A jelentés célja világos megfogalmazni azokat a lépéseket, melyek ezen a helyzeten javíthatnak.
A Tanács ragaszkodott az egységes 60 hoz, a Parlament javaslata fokozottan vette volna figyelembe a régió konkrét helyzetét, és ehhez igazította volna a társfinanszírozás mértékét.
Amit én ma hallottam, az ennek az ellenkezője, és nagyon köszönöm a kollégáknak, hogy ez a politikai akarat, hogy az emberkereskedelem terén egy hatalmas lépést tegyünk előre, ez így megnyilvánult.
A jelentés rámutat arra is, hogy vannak olyan erőszakos cselekmények, amelyeket bizonyos jogrend nem ismer el erőszakos cselekménynek.
Malawiban ez évben hoztak tiltó törvényt, Nigériában napirenden van az a törvénytervezet, mely még az ilyen találkozók szemtanúit is büntetné.
A következőkben azt szeretném hangsúlyozni, hogy aggasztó a munkahelyteremtés körül a tanácstalanság, és valószínűleg nagyon sok a téves elképzelés is.
Annak, hogy a nők hamarabb hagyják el a munka világát, mint a férfiak, sok oka lehet, vegyünk sorra néhányat.
Az óvodáskorban például minden év óvodai oktatás 10 kal javítja a gyerek esélyét, hogy később érteni fogja, amit olvas, és enélkül nyilván a lifelong learningről nem beszélhetünk.
A végrehajtó intézkedésből az is kiderül, hogy mindenütt, akár húsz százalékon fölül, akár alul vannak, csak akkor használhatják a kisebbségi nyelvet, hogy ha egy harmadik személy, aki jelen van ebbe beleegyezik.
Sajnos viszont nem sikerült jobb kompromisszumot elérni a társfinanszírozás arányát illetően.
Hadd emlékeztessek én is arra, amit a miniszter asszony mondott a civilizált társadalmakban nincs helye az erőszaknak.
Minden harmadik gyerek szegénységben él, vagy a szegénység kockázatával él ott, ahol csak egyedül neveli az anya a gyerekeket, és innen kezdve a foglalkoztatottság, a családi élet és a munka világa összeegyeztetése az nemcsak az életminőség javításáról szól, hanem egyszerűen életkérdés.
Nyilvánvalóan új stratégiai elképzelések kialakítására ösztönöz, a szociális ellátás ugyanis gyakran demoralizáló jellegű is lehet egyes juttatásait tekintetbe véve, különösen akkor, ha az alacsony vagy minimálbér és a szociális juttatások közt nincs vagy nagyon kicsi a különbség.
Ezen fölül azt szeretném még kiemelni, hogy szükség van a politikák koordinálására.
Hisz a legutolsó statisztikai adatok is arról szólnak, ahogy már az itt említésre került, hogy a mostani különbség a legutolsó statisztikai adatok szerint 17,5, de néhányan emlékszünk arra, hogy néhány évvel ezelőtt már volt ez 15 is, miközben a szóródás rendkívül nagy.
Nem tisztázott például az a kérdés sem, hogyan lehet számon kérni az alapjogokat az diszkrimináció elleni irányelvek alkalmazásakor?
A változások ugyan folyamatban vannak, és azt kell, hogy mondjam, hogy pozitív változásoknak vagyunk általában tanúi.
Ez egy reális probléma, ami velünk él.
úgy, hogy a kisebbségek a saját dolgaikban saját maguk dönthessenek.
Én ezzel a kérdéssel fordulnék a Biztos úrhoz, hogy nem lehetne e ezt a lehetőséget, ezt a módszert alkalmazni a kisebbségek jogállásának megoldásában is?
Nemcsak a diszkrimináció területén, habár az is reális probléma.
Ilyen szempontból a harmadik megjegyzésem az inklúzióra vonatkozik, amely kardinális jelentőségű, és a nemzeti stratégiáknak figyelembe kell venni azt, hogy különböző fogyatékkal élő csoportok élnek velünk, akiknek különböző az igénye.
Tekintettel arra, hogy sokszor kisméretű támogatásokról van szó, valószínűleg a kifizetési szabályoknak flexibilisebbnek kell lenniük, mint a nagy strukturális alapokból finanszírozott projekteknél.
Azt szeretném elmondani, hogy nyilvánvalóan a fejlődés annyira divergens az egyes tagországokban, hogy ma már rettenetesen nehéz közös minimális standardokat találni, de talán azok a „passerelle clause ok, azok az átmeneti rendelkezések, amik a szülői és szülési szabadság kombinációját veszik figyelembe, talán azon az úton tovább lehetne menni.
A másik téma, amit szeretnék kiemelni, és amit a jelentéstevő is kiemelten kezelt, ez a gyermekszegénység.
Mégis fontos üzenetet hordoz magában, az Európai Parlament, az európai intézmények világos állásfoglalását az áldozatok jogainak védelmében.