חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הגנת כינויי מקור וציונים גאוגרפיים, תשכ״ה–1965}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000730}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ה, 186|חוק הגנת כינויי מקור|https://fs.knesset.gov.il/5/law/5_lsr_208480.pdf}}; {{ח:תיבה|תש״ס, 44|חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (התאמה להוראות הסכם הטריפס)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300176.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״א, 5|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300271.pdf}}, {{ח:תיבה|8|חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים)|https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300272.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ז, 1199|חוק העיצובים|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_390481.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 26|תיקון מס׳ 6|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_395589.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:קטע2||תוכן עניינים}}

{{ח:פנימי|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳: רישום כינויי מקור ישראליים}}

{{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳: רישום כינויי מקור על פי הסדר ליסבון}}

{{ח:פנימי|פרק ג1|פרק ג׳1: ציון גאוגרפי}}

{{ח:פנימי|פרק ד|פרק ד׳: הוראות כלליות}}

{{ח:פנימי|פרק ה|פרק ה׳: הגנה הדדית על כינויי מקור}}

{{ח:פנימי|פרק ה1|פרק ה׳1: זכויות ביחס לסימן מסחר}}

{{ח:פנימי|פרק ו|פרק ו׳: תחולה וביצוע}}

{{ח:קטע2|פרק א|פרק א׳: פרשנות}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”כינוי מקור“ – השם הגיאוגרפי של ארץ, אזור או מקום, הכלול בשמו של מוצר ובא ללמד שמקורו שם ושאיכותו או תכונותיו הן, בעיקרן, פרי אותה סביבה גיאוגרפית, טבעה ואנשיה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ארץ המקור“ – הארץ אשר שמה, או שם אזור או מקום שבה, משמש לכינוי המקור שהוציא למוצר את המוניטין שלו;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל זכות“ – מי שזכאי להשתמש בכינוי המקור הנדון לציון המוצר הנדון;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מוצר“ – בין של חקלאות ובין של תעשיה או מלאכה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשם“ – רשם סימני המסחר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ציון גאוגרפי“ – ציון המזהה בישראל מוצר כמוצר שמקורו באזור גאוגרפי מסוים שהוא מדינה חברה, אזור או חבל ארץ בה, אם ניתן לייחס תכונה מסוימת, מאפיין מסוים או מוניטין של המוצר בעיקר לכך שמקורו באותו אזור גאוגרפי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”מדינה חברה“ – מדינה שהיא חברה בארגון הסחר העולמי;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ארגון הסחר העולמי“ – ארגון הסחר העולמי שהוקם בהסכם שנחתם במרקש ביום 15 באפריל 1994.

{{ח:קטע2|פרק ב|פרק ב׳: רישום כינויי מקור ישראליים}}

{{ח:סעיף|2|פנקס כינויי מקור|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} ברשות הפטנטים שבמשרד המשפטים (בחוק זה – הרשות) ינוהל פנקס כינויי מקור (להלן – הפנקס) ויירשמו בו כינויי המקור שנתקבלו לרישום לפי חוק זה ופרטים נוספים שנקבעו או שהרשם יראה לרשמם.
{{ח:תת|(ב)}} הפנקס ייערך ויתנהל בפיקוחו של הרשם.

{{ח:סעיף|3|רישום כינויי מקור בישראל}}
{{ח:ת}} כל המעונין בהגנה לפי חוק זה על כינוי מקור שארץ מקורו הוא ישראל, רשאי לבקש מאת הרשם שירשום בפנקס את הכינוי, את המוצר שהוא בא לציין ואת בעל הזכות.

{{ח:סעיף|4|תוכן הבקשה}}
{{ח:ת}} בבקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}} יפורשו: המוצר, הפרטים המיוחדים שמהם ניתן ללמוד כי כינויו של המוצר הוא כינוי מקור ולא ציון מוצא או סוג בלבד, מי הוא בעל הזכות לאותו כינוי ופרטים נוספים שנקבעו.

