Gaceta médica catalana (1906-11-30 00:00:00), página 5

clima que l'envolta, les costums, el regim, tot lo que condiciona les seves aptituds o n'es la conseqüència. Quan dins de la seva peculiar modalitat vé algun canvi, aquest sorgeix sempre com efecte de factors precisos; i essent molts d'ells accessibles a la voluntat humana, es evident que aquesta pot modificar-los. Per tant, com molts individus al queixar-se de llurs desgràcies, canten de plà l'inepcia, perquè ells amb la seva deixadesa les han creades, així els pobles són responsables en molts casos dels seus desastres, perquè sovint els motiva la pròpia negligència. Davant els malanys que enrunen els països, els febles s'acosten, gemenen i ls augmenten; els forts se redrecen, els combaten i ls minven. No es am clams que s'esmenen, sinó amb accions enèrgiques. L'Anglaterra, am radicals medis, ha obtingut en deu anys una grossa disminució de morts per malalties contagioses; i ara aquestes maten a les viles el 3'88 per 1.000, mentres que a França maten el 7 i pico. Son 28,817 morts de diferència; i si an això s'afegeixen les de les viletas i del camp, no resulta per la França una perduda anyal de cent mil essers que podria salvar tenint-hi compte.

Amb aquests datos, l'Higiene ja pot estudiar els problemes com les ciències experimentals. D'una banda, fa feina d'observadora i analisa els fenomens, els relaciona, ne fixa els vincles i d'aquesta manera estableix la dependència am que actuen i el poder de causalitat que desenrotllen; d'altra banda, pot am les seves pràctiques afaiquir o vigorizar aquests fenomens i fins provocar l'aparició d'uns altres. Pot ara, amb evidència, fer en els experiments la prova i la contra-prova; perquè la Demografia s'encarrega de dir-li els efectes de certes regles en l'estàtica i dinàmica d'uns països i alhora ls de les contraries en altres pobles. Si, doncs, per aquesta ls aplecs socials se senten responsables i cerquen en els mateixos l'origen dels defectes que abans atribuïen a vanes astrugancies, per ella també l'Higiene pren consciència de la seva força i els mou i empeny a establir millors pera salvar-los. Ella ensenyà l'absoluta necessitat de que en els pobles tots els actes se realisin segons els seus preceptes, perquè tots, inclòs els més senzills, repercuten en la llur marxa.

Sembla, per exemple, a primera vista, que res hi fa que la natalitat s'escursi; molt al contrari, sembla avantatge, que dels béns de la nació ne toca més a cada individuu. Però ls fets demostren com aclapara, perquè, en realitat, la baixa d'habitants merma l'valor intel·lectual, polític i econòmic. L'home és un capital per se, el millor de tots, i en essència l'unic; en la seva criança s'han acumulat quartos, i ell, quan adult, amb el seu treball centuplica els estalvis i els esmerca. Com més nombrosos són els naixements, més aspra la lluita per la vida, la qual acera als forts i els permet vèncer. En Levasseur recorda que a la fi del xvii segle no hi havia a Europa sinó tres grans estats, car l'Espanya havia ja perduda tota la força: eren la França, l'Anglaterra i l'imperi d'Alemanya; i d'ells la França, essent la més poblada, era de valua militar considerable, i el seu rei, en Lluís XIV, el més poderós d'aquells monarques. Vingueren les follies gubernamentals, els reis i concellers apilotaren els malanys; vingueren les fereses de la revolució, les guerres, les sagnantes orgíes, les disbauxes, i am tots eixos horrors s'hauria refet sinó hagués disminuit a proporció l'nombre de naixences. A pesar de tot, ella creixia, però creixia més la població de les demés nacions, perquè la natalitat hi era més fort: ella, que al 1700 representava el 38 per 100 del conjunt de la població de les grans potències, ha davallat en dos segles al 13; i ara, mig somorta, clama i s'agita al veure com se panseix el seu llinatge.

Precis es, doncs, que l'Higiene, a l'afanyar-se per la salut social, se