Gaceta médica catalana (1898-06-30 00:00:00), página 14

Les professors y pregaries continuaren fins al mes d'octubre en que lo

« Dimecres XIV. — En aquest dia se feu una solemne professo per lo clero de la seu fent teudem laudamus per la merce nos ha feta n.º S.r de preservarnos de la pesta y pregarlo sie servit guardar nos en lo pervenir, ana sols la bandera y creu de la seu y no altres esglésies ni monastir, a la qual acompanyaren los magnífichs consellers y molta gent, y feu la volta que fa lo dia de corpus y tot hom feu festa precehint lo dia abans crida de part dels magnífichs concellers. »

En aquest any acabà lo publicat fins are del Manual de Novells Ardits, y per tant res més puch afegir a lo ja esmentat, que prou llarch és, potser massa.

Que la peste que'n aquells temps afligia tant sovint als pobles de la Europa occidental era la « peste bubònica », que actualment fa desgracies en la India y que la Europa prèn precaucions per evitar sa invasió, no-y pot haver ningun dupte.

En 1625 se publicà un petit opúscul en català ab lo títol de « Orde breu y regiment molt util y profits pera preservar y curar de peste, fet y ordenat per Bernat Mas, metge de Manresa. Barcelona 1625. En 32.ª » Alguns anys després se publicà un llibre en 4.ª ab lo títol de « El verdadero conocimiento de la peste, sus causas, señales, preservación y curación. — A los Concelleres de Barcelona. — Por Johan Francisco Rossell. — Barcelona, 1632. » En un y altre d'aquests tractats de la peste, un dels símomes que senyalen són los grans, taques a la pell y floronschs en la ingle o sota les axelles, que caracterisen la peste bubònica.

Lo llibre del Dr. Rossell, Catedràtic de la Universitat, seria considerat d'alguna importancia, per que'ls permisos de les autoritats per publicar-lo estan en sentit laudatori, com ho estan uns versos d'algún amic o admirador estampats després d'aquells.

No és mon intent, ni d'aquest lloc, analissar lo contingut d'aquestes dues publicacions, sols diré que'l Dr. Rossell s'esforça en demostrar que'l mal no està en la atmòsfera, com creya lo anterior y era cregut generalment sinó que és individual y se propaga sols per contacte. Com la peste és considerada con un càstich del Cel, ún y altre recomanen remeys espirituals y confiança en Deu, sens que dexen d'indicar y prescriure medis higiènichs y terapèutichs per la prevenció y curació de la peste, que seràn més o menys eficacios, però que no és del cas esmentar aquí altres que'ls generalment sempre recomanats per la preservació de tota malaltia infecciosa: molta netedat en les persones y habitacions, ventilació y fumigacions en aquestes, y lo que especialment recomana lo Dr. Rossell és lo que'ls castellans anomenen de les eles, que és llargar-se luego, lejos y largo tiempo.

(Se concluirá).

MUCHOS CASOS DE DIFTERIA FARÍNGEA
CURADOS CON EL ANTIDIFTÉRICO ANDREU Y PAHÍ.

POR
D. J. ANDREU.

Me limito á la exposición de los siguientes grupos de hechos:
1.º Ejerciendo mi profesión de médico en Mora de Ebro el año 1883, se presentó en dicha villa una epidemia de difteria (creo venida de Mora La Nueva, en donde había producido el 70 por 100 de defunciones), con un carácter en alto grado mortífero: se morían muchos de los atacados. Después de algunos ensayos, que no me dieron resultado alguno, usé un