{{ח:סעיף|5|בחינת בקשה}}
{{ח:ת}} הרשם או מי שמינה לכך יבדוק כל בקשה כדי לברר אם היא ממלאת אחר הוראות {{ח:פנימי|סעיף 4|סעיף 4}} ואם הכינוי שנתבקש לרשמו הוא כינוי מקור.

{{ח:סעיף|6|סמכויות אגב בחינה}}
{{ח:ת}} לענין בחינה לפי {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5}} יהיה הרשם רשאי לדרוש מהמבקש, או מכל אדם אחר הטוען שהוא בעל זכות, כל חומר וידיעה הנוגעים לבחינה ודרושים לדעתו למטרה זו, ורשאי הוא להתייעץ עם מי שייראה לו ולקבל ממנו כל חומר וידיעה הנראים לו דרושים לבחינה.

{{ח:סעיף|7|קבלת הבקשה}}
{{ח:ת}} נוכח הרשם כי הכינוי שנתבקש לרשמו הוא לכאורה כינוי מקור וכי נתמלאו יתר התנאים הקבועים {{ח:פנימי|סעיף 4|בסעיף 4}} יקבל את הבקשה.

{{ח:סעיף|7א|רישום כינויי מקור שווי צורה המזהים יין|תיקון: תשס״א}}
{{ח:תת|(א)}} לענין כינויי מקור שווי צורה ליין המציינים אזורים גאוגרפיים שונים, רשאי הרשם לקבל כל אחת מהבקשות לרישום כינויי המקור האמורים בתנאי שיקבע הבחנה ביניהם; בבואו לקבוע הבחנה לפי סעיף זה, על הרשם להביא בחשבון את הצורך להבטיח מתן טיפול שוויוני ליצרנים הנוגעים בדבר ואת הצורך למנוע הטעיית צרכנים.
{{ח:תת|(ב)}} בסעיף זה, ”שווי צורה“ – זהים בכתיבה או בהיגוי אך שונים במובן.

{{ח:סעיף|8|פרסום קבלת הבקשה|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נתקבלה הבקשה, יפרסם הרשם באתר האינטרנט של הרשות, את דבר הקבלה.
{{ח:תת|(ב)}} הפרסום יכלול את כינוי המקור, את המוצר שהכינוי בא לציינו ואת בעל הזכות כפי שפורש בבקשה.

{{ח:סעיף|9|התנגדות}}
{{ח:ת}} תוך שלושה חדשים מיום פרסום קבלת הבקשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}}, רשאי כל אדם להודיע לרשם בכתב על התנגדותו לרישום כינוי המקור המבוקש.

{{ח:סעיף|10|עילות ההתנגדות}}
{{ח:ת}} ואלה עילות ההתנגדות לרישום כינויי מקור:
{{ח:תת|(1)}} הכינוי שרישומו נתבקש אינו כינוי מקור אלא ציון מוצא או סוג בלבד;
{{ח:תת|(2)}} הטוען שהוא בעל זכות בכינוי אינו זכאי להשתמש בו.

{{ח:סעיף|11|סמכות הרשם בהתנגדות}}
{{ח:ת}} הרשם רשאי לקבל את ההתנגדות, כולה או מקצתה, לדחותה או לקבלה בתנאים.

{{ח:סעיף|12|רישום ומתן תעודה}}
{{ח:ת}} לא הוגשה התנגדות במועד הקבוע להגשתה, או שהוגשה במועד ובוטלה או נדחתה בהחלטה או בפסק דין סופי, יירשם כינוי המקור בפנקס ולמבקש תינתן תעודה על כך.

{{ח:סעיף|13|תקופת תוקף הרישום והארכתו|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} רישום לפי {{ח:פנימי|פרק ב|פרק זה}} תקפו עשר שנים מיום הגשת הבקשה, ואולם ניתן להאריכו לתקופות נוספות של עשר שנים כל אחת, על פי בקשת בעל זכות שתוגש לרשם במועד ובדרך שנקבעו.
{{ח:תת|(ב)}} לפני שיאריך הרשם את תקפו של הרישום, יבחן אם הכינוי עודו משמש ככינוי מקור, וכן יפרסם באתר האינטרנט של הרשות את דבר הבקשה להארכה.

