Harvey Keitel (à gauche) dans The Duellists, 1977
Format: Dokument (Avisutklipp) - Digital Collage Dato / Date: 20 - 22 Mai 1978 Wikipedia: The Duellists Wikipedia: Ridley Scott (f. 1937) Eier / Owner Institution: Trondheim byarkiv, The Municipal Archives of Trondheim Arkivreferanse / Archive reference: Trondheim Kinematografer: Kritikker fra Osloaviser (1977 - 1978), l.nr. 90 Arbeiderbladet 20.05.1978: TO GANGER BELMONDO OG OPPBLÅST MANNFOLK-ÆRE Gimle: DUELL Regi: Ridley Scott. Originaltittel: The Duellists. Britisk. Mange vil bli minnet om Stanley Kubricks "Barry Lyndon" når de ser "Duell" av den britiske debutantregissøren Ridley Scott. Men "Duell er såmenn en film som trygt står på egne ben, ja selv er jeg ikke i tvil om at den tidvis langt overtreffer Kubricks litt kalde og bløffbetonte film. Det er en roman av ingen ringere enn Joseph Conrad som ligger til grunn for filmen, og den har mye tankevekkende å si oss om menneskets - og da særlig mannens - stumpe og irrasjonelle aggressivitet, den som har ført til så mye ulykke og elendighet her på jorden. De to amerikanske skuespillerne Keith Carradine og Harvey Keitel (begge briljante) spiller to husarer under Napoleons-krigene. På grunn av en latterlig hendelse der den ene av dem føler at hans ære er blitt trådt på, utkjemper de den tidas form for oppreisning når en eller annens tåpelige æresbegreper var blitt krenket: Duellen. Den fører ikke til noe resultat. Årene går, og duellen er ikke glemt. Deres forskjellige oppdrag fører dem fra hverandre, men de møtes fra tid til annen og begynner å duellere igjen, men stadig uten avgjørelse. Inntil den siste og avgjørende duellen kan foregå - med pistoler denne gangen. Scotts film latterliggjør oppblåst mannfolk-ære, samtidig som den drøfter menneskelig besettelse. Her er tvetydigheten til stede - Scott synes å mene at brennende idelealisme er til gagn for mennesket, men ikke for enhver pris. Men først og sist er filmen en duftrik anektdote fra en fascinerende fortid (de første årene av det 19. århundre). Filmen fikk en spesialpris under fjorårets Cannes-festival - meget fortjent. Den er utsøkt fotografert med referanser til mange av datidas kjente malerier. Det går lenge mellom hver gang en opplever en slik lovende regi-debut, og det attpåtil av en mann som har fått sin trening innenfor reklamefilmen! B.Gr. Aftenposten 20.05.1978 Prisbelønnet film om historisk duell GIMLE: Duell Nasjonalitet: Engelsk. Originaltittel: The Duellists. Regi: Ridley Scott. Manus: Vaughan Hughes efter Joseph Conrads bok. Med: Harvey Keitel, Keith Carradine, Cristina Raines. Foto: Frank Tidy. Utleie: Cinema International Corp. Spilletid: 1 time 41 min. Censur: 16 år. Det begynner i Strassbourg i 1800, under et opphold i Napoleonskrigene. Husarløytnant d'Hubert får ordre av generalen om å sette løytnant Feraud i arrest for å ha såret en slektning av byens ordfører. Feraud blir rasende og utfordrer d'Hubert til duell med sabel. Feraud blir såret. Et halvt år senere utfordrer Feraud den annen påny i Augsburg. Denne gang blir d'Hubert såret. Enda en gang utfordrer den illsinte Feraud offiserskollegaen og i 1806 i Lübeck gjentas duellen - denne gang til hest. Efter felttoget i Russland krysses deres veier påny og den hatske Feraud gir seg ikke. 16 år efter det første møte settes punktum for den absurde forfølgelse. I sin bok "The Duel" eller "The Point of Honour" som den opprinnelige tittel var, ville Joseph Conrad gjennom den historisk sannferdige tildragelse illustrere hvor meningsløst forfølgelsen og hatet kan være. En slik duell kan man rett som det er finne i sine omgivelser - det behøver såvisst ikke være i tidligere tiders krav om ære og oppreisning og militære tradisjoner. To menn sloss uten noen logisk grunn. En nærmest tilfeldig duell fører til nye slagsmål på liv og død, en besettelse hos et menneske efterlater dype spor i flere menneskers liv. D'Hubert synes duellene er meningsløse, men hans offisersære gir ham ingen chanse til å unngå dem. Han er bundet av konvensjonene, av systemet, samfunnsordningen - om man vil kalle det så. Ridley Scott er TV-regissør, dette er hans debut i spillefilm. En forbausende debut, som han fikk jurypris for i Cannes i fjor. Dette var en av de få meningsfylte og samtidig dramatiske handlingsfilmer i Cannes-konkurransen. Det er også en vakker film, med farverike opptak fra ville ritt over bølgende landskap, gjennom bjerkeskogens hvitskimrende lysninger. De to hovedrollene er ypperlig besatt med den nådeløse