Canvis en la concentració de diòxid de carboni durant el Fanerozoic (els darrers 542 milions d'anys). El període més recent es troba a banda esquerra del gràfic, i ens mostra que la major part dels darrers 550 milions d'anys han experimentat concentracions de diòxid de carboni significativament més altes que les actuals.
Descripció Aquesta figura mostra diverses estimacions dels canvis en les concentracions de diòxid de carboni durant el Fanerozoic. Tres estimacions es basen en models geoquímics: GEOCARB III (Berner i Kothavala 2001)[1], COPSE (Bergmann et al. 2004)[2] i Rothman (2001)[3]. Aquests es comparen amb la base de dades de mesures de diòxid de carboni de Royer et al. (2004)[4] i una mitjana filtrada de 30 m.a. d'aquelles dades. Els marges d'error es mostren quan es troben disponibles. L'escala de la banda dreta mostra la ràtio d'aquestes mesures respecte a la mitjana estimada durant els últims milions d'anys (el quaternari). Les etiquetes habituals pels períodes geològics apareixen en la part inferior [5][6]. La determinació directa dels nivells de diòxid de carboni en el passat depen principalment de la interpretació de les proporcions isotòpiques del carboni en sòls fossilitzats (paleosòls) o en les closques del fitoplàncton i a través de la interpretació de la densitat d'estomes en les plantes. Cada un d'aquests mètodes està subjecte a una incertesa sistemàtica substancial. Les estimacions dels canvis en el diòxid de carboni durant el modelatge geoquímic en canvi depenen de quantificar les fonts geològiques i els embornals pel diòxid de carboni, particularment sobre escales temporals llargues: Aportacions volcàniques, erosió i formació de carbonats. Com a tals, aquests models són en gran part independents de les mesures directes del diòxid de carboni. Tant les mesures com els models mostren una incertesa i variació considerables; tanmateix, totes assenyalen l'existència en el passat de nivells significativament més alts de diòxid de carboni que els actuals. Referències ↑ Berner, RA and Z. Kothavala (2001). "GEOCARB III: A revised model of atmospheric CO2 over Phanerozoic time". American Journal of Science 304: 397–437. ↑ Resum Bergman, Noam M., Timothy M. Lenton, and Andrew J. Watson (2004). "COPSE: A new model of biogeochemical cycling over Phanerozoic time". American Journal of Science 301: 182-204. ↑ Rothman, Daniel H. (2001). "Atmospheric carbon dioxide levels for the last 500 million years". Proceedings of the National Academy of Sciences 99 (7): 4167-4171. ↑ Royer, Dana L., Robert A. Berner, Isabel P. Montañez, Neil J. Tabor, and David J. Beerling (2004). "CO2 as a primary driver of Phanerozoic climate". GSA Today 14 (3): 4-10. ↑ Gradstein, FM and JG Ogg (1996). "A Phanerozoic time scale". Episodes 19: 3-5. ↑ Gradstein, F.M., J.G. Ogg and A.G. Smith (2005). A geologic time scale 2004. Cambridge University Press. ISBN 0521786738. Notes Totes les dades excepte GEOCARB III apareixen en l'escala de temps geològica de 2004 (Gradstein et al. 2005). GEOCARB III apareix en l'escala temporal Gradstein & Ogg (1996). Tots els models es representen en termes de la proporció entre les concentracions de CO2 passades en front a les concentracions de CO2 "presents", on "presents" es refereixen a un valor mitjà per als últims milions d'anys. Per comparar les mesures directes s'ha escollit un valor de 260 ppmv període recent, amb una incertesa d'un 10-15%. Cap model no és capaç de resoldre canvis més ràpids que ~10 m.a. Les mesures basades en la interpretació de paleosòls a vegades ocasionen concentracions de CO2 aparents < 0 ppmv. En aquests casos se'ls hi dona un valor de 0 ppmv. Les diferents mesures en la compilació de Royer et al. provenen d'autors diferents i impliquen tècniques diferents. Com a resultat les barres d'error no són necessàriament comparables. Per exemple, algunes de les fonts poden haver inclòs només errors de mesura només estadístics, mentre que altres poden haver inclòs errors estadístics i sistemàtics. També hi ha mesures on no es detalla cap mena d'incertesa. A causa d'aquests factors, s'ignoren les mesures d'error per determinar la mitjana de la mesura de 30 m.a.