חוק יחסי ממון בין בני זוג

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק יחסי ממון בין בני זוג, תשל״ג–1973}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000686}} {{ח:תיבה|ס״ח תשל״ג, 267|חוק יחסי ממון בין בני זוג|https://fs.knesset.gov.il/7/law/7_lsr_208084.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ן, 118|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/12/law/12_lsr_210734.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ה, 136|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211103.pdf}}, {{ח:תיבה|398|חוק בית המשפט לענייני משפחה|https://fs.knesset.gov.il/13/law/13_lsr_211216.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ו, 387|ת״ט|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_ec_317854.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ט, 18|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300050.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק 1|פרק ראשון: הסדר מוסכם}}

{{ח:פנימי|פרק 2|פרק שני: הסדר איזון המשאבים}}

{{ח:פנימי|פרק 3|פרק שלישי: הוראות לכל הסדר}}

{{ח:פנימי|פרק 4|פרק רביעי: הוראות שונות}}

{{ח:קטע2|פרק 1|פרק ראשון: הסדר מוסכם}}

{{ח:סעיף|1|הסכם ממון}}
{{ח:ת}} הסכם בין בני זוג המסדיר יחסי ממון שביניהם (להלן – הסכם ממון); ושינוי של הסכם כזה, יהיו בכתב.

{{ח:סעיף|2|אישור ואימות|תיקון: תשנ״ה, תשנ״ה־2, תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} הסכם ממון טעון אישור בית המשפט לעניני משפחה (להלן – בית המשפט) או בית הדין הדתי שלו סמכות השיפוט בענייני נישואין וגירושין של בני הזוג (להלן – בית הדין), וכן טעון שינוי של הסכם כזה אישור כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} האישור לא יינתן אלא לאחר שנוכח בית המשפט או בית הדין שבני הזוג עשו את ההסכם או את השינוי בהסכמה חפשית ובהבינם את משמעותו ואת תוצאותיו.
{{ח:תת|(ג)}} בהסכם ממון שנכרת לפני הנישואין או בשעת עריכתם יכול אימות רושם הנישואין לבוא במקום אישור בית המשפט או בית הדין.
{{ח:תת|(ג1)}} הסכם ממון שנכרת לפני הנישואין יכול שיאומת בידי נוטריון לפי {{ח:חיצוני|חוק הנוטריונים|חוק הנוטריונים, התשל״ו–1976}}, ובלבד שהנוטריון נוכח שבני הזוג הניצבים בפניו עשו את ההסכם בהסכמה חופשית ובהבינם את משמעותו ותוצאותיו.
{{ח:תת|(ד)}} הסכם בין בני הזוג שאושר בפסק דין להתרת נישואין על ידי בית הדין, דינו כדין הסכם ממון שאושר לפי סעיף זה; בחוק זה, ”התרת נישואין“ – לרבות גירושין, ביטול נישואין, הכרזה שהנישואין בטלים מעיקרם או פירוד לפי דין דתי שאינו מאפשר גירושין.

{{ח:קטע2|פרק 2|פרק שני: הסדר איזון המשאבים}}

{{ח:סעיף|3|תחולת ההסדר}}
{{ח:תת|(א)}} לא עשו בני הזוג הסכם ממון, ואם עשו – במידה שההסכם אינו קובע אחרת, יראום כמסכימים להסדר איזון המשאבים לפי {{ח:פנימי|פרק 2|פרק זה}}, ויראו הסדר זה כמוסכם בהסכם ממון בעל תוקף שנתמלאו בו הוראות {{ח:פנימי|סעיף 2|סעיף 2}}.
{{ח:תת|(ב)}} בני זוג שלא ביקשו אימות של הסכם ממון בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 2|לסעיף 2(ג)}}, יסביר להם רושם הנישואין לפני עריכתם את תכנו ומשמעותו של סעיף קטן (א).

{{ח:סעיף|4|העדר תוצאות במשך הנישואין}}
{{ח:ת}} אין בכריתת הנישואין או בקיומם כשלעצמם כדי לפגוע בקנינים של בני הזוג, להקנות לאחד מהם זכויות בנכסי השני או להטיל עליו אחריות לחובות השני.