{{ח:סעיף|14|מחיקת רישום}}
{{ח:תת|(א)}} רישום לפי {{ח:פנימי|פרק ב|פרק זה}} ניתן למחיקה על פי בקשת אדם מעוניין או מיזמת הרשם, אם הכינוי הפך להיות שם סוג או ציון מוצא בלבד או אם התנאים ששימשו יסוד לרישום חדלו להתקיים.
{{ח:תת|(ב)}} דין בקשה למחיקת רישום כדין התנגדות ויחולו עליה הוראות {{ח:פנימי|פרק ב|פרק זה}} בדבר הדיון בהתנגדות.

{{ח:קטע2|פרק ג|פרק ג׳: רישום כינויי מקור על פי הסדר ליסבון}}

{{ח:סעיף|14א|הגדרות – {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}}|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} {{ח:פנימי|פרק ג|בפרק זה}} –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הסדר ליסבון“ – הסכם ליסבון בדבר הגנת כינויי מקור ורישומם הבין־לאומי, שנחתם ביום 31 באוקטובר 1958 כפי שתוקן ביום 14 ביולי 1967 וביום 28 בספטמבר 1979, המפורסם באתר האינטרנט של הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO – World Intellectual Property Organization) לרבות התקנות להסכם בנוסחן העדכני כפי שהן מפורסמות באתר האמור;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”המשרד הבין־לאומי“ – המשרד הבין־לאומי שהוקם על פי הסדר ליסבון.

{{ח:סעיף|15|הרשם הוא המינהל הישראלי לפי הסדר ליסבון|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} הרשם הוא המינהל, לפי הסדר ליסבון ולעניין הקשר עם המשרד הבין־לאומי.

{{ח:סעיף|16|רישום כינוי מקור ישראלי בפנקס הבין־לאומי|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} לפי בקשת בעל זכות רשום בישראל, יגיש הרשם למשרד הבין־לאומי בקשה לרשום בפנקס הבין־לאומי כינוי מקור ישראלי ואת בעל הזכות בו.
{{ח:תת|(ב)}} בעל זכות המגיש בקשה כאמור בסעיף קטן (א) ישלם למשרד הבין־לאומי את הסכום הדרוש לרישום כפי שקבע המשרד הבין־לאומי, בהתאם להוראות הסדר ליסבון, ויצרף לבקשתו אישור על תשלום כאמור; הסכום המעודכן כאמור יתפרסם באתר האינטרנט של הרשות.

{{ח:סעיף|17|הודעה על כינוי חוץ שבפנקס הבין לאומי|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} קיבל הרשם מהמשרד הבין־לאומי, הודעה שכינוי מקור פלוני של ארץ־חוץ נרשם בפנקס הבין־לאומי, יבדוק הרשם את הכינוי כאילו היתה בפניו בקשה לרישום כינוי מקור ישראלי שהוגשה לפי {{ח:פנימי|סעיף 3|סעיף 3}}, ויחולו לעניין הבקשה הוראות {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}}, למעט {{ח:פנימי|סעיף 13|סעיפים 13}} {{ח:פנימי|סעיף 14|ו־14}}, בשינויים המחויבים.

{{ח:סעיף|18|רישום כינוי־חוץ}}
{{ח:תת|(א)}} נוכח הרשם שכינוי המקור של ארץ־החוץ ראוי להגנה בישראל, ירשום אותו בפנקס ויודיע על כך למשרד הבין־לאומי.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי להפעיל סמכותו לפי סעיף קטן (א), אף אם קודם שלח הודעה לפי {{ח:פנימי|סעיף 19|סעיף 19(ב)}}.

