חוק הדרכים (שילוט)

{{ח:התחלה}}
{{ח:כותרת|חוק הדרכים (שילוט), תשכ״ו–1966}}

{{ח:פתיח-התחלה}}
{{ח:מאגר|2000245}} {{ח:תיבה|ס״ח תשכ״ו, 6|חוק הדרכים (שילוט)|https://fs.knesset.gov.il/6/law/6_lsr_208207.pdf}}; {{ח:תיבה|תשל״ט, 80|תיקון|https://fs.knesset.gov.il/9/law/9_lsr_208208.pdf}}; {{ח:תיבה|תשמ״ו, 152|תיקון מס׳ 2|https://fs.knesset.gov.il/11/law/11_lsr_210485.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ז, 140|חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה)|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211405.pdf}}; {{ח:תיבה|תשנ״ט, 44|תיקון מס׳ 4|https://fs.knesset.gov.il/14/law/14_lsr_211588.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ו, 382|חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300021.pdf}}; {{ח:תיבה|תשס״ח, 854|תיקון מס׳ 5|https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300628.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ח, 112|תיקון מס׳ 2 לחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_462391.pdf}}, {{ח:תיבה|748, 748|תיקון מס׳ 3 לחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה)|https://fs.knesset.gov.il/20/law/20_lsr_504038.pdf}}.

{{ח:תיבה|י״פ תשמ״ט, 2690|הודעה על הקמת משרד לאיכות הסביבה והעברת סמכויות משר הפנים לשר לאיכות הסביבה}}; {{ח:תיבה|ק״ת תשס״ז, 22|צו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תחילת החוק)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-6521.pdf}}; {{ח:תיבה|תשע״ג, 1128|צו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק)|https://olaw.org.il/takanot/takanot-7244.pdf}}.
{{ח:סוגר}}
{{ח:מפריד}}

{{ח:סעיף|1|הגדרות|תיקון: תשל״ט, תשנ״ז, תשס״ח}}
{{ח:ת}} בחוק זה –
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”שלט“ – כל דבר שיש בו הודעה לרבים בדרך של כתב, דפוס, הדבקה, הצגה, הארה, צביעה, חריטה וכיוצא באלה, לרבות כל מיתקן הנושא את ההודעה והמשמש לצורך זה בלבד;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”בעל שלט“ – מי שהזמין את הכנת השלט או התקנתו וכן כל אדם האחראי להתקנת השלט או שהוא הבעל או המחזיק של חצרים שבהם הותקן השלט; לענין זה, אדם שתוכן השלט מצביע עליו כעל מי שהזמין את הכנתו או התקנתו, יראו אותו כמי שהזמינו כאמור כל עוד לא הוכיח היפוכו של דבר;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דרך“, ”דרך עירונית“, ”רכב“ ו־”תמרור“ – כמשמעותם {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה|בפקודת התעבורה}} והתקנות לפיה;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”דרך בין־עירונית“ – דרך שאינה דרך עירונית;
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מחוזית“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|בחוק התכנון והבניה, תשכ״ה–1965}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”ועדה מקומית“ – כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|בחוק התכנון והבניה, התשכ״ה–1965}};
{{ח:ת|סוג=הגדרה}} ”הרשות“ – מי שהשר האחראי על מחלקת עבודות ציבוריות או מי שהשר לאיכות הסביבה הסמיכו, בהודעה ברשומות, להיות הרשות לענין חוק זה.

{{ח:סעיף|2|איסור התקנת שלטים|תיקון: תשל״ט}}
{{ח:ת}} לא יתקין אדם שלט הנראה לעיני מי שנוהג בדרך בין־עירונית אלא אם נתמלאו שני אלה:
{{ח:תת|(1)}} ניתן לכך היתר לפי חוק זה (להלן – היתר);
{{ח:תת|(2)}} צויין על גבי השלט שמו של מי שהזמין את הכנת השלט או את התקנתו.

{{ח:סעיף|2א|איסור לענין רכב נושא שלט|תיקון: תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} לא יחנה אדם רכב, שיש עליו שלט בולט, הנראה לעיני מי שנוהג בדרך בי–עירונית, באופן. בנסיבות ובמשך זמן שמהם ניתן להסיק כי הוא הועמד כך לצורכי פרסומת (להלן – רכב נושא שלט).
{{ח:תת|(ב)}} הוחנה רכב כאמור בסעיף קטן (א) רואים את בעליו, לענין סעיף זה, כאילו הוא החנהו כאמור, זולת אם הוכיח שלא הוא עשה כן ואת זהותו של האדם שהרכב היה ברשותו באותה עת, או שהרכב הוחנה כך ללא הסכמתו.