{{ח:סעיף|5|הזכות לאיזון בפקיעת הנישואין|תיקון: תש״ן, תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} עם התרת הנישואין או עם פקיעת הנישואין עקב מותו של בן זוג (בחוק זה – פקיעת הנישואין) זכאי כל אחד מבני הזוג למחצית שוויים של כלל נכסי בני הזוג, למעט –
{{ח:תתת|(1)}} נכסים שהיו להם ערב הנישואין או שקיבלו במתנה או בירושה בתקופת הנישואין;
{{ח:תתת|(2)}} גימלה המשתלמת לאחד מבני הזוג על־ידי המוסד לביטוח לאומי, או גימלה או פיצוי שנפסקו או המגיעים על פי חיקוק לאחד מבני־הזוג בשל נזק גוף, או מוות.
{{ח:תתת|(3)}} נכסים שבני הזוג הסכימו בכתב ששוויים לא יאוזן ביניהם.
{{ח:תת|(ב)}} בפקיעת הנישואין עקב מותו של בן זוג יבואו, לענין הזכות, לאיזון המשאבים, יורשיו במקומו.
{{ח:תת|(ג)}} בסעיף זה, ”כלל נכסי בני הזוג“ – לרבות זכויות עתידיות לפנסיה, פיצויי פרישה, קרנות השתלמות, קופות תגמולים וחסכונות.

{{ח:סעיף|5א|הקדמת המועד לאיזון המשאבים|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} הזכות לאיזון משאבים לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} תהיה לכל אחד מבני הזוג אף בטרם פקיעת הנישואין אם הוגשה בקשה לביצועו של הסדר איזון משאבים לפי {{ח:פנימי|פרק 2|פרק זה}} והתקיים אחד מהתנאים המפורטים להלן:
{{ח:תתת|(1)}} חלפה שנה מיום שנפתח אחד מההליכים האלה:
{{ח:תתתת|(א)}} הליך להתרת נישואין;
{{ח:תתתת|(ב)}} תביעה לחלוקת רכוש בין בני הזוג, לרבות תביעה לפירוק שיתוף במקרקעין המשותפים לבני הזוג לפי {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין|חוק המקרקעין, התשכ״ט–1969}}, תביעה לפסק דין הצהרתי בדבר זכויות בני הזוג ברכוש, בקשה לביצוע הסדר איזון משאבים לפי פרק זה או בקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 11|סעיף 11}};
{{ח:תתת|(2)}} קיים קרע בין בני הזוג או שבני הזוג חיים בנפרד אף אם תחת קורת גג אחת במשך תקופה מצטברת של תשעה חודשים לפחות מתוך תקופה רצופה של שנה; בית המשפט או בית הדין רשאי לקצר את התקופה האמורה בפסקה זו אם ניתנה החלטה שיפוטית המעידה על קיומו של קרע בין בני הזוג.
{{ח:תת|(ב)}} בית המשפט או בית הדין רשאי בהחלטה מנומקת בכתב, לקצר את התקופות האמורות בסעיף קטן (א) או, אם הוגשה בקשה לביצוע הסדר איזון המשאבים לפי {{ח:פנימי|פרק 2|פרק זה}} ומצא בית המשפט או בית הדין כי קיימות נסיבות המצדיקות זאת, להקדים את המועד לביצוע ההסדר אף אם לא התקיימו הוראות סעיף קטן (א), בהתקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} ניתן כלפי בן הזוג של המבקש צו הגנה לפי {{ח:חיצוני|חוק למניעת אלימות במשפחה|חוק למניעת אלימות במשפחה, התשנ״א–1991}}, צו לפי {{ח:חיצוני|חוק מניעת הטרדה מאיימת|חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס״ב–2001}}, או צו הרחקה להבטחת מדור שקט, והכל בדיון שנקבע למעמד שני הצדדים;
{{ח:תתת|(2)}} הוגש כתב אישום נגד בן הזוג של המבקש הכולל אישום בעבירת אלימות שבוצעה במבקש או בילדו;
{{ח:תתת|(3)}} בית משפט ציווה על מעצרו של בן הזוג של המבקש לאחר ששוכנע כי קיים חשד סביר שהוא עבר עבירת אלימות שבוצעה במבקש או בילדו וכי קיים יסוד סביר לחשש שהוא יסכן את בטחונם, או ציווה על שחרורו ממעצר בנסיבות האמורות, בתנאים המפורטים {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים)#פרק ב סימן ו|בסימן ו׳ לפרק ב׳ בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ״ו–1996}}, אם קבע כי התנאים, כולם או חלקם, נועדו להגן על המבקש או על הילד.
{{ח:תת|(ג)}} בית המשפט או בית הדין שנתן פסק דין לאיזון המשאבים רשאי להתנות את ביצועו בהפקדת כתב הסכמה להתרת נישואין, לרבות כתב הסכמה למתן גט או לקבלת גט, מצד המבקש, בבית הדין או בבית המשפט המוסמך להתיר את נישואי בני הזוג.
{{ח:תת|(ד)}} בית המשפט או בית הדין שנתן פסק דין לאיזון המשאבים רשאי לעכב את ביצועו אם סבר כי המבקש פועל בחוסר תום לב בעניין התרת הנישואין; ואולם לא יראו סירוב של המבקש לוותר על זכויות שהוא או ילדו זכאים להן על פי דין, כחוסר תום לב.
{{ח:תת|(ה)}} בקשה לביצוע הסדר איזון משאבים לא תידחה או תימחק בשל כך שטרם חלפה שנה מיום שנפתח הליך כאמור בסעיף קטן (א)(1)(ב), ובית המשפט או בית הדין רשאי לעכב את הדיון בבקשה כאמור.