{{ח:סעיף|19|סירוב להגנה|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} נוכח הרשם שאין כינוי המקור שנרשם בפנקס הבין־לאומי ראוי להגנה בישראל לפי חוק זה, ישלח למשרד הבין־לאומי, תוך שנה אחת מיום קבלת ההודעה, הודעה מנומקת על אי־יכלתו להבטיח את ההגנה לכינוי המקור בישראל.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם ישלח את הודעתו כאמור אף אם תלויים לפניו הליכי התנגדות לפי {{ח:פנימי|סעיף 9|סעיף 9}} בקשר לרישום כינוי המקור נשוא הודעת המשרד הבין־לאומי או שעדיין תלויים הליכי ערעור לפי {{ח:פנימי|סעיף 30|סעיף 30}} או ערעור על החלטת בית המשפט בערעור כאמור, ורשאי הוא לראות בקיום אותם הליכים עילה לאי־יכלתו להבטיח הגנה לכינוי המקור בישראל.

{{ח:סעיף|20|תוקף רישום כינוי־חוץ}}
{{ח:ת}} תקפו של רישום כינוי מקור שנעשה על פי הודעה שנתקבלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}} הוא כתקפו בארץ המקור.

{{ח:סעיף|21|מחיקת כינוי מקור של ארץ־חוץ}}
{{ח:תת|(א)}} כל אדם מעונין רשאי לבקש מהרשם, בתנאים שייקבעו, את מחיקתו של כינוי מקור שנרשם לפי {{ח:פנימי|פרק ג|פרק זה}} משום שאינו מוגן בארץ המקור, או שחדל להיות מוגן בה, ורשאי הרשם לעשות זאת מיזמתו.
{{ח:תת|(ב)}} דין בקשה למחיקה לפי סעיף זה כדין התנגדות והוראות {{ח:פנימי|פרק ב|פרק ב׳}} בדבר הדיון בהתנגדות יחולו עליה.

{{ח:קטע2|פרק ג1|פרק ג׳1: ציון גאוגרפי|תיקון: תש״ס}}

{{ח:סעיף|21א|שימוש שלא כדין בציון גאוגרפי|תיקון: תש״ס, תשע״ז}}
{{ח:ת}} שימוש בציון גאוגרפי ביחס למוצר שמקורו אינו באזור הגאוגרפי המצוין הוא שימוש שלא כדין בציון גאוגרפי, אם יש בציון הגאוגרפי כדי להטעות ביחס לאזור הגאוגרפי האמיתי של מקור המוצר, ויראוהו כהפרת זכות כינוי מקור לפי {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיפים 22}}, {{ח:פנימי|סעיף 23|23}} {{ח:פנימי|סעיף 23א|ו־23א}}.

{{ח:סעיף|21ב|שימוש שלא כדין בציון גאוגרפי המזהה יין או משקה אלכוהולי|תיקון: תש״ס, תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} שימוש בציון גאוגרפי המזהה יין או משקה אלכוהולי, כאשר מקורו של אותו יין או משקה אלכוהולי אינו באזור הגאוגרפי המצוין, הוא שימוש שלא כדין בציון גאוגרפי, ויראוהו כהפרת זכות כינוי מקור לפי {{ח:פנימי|סעיף 22|סעיפים 22}}, {{ח:פנימי|סעיף 23|23}} {{ח:פנימי|סעיף 23א|ו־23א}}, וזאת גם אם הציון הגאוגרפי מלווה בביטויים כגון: ”מין“, ”טיפוס“, ”סוג“, ”חיקוי“, או ביטויים דומים או תרגומם בשפה לועזית.
{{ח:תת|(ב)}} על אף הוראות סעיף קטן (א), מי שהשתמש ברציפות בציון גאוגרפי של מדינה חברה המזהה יין או משקה אלכוהולי, רשאי להמשיך ולהשתמש באותו ציון גאוגרפי לגבי אותו יין או משקה אלכוהולי או לגבי מוצר קשור, אם התקיים אחד מאלה:
{{ח:תתת|(1)}} השימוש נעשה במשך תקופה של לפחות 10 שנים לפני ד׳ באייר התשנ״ד (15 באפריל 1994);
{{ח:תתת|(2)}} השימוש נעשה בתום לב והחל לפני ד׳ באייר התשנ״ד (15 באפריל 1994).

