה בעניין קנבוס שהכיר בה משרד הבריאות, ואשר המנהל הרפואי של בית החולים הסמיכו לשם כך.

{{ח:סעיף|17ב|התוויות למתן מרשם למוצר קנבוס|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} מרשם למוצר קנבוס יכול שיינתן בהתוויות האלה בלבד:
{{ח:תתת|(1)}} למטופלים במחלה אונקולוגית פעילה, או בעת טיפול אנטינאופלסטי פעיל;
{{ח:תתת|(2)}} למטופלים הסובלים ממחלת מעי דלקתית פעילה ומוכחת;
{{ח:תתת|(3)}} למטופלים המאובחנים בכשל חיסוני נרכש (AIDS);
{{ח:תתת|(4)}} למטופלים המאובחנים בטרשת נפוצה (Multiple Sclerosis);
{{ח:תתת|(5)}} למטופלים המאובחנים בפרקינסון;
{{ח:תתת|(6)}} למטופלים בגירים המאובחנים בתסמונת טוראט;
{{ח:תתת|(7)}} למטופלים חולי אפילפסיה;
{{ח:תתת|(8)}} למטופלים הסובלים מבעיה רפואית חשוכת מרפא ותוחלת חייהם הצפויה, אף אם יינתן להם טיפול רפואי, אינה עולה על שישה חודשים;
{{ח:תתת|(9)}} למטופלים המאובחנים עם הפרעה בספקטרום האוטיסטי;
{{ח:תתת|(10)}} למטופלים המאובחנים כסובלים מדמנציה.
{{ח:תת|(ב)}} מרשם למוצר קנבוס כאמור בתקנת משנה (א) יינתן בכפוף לאמות מידה מקצועיות מקובלות ולשיקול דעת רפואי.

{{ח:סעיף|17ג|צורת מרשם למוצר קנבוס|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מרשם למוצר קנבוס יהיה מרשם אלקטרוני; לבקשת קופת חולים או בית חולים ציבורי כללי, רשאי המנהל לפטור מדרישת חתימה אלקטרונית מאובטחת, וזאת בתקופה ובתנאים שיורה לעניין זה לאותה קופה או לאותו בית חולים.
{{ח:תת|(ב)}} מרשם למוצר קנבוס יהיה למינון שלא יעלה על 60 גרם לחודש; מרשם למינון העולה על 60 גרם לחודש יינתן רק אם ניתן למרשם אישור מנהל בית חולים, מנהל מערך בבית חולים או מנהל רפואי בקופת החולים או מנהל רפואי במחוז של קופת החולים שבה המטופל מבוטח, או מי שהסמיך המנהל הרפואי או מנהל המערך לשם כך.
{{ח:תת|(ג)}} מרשם למוצר קנבוס יישא את חותמת הרופא, מספר רישיונו, מען מרפאת המוסד הרפואי שבו הוא מועסק ומספר הטלפון שלו, וייכתבו בו כל אלה:
{{ח:תתת|(1)}} שם החולה ומענו ומספר התעודה שלו בציון שמה;
{{ח:תתת|(2)}} צורת מתן מוצר הקנבוס;
{{ח:תתת|(3)}} ריכוז החומרים הפעילים THC ו־CBD;
{{ח:תתת|(4)}} מינון;
{{ח:תתת|(5)}} תאריך המרשם;
{{ח:תתת|(6)}} חתימת הרופא;
{{ח:תתת|(7)}} כמויות הקנבוס והמוצרים, ואלה יצוינו בספרות ובמילים.
{{ח:תת|(ד)}} במרשם למוצר קנבוס ניתן להוסיף שם מלא ומספר תעודה של עד שני אנשים שרשאים לרכוש את מוצר הקנבוס ולשנע אותו בעבור המטופל.
{{ח:תת|(ה)}} כמות הסם הרשומה במרשם למוצר קנבוס תהיה לתקופת צריכה של עד 30 ימים מן התאריך הנקוב במרשם.
{{ח:תת|(ו)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 14|בתקנה 14(ג)}}, מרשמים עתידיים למוצר קנבוס יינתנו לתקופה של עד שנה מיום כתיבת המרשם הראשון; ואולם במקרה שבו המרשמים ניתנים למטופל בפעם הראשונה, יינתנו מרשמים עתידיים לתקופה של עד חצי שנה בלבד; לעניין תקנת משנה זו, לא יראו במרשם הניתן למטופל לאחר שהחזיק ברישיון להחזקה ולשימוש בקנבוס לפי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|הפקודה}}, כמרשם הניתן בפעם הראשונה.
{{ח:תת|(ז)}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 14|בתקנה 14(ג)}}, רוקח רשאי לנפק למטופל מוצרי קנבוס על סמך מרשם בעל תוקף עתידי, החל מחמישה ימים טרם תחילת תוקפו.
{{ח:תת|(ח)}} ניתן מרשם למוצר קנבוס בידי רופא במסגרת עבודתו בקופת החולים של המטופל, יירשם הדבר בתיקו הרפואי של המטופל; ניתן מרשם בידי רופא במסגרת עבודתו בבית חולים ציבורי כללי, יעדכן בית החולים את קופת החולים של המטופל בדבר מתן המרשם ותוכנו, לצורך צירוף המידע לתיקו הרפואי של המטופל והמשך ליווי המטופל בקהילה.

