English: Commemorative plaque of Mátyás Boros and István Fischer, Budapest District XIV, Thököly Street No 80 Magyar: Boros Mátyás és Fischer István emléktáblája, Budapest, XIV., Thököly út 80.vteDescription from hu.wikipediaHősök voltak egy embertelen korbanStefánia út. Ma már csak az idősebbek tudják, hogy a mai Népstadion útnak volt ez a neve. Ők még emlékeznek arra, hogy kiktől volt hírhedt ez a környék negyven évvel ezelőtt. Néhányan, akik túlélték a zuglói nyilasház tömeggyilkosainak tobzódását, ott voltak a háborús bűnösök felelősségrevonásának napján, hogy az élet, az ember nevében vádoljanak. Ott voltak azon a csütörtöki napon is — 1967. január 19-én, a zuglói nyilasok büntető tárgyalásán —, hogy elmondják a Legfelsőbb Bíróságon az életben maradottak és a halottak nevében: a háborús bűnökre nincs elévülés, mert az emberek haláláért felelni kell. A hatalom vélt urai önként, kéjjel öltek, nemcsak parancsra — írta Radnóti Miklós, mert ismerte a kort. Öltek asszonyokat és gyerekeket, papokat és kommunistákat, idősebbeket és fiatalabbakat egyaránt, öltek hétköznap és vasárnap. A karácsony napját sem tisztelték. Negyven évvel ezelőtt, december 24-én is gyilkoltak a Stefánián. Ezen a napon családtagjaikkal együtt a Thököly út 80-as számú házban, a zuglói nyilasház nagytermében a „szeretet ünnepét” ülték. Amikor asszonyaik, gyerekeik hazamentek, mulattak az urak. A pincében fogva tartott nőket a nagyterembe hurcolták, megbecstelenítették, és a hungarista mozgalomhoz való hűség bizonyságaként őket is kivégezték. Nem titkolták „hőstetteiket”. A meggyalázott halottakat is a Stefánia padjaihoz hurcolták a legkülönbözőbb feliratokkal. Nem csoda, hogy már akkor is ökölbe szorult a kéz. Nem csoda, hogy mind többen voltak olyanok, mint Boros Mátyás és Fischer István, akik életüket is kockáztatva segíteni akartak a pincékbe szorultakon, a megkínzott és megalázott embereken. Ma már nehéz rekonstruálni a negyven évvel ezelőtti karácsony este minden percét, de az ismert tények is elegendőek, mert igazi hősökről tanúskodnak. Ha a fiatalemberek ma élnének és önéletrajzot írnának, abban szerepelne az is, hogy 1941 óta vettek rész: a munkásmozgalomban. Zuglóban váltak kommunistákká. Ha élettörténetüket egyszer valaki megírná, nem hagyhatná ki, hogy Boros Mátyás rajzolta (1942. március 15-én) a Petőfi-szobornál tüntető zuglói ifjak dekorációit, Marx és Táncsics Mihály arcképét. Ő írta a transzparensekre: „Független, demokratikus Magyarországot!” Ha Fischer István élne, önéletrajzába jogos büszkeséggel írhatná: „Ságvári Endre vont be a kommunista mozgalomba.” De ő sem él, így a történelem jegyzőire, az utódokra hárul ez a feladat is, ugyanúgy, mint életük más eseményeinek felkutatása és megírása. 1944-ben, amikor mindkettőjüket sorkatonának hívták ,be, mind a ketten megszöktek alakulatuktól, és az illegális tevékenység fedezékéül bekapcsolódtak Zuglóban a Kisegítő Honvéd Karhatalom (KISKA) XIV/2-es századának harcaiba. Fegyverrel küzdöttek a nácik és a nyilasok ellen, halálraítélteket szabadítottak ki a tömeggyilkosok kezéből. A zuglói — már akkor is hírhedt — nyilasház megtámadására készült a KISKA-törzs. Felderítőket küldtek a támadás előtt, hogy azok felmérjék az erőviszonyokat, a nyilas tömeggyilkosok létszámát és tűzerejét. Ők ketten a felderítők között voltak. Látva a tömegvérengzést, nemzetőr ruhában bementek az épületbe és kézigránátokat dobtak arra. A gránátok sajnos nem robbantak fel és már a menekülésre sem volt idejük. Ők ketten már nem tértek vissza támaszpontjukra. A nyilasok a Stefánia út padjaira tették ki holttesteiket, hogy elrettentő példaként mutogassák a meggyilkolt fiatalokat. Egyikük nyakába táblát akasztottak e felirattal: „Így jár minden K1SKA-huszár!” Ám őket már hősökként tisztelte a nyilasterrortól meggyötört lakosság. A front pedig közeledett, és Zugló január 13-án felszabadultan ébredt. Emléktábla őrzi nevüket. Azóta minden év utolsó napjaiban Boros Mátyás és Fischer István élő családtagjai, testvéreik, rokonaik, barátaik a hősökre emlékezve elégetnek egy-egy szál gyertyát. Az emléktábla, a róluk elnevezett utcák az utókor tisztelgésének jelei. Emlékeztetnek a 21 évesen hősi halált halt fiatalemberekre, akik tetteikkel tiltakoztak az erőszak, a tömeggyilkosság ellen. Értünk haltak meg, s emlékük tiszteletet parancsol. A. S. Az emléktáblát 2016-ban kicserélték, az újabb emléktáblát lásd File:Budapest-zuglo-boros-matyas.jpg.