{{ח:סעיף|21ג|שימושים כדין בציון גאוגרפי|תיקון: תש״ס}}
{{ח:ת}} על אף הוראות {{ח:פנימי|סעיף 21א|סעיפים 21א}} {{ח:פנימי|סעיף 21ב|ו־21ב}}, השימושים האלה הם שימושים כדין בציון גאוגרפי:
{{ח:תת|(1)}} שימוש, ביחס למוצר, בציון גאוגרפי הזהה למונח לשוני, המקובל בישראל כשמו של אותו מוצר;
{{ח:תת|(2)}} שימוש ביחס למוצר בציון גאוגרפי שהוא אינו מוגן או שחדל להיות מוגן באזור הגאוגרפי המצוין בו, או שפסק השימוש בו באותו אזור גאוגרפי;
{{ח:תת|(3)}} שימוש, ביחס למוצר ענבים, בציון גאוגרפי הזהה למונח המקובל של זן הענבים, אם המונח של זן הענבים היה מקובל לפני ד׳ באייר התשנ״ד (15 באפריל 1994);
{{ח:תת|(4)|(א)}} שימוש, ביחס ליין, בציונים גאוגרפיים שווי צורה, המציינים אזורים גאוגרפיים שונים, שיש ביניהם הבחנה;
{{ח:תתת|(ב)}} בתובענה לענין פסקה זו ידון בית המשפט המחוזי; בבואו לקבוע אם יש הבחנה לפי פסקה זו יביא בית המשפט בחשבון, בין השאר, האם הובטח מתן טיפול שוויוני ליצרנים הנוגעים בדבר והאם הובטח שהצרכנים לא יוטעו;
{{ח:תתת|(ג)}} לענין פסקה זו, ”שווי צורה“ – זהים בכתיבה או בהיגוי אך שונים במובן.

{{ח:קטע2|פרק ד|פרק ד׳: הוראות כלליות}}

{{ח:סעיף|22|הפרת זכות כינוי מקור}}
{{ח:ת}} שימוש שלא כדין בכינוי מקור רשום הוא הפרת זכות כינוי מקור, אפילו צויין המקור האמיתי של הסחורה על יד כינוי המקור, ואף אם הכינוי מופיע בצורה מתורגמת או מלווה בביטויים כגון ”מין“, ”טיפוס“, ”סוג“, ”חיקוי“ או ביטויים דומים.

{{ח:סעיף|22א|שימוש בשם בתום לב|תיקון: תש״ס, תשס״א}}
{{ח:ת}} רישום כינוי מקור או שימוש בציון גאוגרפי כדין, לפי חוק זה, לא ימנע מאדם להשתמש בשמו או בשם קודמיו בעסק, ובלבד ששימוש זה נעשה בתום לב ובאופן שאינו עלול להטעות את הציבור.

{{ח:סעיף|23|סעד על הפרת זכות}}
{{ח:ת}} נוכח בית משפט כי הופרה זכות בכינוי מקור רשום, יצווה על המפר להימנע מהפרת הזכות, ורשאי בית המשפט להתנות את מתן הצו בתנאים ולעכב את ביצועו עד ששה חדשים בתנאים שיראה.