{{ח:סעיף|17ד|מרשם למוצר קנבוס במסגרת ניסוי רפואי בבני אדם|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} בתקנה זו –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”אישור לניסוי“ – אישור לניסוי רפואי בבן אדם בבית חולים, שניתן לפי {{ח:חיצוני|תקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם)#סעיף 2|תקנה 2 לתקנות ניסויים רפואיים בבני אדם}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ניסוי רפואי בבני אדם“ – כהגדרתו {{ח:חיצוני|תקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם)|בתקנות ניסויים רפואיים בבני אדם}};
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תקנות ניסויים רפואיים בבני אדם“ – {{ח:חיצוני|תקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם)|תקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם), התשמ״א–1980}}.
{{ח:תת|(ב)}} רופא שהוא הרופא האחראי או החוקר הראשי בניסוי רפואי בבני אדם, המחזיק ברישיון מהמנהל למחקר בקנבוס לפי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|הפקודה}} ובאישור לניסוי, רשאי לתת מרשם למוצר קנבוס למשתתפי הניסוי בלבד, במסגרת עבודתו בקופת חולים או בבית חולים ציבורי, בהתאם לתנאים המאושרים באישור לניסוי.
{{ח:תת|(ג)}} על מרשם למוצר קנבוס במסגרת ניסוי רפואי בבני אדם, לא יחולו {{ח:פנימי|סעיף 17א|תקנות 17א}}, {{ח:פנימי|סעיף 17ב|17ב}} {{ח:פנימי|סעיף 17ג|ו־17ג(ב) ו־(ה)}}.
{{ח:תת|(ד)}} מרשם למוצר קנבוס במסגרת ניסוי רפואי בבני אדם יישא, נוסף על הפרטים המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 17ג|בתקנה 17ג(ג)}}, גם את מספר הניסוי.
{{ח:תת|(ה)}} רופא שהוא הרופא האחראי או החוקר הראשי בניסוי רפואי בבני אדם, רשאי לתת מרשם למוצר קנבוס למשתתפי הניסוי גם לאחר סיום הניסוי הרפואי, בהתאם לאישור לניסוי ולהתחייבות למוסד הרפואי שבו נערך הניסוי.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: פנקס הסמים המסוכנים}}

{{ח:סעיף|18|חובה לנהל פנקס|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:ת}} אלה חייבים לנהל פנקס סמים מסוכנים ({{ח:פנימי|פרק ה|בפרק זה}} – פנקס);
{{ח:תת|(1)}} רוקח מורשה;
{{ח:תת|(2)}} רופא שקיבל רשות לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 39|סעיף 39(ב)}} {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 41|או 41 לפקודת הרוקחים}} לחלק או לרקוח סמים;
{{ח:תת|(3)}} בעל רשיון לייצר סם מסוכן או תכשיר רפואי המכיל סם מסוכן או להחזיקו או להשתמש בו.