{{ח:סעיף|6|מימוש הזכות לאיזון|תיקון: תש״ן, תשס״ט}}
{{ח:תת|(א)}} לצורך איזון המשאבים לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} יש לשום את נכסי כל אחד מבני הזוג, פרט לנכסים שאין לאזן שוויים; משווי הנכסים האמורים של כל בן־זוג יש לנכות את סכום החובות המגיעים ממנו, למעט חובות בקשר לנכסים שאין לאזן שוויים.
{{ח:תת|(ב)}} היה שוויים של נכסי בן הזוג האחד עולה על שוויים של נכסי השני, חייב האחד לתת לשני את מחצית ההפרש, אם בעין ואם בכסף או בשווה כסף.
{{ח:תת|(ג)}} באין הסכמה בין בני הזוג בשאלה מה מגיע מהאחד לשני או באיזו דרך יבוצע האיזון, יחליט בית המשפט או בית הדין לפי הנסיבות, ורשאי הוא לקבוע מועדי הביצוע, הבטחתו ושאר תנאיו, לרבות תוספת ריבית במקרה של ארכה או סילוק בשיעורים.
{{ח:תת|(ד)}} בהחלטתו לפי סעיף קטן (ג) יתחשב בית־המשפט או בית־הדין בכל הנסיבות הקשורות במצבו הכלכלי של כל אחד מבני הזוג ובטובת ילדיהם הקטינים, ובאופן שימנע ככל האפשר –
{{ח:תתת|(1)}} גרימת אובדן מקור פרנסה סבירה לאחד מבני הזוג;
{{ח:תתת|(2)}} הפסקת קיומו או פגיעה בהמשך תיפקודו התקין של תאגיד או של מקום עבודה אחר;
{{ח:תתת|(3)}} פגיעה בצבירת הזכויות הסוציאליות של אחד מבני הזוג;
{{ח:תתת|(4)}} פגיעה ברווחת ילדי בני הזוג הקטינים.

{{ח:סעיף|6א|מכירת דירת מגורים של בני הזוג|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:ת}} ראה בית המשפט או בית הדין כי לצורך ביצוע איזון המשאבים יש למכור דירה המשמשת למגורי בני הזוג או למגורי ילדי בני הזוג הקטינים ובן הזוג המחזיק בהם, לא יורה על ביצוע המכירה והיא תעוכב, כל עוד לא נוכח בית המשפט או בית הדין כי לילדי בני הזוג הקטינים ולבן הזוג המחזיק בהם, יחדיו, נמצא הסדר מגורים אחר המתאים לצורכיהם, לרבות הסדר ביניים למגורים זמניים המתאים לצורכיהם, לתקופה שיקבע.

{{ח:סעיף|7|הרחבת בסיס האיזון}}
{{ח:ת}} נכס שבן זוג הוציא או התחייב להוציא מרשותו בכוונה לסכל זכותו של בן זוגו לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}}, ונכס שנתן או התחייב לתת במתנה – למעט מתנות ותרומות הניתנות לפי הנהוג בנסיבות הענין – רשאי בית המשפט או בית הדין לראותו, לצורך איזון המשאבים, כאילו הוא עדיין של אותו בן־זוג.

{{ח:סעיף|8|סמכויות מיוחדות|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:ת}} ראה בית המשפט או בית הדין נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת, רשאי הוא, לבקשת אחד מבני הזוג – אם לא נפסק בדבר יחסי הממון בפסק דין להתרת נישואין – לעשות אחת או יותר מאלה במסגרת איזון המשאבים:
{{ח:תת|(1)}} לקבוע נכסים נוספים על המפורטים {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5}} ששוויים לא יאוזן בין בני הזוג;
{{ח:תת|(2)}} לקבוע שאיזון שווי הנכסים, כולם או מקצתם, לא יהיה מחצה על מחצה, אלא לפי יחס אחר שיקבע בהתחשב, בין השאר, בנכסים עתידיים, לרבות בכושר ההשתכרות של כל אחד מבני הזוג;
{{ח:תת|(3)}} לקבוע שאיזון שווי הנכסים, כולם או מקצתם, לא יהיה לפי שוויים במועד איזון המשאבים, אלא לפי שוויים במועד מוקדם יותר שיקבע;
{{ח:תת|(4)}} לקבוע שאיזון המשאבים לא יתייחס לנכסים שהיו לבני הזוג במועד איזון המשאבים אלא לנכסים שהיו להם במועד מוקדם יותר שיקבע.