{{ח:סעיף|23א|סעדים לעניין נכסים שהופקו תוך הפרת זכות בכינוי מקור רשום|תיקון: תשע״ז}}
{{ח:תת|(א)}} בסיום הדיון בתובענה בשל הפרת זכות בכינוי מקור רשום, רשאי בית המשפט, לאחר ששקל בין היתר את חומרת ההפרה ואת עניינו של אדם אחר הנוגע בדבר שאינו צד לתובענה, להורות על –
{{ח:תתת|(1)}} עשיית פעולה לגבי הנכסים שהופקו תוך הפרת הזכות (בסעיף זה – נכסים מפרים) שמטרתה למנוע נזק מבעל הזכות, ובכלל זה העברת הבעלות באותם נכסים לידי התובע אם ביקש זאת, או השמדתם; ואולם הורה בית המשפט על העברת הבעלות כאמור, רשאי הוא, אם מצא כי התובע עשוי לעשות שימוש בנכסים המפרים, לחייבו בתשלום כפי שיקבע;
{{ח:תתת|(2)}} עשיית פעולה בנכסים ששימושם העיקרי והמרכזי היה לייצורם של נכסים מפרים שמטרתה למנוע את המשך ההפרה שבה דן בית המשפט או הפרה אחרת של זכות.
{{ח:תת|(ב)}} הוראות סעיף קטן (א) יחולו גם לגבי נכס המצוי בידי אדם שלא הפר בעצמו את הזכות כאמור, והכול בכפוף להוראות {{ח:חיצוני|חוק המכר#סעיף 34|סעיף 34 לחוק המכר, התשכ״ח–1968}}.

{{ח:סעיף|24|עבירות}}
{{ח:ת}} כל אדם המשתמש שלא כדין בכינוי מקור דינו כדין מי שמשתמש בתיאור מסחרי כוזב כמשמעותו {{ח:חיצוני|פקודת סימני סחורות|בפקודת סימני סחורות}} והוראות {{ח:חיצוני|פקודת סימני סחורות|הפקודה}} יחולו.

{{ח:סעיף|25|שימוש בסמכות על ידי הרשם}}
{{ח:ת}} לא ישתמש הרשם בסמכות שניתנה לו לפי חוק זה, אלא לאחר שנתן הזדמנות לכל אדם העלול, לדעתו, להיפגע מהחלטתו להשמיע טענותיו לפניו.

{{ח:סעיף|26|הודעה על הליך לפני הרשם|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} על כל הליך לפי חוק זה לפני הרשם תפורסם הודעה באתר האינטרנט של הרשות לפחות שלושים יום לפני המועד שנקבע להליך, ובה יוזמן כל בעל זכות להתייצב בהליך ולהודיע לרשם על התייצבותו חמישה ימים לפני קיום ההליך; לא מסר האדם הודעה על כך כאמור – לא יורשה להתייצב.

{{ח:סעיף|26א|הטלת תפקידים שיפוטיים וקבלת סמכויות|תיקון: תשס״א־2}}
{{ח:תת|(א)}} השר רשאי להטיל על עובד המדינה שהוא עורך דין הכשיר להיות שופט מחוזי (להלן – פוסק בקנין רוחני), למלא כל תפקיד שיפוטי שעל הרשם למלא, או שהרשם מוסמך או רשאי לעשותו לפי הוראות חוק זה, ואם יוטל התפקיד על סגן רשם הפטנטים יראו אותו, לצורך מילוי תפקידו זה, פוסק בקנין רוחני.
{{ח:תת|(ב)}} פוסק בקנין רוחני שהוטל עליו תפקיד כאמור בסעיף קטן (א) ימלא את התפקיד לפי הוראות חוק זה ומוקנות לו, לשם מילוי תפקידו, הסמכויות הנתונות לרשם בחוק זה.
{{ח:תת|(ג)}} כל פעולה שנעשתה כדין בידי פוסק בקנין רוחני, שהוטל עליו תפקיד כאמור בסעיף קטן (א), דינה – לענין חוק זה, כדין פעולה שנעשתה בידי הרשם.

{{ח:סעיף|27|החלטות הרשם בכתב}}
{{ח:ת}} כל החלטה של הרשם תהיה בכתב ותימסר לכל מי שהיה בעל דין בהליכים לפניו.