{{ח:סעיף|19|צורת הפנקס|תיקון: תשנ״ד, תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} הפנקס יהיה לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ג|טופס ג׳ שבתוספת הראשונה}}; הרוקח המחוזי רשאי להתיר לאדם שקיבל רשיון כאמור {{ח:פנימי|סעיף 18|בתקנה 18(3)}} למטרות מחקר או הוראה בלבד, לנהל את הפנקס שלא לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ג|הטופס האמור}}.
{{ח:תת|(ב)}} דפי הפנקס יהיו כרוכים בו וישאו מספרים שוטפים וחותמת לשכת הבריאות המחוזית; הדף הראשון והאחרון ישא חתימת ידו של הרוקח המחוזי.
{{ח:תת|(ג)}} כל רישום בפנקס ייעשה בדיו או באופן אחר שימנע מחיקה.
{{ח:תת|(ד)}} לא ייעשו בפנקס כל מחיקה, טשטוש או שינוי בפרט רשום, וכל תיקון יבוצע בצורת הערה בצדי העמוד או בשוליים בדיו אדומה; בהערה זו יפורטו סיבת התיקון או האסמכתה עבורו והתאריך, והוא יאושר בחתימת ידו של בעל הרישום המקורי או של המתקן.
{{ח:תת|(ה)}} הספקת מוצר קנבוס בבית מרקחת תתועד בפנקס סמים מסוכנים כמשמעותו {{ח:פנימי|פרק ה|בפרק זה}} שהוא נפרד וייעודי לקנבוס (להלן – פנקס סמים מסוכנים לקנבוס), ויחולו על פנקס כאמור הוראות {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|19|צורת פנקס|תיקון: תשנ״ד, תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(החל מיום 3.3.2026):}}
{{ח:תת|(א)}} החייבים בניהול פנקס, ינהלו פנקס דיגיטלי העומד בתנאים הטכנולוגיים הנדרשים המבטיחים את אבטחת המידע, הגנת סייבר והגנה על הפרטיות, ניהול הרשאות לביצוע שינויים בפנקס ותיעודם, ובכלל זה יתועדו בו השינוי שבוצע ומה שקדם לו, סיבת השינוי, תאריך ביצוע השינוי והגורם שביצע את השינוי, והכול בשים לב לחלופות טכנולוגיות מקובלות.
{{ח:תת|(ב)}} הפנקס יכלול את הפרטים שלהלן:
{{ח:תתת|(1)}} טבלת קבלות שבה יפורטו אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} שם הסם;
{{ח:תתתת|(ב)}} המספר הסידורי של הקבלה;
{{ח:תתתת|(ג)}} תאריך הקבלה;
{{ח:תתתת|(ד)}} שמו ומענו של האדם, המוסד או הפירמה שמהם התקבל הסם;
{{ח:תתתת|(ה)}} הצורה שבה התקבל הסם;
{{ח:תתתת|(ו)}} כמות הסם, והכמות במונחים של הסם;
{{ח:תתת|(2)}} טבלת הוצאות שבה יפורטו אלה:
{{ח:תתתת|(א)}} שם הסם;
{{ח:תתתת|(ב)}} המספר הסידורי של ההוצאה;
{{ח:תתתת|(ג)}} תאריך ההוצאה;
{{ח:תתתת|(ד)}} סוג ההוצאה (בכלל זה – הספקה לפי מרשם, רקיחה, החזרה לספק, השמדה, אובדן);
{{ח:תתתת|(ה)}} שמו ומענו של האדם, המוסד או הפירמה שהסם סופק להם; הפרטים המפורטים בפסקת משנה זו לא ייכללו בפנקס הסמים המסוכנים המנוהל בבית מרקחת;
{{ח:תתתת|(ו)}} הצורה שבה הוצא הסם;
{{ח:תתתת|(ז)}} כמות הסם והכמות במונחים של הסם.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל הכללי של משרד הבריאות יפרסם באתר האינטרנט של משרד הבריאות הוראות מנחות בעניין תנאים טכנולוגיים נדרשים ומקובלים המקיימים את דרישות תקנת משנה (א).
{{ח:תת|(ד)}} על אף האמור בתקנה זו, הרוקח המחוזי רשאי להתיר לאדם מן המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 18|בתקנה 18(2) ו־(3)}}, לנהל את הפנקס באופן ידני ושלא לפי הפרטים המפורטים בתקנה זו.
{{ח:תת|(ה)}} הספקת מוצר קנבוס בבית מרקחת תתועד בפנקס סמים מסוכנים כמשמעותו {{ח:פנימי|פרק ה|בפרק זה}} שהוא נפרד וייעודי לקנבוס (להלן – פנקס סמים מסוכנים לקנבוס), ויחולו על פנקס כאמור הוראות {{ח:פנימי|פרק ה|פרק זה}} בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|20|תוכן הפנקס|תיקון: תשנ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שחייב לנהל פנקס ירשום בו פרטים שלמים ומדוייקים בדבר סוגי הסמים המסוכנים וכמויותיהם על כל פעולות אלה:
{{ח:תתת|(1)}} ייצור סם מסוכן או קבלתו בדרך כלשהי;
{{ח:תתת|(2)}} שימוש בסם מסוכן לכל צורך;
{{ח:תתת|(3)}} הספקת סם מסוכן לאדם אחר.
{{ח:תת|(ב)}} פרט לאמור בתקנת־משנה (ג) יבוצע רישום לפי תקנה זו ביום ביצוע הפעולה טעונת הרישום, תוך כדי ציון האסמכתה.
{{ח:תת|(ג)}} רוקח בבית מרקחת –
{{ח:תתת|(1)}} פטור מציון אסמכתה על שימוש בסם מסוכן לרקיחת תרופה שלא על פי הזמנה או מרשם;
{{ח:תתת|(2)}} ירשום בפנקס הסמים המסוכנים את ההספקה של סם מסוכן על־פי מרשם רק בצורת הסכום החדשי הכולל לפי {{ח:פנימי|סעיף 21|תקנה 21}}.

{{ח:סעיף|21|רישום הספקה על־פי מרשם|תיקון: תשפ״ג, תשפ״ד, תשפ״ה}}
{{ח:ת}} רוקח המספק סם מסוכן על־פי מרשם יתעד את פרטי ההספקה בפנקס המרשמים כאמור {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 29|בסעיף 29 לפקודת הרוקחים}}, וכן ישרטט קו בדיו אדום על גבי המירשם תחת שמו של הסם המסוכן או התכשיר המכילו; בסוף כל חודש, בטרם יעשה את האיזון לפי {{ח:פנימי|סעיף 22|תקנה 22}}, יסכם את הכמויות של סמים מסוכנים הרשומים כאמור בפנקס המרשמים ויעביר את הסכום הכולל של הוצאת כל סם מסוכן לפנקס הסמים המסוכנים או לפנקס הסמים המסוכנים לקנבוס, לפי העניין.

{{ח:סעיף|22|בדיקה חדשית|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שחייב לנהל פנקס יבדוק בסוף כל חודש את המלאי של סמים מסוכנים שברשותו ויסכם ויאזן את הרישום שבפנקס.
{{ח:תת|(ב)}} על כל הפרש בין המאזן לפי הפנקס ובין המלאי של סמים מסוכנים יודיע מיד בכתב לרוקח המחוזי.

{{ח:סעיף|23|שמירת אסמכתאות|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שחייב לנהל פנקס ישמור במשך 3 שנים –
{{ח:תתת|(1)}} את הפנקס;
{{ח:תתת|(2)}} את האסמכתאות לפעולות המנויות {{ח:פנימי|סעיף 20|בתקנה 20(א)}};
{{ח:תתת|(3)}} אם הוא רוקח בבית מרקחת – גם את פנקס המרשמים לפי {{ח:חיצוני|פקודת הרוקחים#סעיף 29|סעיף 29 לפקודת הרוקחים}}.
{{ח:תת}} תקופת 3 השנים מתחילה לגבי כל פנקס עם הרישום האחרון שבו.
{{ח:תת|(ב)}} המסמכים שיש לשמרם לפי תקנה זו יעמדו במשך התקופה האמורה בכל עת לביקורתו של המנהל, הרוקח המחוזי או מי שהוסמך על־ידיהם.