Feraud i Harvey Keitels skikkelse og Keith Carradine som den besindige d'Hubert. Det kan innvendes at Ridley Scott har forelsket seg i close-up i altfor mange scener - tydelig påvirket av TV-teknikken. Det skulle ha gitt rom for adskillig mer vidvinkel-fotografering, eftersom stoffet gir så rik anledning til det. En annen ting er at vi får minimal mulighet til å gå inn i de to menns bakgrunn og miljø. Her svikter Scott Conrads roman, for den åpner for en forklaring på det ubesindige, nærmest monomane hat Feraud opparbeidet gjennom årene. Gjennom Conrads bok og Scotts film får vi et besnærende innblikk i en tidsepoke og et miljø som for de fleste vil være fjernt og uvirkelig - men den kampen vi er vidne til foregår i dag like fullt, selv om ikke husaroffiserer er aktørene. Arne T. Bye Verdens Gang 22.05.1978 MESTERLIG BRITISK - MÅTELIG FRANSK [Terningkast: 6] Gimle: "Duell". (The Duellists.) Regi: Ridley Scott. Med: Harvey Keitel og Keith Carradine. Britisk fargefilm. Så bemerkelsesverdig var Ridley Scotts regidebut med "The Duellists" i Cannes i fjor, at han sikret seg juryens spesialpris. Det er da også en usedvanlig vellaget film han har signert. Emnet kan virke søkt, men bygger på en sann historie fra Napoleonstiden. En kverulant og sykelig ærekjær offiser har begått en tabbe. Feraud som han heter, overlever alltids denne historien, men at en offiserskollega, den stillferdige og sympatiske D'Hubert, får i oppdrag å overbringe ham en refselse, er mer enn han kan bære. De to møtes ved forskjellige anledninger gjennom militærtilværelsen, og hver gang utfordrer den krakilse Feraud til duell. I den tiden rømte man aldri fra en slik utfordring, og motvillig måtte D'Hubert ta til kårdene. Mesterlig spilles de to rollene av Harvey Keitel og Keith Carradine. Den første stritter nærmest av hat til kollegaen, mens Carradine skaper et stilig portrett av et godt menneske. At han er sin rival overlegen, også på kårde, gjør Feraud enda mer rasende. Billedskjønn At Ridley Scott har lang erfaring fra reklamebransjen og at han en gang drømte om å bli maler, kan man forstå, for begge deler har satt sitt preg på denne filmen. Her er de skjønneste bilder og motiver. Landskap og situasjoner er fanget inn med sikker smak. Men om filmen i det store og hele kan virke noe lang, viser Scott at han også kan få inn bevegelse og fart og spenning. Om selve duellene fører til utvendig dramatikk, er det dybde og menneskelighet i karakteristikken av de to menn. Det er den klassiske duell mellom godt og vondt. Også som tidsbilde virker filmen treffende, og de to sentrale skikkelser følges opp av gode prestasjoner i rollene som omgir dem. Liv Herstad Røed. Dagbladet 20.05.1978: Utsøkt film om duellenes farse De nye filmene er anmeldt av Arvid Andersen GIMLE: Duell (The Duellists). Britisk. Regi: Ridley Scott. Utleie: CIC. I dag vil vi betrakte de mange duellene som ble utkjempet på Napoleonstiden som en farseaktig tåpelighet. Sjelden er dette fenomen beskrevet så dramatisk oppriktig og levende som i denne filmen, der det karikaturmessige ved visse militære "æresbegreper" blir stilt i fokus. Vi er ved begynnelsen til Napoleon-epoken. En ung offiser blir fornærmet over en bagatellmessig handling fra en kollega, og utfordrer til fekte-duell. Duellen avbrytes ved et sår den utfordrede får, men gjennom flere år etterpå blir duellen gjenopptatt, stadig med et slags "uavgjort" resultat. Den ene er stadig hevngjerrig og hatefull, den andre innser hvor tåpelig hele striden i bunn og grunn er. Denne siste viser ekte storsinn ved å redde motstanderen fra politiinspektør Fouchés lister når Napoleons dager er talte, dog uten å la motstanderen vite det. Til slutt kommer det til et endelig oppgjør, og spenningen om hvem som går seirende ut av konflikten holdes ved like til siste slutt. Det er særlig det sikre historiske miljø og den gode menneskeskildring som gjør denne filmen verdifull. Ridley Scott er en regissør som skapte seg et stort navn som reklameprodusent i engelsk TV, og denne hans første kinofilm bekrefter at man har å gjøre med en filmbegavelse. Harvey Keitel og Keith Carradine er to aktører som med overbevisning skaper de to kumpaner, et slags symbol på mental overlegenhet kontra fysisk, og med fin brodd mot militærvesen og -uvesen. Kjenteaktører som Edward Fox og Albert Finney har minimale roller, trolig som en hjelp overfor en begavet regissør og overfor et sussjet de har trodd på. Med andre ord: Et utsøkt og inspirert filmarbeid, briljant fotografert.