{{ח:סעיף|3|הסמכות לתת היתרים|תיקון: תשנ״ט, תשס״ו, ק״ת תשס״ז, תשס״ח, ק״ת תשע״ג, תשע״ח, תשע״ח־2, תשע״ח־3}}
{{ח:תת|(א)}} הסמכות ליתן היתר לענין {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(1) עד (4)}} היא, בתחום רשות מקומית – אותה רשות באישור הועדה המחוזית, ומחוץ לתחום רשות מקומית – הועדה המחוזית.
{{ח:תת|(ב)}} הסמכות ליתן היתר לענין {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(5)}} היא של ועדת היתאים שחבריה הם:
{{ח:תתת|(1)}} נציג שר התשתיות הלאומיות, והוא יהיה היושב ראש;
{{ח:תתת|(2)}} נציג השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(3)}} נציג שר התחבורה;
{{ח:תתת|(4)}} נציג שר פנים;
{{ח:תתת|(5)}} נציג השר לבטחון הפנים;
{{ח:תתת|(6)}} שני נציגים של גופים ציבוריים שענינם בשמירת איכות הסביבה, שימונו על ידי השר לאיכות הסביבה;
{{ח:תתת|(7)}} נציג הרשות כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים|בחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, התשס״ו–2006}}.
{{ח:תת|(ג)|(1)}} הסמכות ליתן היתר לעניין {{ח:פנימי|סעיף 6ב|סעיף 6ב}} היא של הרשות המקומית שבתחום שיפוטה עובר קטע הדרך שלגביו מתבקש ההיתר, באישור הוועדה המקומית.
{{ח:תתת|(2)}} הודעה על היתר שנתנה הרשות המקומית לפי פסקה (1) תפורסם בדרך שקבע שר הפנים.
{{ח:תתת|(3)}} הרואה עצמו נפגע מהחלטה של ועדה מקומית לפי סעיף קטן זה רשאי לערור לפני הוועדה המחוזית בתוך שלושים ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה או מיום פרסומה, לפי העניין.
{{ח:תתת|(4)|(א)}} הוגש ערר בהתאם לסעיף קטן זה, לא יינתן היתר כאמור עד להחלטת הוועדה המחוזית בערר.
{{ח:תתתת|(ב)}} הוועדה המחוזית תחליט בערר בתוך שלושים ימים מיום הגשתו; לא ניתנה החלטה במועד כאמור, תעמוד החלטת הוועדה המקומית בעינה עד להחלטת הוועדה המחוזית בערר.

{{ח:סעיף|4|ועדת משנה|תיקון: תשל״ט, תשמ״ו, י״פ תשמ״ט, תשנ״ט, תשס״ו, ק״ת תשס״ז, ק״ת תשע״ג, תשע״ח, תשע״ח־2, תשע״ח־3}}
{{ח:ת}} הועדה המחוזית תשתמש להפעלת סמכויותיה לפי חוק זה בועדת משנה שחבריה יהיו:
{{ח:תת|(1)}} נציג שר הבינוי והשיכון, יושב ראש;
{{ח:תת|(2)}} נציג שר התחבורה;
{{ח:תת|(3)}} נציג השר להגנת הסביבה {{ח:הערה|[במקור: שר הפנים]}};
{{ח:תת|(4)}} נציג שר החקלאות;
{{ח:תת|(5)}} נציג השר לבטחון הפנים;
{{ח:תת|(6)}} נציג הרשות כהגדרתה {{ח:חיצוני|חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים|בחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, התשס״ו–2006}}.

{{ח:סעיף|5|תנאי להיתר|תיקון: תשל״ט, תשמ״ו, תשנ״ט}}
{{ח:ת}} לא יינתן היתר אלא אם אין בשלט זולת –
{{ח:תת|(1)}} אזהרה או הודעה הנועדת למניעת תאונות דרכים, שריפות, לכלוך או השלכת פסולת;
{{ח:תת|(2)}} הוראה על מציאותו של מפעל, בית מלאכה או כל בית עסק אחר (להלן – עסק), והשלט מותקן בחצרי העסק;
{{ח:תת|(3)}} הוראה על מציאותו של מקום קדוש או מקודש, אתר לאומי או הסטורי, אתר זכרון והנצחה, גן לאומי או שמורת טבע;
{{ח:תת|(4)}} הודעה של רשות מקומית הקשורה בכניסה לתחום הרשות;
{{ח:תת|(5)}} שמו וסמלו של נותן החסות לניקיון ולטיפוח של קטע מסוים של דרך בין־עירונית ושל צדיו, וכן סיסמא אחידה שתקבע ועדת ההיתרים כאמור {{ח:פנימי|סעיף 3|בסעיף 3(ב)}}.