{{ח:סעיף|24|דינים וחשבונות|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} מי שחייב לנהל פנקס יגיש למנהל דין וחשבון שנתי על ההכנסות וההוצאות של סמים מסוכנים שהיו ברשותו; הדין וחשבון יכלול את הפרטים המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ד|בטופס ד׳ שבתוספת השניה {{ח:הערה|[צ״ל: הראשונה]}}}}.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי לדרוש ממי שחייב לנהל פנקס דינים וחשבונות בנוסף לקבוע בתקנת־משנה (א), וכן רשאי הוא לדרוש דין וחשבון מאדם אחר המחזיק סם מסוכן, סוחר בו או משתמש בו, אם בהתאם לפרטים המפורטים {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ד|בטופס ד׳}} ואם בצורה אחרת או בתוכן אחר.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: ציון כמויות וחישובן}}

{{ח:סעיף|25|סימון של כלי קיבול|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:תת|(א)}} בתקנה זו –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”כלי־קיבול“ – לרבות אריזה אחרת;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”תכשיר“ – לרבות תרופה שנרקחה על־פי מרשם.
{{ח:תת|(ב)}} על גבי כלי־קיבול של סם מסוכן יצויין סוג הסם והכמות שבכלי.
{{ח:תת|(ג)}} נמצא בכלי קיבול תכשיר המכיל סם מסוכן, יינתן על גבי הכלי גם סימון זה:
{{ח:תתת|(1)}} לגבי תכשיר המחולק למנות – מספר המנות שבכלי וכמות הסם המסוכן שבכל מנה;
{{ח:תתת|(2)}} בכל מקרה אחר – ריכוזו או כמותו של הסם המסוכן שבתכשיר וכמותו הכוללת שבכלי.
{{ח:תת|(ד)}} אין לפרט כאמור בתקנת־משנה (ג) אם הגורם המורשה נתן הוראה מפורשת לכך על גבי המרשם.
{{ח:תת|(ה)}} אין חובה לציין את כמות הסם המסוכן על גבי כלי קיבול המשמש לאיחסונו בבית־מרקחת או בעסק לחומרים רפואיים ולתכשירים רפואיים, כמשמעותם {{ח:חיצוני|צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי)|בצו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשל״ג–1973}}.
{{ח:תת|(ו)}} תקנה זו באה להוסיף על הוראות {{ח:חיצוני|צו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם)#סעיף 4|הסעיפים 4}} {{ח:חיצוני|צו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם)#סעיף 5|ו־5 לצו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם), תשל״ג–1972}}, ולא לגרוע מהם; לענין {{ח:חיצוני|צו הרוקחים (סיווג רעלים, רישומם והחזקתם)#סעיף 5|סעיף 5 האמור}} רואים כרעל הגורם לתלות כל סם מסוכן המנוי {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1|בתוספת לפקודה}}, לרבות הסמים שמועטו {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1|באותה תוספת}}, אך למעט אבקת דובר.

{{ח:סעיף|26|חישוב אחוזים של סם מסוכן}}
{{ח:ת}} לענין {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1|התוספת לפקודה}} ולענין תקנות אלה –
{{ח:תת|(1)}} מכסת אחוזים של מורפין תחושב על בסיס של מורפין אל־מימי;
{{ח:תת|(2)}} מכסת אחוזים בתכשירים תחושב כך: אחוז אחד למאה של איזה חומר בתכשיר פירושו, שנמצא בכל מאה מיליליטרים של תכשיר נוזל, או בכל מאה גרם של תכשיר מוצק, מיליליטר אחד של החומר, אם הוא נוזל, או גרם אחד של החומר, אם הוא מוצק.

{{ח:קטע2|פרק ז|פרק ז׳: סחר־חוץ בסמים מסוכנים}}
{{ח:קטע3|פרק ז סימן 1|סימן 1: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|27|הגדרה}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ז|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מעבר“ – מעבר מארץ מחוץ לישראל אל ארץ אחרת מחוץ לישראל דרך שטח ישראל, למעט מעבר בכלי טיס מעל שטח ישראל בלא נחיתה בישראל ולמעט מעבר בדואר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”רשות המכס“ – אגף המכס והבלו.

{{ח:סעיף|28|תנאי כללי לייבוא וייצוא}}
{{ח:ת}} לא ייבא אדם סם מסוכן לישראל, ולא ייצא אותו ממנה, אלא אם מותר לו להחזיקו ויש בידו היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}}.

{{ח:סעיף|29|שמירת דינים}}
{{ח:ת}} היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} אינו פוטר מן הצורך בקבלת רשות הדרושה לפי כל דין אחר.

{{ח:סעיף|30|מי מכוסה על־ידי היתר}}
{{ח:ת}} קיבל רוקח מורשה היתר לפי {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}}, אין צורך בהיתר נוסף מאותו סוג בשביל אנשים אלה:
{{ח:תת|(1)}} בעל בית־מרקחת שעליו ממונה הרוקח או בעל העסק שבו הוא ממונה על הסמים המסוכנים;
{{ח:תת|(2)}} מי שלקח חלק בעסקה טעונה היתר – ובלבד שהסם המסוכן מוחזק בידי בעל ההיתר.

{{ח:סעיף|31|פטור אישי|תיקון: תשמ״ב}}
{{ח:תת|(א)}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ז|פרק זה}} אינן חלות על נוסע המחזיק בכניסתו לישראל או ביציאתו תכשיר רפואי בו מצוי סם מסוכן כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים#תוספת 1 חלק ב|בחלק ב׳ לתוספת הראשונה לפקודה}}, לצרכיו הרפואיים שלו או של אדם שבלויתו ובטיפולו, בכמות סבירה, שאינה עולה על הדרוש ל־31 ימים;
{{ח:תת|(ב)}} הוכיח הנוסע כי סם מסוכן, כאמור, מצוי בתכשיר שאין להשיגו בישראל, רשאי הוא להחזיק לצרכים רפואיים כאמור בסעיף קטן (א) כמות הדרושה ל־31 ימים, ובלבד שהניח דעתו לכך של הרוקח המחוזי על סמך תעודה רפואית מתאימה.