{{ח:סעיף|28|דיון בהליכים על ריב}}
{{ח:תת|(א)}} בכל הליך על ריב המובא לפני הרשם לפי חוק זה – יתן הרשם לבעלי הדין הזדמנות להגיש ראיותיהם ולהשמיע טענותיהם לפניו בדרך, בצורה, במועדים ובאופן שנקבעו בתקנות.
{{ח:תת|(ב)}} הרשם רשאי לצוות על תשלום ההוצאות שימצאן סבירות ולהורות מי מבעלי הדין ישלם את ההוצאות וכיצד ישולמו.
{{ח:תת|(ג)}} צו לפי סעיף קטן (ב) ניתן להוצאה לפועל כאילו היה צו בית המשפט.

{{ח:סעיף|29|ראיות}}
{{ח:תת|(א)}} עדות בכל הליך לפני הרשם לפי חוק זה תינתן בתצהיר, והרשם יורה לכל אדם שמסר תצהיר להיחקר חקירה שכנגד, אם נתבקש לעשות כך והרשם לא ראה טעם סביר שלא להיענות לבקשה.
{{ח:תת|(ב)}} לשם גביית עדות בעל־פה בחקירה שכנגד יהיו לרשם כל הסמכויות של בית משפט לענין השבעתם של עדים או קבלת הצהרה מהם, לענין כפיית עדים להתייצב ובקשר לענינים הקשורים בהזמנת העדים ובמסירת העדות.

{{ח:סעיף|30|זכות ערעור|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:תת|(א)}} מי שרואה את עצמו נפגע מהחלטה של הרשם שסיימה את הדיון בהליך שנערך לפניו לפי חוק זה רשאי לערער עליה לפני בית המשפט בתוך 45 ימים ממועד מתן ההחלטה.
{{ח:תת|(ב)}} מי שרואה את עצמו נפגע מהחלטה אחרת של הרשם רשאי לערער עליה לפני בית המשפט, לאחר שניתנה לו רשות לכך מבית המשפט שלערעור; ההוראות לפי {{ח:חיצוני|חוק בתי המשפט#סעיף 41|סעיף 41(ב) סיפה, (ג)(1) ו־(ד) לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ״ד–1984}}, יחולו, בשינויים המחויבים, לעניין מתן רשות ערעור על החלטה אחרת כאמור; לעניין זה, ”החלטה אחרת“, של הרשם – כל החלטה של הרשם שאין בה כדי לסיים את הדיון בהליך שנערך לפניו.

{{ח:סעיף|31|בית המשפט המוסמך|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} בית המשפט המחוזי המוסמך לעניין ערעור על החלטת הרשם לפי חוק זה הוא בית המשפט המחוזי בירושלים או בית המשפט המחוזי בתל אביב, לפי בחירת המערער; ואולם שר המשפטים רשאי, בצו, לקבוע כי סמכות בית משפט מחוזי לפי חוק זה תהיה גם בידי בתי משפט מחוזיים אחרים שקבע.

{{ח:סעיף|31א|פרסום מידע באתר האינטרנט של הרשות|תיקון: תשע״ח}}
{{ח:ת}} מידע המתפרסם באתר האינטרנט של הרשות לפי חוק זה יהיה נגיש לכלל הציבור בלא תשלום; הפרסום באתר האינטרנט ייעשה באופן שיבטיח את אמינות המידע המתפרסם בו, את זמינותו, את יכולת האחזור שלו הפקת פלט ממנו; לשם אבטחת המידע כאמור והעמדתו לעיון הציבור תפעל הרשות בהתאם להוראות לפי {{ח:חיצוני|פקודת סימני מסחר#סעיף 71|סעיף 71 לפקודת סימני מסחר [נוסח חדש], התשל״ב–1972}}.

{{ח:סעיף|32|מסמכים}}
{{ח:ת}} הפנקס ומסמכים שהגיש המבקש לראיה כי כינוי שנרשם הוא כינוי מקור או לראיה על זכויותיו של בעל זכות, יהיו פתוחים לעיון הקהל.