{{ח:סעיף|6|סייג להיתר|תיקון: תשל״ט, תשמ״ו}}
{{ח:ת}} לא תתיר ולא תאשר ועדת משנה התקנת שלט המורה –
{{ח:תת|(1)}} על אתר היסטורי – אלא לאחר התייעצות עם שר החינוך והתרבות או מי שהשר הסמיכו לכך;
{{ח:תת|(2)}} מקום קדוש או מקודש – אלא לאחר התייעצות עם שר הדתות או מי שהשר הסמיכו לכך;
{{ח:תת|(3)}} {{ח:הערה|(בוטלה);}}
{{ח:תת|(4)}} בענינים הנוגעים לאתר זכרון והנצחה – אלא לאחר התייעצות עם שר הבטחון או שר החינוך והתרבות, לפי הענין, או עם מי שאחד השרים האמורים הסמיכו לכך.

{{ח:סעיף|6א|היתר לענין ניקיון וטיפוח|תיקון: תשנ״ט}}
{{ח:תת|(א)}} לענין {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(5)}}, שר התשתיות הלאומיות יחד עם השר לאיכות הסביבה, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יקבעו תנאים למתן היתר, שיש לקיימם לפני מתן ההיתר או בתקופת תוקפו; בתקנות לפי סעיף זה רשאים השרים לקבוע, בין היתר –
{{ח:תתת|(1)}} אורכים מזעריים של קטעי דרך בין־עירונית, שלגביהם תינתן החסות לניקיון ולטיפוח; קביעה לפי פסקה זו יכול שתהיה כללית או לגבי דרכים מסוימות;
{{ח:תתת|(2)}} קביעת דרכים להתקשרות עם נותני חסות;
{{ח:תתת|(3)}} החובות שיחולו על נותן החסות לענין הניקיון והטיפוח של קטע הדרך ושל צדיו, לרבות דרכי הטיפוח.
{{ח:תת|(ב)}} הרשות רשאית לאשר לנותן חסות לבצע פעולות, לרבות הצבת מיתקנים, הקשורות לטיפוח קטע הדרך הבין־עירונית וצדיו, אף אם אינן כלולות בחובות שנקבעו לפי סעיף קטן (א)(3).
{{ח:תת|(ג)}} הוראות סעיף זה יחולו נוסף על הוראות {{ח:פנימי|סעיף 15|סעיף 15}}.
{{ח:תת|(ד)}} לענין {{ח:פנימי|סעיף 5|סעיף 5(5)}} וסעיף זה –
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”ניקיון וטיפוח“ – למעט תחזוקת הדרך;
{{ח:תת|סוג=הגדרה}} ”קטע דרך בין־עירונית וצדיו“ – לרבות המיתקנים שעליהם.

{{ח:סעיף|6ב|היתר לעניין נתיבי איילון|תיקון: תשס״ח}}
{{ח:ת}} על אף האמור {{ח:פנימי|סעיף 5|בסעיף 5}}, הוראות {{ח:פנימי|סעיף 5|אותו סעיף}} לא יחולו לעניין מתן היתר בכביש מספר 20 – נתיבי איילון בתחום מחוז תל אביב (להלן – נתיבי איילון), ובלבד שלא יינתן היתר בנתיבי איילון אלא אם כן מתקיימים שני אלה:
{{ח:תת|(1)}} השלט יותקן בסמוך לדרך או בצמוד לה על מבנה שנבנה כדין;
{{ח:תת|(2)}} השטח הסמוך למקום התקנת השלט משני צדי הדרך אינו מיועד למטרה חקלאית או לסוג של שטחים פתוחים כמשמעותם {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|בחוק התכנון והבניה, התשכ״ה–1965}}.

{{ח:סעיף|7|ביטול היתר}}
{{ח:ת}} היתר יכול שיהיה מותנה, ומי שנתן אותו רשאי לבטלו בדרך שבה ניתן, אם פסקו או נשתנו התנאים שהצדיקו נתינתו, או שנוצרו תנאים הנוגדים התקנתו.

