Úgy gondolom, hogy az Európai Unió egy kicsit megkésve tudott választ adni a válság következményeire.
Az orosz gázválság, a fukushimai atomkatasztrófa, és fosszilis tüzelőanyagaink kimerülése arra késztet bennünket, hogy mihamarabbi választ találjunk a jövő energiájának kérdésére.
Igen, kell, hogy a fogyatékosokat védjük, szükséges a diszkrimináció felszámolása és nem utolsó sorban az európai nyelvi sokszínűség védelme.
A gazdasági fejlődés, a versenyképesség és a környezetgazdálkodás még hagy maga után kívánnivalót. A közlekedési hálózatok kapcsolódási pontjait modernizálni kell, az informatikai rendszerekhez való hozzáférést pedig kibővíteni.
Az Európai Bizottság mostani javaslata azonban a virágport a méz alkotóelemévé nyilvánítja, ami lehet igaz, de annyit tesz, hogy soha nem kerül jelölésre annak GMO tartalma. Első pillanatra ez egy egyszerű jogi kérdésnek tűnik, de ha jobban megvizsgáljuk, a javaslat súlyosan hátrányos következményekkel jár.
Sok fontos kérdés merül fel, amit be akarunk építeni a stratégiánkba, komoly feladat a különböző területek jobb koordinációja és integrációja.
A lakosság nagy többsége ma is pozitívan érez az euróval szemben.
Úgy gondolom, hogy lehetőséget kell biztosítanunk a fenntartható kiaknázásához és hasznosításhoz anélkül, hogy ivóvízkészletünk mennyisége és minősége veszélybe kerüljön.
A folyók, kilépve medrükből ellepték utcáinkat, lakóházainkat.
Míg a világ nagy országainak ipara, beleértve Amerikát is, technológiaorientált, addig az EU ipara környezetvédelem orientált.
A jogbiztonság és a fogyasztók jogainak védelme erősödhet egy átláthatóbb és európai szinten koordinált rendszerben.
Az állampolgárok alapvető jogainak sérelme nem maradhat következmények nélkül.
Ezért fontos, hogy a mezőgazdaságot az élelmiszerbiztonság szempontjából stratégiai ágazatként kezeljük.
Olyan megoldásokat kell találnunk, amelyek vonzóvá teszik számukra az Unión belüli alkotást és egyben teret biztosítanak a nemzetközi versenyben.
Kibővültek a polgárok uniós jogai, de megítélésem szerint ez még mindig nem elég.
Az EU számára az állampolgárság kérdésében, a német megoldást tartom követendő példának, ahol a kettős állampolgárság általánosságban ugyan nem elfogadott, viszont egy másik uniós tagállam állampolgárságának felvétele megengedett.
Nem is azért, mert még nem lépett életbe, hanem inkább azért, hogy kíváncsiak vagyunk, hogy milyen módszerrel fogják számítani majd a kibocsátásokat. Az úgynevezett fix módszerrel, amely egy uniós átlagot vesz alapul, vagy pedig az úgynevezett hibrid módszerrel, amely a kitermelés helyétől és idejétől számítja a kibocsátásokat.
Fontosnak tartom azonban, hogy e rendeletről még a jövőben is párbeszédet folytassunk, mert hiszen e termékeknek az engedélyezése és forgalomba hozatala során magas szintű kritériumoknak kell megfelelnünk.
Az uniós együttműködés folyamatosan erősödik.
És ez bizony egy költséges hozzáállás, különösképpen a válság időszakában.
Eddigi tapasztalataink sajnos azt mutatták, hogy a jelenlegi irányelvet a tagállamok nem egyféleképpen értelmezik.
Egy másik kimutatásból világossá válhat számunkra, hogy a határon átnyúló vásárlások 60 a sikertelennek bizonyul, mert az értékesítő visszautasíthatja az ügyletet vagy megtagadja a szállítást.
Sajnos politikánk e téren gyakran még azon az elképzelésen alapul, hogy a piacoknak saját magukat kell szabályozniuk.
Törekednünk kell a szállítási útvonalak és a beszerzési források további diverzifikációjára. Kulcsfontosságú lehet a működő erőművek rekonstrukciója is.
A jövő nemzedékek számára létfontosságú, hogy a művelődés, továbbképzés és művészi alkotás terén megkapja a teljes támogatást Európától.
A gazdasági válság Szlovákiában is hátrányosan befolyásolta a nők, ezen belül a roma nők helyzetét, ami a foglalkoztatás területén nyilvánul meg leginkább.
Mindent el kell követnünk a szakszerű újrahasznosításuk érdekében, hogy ne csak a környezeti és egészségügyi károkat tudjuk megelőzni, hanem a nyersanyagok elvesztését is mérsékelni tudjuk.