dragosnicolae555/RoITD huggingface dataset:
Din punct de vedere chimic combustibilii sunt materiale care prin reacția chimică cu alte substațe eliberează energia stocată în structură sub formă de căldură sau care poate fi utilizată ca lucru mecanic.

Întrebare: Sub ce forma se poate elibera energia stocata in structura?
Răspuns: Sub formă de căldură sau care poate fi utilizată ca lucru mecanic.
După starea de agregare combustibilii se clasifică în combustibili solizi, lichizi și gazoși. La combustibilii solizi și lichizi compoziția se exprimă în fracții (sau procente) masice, iar proprietățile lor fizice și chimice se exprimă raportate la un kilogram (kg). La combustibilii gazoși compoziția se exprimă în părți (sau procente) volumice, iar proprietățile lor fizice și chimice se exprimă raportate la un metru cub normal (m3N).[1][2]

Întrebare: Care sunt categoriile de combustibili in functie de starea de agregare?
Răspuns: După starea de agregare combustibilii se clasifică în combustibili solizi, lichizi și gazoși.
Un atom este cea mai mică unitate constitutivă a materiei comune care are proprietățile unui element chimic.[1] Orice solid, lichid, gaz și plasmă este compus din atomi neutri sau ionizați. Atomii sunt foarte mici; dimensiuni tipice sunt în jur de 100 pm (a zecea miliardime dintr-un metru).[2] Atomii nu au limite bine definite, și există diferite moduri de a defini dimensiunea, care dau fiecare valori diferite, dar apropiate ca valoare.

Întrebare: Ce este atomul?
Răspuns: Este cea mai mică unitate constitutivă a materiei comune care are proprietățile unui element chimic.

Întrebare: Din ce este compus orice solid, lichid, gaz sau plasma?
Răspuns: Este compus din atomi neutri sau ionizați.
Cei mai mulți dintre atomii care alcătuiesc Pământul și pe locuitorii săi au fost prezenți, în forma lor actuală, în nebuloasa care s-a contractat dintr-un nor molecular pentru a forma Sistemul Solar. Restul sunt rezultatul dezintegrării radioactive, și proporția lor relativă poate fi folosită pentru a determina vârsta Pământului prin datare radiometrică⁠(d).[117][118] Majoritatea heliului din scoarța Pământului (aproximativ 99% din heliul din sondele de gaze, așa cum arată abundența mai scăzută de heliu-3⁠(d)) este un produs al dezintegrării alfa.[119]

Întrebare: Cand au aparut cei mai multi atomi care alcatuiesc Pamantul?
Răspuns: Au fost prezenți, în forma lor actuală, în nebuloasa care s-a contractat dintr-un nor molecular pentru a forma Sistemul Solar.
Există pe Pământ câteva urme de atomi care nu au fost prezenți de la început (adică „neprimordiali”), și care nici nu sunt rezultatul dezintegrărilor radioactive. Carbon-14 este generat continuu de razele cosmice în atmosferă.[120] Unii atomi de pe Pământ au fost generați artificial, fie în mod deliberat, fie ca produse ale reactoarelor sau exploziilor nucleare.[121][122] Dintre elementele transuranice—cele cu numere atomice mai mari decât 92—numai plutoniul și neptuniul apar în mod natural pe Pământ.[123][124] Elementele transuranice au durate de viață radioactivă mai scurte decât vârsta actuală a Pământului[125] și, astfel, cantitățile identificabile din aceste elemente s-au descompus demult, cu excepția unor urme de plutoniu-244⁠(d)  depuse probabil de praful cosmic.[126] Zăcămintele naturale de plutoniu și neptuniu sunt produse prin capturare de neutroni⁠(d) în minereul de uraniu.

Întrebare: Cum este generat carbon-14?
Răspuns: Este generat continuu de razele cosmice în atmosferă.
Protonii (din grecescul πρῶτον = primul) sunt particule subatomice din nucleele tuturor atomilor, având masa mp = 1,673·10−27 kg și sarcina electrică pozitivă qp= e = 1,602·10−19 C. Numărul protonilor este caracteristic pentru toți atomii unui element chimic. El reprezintă numărul de sarcini nucleare Z (numărul de sarcini electrice pozitive). Numărul de protoni stabilește poziția elementului în sistemul periodic al lui Mendeleev: numărul de protoni = numărul de sarcini nucleare = numărul de ordine. Protonul este simbolizat prin p+.

Întrebare: Care este sarcina electrica a protonului?
Răspuns: Sarcina electrică pozitivă qp= e = 1,602·10−19 C.