{{ח:סעיף|8|סילוק שלט שהותקן ללא היתר|תיקון: תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} הותקן שלט ללא היתר, או שהופר תנאי שבהיתר, או הוחנה רכב נושא שלט בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 2א|סעיף 2א}}, רשאית הרשות להרוס להסיר או לסלק את השלט, ובלבד שמסרה התראה לבעל השלט והוא לא הסירו או לא סילקו בתוך תקופת הזמן שנקבעה בהתראה ושתחילתה במועד מסירתה; ואולם, רשאית הרשות להרוס, להסיר או לסלק את השלט ללא מתן התראה, אם לדעתה השלט מסכן באופן מיידי את בטיחות הנמצאים בסביבתו, או אם זהותו של בעל השלט אינה ידועה ולא ניתן לבררה מתוכן השלט.
{{ח:תת|(ב)}} הוסר שלט, נהרס או סולק כאמור בסעיף קטן (א), יחזיר בעל השלט לאוצר המדינה את כפל ההוצאות שהוצאו להריסתו, להסרתו או לסילוקו (להלן – הוצאות הסילוק); תעודה בכתב מאת הרשות המעידה על סכום הוצאות הסילוק, תשמש ראיה לכאורה לתוכנה; אין בתשלום ההוצאות לפי סעיף קטן זה כדי לפטור את המשלם מאחריות פלילית על פי {{ח:פנימי|סעיף 9ב|סעיף 9ב}}; על גביית הוצאות אלה תחול {{ח:חיצוני|פקודת המסים (גביה)|פקודת המסים (גביה)}}.
{{ח:תת|(ג)}} שלט שהוסר או שסולק יישמר בידי הרשות, ולרשות תהיה זכות עיכבון בשלט כערובה לתשלום הוצאות הסילוק והשמירה; לא דרש בעל השלט את החזרתו, תוך שבועיים ימים מתום המועד שנקבע בהתראה לפי סעיף קטן (א), רשאית הרשות למכור את השלט או לנהוג בו כראות עיניה.

{{ח:סעיף|9|סמכויות עזר לרשות}}
{{ח:ת}} הרשות, או מי שהוסמך לכך על ידיה, רשאים להיכנס בכל עת סבירה לכל חצרים ולהשתמש במידה סבירה של כוח לשם ביצוע סמכויותיה של הרשות לפי חוק זה.

{{ח:סעיף|9א|שלט שהפך להיות אסור|תיקון: תשל״ט}}
{{ח:תת|(א)}} שלט שהותקן כשלא חל איסור על התקנתו ולאחר מכן נקבעה דרך קיימת כדרך בין־עירונית או נפתחה לתנועה דרך בין־עירונית חדשה, והשלט נראה לעיני מי שנוהג בה, יראו כאילו הותקן ביום השלושים לאחר קביעת הדרך או פתיחתה כאמור.
{{ח:תת|(ב)}} היתה זהותו של בעל השלט כאמור בסעיף קטן (א) ידועה או שאפשר לבררה מתוכן השלט, לא יינקטו צעדים לפי חוק זה אלא אם הודיעה לו הרשות כי הוא רשאי לבקש היתר בתוך המועד הקבוע בהודעה ושאינו פחות משלושים יום מיום מסירתה, ואם ביקש תוך המועד – לא יינקטו צעדים כאמור אלא אם הבקשה נדחתה ואלא לגבי הזמן לאחר שלושים יום מיום שהודע לו על הדחיה.

{{ח:סעיף|9א1|סמכויות בית משפט|תיקון: תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} בית משפט שהרשיע אדם לפי {{ח:פנימי|סעיף 9ב|סעיף 9ב}} רשאי בגזר הדין, בנוסף לכל עונש שיטיל, לצוות עליו להסיר את השלט או לחייבו בתשלום הוצאות שהוצאו להסרת השלט, אם הגיש התובע או מי שהוציאן בקשה לבית המשפט.
{{ח:תת|(ב)}} הורשעו בעבירה יותר מאדם אחד, רשאי בית המשפט, בהחלטה כאמור, להטיל את תשלום ההוצאות על כולם או על חלקם, יחד או לחוד, או לחלק את התשלום ביניהם, הכל כפי שייראה לו בנסיבות הענין.