{{ח:קטע3|פרק ז סימן 2|סימן 2: ייבוא}}

{{ח:סעיף|32|היתר ייבוא|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה להיתר ייבוא תוגש למנהל באמצעות הרוקח המחוזי לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ה|טופס ה׳ שבתוספת השניה {{ח:הערה|[צ״ל: הראשונה]}}}}.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת היתר לייבוא סם מסוכן, עם או בלי סייגים או תנאים, או לסרב לתתו.
{{ח:תת|(ג)}} תוקף ההיתר הוא לשנה אחת.
{{ח:תת|(ד)}} ההיתר ייערך בארבעה עותקים לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ה|טופס ו׳ שבתוספת השניה {{ח:הערה|[צ״ל: הראשונה]}}}}; שלושה עתקים יימסרו ליבואן, שישמור אחד למטרת בקורת; את העותק השני הוא ישלח ליצואן, ואת העותק השלישי הוא ימסור לרשות המכס בשעת שחרור משגור הסמים המסוכנים לפי {{ח:פנימי|סעיף 33|תקנה 33(ג)}}; העותק הרביעי יישאר בתיק המנהל.
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:סעיף|33|סדרי שחרור ברשות המכס|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} לא תשחרר רשות המכס בישראל משגור סמים מסוכנים מיובא, אלא אם נתמלאו לגביו הוראות {{ח:פנימי|פרק ז סימן 2|סימן זה}}.
{{ח:תת|(ב)}} השחרור ייעשה רק לאחר בדיקת תוכן המשגור על ידי הרוקח המחוזי ואישורו בכתב שהמשגור תואם את רשיון הייבוא.
{{ח:תת|(ג)}} רשות המכס תקבל מן היבואן את העותק של היתר הייבוא האמור {{ח:פנימי|סעיף 32|בתקנה 32(ד)}}, ואם המשגור מיובא מארץ שהיא צד לאמנה, תיקח את היתר הייצוא או ההטייה של אותה ארץ המלווה את המשגור; על גבי ההיתר או ההיתרים תאשר רשות המכס שהמשגור תואם אותם או מה ההפרש בינם לבין המשגור, ותמסור את ההיתרים לרוקח המחוזי, שיעבירם למנהל.
{{ח:תת|(ד)}} מיובאים סמים מסוכנים, הרשומים בהיתר ייבוא אחד, בחלקים זה אחר זה, תחזיק רשות המכס את ההיתרים האמורים בתקנת משנה (ג) עד להשלמת הייבוא.
{{ח:תת|(ה)}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:קטע3|פרק ז סימן 3|סימן 3: ייצוא}}

{{ח:סעיף|34|היתר ייצוא|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} בקשה להיתר ייצוא תוגש למנהל באמצעות הרוקח המחוזי לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ז|טופס ז׳ שבתוספת הראשונה}}; לבקשה יצורף היתר ייבוא או תעודת ייבוא של המדינה שהסם המסוכן מיועד להישלח אליה, או אישור רשמי של הרשות המוסמכת בעניני סמים מסוכנים של אותה מדינה, כי אין לה התנגדות לייבוא של הסם המסוכן.
{{ח:תת|(ב)}} המנהל רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת היתר לייצוא סם מסוכן, בהתאם להיתר הייבוא, תעודת הייבוא או האישור האמורים בתקנת־משנה (א), עם או בלי סייגים או תנאים, או לסרב לתתו.
{{ח:תת|(ג)}} תוקף ההיתר הוא לשלושה חדשים והוא ניתן להארכה לעוד שלושה חדשים או פחות.
{{ח:תת|(ד)}} ההיתר ייערך בארבעה עתקים לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס ז|טופס ח׳ שבתוספת הראשונה}}; שני עתקים יימסרו ליצואן, שישמור עותק אחד לבקורת ואת השני יצרף למשגור הסם המסוכן הנזכר בהיתר; מורכב המשגור מיחידות אריזה אחדות, תצויין כל יחידה במספר ובהפנייה ליחידה שאליה מצורף ההיתר; את העותק השלישי ישמור המנהל ואת הרביעי ישלח אל הרשות המוסמכת בארץ הייבוא עם בקשה להחזירו, כשעל גבו הערת אישור בהתאם לסעיף קטן 7 של סעיף 31 לאמנה.

{{ח:סעיף|35|סדרי ייצוא}}
{{ח:תת|(א)}} בשעת ביצוע הייצוא יציג היצואן או מי שמבצע את הייצוא מטעמו לרשות המכס את הסם המסוכן, את היתר הייצוא וכל מסמך אחר שהיא תדרוש ממנו לבדיקת חוקיות הייצוא.
{{ח:תת|(ב)}} תוך שבוע ימים לאחר ביצוע הייצוא יודיע היצואן על כך בכתב לרוקח המחוזי שבאמצעותו קיבל היתר היצוא, ויציין את תאריך הייצוא, סוגי הסמים המסוכנים, כמויותיהם ומספר היתר הייצוא.

{{ח:סעיף|36||תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטלה).}}

{{ח:קטע3|פרק ז סימן 4|סימן 4: מעבר והטייה}}

{{ח:סעיף|37|שליטת רשות המכס על סמים במעבר}}
{{ח:ת}} מובא סם מסוכן לישראל במעבר, יהיה הוא כל זמן הימצאו בישראל תחת פיקוחה של רשות המכס ולא יועבר בתוך ישראל ממקום למקום או מרכב לרכב, אלא בהתאם להוראה בכתב של גובה מכס כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת המכס|בפקודת המכס}}.

