Gaceta médica catalana (1906-12-15 00:00:00), página 8

iniciativa s desenrotlli, que vegin amb els ulls i pensin per ells mateixos; i així se facin per l'acció cap a l'acció, l'impuls més gran d'ennobliment de l'home.

I deslliurem-los, senyors, pera sempre més de la rutina ignominiosa d'apendre de memòria; d'aquest envoluim de llibres am que ls colguen, sots pretexte de ciència, i que ls farceix de lletres els sentits i el cervell de tal manera que a la fi ni senten, ni pensen, ni viuen més que lletres: i perden l'esma i s'anorrea llur voluntat, i sols saben, com deia Hamlet, paraules i paraules. I salvem-los de la malaltia del llatí, l'arca sanctorum dels terribles classics, la consumció de mastegar troços de llengua morta durant dos anys, per acabar ignorant-la, imposada perque en longues centuries l'Horaci i en Virgili deien coses, no més maques que ara, i perquè en els idiomes moderns hi figuren doscents mots o radicals d'usança; i, si no ens en podem passar, fem-los aprendre per tothom en un parell de mesos, i potser, segons en Le Bon, quan els manobres i aprenents de sabater també engeguin una dotzena de citacions llatines, els pares acabalats deixaran que ls fills s'ocupin en afers més útils. I guardem-los ensembs de l'Historia tal com l'ense-nyen, de la lleuva de noms i dates aixafadores de la pensa, am l'honor de saber quan varen morir o neixer en Liuva o en Šisenando; del davasall aterrador de fellonies, crims, viltats i maleses que la muden en una ampliació de Los Sucesos, fins al punt que de seguir-la formaria un perfecte manual per anar a presidi; de la barreja esglaiadora en que s'hi mostren persecucions, batalles, suplicis, carnalatges, esferient al noi am tota mena de visions sagnantes, greus, apocaliptiques, les estones que paren d'encaçar-lo en Witerico i en Sisebuto. Es precis suprimir, en nom de l'Higiene, tot lo inútil; i lo útil, ensenyar-ho de manera gràfica; i d'aquesta manera lo més abstrús se torna interessant i comprensible. A aquells mateixos reis goths, els noms dels quals, castellanisats, són tant ridiculs, sens fan simpaticas al saber que molts noms catalans d'ara són també goths, purs com ells, o am modificacions llegeures; i desseguida ns dalim per coneixer com vivien aquells antecessors nostres; i si an això s'hi afegeix algun troc de mur, alguna pedra per ells posada, l'encís augmenta; i així l'Historia se torna agradable, al cumplir amb el seu real objecte d'Historia natural dels pobles. Semblantment se pot ensenyar de Química, sense llistes atrabiliaries de cossos, i de Física, sense aparells complicadíssims; i també per via analoga, fer utilis les Matemàtiques. Car aquestes, precis es dirho am veu ben alta, són més aviat perjudicials segons s'ensenyen: d'elles sols ne treu el deixeble quadros acrobatics en que juguen fórmules, xifres i lletres; si més ne sab, sent l'incièntiu de subtilitats que malegen el vigor intelectual; i si apregona, acaba per perdre la noció de vida i volar per l'absolut. Es lo abstracte, l'unitat sola, davant l'immensa complexitat del viure; no hi caben relacions am la nostra ciència; i per això jo protestava d'estudiant contra la fórmula del genial pantiatra, qui, adhuc contra natura, volia adaptar-la i sotmetre-la a equacions algebraïques. De tot temps, foren celebres les badomeries am les quals s'enganyaren grans matemàtics; en Napoleon se desesperava de l'inèpcia den Laplace. Així, en Geometría, tampoc obtenen els alumnes bons resultats. Segons s'explica, am la tradició venerable dels dos mil anys del llibre d'Euclides, sembla, com din en Schopenhauer, que un assisteixi a un joc de mans; i s'ha de convenir amb en Duclaux en l'absurde de voler demostrar veritats sabudes; per exemple, la de que un costat qualesevulla d'un triangle es més petit que la suma dels dos altres, fet conegut pel goc d'aigües més humil, qui sab molt bé que la línia recta es el camí més curt d'un punt a un altre. I això s'agrava am l'adició de ciències i arts d'aptesa nula o dis-