{{ח:סעיף|9ב|עונשין|תיקון: תשל״ז, תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} העושה אחד מאלה, דינו – מחצית הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, התשל״ז–1977}} (להלן – חוק העונשין), ואם נעברה העבירה על ידי תאגיד, דינו – קנס כאמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}:
{{ח:תתת|(1)}} מתקין שלט בניגוד להוראות חוק זה;
{{ח:תתת|(2)}} אינו מקיים תנאי מתנאי ההיתר;
{{ח:תתת|(3)}} מחנה רכב נושא שלט בניגוד להוראות {{ח:פנימי|סעיף 2א|סעיף 2א}};
{{ח:תתת|(4)}} אינו מסלק שלט כפי שנדרש בהתראה לפי {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8}}.
{{ח:תת|(ב)}} היתה העבירה עבירה נמשכת, רשאי בית משפט להטיל קנס נוסף, בשיעור של חמישה אחוזים מסכום הקנס הקבוע לאותה עבירה, לכל יום שבו נמשכת העבירה מעבר לתקופת הזמן שנקבעה בהתראה בהתאם להוראות {{ח:פנימי|סעיף 8|סעיף 8(א)}}.
{{ח:תת|(ג)}} הורשע אדם, בתוך שנתיים, פעם נוספת בעבירה לפי סעיף זה, דינו – כפל הקנס שבית משפט היה רשאי להטיל עליו, לפי הוראות סעיף זה, בשל העבירה שבה הורשע.
{{ח:תת|(ד)}} עבירה לפי סעיף זה היא מסוג העבירות של אחריות קפידה.
{{ח:תת|(ה)}} קנס שהוטל בשל עבירה לפי חוק זה ישולם לקרן לשמירת הנקיון כמשמעותה {{ח:חיצוני|חוק שמירת הנקיון|בחוק שמירת הנקיון, התשמ״ד–1984}}.

{{ח:סעיף|9ג|אחריות נושא משרה בתאגיד|תיקון: תשנ״ז}}
{{ח:תת|(א)}} נושא משרה בתאגיד חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירות לפי {{ח:פנימי|סעיף 9ב|סעיף 9ב}} על ידי התאגיד או על ידי עובד מעובדיו; המפר הוראה זו, דינו – מחצית הקנס האמור {{ח:חיצוני|חוק העונשין#סעיף 61|בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין}}; לענין סעיף זה, ”נושא משרה“ – מנהל פעיל בתאגיד, שותף, למעט שותף מוגבל, או פקיד האחראי מטעם התאגיד על התחום שבו בוצעה העבירה.
{{ח:תת|(ב)}} נעברה עבירה לפי {{ח:פנימי|סעיף 9ב|סעיף 9ב}} על ידי תאגיד או על ידי עובד מעובדיו, חזקה היא כי נושא משרה בתאגיד הפר חובתו לפי סעיף קטן (א), אלא אם כן הוכיח כי עשה כל שניתן כדי למלא את חובתו.

{{ח:סעיף|9ד|שיעורי קנסות|תיקון: תשנ״ז}}
{{ח:ת}} על אף הוראות {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי#סעיף 221|סעיף 221(ב) לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ״ב–1982}}, רשאי שר המשפטים, בהסכמת השר לאיכות הסביבה, לקבוע שיעור קנס העולה על סכום הקנס הקבוע {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי#סעיף 221|בסעיף האמור}} לעבירה לפי חוק זה שנקבעה בעבירת קנס, וכן לעבירת קנס חוזרת, נמשכת או נוספת שעבר אותו אדם, בהתחשב בסוג העבירה ובנסיבות ביצועה, ובלבד שסכום הקנס לא יעלה על עשרה אחוזים מסכום הקנס המרבי הקבוע לאותה עבירה.

{{ח:סעיף*|9ג|האחראים לעבירה|תיקון: תשל״ט|עוגן=סעיף 9ג1}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(ספרור שגוי במקור):}}
{{ח:ת}} נעברה עבירה לפי חוק זה ניתן להאשים בה את כל אחד מבעלי השלט, ואם היה תאגיד – ניתן להאשים בעבירה גם כל אדם אשר בשעת ביצוע העבירה היה בתאגיד מנהל פעיל, שותף – למעט שותף מוגבל – או עובד האחראי להתקנת השלט או שהיה בעל שליטה בתאגיד, ולענין זה, שליטה – כמשמעותה לפי {{ח:חיצוני|חוק מס שבח מקרקעין#סעיף 2|סעיף 2 לחוק מס שבח מקרקעין, תשכ״ג–1963}}; אולם תהא זו הגנה טובה לנאשם אם הוכיח שניים אלה:
{{ח:תת|(1)}} העבירה נעברה שלא בידיעתו;
{{ח:תת|(2)}} הוא נקט בכל האמצעים הסבירים למנוע את ביצוע העבירה ואת המשכתה.