{{ח:סעיף|38|בדיקת משגור של סמים}}
{{ח:תת|(א)}} מובא סם מסוכן לישראל במעבר מארץ שהיא צד לאמנה, רשאית רשות המכס לדרוש בכל עת מהממונה על הרכב או על מטענו, שיציג לפניה את היתר הייבוא והיא תבדוק התאמת המשגור להיתר.
{{ח:תת|(ב)}} מובא סם מסוכן לישראל במעבר מארץ שאינה צד לאמנה, רשאית רשות המכס לנקוט בכל האמצעים הנראים בעיניה, כדי לבדוק חוקיות המעבר וכדי למנוע ייבוא סם מסוכן לישראל או לארץ אחרת שלא כדין.

{{ח:סעיף|39|עיכוב וחילוט}}
{{ח:תת|(א)}} רשות המכס רשאית לתפוס משגור סמים מסוכנים במעבר, כולו או מקצתו, ולעכבו, כל עוד לא הוגשו לה מסמכים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 38|בתקנה 38(א)}} או ראיות לבדיקה לפי {{ח:פנימי|סעיף 38|תקנה 38(ב)}}, וכן אם יש לה חשד סביר שהמשגור מועבר בישראל באופן בלתי־חוקי או למטרה לא־כשרה.
{{ח:תת|(ב)}} עם עיכוב המשגור לפי תקנת־משנה (א) תקבע רשות המכס ליצואן או לבא־כוחו מועד סביר לתיקון כל פגם כאמור בתקנת־משנה (א), בלתי אם יש ביניהם פגם שאינו ניתן לתיקון, היא רשאית להאריך את המועד מזמן לזמן לפי שיקול דעתה, אם נתבקשה לעשות זאת.
{{ח:תת|(ג)}} לא ניתן פגם לתיקון או לא תוקן במועד, רשאית רשות המכס לחלט את המשגור או החלק הפגום ולטפל בו בהתאם להוראות {{ח:חיצוני|פקודת המכס|פקודת המכס}} בדבר טיפול בטובין מחולטים; אין בהוראה זו פטור מהוראות {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|הפקודה}} או תקנות אלה בדבר ההחזקה או הסחר בסמים מסוכנים.

{{ח:סעיף|40|הטייה לארץ זרה|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:ת}} על הטיית משגור של סמים מסוכנים לארץ זולת ישראל חלות הוראות {{ח:פנימי|סעיף 34|התקנות 34}} {{ח:פנימי|סעיף 35|ו־35}} בדבר ייצוא סמים מסוכנים בשינויים אלה:
{{ח:תת|(1)}} הבקשה למתן היתר הטייה תוגש למנהל בכתב על ידי היצואן או בא־כוחו כשהם נמצאים בישראל;
{{ח:תת|(2)}} בבקשה יפורטו הנתונים הקבועים {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס י|בטופס י׳ שבתוספת הראשונה}} ויצורף לבקשה היתר הייצוא או ההטייה שבתקפם הגיע המשגור לישראל;
{{ח:תת|(3)}} היתר ההטייה ייערך לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס י|טופס י׳ שבתוספת הראשונה}} בארבעה עתקים; שני עתקים יימסרו למבקש ההטייה, שיצרף אחד למשגור ויציגו לרשות המכס וישמור את העותק השני, את העותק השלישי ישלח המנהל אל הרשות המוסמכת בעניני סמים מסוכנים של המדינה שהמשגור עומד להישגר אליה, ואת העותק הרביעי יחזיק בתיקו;
{{ח:תת|(4)}} נעתר המנהל לבקשה, יחזיר הוא את היתר הייצוא או ההטייה האמורים בפסקה (2) לרשות שהוציאה את ההיתר.

{{ח:סעיף|41|הטייה לישראל|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:תת|(א)}} על הטיית משגור של סמים מסוכנים לישראל חלות הוראות {{ח:פנימי|סעיף 40|תקנה 40(1), (2) ו־(4)}}.
{{ח:תת|(ב)}} לבקשה תצורף הסכמתו של מי שמיועד לקבל את המשגור.
{{ח:תת|(ג)}} המנהל רשאי לפי שיקול דעתו, לתת היתר הטייה לישראל, עם או בלי סייגים או תנאים, או לסרב לתתו.
{{ח:תת|(ד)}} ההיתר ייערך לפי {{ח:פנימי|תוספת 1 טופס י|טופס י׳ שבתוספת הראשונה}} בארבעה עתקים; עותק אחד יימסר למבקש ההטייה, עותק אחד למקבל המיועד של המשגור, עותק אחד יישלח לרשות שהוציאה את היתר הייצוא או ההטייה שבתקפם הגיע המשגור לישראל, והעותק הרביעי ישאר בתיק המנהל.
{{ח:תת|(ה)}} על דחית הבקשה יודיע המנהל גם למקבל המיועד.

{{ח:קטע2|פרק ח|פרק ח׳: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|42|סייג לפרסומת מסחרית}}
{{ח:ת}} לא יעשה אדם פרסומת לסמים מסוכנים, למטרה מסחרית כלשהי, אלא בספרות המקצועית ובעתונות המקצועית בתחום הרפואה והרוקחות ובאישור מוקדם בכתב מאת המנהל.

{{ח:סעיף|43|חלוקת דוגמאות של סם מסוכן|תיקון: תשנ״ד}}
{{ח:ת}} לא יספק אדם דוגמאות של סם מסוכן לרופא או לאדם אחר, אם בתמורה ואם לא בתמורה.

