Александар Спирковски
Македонски: АЛЕКСАНДАР СПИРКОВСКИ Генерал полковник 20.01.1932 (Прилеп) – 31.03.2011 (Белград) Александар Спирковски е роден на 20.01.1932 година во Прилеп – град херој, во Македонија, од мајка Аспасија и татко Стеван, занаетчиско-трговско семејство. Детството и школувањето до гимназија ги поминува во Прилеп. Во 1948 г. се пријавува на конкурс за питомци на Противавионското воено училиште (подоцна Школа за активни офицери на противавионската артилерија) и после тригодишно школување распореден е на должност командир на вод во гарнизонот во Ниш, каде помина осум години, за да во 1960 година биде преместен во Приштина и биде поставен за командир на противавионската батерија. 1964 година упатен е во школа за усовршување која ја завршува 1965 година како прв по рангот. Во истата година успешно го положува приемниот испит за школување на Вашата воена академија, каде што е упатен на двогодишно школување, кога, со исклучителни напори го полага и испитот за чин мајор. По завршувањето на Вишата воена академија, во 1967. година поставен е на должност командир на противавионскт-артилерискиот дивизион во 2. пролетерско пешадиска дивизија, за да само после неколку месеци биде унапреден на должност началник на штабот на пукот, со која должност во 1970. година е упатен во Ратната школа. По успешното завршување на Ратната школа поставен е за командант на пукот, а после 4 години на таа должност поставен е на должност началник на штабот на 2. Пролетерска дивизија. Само седум месеци подоцна, поставен е за командант на 9. далматинска ударна дивизија во Книн, на која должност останува скоро пет години. Во меѓувреме, во 1980. година го полага испитот за чин генерал, со одличен успех и на 22. декември истата година, унапреден е во чин генерал, како еден од најмладите послератни офицери. Таа година е поставен за командант на 1. пролетерска гардиска механизирана дивизија, со која раководи и командува во наредните три години. Како успешен старешина во раководењето и командувањето со единиците, во 1983. година поставен е за началник на штабот на 2. армија во Ниш, на која должност поминува три години. Во 1986. година поставен е за командант на 1. београдска армија, а во 1989. за командант на 1. воена област, која во тоа време покрива 50% од територијата на СФРЈ и на чија територија живее 52% од населението на СФРЈ. Во ноември 1991. поставен е за подсекретар за кадровски прашања во Сојузниот секретатијат за народна одбрана, на која должност останува до 31.08.1992 година, кога после 41. година активен работен стаж оди во старосна пензија. Карактеристично за генерал Александар Спирковски е фактот дека од 41 година активен и ефективен стаж, на командни должности - од командир на вод до командант на армија и воена област - помина 31 година, што е реткост во офицерската кариера и веројатно единствен случај во ЈНА. За успешното раководење и командување со единиците секогаш е оценуван со оценка “посебно се истакнува“, повеќе пати е пофалуван, награден е со плакета воената морнарица на ЈНА и со престижната награда “22 декември“. Покрај тоа, повеќе пати е одликован со, од медаља за воени заслуги до орден на Народната армија со ловоров венец, а беше првиот послератен офицер на ЈНА одликован со орден братство-единство, кој орден до тогаш беше доделуван само на старешини на ЈНА – учесници во народно-ослободителната војна. Генералот Александар Спирковски во својата кариера е два пати предвреме унапредуван и тоа во чин потполковник и во чин генерал полковник. Покрај чисто војничките должности беше многу ангажиран и како општествено-политички работник, а беше и на функција потпретседател на Југословенското спортско друштво Партизан. По кратко боледување, умира на 31.03.2011 година во Белград.Српски / srpski: АЛЕКСАНДАР СПИРКОВСКИ генерал пуковник 20.01.1932 (Прилеп) – 31.03.2011 (Београд) Александар Спирковски рођен је 20. јануара 1932. године у Прилепу – граду хероју, Македонија, у занатско-трговачкој породици. Детињство и школовање, од основне до гимназије провео је у Прилепу. 1948. године пријављује се на конкурс за питомца Противавионског војног училишта (касније школа за активне официре противавионске артиљерије), а након трогодишњег школовања, распоређен је на дужност командира вода у гарнизону Ниш где је провео 8 година, да би 1960. године био премештен у Приштину и постављен на дужност командира противавионске батерије. 1964. године упућен је у школу усавршавања коју завршава 1965. године као први по рангу. У истој години успешно је положио пријемни испит за школовање у Вишој војној академији, где је упућен те године на двогодишње школовање, када, уз изузетне напоре полаже и испит за чин мајора. По завршетку Више војне академије, 1967. године постављен је на дужност командира противавионског-артиљеријског дивизиона у 2. пролетерској пешадијској дивизији, да би само после неколико месеци био уздигнут на дужност начелника штаба пука, са које дужности је, 1970. године упућен у Ратну школу. По успешном завршетку Ратне школе постављен је за команданта пука, а након 4 године на тој дужности, постављен је на дужност начелника штаба 2. пролетерске дивизије. Само 7 месеци касније постављен је за команданта 9. далматинске ударне дивизије у Книну на којој дужности остаје скоро 5 година. У међувремену, 1980. године полаже испит за чин генерала са одличним успехом и 22. децембра исте године, унапређен је у чин генерала, као један од најмлађих послератних официра. Те године је постављен за команданта 1. пролетерске гардијске механизоване дивизије, којом руководи и командује 3 године. Као успешан старешина у руковођењу и командовању јединицама, 1983. године постављен је за начелника штаба 2. армије у Нишу, на којој дужности проводи 3 године, после чега је, 1986. године постављен за команданта 1. београдске армије, а 1989. године за команданта 1. војне области, која је у то време покривала 50% територије СФРЈ, а на тој територији је живело 52% стновништва велике Југославије. У новембру 1991. године постављен је за подсекретара за кадровска питања у Савезном секретаријату за народну одбрану, на којој дужности остаје до 31. августа 1992. године и са које, после 41 године ефективног радног стажа одлази у старосну пензију. Од првих командирских до касних командантских дана био је искључиво везан за живот и васпитање војника и потчињених старешина. Основни мото у раду му је поштовање свачије личности и љубав према људима са којима руководи, ради чега је био цењен и поштован како од потчињених тако и од претпостављених. Потчињени свог командира и команданта из милоште зову Спирке, а он је увек спреман, без обзира на дужност коју обавља, да прими и саслуша сваког свог потчињеног и пружи помоћ, у границама могућег и дозвољеног. Карактеристично за генерала Александра Спирковског је чињеница да је, од 41 године активног и ефективног стажа, на командним дужностима, од командира вода до команданта армије и армијске области провео 31 годину, што је реткост у официрској каријери и вероватно јединствен случај у ЈНА. За успешно руковођење и командовање јединицама увек је оцењиван оценом „нарочито се истиче“, више пута је похваљиван, награђен је плакетом ратне морнарице ЈНА и престижном наградом „22. децембар“. Поред тога, више пута је одликован, од медаље за војне заслуге до ордена Народне армије са ловоровим венцем, а био је први послератни официр ЈНА одликован орденом братства-јединства који се до тада искључиво додељивало старешинама ЈНА- учесницима народно-ослободилачког рата. Генерал Александар Спирковски је у својој каријери два пута превремено унапређен и то у чин потпуковника и у чин генерал-пуковника. Поред чисто војничких дужности, веома је ангажован и као друштвено-политички радник, а био је и на функцији потпредседника Југословенског спортског друштва Партизан. Наког краћег боледовања, умире 31.03.2011 године у Београду.