{{ח:סעיף*|9ד|קובלנה|תיקון: תשל״ט|עוגן=סעיף 9ד1}}
{{ח:ת}} {{ח:הערה|(ספרור שגוי במקור):}} גוף ציבורי שאישר שר הפנים בהודעה ברשומות רשאי להאשים בעבירה לפי חוק זה על ידי הגשת קובלנה לבית המשפט; על קובלנה כאמור יחולו הוראות {{ח:חיצוני|חוק סדר הדין הפלילי#פרק ד סימן ב|סעיפים 63 עד 66 לחוק סדר הדין הפלילי, תשכ״ה–1965}}.

{{ח:סעיף|10|שלטים מיוחדים}}
{{ח:ת}} חוק זה לא יחול על שלט שנועד להזהיר מפני סכנה המצויה בחצרים שבהם מותקן השלט, או שחובה להתקינו על פי חיקוק, ובלבד שאין בו, לפי דעת הרשות, כדי להסיח דעתו של הנוהג ברכב.

{{ח:סעיף|11|דין המדינה}}
{{ח:ת}} חוק זה יחול על שלטי המדינה, למעט שלטים שהתקינו צבא־הגנה לישראל או משטרת ישראל, ולמעט תמרורים.

{{ח:סעיף|12|אי תחולת פקודת המודעות}}
{{ח:ת}} פקודת המודעות לא תחול על שלטים שהתקנתם טעונה היתר על פי חוק זה.

{{ח:סעיף|13|שמירת תוקף}}
{{ח:ת}} אין באמור בחוק זה כדי לגרוע מהוראות {{ח:חיצוני|פקודת התעבורה#סעיף 70|סעיף 70 לפקודת התעבורה}} או מהוראות {{ח:חיצוני|חוק התכנון והבניה|חוק התכנון והבניה, תשכ״ה–1965}}, והוא בא להוסיף על חיובים שהוטלו וסמכויות שהוענקו בחיקוקים אחרים ולא לגרוע מהם.

{{ח:סעיף|14|הוראת מעבר}}
{{ח:ת}} חוק זה לא יחול על שלטים שהיו מותקנים ערב תחילתו, אלא כתום ששה חדשים מיום פרסומו ברשומות.

{{ח:סעיף|15|ביצוע ותקנות|תיקון: תשל״ט, תשנ״ז, תשנ״ט, תשס״ח}}
{{ח:תת|(א)}} שר התשתיות הלאומיות והשר לאיכות הסביבה ממונים על ביצוע חוק זה בכל הנוגע לדרך שאינה נתיבי איילון, והם רשאים להתקין יחדיו תקנות לביצועו, לרבות תקנות הקובעות לגבי גדלם, עיצובם וצורתם של שלטים ואופן התקנתם, תקנות לענין מרחקים מזעריים בין שלטים ותקנות בדבר כל הסדרה אחרת של התקנת שלטים.
{{ח:תת|(ב)}} תקנות לענין מרחקים מזעריים בין שלטים, מיקומם וגודלם, יותקנו בהתייעצות עם שר התחבורה.
{{ח:תת|(ג)}} שר התחבורה והבטיחות בדרכים ושר הפנים, בהתייעצות עם השר להגנת הסביבה ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יתקינו תקנות בכל הנוגע לשלטים בנתיבי איילון, לרבות לגבי גודלם, עיצובם וצורתם של שלטים ואופן התקנתם, וכן לעניין מרחקים מזעריים ומרביים בין השלט לבין הדרך, שימוש בתאורה וכל עניין אחר בנוגע להתקנת השלטים.
{{ח:תת}} {{ח:הערה|פורסמו {{ח:חיצוני|תקנות הדרכים (שילוט) (שלטים בנתיבי איילון)|תקנות הדרכים (שילוט) (שלטים בנתיבי איילון), התש״ע–2009}}.}}

{{ח:חתימות|נתקבל בכנסת ביום י׳ בשבט תשכ״ו (31 בינואר 1966).}}
* '''לוי אשכול'''
ראש הממשלה
* '''יגאל אלון'''
שר העבודה
* '''חיים משה שפירא'''
שר הפנים
* '''שניאור זלמן שזר'''
נשיא המדינה
{{ח:סוגר}}
{{ח:סוף}}
[[קטגוריה:בוט חוקים]]