{{ח:סעיף|44|ביטולים}}
{{ח:ת}} בטלים –
{{ח:תת|(1)}} תקנות הסמים המסוכנים, 1936;
{{ח:תת|(2)}} תקנות הסמים המסוכנים (חמרים פסיכוטרפיים), תשל״ד–1973.

{{ח:סעיף|45|שמירת דינים|תיקון: תש״ם}}
{{ח:ת}} סמכות לפי תקנות אלה אינה גורעת מסמכות או הגבלה לפי חיקוק אחר וקיום חובה לפי תקנות אלה אינו פוטר מקיום חובה לפי חיקוק אחר.

{{ח:סעיף|45א|תחולה|תיקון: תשמ״ג־2}}
{{ח:ת}} תקנות אלה יחולו על רשויות המדינה ועל מוסדותיה.

{{ח:סעיף|46|תחילה|תיקון: תש״ם}}
{{ח:ת}} תחילתן של תקנות אלה ביום ט״ז בניסן תש״ם (2 באפריל 1980).

{{ח:קטע2|תוספת 1|תוספת ראשונה|תיקון: תשנ״ד}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 טופס א}}
{{ח:ת}} '''טופס א׳:''' בקשה לייצור תכשיר רפואי שהוצא מכלל הוראות {{ח:חיצוני|פקודת הסמים המסוכנים|פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], תשל״ג–1973}} {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 10|תקנה 10}})}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשפ״ה|עוגן=תוספת 1 טופס ב}}
{{ח:ת}} '''טופס ב׳:''' {{ח:הערה|(נמחק)}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תש״ם, תשפ״ה|עוגן=תוספת 1 טופס ג}}
{{ח:ת}} '''טופס ג׳:''' {{ח:הערה|(נמחק)}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 טופס ד}}
{{ח:ת}} '''טופס ד׳-1:''' דו״ח שנתי על שמוש בסמים מסוכנים {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 24|תקנה 24}})}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 טופס ד2}}
{{ח:ת}} '''טופס ד׳-2:''' דו״ח שנתי על שמוש בסמים מסוכנים [פסיכוטרופיים] {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 24|תקנה 24}})}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשמ״ב|עוגן=תוספת 1 טופס ה}}
{{ח:ת}} '''טופס ה׳:''' בקשה להיתר יבוא {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 32|תקנה 32}})}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשמ״ב|עוגן=תוספת 1 טופס ו}}
{{ח:ת}} '''טופס ו׳:''' הצהרת יבוא {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 33|תקנה 33}})}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשמ״ב|עוגן=תוספת 1 טופס ז}}
{{ח:ת}} '''טופס ז׳–ח׳:''' בקשה להיתר יצוא {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 34|תקנה 34}})}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשמ״ב|עוגן=תוספת 1 טופס ט}}
{{ח:ת}} '''טופס ט׳:''' הצהרת ייצוא {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 36|תקנה 36}})}}

{{ח:סעיף*|עוגן=תוספת 1 טופס י}}
{{ח:ת}} '''טופס י׳:''' תעודת הטייה {{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 40|תקנה 40}})}}

{{ח:קטע2|תוספת 2|תוספת שניה|תיקון: תשמ״ג, תשמ״ד, תשנ״ד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(א)(5)}})}}}}

{{ח:סעיף*|||תיקון: תשמ״ג־2, תשמ״ח, תשס״ט, תשפ״ה}}
{{ח:ת}}

{{מוקטן|טור א׳}} {{ש}} שם הסם המסוכן	{{מוקטן|טור ב׳}} {{ש}} כמות הצריכה היומית (במ״ג)	{{מוקטן|טור ג׳}} {{ש}} כמות הצריכה המרבית ליממה (במ״ג)

אמפטמין	40	100

אמילוברביטון	600	1000

קודאין	60	300

הידרוקודון	30	60

מתדון	25	120

מתאמפטמין	30	90

מתילפנידט	90, למעט לפי מרשם רופא ובהתקיים כל התנאים האלה:
(א) כמות הצריכה ליממה לא תעלה על 120 מ״ג;
(ב) הרופא נימק בכתב את המינון שרשם;
(ג) התקבל אישור המנהל או אישור המנהל הרפואי של המוסד הרפואי;	120

מורפין	60	180

אוקסיקודון	50	100

פנטוברביטון	300	1000

פנוברביטון	600	1000

פתידין	600	900

בופרנורפין	במתן פומי – 24 מ״ג; במתן במדבקות – 20 מק״ג לשעה כל 7 ימים	במתן פומי – 32 מ״ג; במתן במדבקות – 40 מק״ג לשעה כל 7 ימים

פנטניל	במתן מדבקות – 50 מק״ג לשעה כל שלושה ימים; במתן בתרסיס לאף {{ח:הערה|-}} 200 מק״ג למנה עד ארבע פעמים ביום	במתן מדבקות – 100 מק״ג לשעה כל שלושה ימים; במתן טבליות תת–לשוניות – 1200 מק״ג; במתן בתרסיס לאף – 800 מק״ג למנה עד ארבע פעמים ביום

{{ח:קטע2|תוספת 3|תוספת שלישית|תיקון: תשמ״ד, תשנ״ד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(א)(5)(א)(1)}})}}}}
{{ח:קטע3||מרכז גמילה}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 3 פרט 1}}
{{ח:ת}} ירושלים, דרך בית לחם 14

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 3 פרט 2}}
{{ח:ת}} יפו, רח׳ יסעור 7

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 3 פרט 3}}
{{ח:ת}} חיפה, רח׳ הגפן 26

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 3 פרט 4}}
{{ח:ת}} עכו, השוק החדש.