{{ח:קטע2|פרק ה|פרק ה׳: הגנה הדדית על כינויי מקור}}

{{ח:סעיף|33|מתן הגנה לכינויי מקור על־פי הסכם}}
{{ח:ת}} הודיע שר המשפטים, בהודעה ברשומות, על קיום הסכם בין ישראל לבין מדינה פלונית בדבר מתן הגנה לכינויי מקור המוגנים שלהן, יראו כל בקשת הגנה שנתקבלה מאת המינהל המתאים שבאותה מדינה כהודעה שנתקבלה לפי {{ח:פנימי|סעיף 17|סעיף 17}}, והוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}} יחולו לגבי בחינתה, רישומה ותקפה.

{{ח:קטע2|פרק ה1|פרק ה׳1: זכויות ביחס לסימן מסחר|תיקון: תש״ס}}

{{ח:סעיף|33א|זכות להמשך שימושים בסימן מסחר|תיקון: תש״ס, תשס״א}}
{{ח:ת}} על אף האמור בחוק זה, הוגשה בקשה לרישום סימן מסחר כהגדרתו {{ח:חיצוני|פקודת סימני מסחר|בפקודת סימני מסחר [נוסח חדש], תשל״ב–1972}} (להלן – סימן המסחר), נרשם סימן מסחר בתום לב, או נרכשו זכויות בסימן מסחר בדרך של שימוש בו בתום לב, לא ייפגעו כשירותו לרישום, תוקף הרישום או זכות השימוש בסימן המסחר, בשל כך בלבד שסימן המסחר זהה או דומה לציון גאוגרפי או לכינוי מקור, ובלבד שהגשת הבקשה לרישום סימן המסחר, הרישום או רכישת הזכויות כאמור נעשו לפני כ״ג בטבת תש״ס (1 בינואר 2000) או לפני היום שבו ניתנה לציון הגאוגרפי או לכינוי המקור, הגנה במדינה חברה שבה נמצא האזור הגאוגרפי המצוין בציון הגאוגרפי או בארץ המקור לפי הענין.

{{ח:סעיף|33ב|טענת הגנה בפני הרשם ובית המשפט|תיקון: תש״ס, תשס״א}}
{{ח:ת}} בכל הליך בפני הרשם או בית המשפט, שבו מעלה בעל דין טענה שהוא בעל זכות בכינוי מקור רשום או בציון גאוגרפי, רשאי בעל הדין שכנגד לטעון כי כינוי המקור או הציון הגאוגרפי אינו כינוי מקור או אינו ציון גאוגרפי.

{{ח:קטע2|פרק ו|פרק ו׳: תחולה וביצוע}}

{{ח:סעיף|34||תיקון: תשס״א}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(בוטל).}}

{{ח:סעיף|35|ביצוע}}
{{ח:ת}} שר המשפטים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו, לרבות תקנות בדבר אגרות שיש לשלמן בכל ענין הנוגע לחוק זה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ישראל)|תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ישראל), תשכ״ו–1966}}.}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ארץ-חוץ)|תקנות כינויי מקור (סדרי רישום של כינויי מקור שארץ מקורם היא ארץ־חוץ), תשכ״ז–1967}}.}}

{{ח:סעיף|36|תחילה}}
{{ח:ת}} הוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳}} תחילתן אחרי שהסדר ליסבון בדבר הגנת כינויי מקור ורישומם הבין־לאומי, מיום 31 באוקטובר 1958, ייכנס לתקפו, ביום שיקבע שר המשפטים בהודעה.
{{ח:ת}} {{ח:הערה|שר המשפטים קבע את יום כ״ט בשבט תשכ״ז (9 בפברואר 1967) לתחילתן של הוראות {{ח:פנימי|פרק ג|פרק ג׳ לחוק}} (י״פ תשכ״ז, 864).}}

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום ז׳ בתמוז תשכ״ה (7 ביולי 1965).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''דב יוסף'''
שר המשפטים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]