{{ח:סעיף|9|ראיות}}
{{ח:ת}} ראיה על היות נכס בבעלותו או בהחזקתו של אחד מבני הזוג או על היותו רשום על שמו, אין בה בלבד כדי לצאת ידי נטל ההוכחה שיש למעט נכס זה מן הנכסים ששויים יאוזן בין בני הזוג.

{{ח:סעיף|10|עסקאות בזכות לאיזון|תיקון: תשס״ט}}
{{ח:ת}} זכותו של בן זוג לאיזון המשאבים אינה ניתנת להעברה, לשיעבוד או לעיקול כל עוד אינו זכאי לממשה.

{{ח:קטע2|פרק 3|פרק שלישי: הוראות לכל הסדר}}

{{ח:סעיף|11|אמצעים לשמירת זכויות}}
{{ח:ת}} עשה אחד מבני הזוג פעולה שיש בה כדי לסכל זכות או זכות עתידה של בן הזוג השני על פי הסכם ממון או על פי הסדר איזון המשאבים, או שקיים חשש סביר שהוא עומד לעשות פעולה כזאת, רשאי בית המשפט או בית הדין, לפי בקשת בן הזוג השני, לנקוט אמצעים לשמירת הזכות האמורה, ובין השאר רשאי הוא לעשות אחת או יותר מאלה:
{{ח:תת|(1)}} לצוות על מתן ידיעות ועל מתן ערובה;
{{ח:תת|(2)}} לקבוע פעולות שיהיו טעונות הסכמת שני בני הזוג;
{{ח:תת|(3)}} לצוות על רישום הערה מתאימה בפנקס המתנהל על פי חוק שרשום בו נכס של אחד מבני הזוג.

{{ח:סעיף|12|אישור לפעולה טעונת הסכמה}}
{{ח:ת}} היתה פעולה של אחד מבני הזוג טעונה, לפי הסכם ממון או לפי צו בהתאם {{ח:פנימי|סעיף 11|לסעיף 11(2)}}, הסכמת בן הזוג השני ואותו בן זוג סירב להסכים, רשאי בית המשפט או בית הדין לאשר את הפעולה אם ראה שהסירוב היה שרירותי; לא יכול היה בן הזוג השני להביע דעתו או שלא היתה אפשרות סבירה לברר דעתו, רשאי בית המשפט או בית הדין לאשר את הפעולה אם ראה שהיא לטובת המשפחה.

{{ח:קטע2|פרק 4|פרק רביעי: הוראות שונות}}

{{ח:סעיף|13|החוק ובתי הדין}}
{{ח:תת|(א)}} חוק זה אינו בא לשנות מסמכות שיפוטם של בתי הדין הדתיים.
{{ח:תת|(ב)}} בענין שחוק זה דן בו ינהג גם בית דין דתי לפי הוראות חוק זה, זולת אם הסכימו בעלי הדין לפני בית הדין להתדיין לפי הדין הדתי.

{{ח:סעיף|14|הוראות מעבר}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}} ושאר הוראות {{ח:פנימי|פרק 2|הפרק השני}} לא יחולו על בני זוג שנישאו זה לזה לפני תחילת חוק זה.

{{ח:סעיף|15|משפט בינלאומי פרטי}}
{{ח:ת}} על יחסי הממון בין בני זוג יחול חוק מושבם בשעת עריכת הנישואין, אולם רשאים הם בהסכם לקבוע ולשנות יחסים אלה בהתאם לחוק מושבם בשעת עשיית ההסכם.

{{ח:סעיף|16|}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|הנוסח שולב {{ח:חיצוני|חוק הירושה|בחוק הירושה, תשכ״ה–1965}}.}}

{{ח:סעיף|17|שמירת זכויות ודינים}}
{{ח:ת}} אין בחוק זה כדי לגרוע מזכויות לפי {{ח:חיצוני|חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות)|חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות), תשי״ט–1959}}, או מזכויות האשה לפי כתובתה, ואין בו כדי לגרוע מהוראות {{ח:חיצוני|חוק המקרקעין#סעיף 101|סעיף 101 לחוק המקרקעין, תשכ״ט–1969}}.

{{ח:סעיף|18|ביצוע ותקנות}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו.

{{ח:סעיף|19|תחילה}}
{{ח:ת}} תחילתו של חוק זה ביום ז׳ בטבת תשל״ד (1 בינואר 1974).

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום כ״ד בתמוז תשל״ג (24 ביולי 1973).}}
* '''גולדה מאיר'''
ראש הממשלה
* '''יעקב ש׳ שפירא'''
שר המשפטים
* '''אפרים קציר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]