{{ח:קטע2|תוספת 4|תוספת רביעית|תיקון: תשמ״ד, תשנ״ד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(א)(5)(א)(2)}})}}}}

{{ח:סעיף*|1||עוגן=תוספת 4 פרט 1}}
{{ח:ת}} '''ירושלים'''
{{ח:ת}} התחנה לבריאות הנפש, רח׳ יאנוש קורצ׳אק 36 (משרד הבריאות).
{{ח:ת}} התחנה לבריאות הנפש, רח׳ עמק רפאים 34 (בית החולים כפר שאול, משרד הבריאות).
{{ח:ת}} התחנה לבריאות הנפש, רח׳ רות 3 (קופת חולים הכללית).
{{ח:ת}} התחנה לבריאות הנפש, רח׳ שמעון החכם 16 (בית החולים ”עזרת נשים“).

{{ח:סעיף*|2||עוגן=תוספת 4 פרט 2}}
{{ח:ת}} '''בית שמש'''
{{ח:ת}} התחנה לבריאות הנפש, רח׳ הרצל 370, בית שמש (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|3||עוגן=תוספת 4 פרט 3}}
{{ח:ת}} '''תל אביב'''
{{ח:ת}} מרפאה פסיכיאטרית, רח׳ זמנהוף 42 (קופת חולים הכללית).
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ הצבי 9, רמת חן (קופת חולים הכללית).

{{ח:סעיף*|4||עוגן=תוספת 4 פרט 4}}
{{ח:ת}} '''חיפה'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש ליד בית החולים רמב״ם (משרד הבריאות).
{{ח:ת}} מרפאה פסיכיאטרית במרפאת לין, רוטשילד 37/34 (קופת חולים הכללית).

{{ח:סעיף*|5||עוגן=תוספת 4 פרט 5}}
{{ח:ת}} '''הרצליה'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ בר אילן 15 (עירית הרצליה ומשרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|6||עוגן=תוספת 4 פרט 6}}
{{ח:ת}} '''רמת גן'''
{{ח:ת}} מרפאה לבריאות הנפש, רח׳ הרואה 8 (קופת חולים הכללית).

{{ח:סעיף*|7||עוגן=תוספת 4 פרט 7}}
{{ח:ת}} '''חולון'''
{{ח:ת}} מרפאה לבריאות הנפש, רח׳ תרצ״ד 34 (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|8||עוגן=תוספת 4 פרט 8}}
{{ח:ת}} '''נתניה'''
{{ח:ת}} מרפאה לבריאות הנפש, רח׳ פרומקין 4 (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|9||עוגן=תוספת 4 פרט 9}}
{{ח:ת}} '''פתח תקוה'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ אחד העם 31 (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|10||עוגן=תוספת 4 פרט 10}}
{{ח:ת}} '''ראשון לציון'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ העליה 52 (משרד הבריאות ועירית ראשון לציון).

{{ח:סעיף*|11||עוגן=תוספת 4 פרט 11}}
{{ח:ת}} '''רחובות'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ רמז (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|12||עוגן=תוספת 4 פרט 12}}
{{ח:ת}} '''חדרה'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ סמולנסקין 17 (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|13||עוגן=תוספת 4 פרט 13}}
{{ח:ת}} '''נהריה'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, רח׳ ויצמן 70 (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|14||עוגן=תוספת 4 פרט 14}}
{{ח:ת}} '''טבריה'''
{{ח:ת}} מרפאה פסיכיאטרית, שיכון ב׳ (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|15||עוגן=תוספת 4 פרט 15}}
{{ח:ת}} '''קרית גת'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש (משרד הבריאות).

{{ח:סעיף*|16||עוגן=תוספת 4 פרט 16}}
{{ח:ת}} '''באר־שבע'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, דרך פועלי בנין (קופת חולים הכללית).

{{ח:סעיף*|17||עוגן=תוספת 4 פרט 17}}
{{ח:ת}} '''אשדוד'''
{{ח:ת}} תחנה לבריאות הנפש, קרן היסוד 302/1, אזור ד׳ (קופת חולים הכללית).

{{ח:קטע2|תוספת 5|תוספת חמישית|תיקון: תשמ״ד, תשנ״ד}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 13|תקנה 13(א)(5)(ד)}})}}}}
{{ח:קטע3||תעודת בדיקה של מרכז גמילה}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(הטופס הושמט)}}

{{ח:קטע2|תוספת 6|תוספת שישית|תיקון: תשפ״ה}}
{{ח:קטע4||{{ח:הערה|({{ח:פנימי|סעיף 13|תקנות 13}} {{ח:פנימי|סעיף 13א|ו־13א}})}}}}
{{ח:קטע3||שם הסם המסוכן}}

{{ח:סעיף*}}
{{ח:ת}} {{דוכיווני || PETHIDINE HYDROCHLORIDE {{ש}} MORPHINE SULFATE {{ש}} OXYCODONE HYDROCHLORIDE {{ש}} METHADONE HYDROCHLORIDE {{ש}} BUPRENORPHINE AS HYDROCHLORIDE {{ש}} FENTANYL {{ש}} HYDROCODONE BITARTRATE {{ש}} MORPHINE HYDROCHLORIDE {{ש}} HYDROMORHPHONE HYDROCHLORIDE}}

{{ח:חתימות|ה׳ בטבת תשל״ט (4 בינואר 1979)}}
* '''אליעזר שוסטק'''
שר הבריאות
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]