Gaceta médica catalana (1906-12-31 00:00:00), página 3

coneixer als homes, perque sols així poden dreçar-se en plena ufana; i no ja pel medi físic, sinó alhora pel social constituit per les costums i l’historia. Els actes dels antecessors no foren, en efecte, guspira te-nue de durada infima, ans llurs passions, combats i delitances se fixaren en ells i s’trasmeteren; i la mateixa parla, com fabricada segons l’idiosincrasia i vicissituds del poble, es tant propria d’ell com els mateixos rocs de ses montanyes. Es menester, doncs, a l’imposar l’Higiene, fer-ne aplicació directa a cada nacionalitat, fugint de subtileses aplicables a un home ideal, arreu existent i en lloc visible. I puix som a Catalunya, i d’ella, cuideu de fer Higiene catalana i de procurar en primer terme la salut de nostra raça.

I vetlem perquè les generacions successives siguin sempre més fortes: ben catalanes, com filles robustes de la terra, ben humanes am tota l’esplendor que al home es dable. En Locke pren a l’infant quan es nat. Me sembla, diu en Diderot, que hauria degut remuntar un poc més alt. Què doncs? No hi hauria regles a prescriure pera la producció d’un home? De sempre les religions han buscat els medis de fer florir bé ls maridatges; el legislador prohibeix als fills d’Israel es-posar dòna estrangera pera mantenir incolum l’integritat de la raça; Dinkar deia que ls matrimonis entre cosins eren fets al cel; i Budha exigia que l’home busqué dòna sana pera tenirne hermosos nens. No fóra possible que nosaltres ens adrecessim al nostre jovent, als fadrins galants i a les gentils donzelles, i els demanessim que pera festjar sols escullissin parella rublera de sanitat magnífica? Que li diguessim an ell, amb el poeta, que «en la presència de la dòna hermosa hi ha quel-com d’un repòs definitiu?»; i an ella, que ls ancells jolius ho son per-què llurs maretes sols s’enamoren de mascles brillants? Els jardiners, pera obtenir flors maques, sols aprofiten la llevor de les millors. Si d’una planta n’volen fer una varietat nova, trien la de matíç més acostat al que desitjen i la cultiven; d’aquestes, escullen la que l’presenta més accentuat, i així, al cap d’una sèrie de coneus, el planter dóna l’aspecte volgut. Per tot, els dedicats a la cría d’animals nò miren altra cosa que ajuntar els de tipos més purs; i pels enllaços logren realisar-ne d’altres, a grat-scient, de manera que en Sebright deia que en tres anys produïa en un ancell una ploma donada i en sis tal o qual forma del bec o del cap. Per l’unió sexual se reforcen certs caràcters, altres dis-minueixen, se desvien o s’anulen. No s’trament sols la forma, les modalitats psíquiques també s’hereden; hi ha famílies de les quals hom diria que semblen dedicades al floreixement d’una particular; n’hi ha de musicals, de mèdiques, de strenues, d’avares; els Medicis oferien nobles jaents durant longs anys. D’aquesta manera cada generació prepara l’altra, segons els seus individus s’emmariden; i mentres ga-lejen, fan, com diu Schopenhauer, la combinació de la generació prò-xima. Segons la fiesta, sortirà la niuada. A l’arribar al pinacle de sa existència, l’home deuria engrandir conscientment l’instint de natura i adrecar son afecte a la poncella capac d’extendre i millorar el seu linatge. Al pare que l’ha criat hauria d’invocar i dir-li: «Vens ací la dòna de la vostra nicagà». L’home, al crear, realisa l’acte més gran de l’Univers. Ajudem-hi difundint els bons principis, treient idees immorals, jatsia velades d’honorabilitat burgesa, i millorant l’estat social del poble. I preguem amb insistència als joves que us facin l’infinida gràcia de no mudarlo en sucursal de clínikes, escola d’enfermeres, negoci d’usura, barreja d’impureses i cria d’infelics.

Prestem també atenció sollicita a l’alimentació de la nostra gent, puix ella crea l’medi intern ont les cèlules se banyen i nodreixen; i, segons sia, mostraran els cosos vigor variable. La llegendaria sobrietat de que certs pobles ufanejen es ensembs la confessió de llur mi-