Întrebare: Cu ce este egal numarul protonilor?
Răspuns: Numărul de protoni = numărul de sarcini nucleare = numărul de ordine.
Problema definirii razei unui nucleu este similară cu problema razei atomice, în sensul că nici atomii nici nucleul acestora nu au delimitări clare. Totuși, nucleul poate fi reprezentat ca o sferă de sarcină pozitivă pentru a analiza rezultatele experimentelor de împrăștiere a fasciculelor de electroni. Deoarece nucleul nu are limite bine definite, electronii „văd” o serie de secțiuni eficace pentru care se poate considera o medie.

Întrebare: Cum poate fi reprezentat nucleul?
Răspuns: Ca o sferă de sarcină pozitivă pentru a analiza rezultatele experimentelor de împrăștiere a fasciculelor de electroni.
Raza protonului e determinată prin împrăștierea fasciculelor de electroni pe ținte conținând hidrogen. E legată de factorul de formă al împrăștierii și de secțiunea eficace pentru transferul de impuls. Factorul de formă modifică secțiunea eficace corespunzătoare unui proton punctiform.

Întrebare: De ce este legata detrminarea razei unui proton?
Răspuns: E legată de factorul de formă al împrăștierii și de secțiunea eficace pentru transferul de impuls.
Neutronul este o particulă subatomică, fără nicio sarcină electrică și masă (mn=1,675·10−27kg) puțin mai mare decât cea a protonului. Protonii și neutronii constituie nucleele atomilor. Numărul neutronilor, N, al unui atom poate fi diferit pentru nucleele atomice ale aceluiași element. Așa se formează izotopii. A fost teoretizat de Ernest Rutherford în 1920 ca fiind un dublet neutru format din proton și electron. Neutronul este simbolizat prin n sau n0.

Întrebare: Cum se simbolizeaza neutronul?
Răspuns: Neutronul este simbolizat prin n sau n0.
În 1931, Walther Bothe și Herbert Becker în Giessen, Germania au constatat că în cazul în care particule alfa de mare energie emise de poloniu cădeau pe anumite elemente ușoare, în special beriliu, bor sau litiu, era produsă o radiație neobișnuit de penetrantă. Din moment ce această radiație nu era influențată de un câmp electric (neutronii nu au sarcină electrică), se considera că era radiație gama. Radiația era mai penetrantă decât orice raze gama cunoscute, iar detaliile privind rezultatele experimentale erau dificil de interpretat. Anul următor, Irène Joliot-Curie și Frédéric Joliot, în Paris, au arătat că, dacă această radiație necunoscută cade pe parafină, sau orice alt compus conținând hidrogen, ea ejecta protoni de energie foarte mare. Auzind rezultatele din anul 1932, de la Paris, nici Rutherford, nici James Chadwick nu au fost convinși de ipoteza razelor gama. Chadwick căutase neutronii lui Rutherford prin intermediul mai multor experimente de-a lungul anilor 1920, însă fără succes. Chadwick a realizat rapid o serie de noi experimente care arătau că ipoteza razelor gama era de neconceput. El a repetat producerea radiației folosind beriliu, a utilizat metode mai bune pentru detectare, și care vizau radiația în parafină ca urmare a experimentului de la Paris. Parafina este un compus cu conținut ridicat de hidrogen, prin urmare, oferă o țintă densă de protoni; din moment ce neutronii și protonii au masa aproape egală, protoni se împrăștie de neutroni. Chadwick a măsurat gama acestor protoni, și, de asemenea a măsurat modul în care noua radiație afecta atomii de diferite gaze.

Întrebare: Ce au descoperit Bothe si Becker in  1931?
Răspuns: Au constatat că în cazul în care particule alfa de mare energie emise de poloniu cădeau pe anumite elemente ușoare, în special beriliu, bor sau litiu, era produsă o radiație neobișnuit de penetrantă.

Întrebare: Ce a masurat Chadwich?
Răspuns: Chadwick a măsurat gama acestor protoni, și, de asemenea a măsurat modul în care noua radiație afecta atomii de diferite gaze.
Momentul magnetic e diferit de zero, fapt neașteptat pentru o particulă neutră electric. Acesta e un indiciu că neutronul e o particulă compusă.

Întrebare: Care este momentul magnetic al neutronilor?
Răspuns: Momentul magnetic e diferit de zero, fapt neașteptat pentru o particulă neutră electric.
După modelul standard al particulelor elementare neutronul ar fi compus din quarkuri. Distingerea între cele două modele se poate face prin predicțiile cantitative furnizate asupra valorii numerice a momentului magnetic.

Întrebare: Din ce este alcatuit neutronul dupa modelul standard al particulelor elementare?
Răspuns: Din quarkuri.
Un nucleu atomic este cu atât mai stabil cu cât energia medie de legătură dintre nucleoni este mai mare, situație ce se întâlnește cu precădere la nucleele conținând: 2, 8, 20, 28, 50, 82, 126,... ("numere magice") protoni sau neutroni. Izotopul Pb-208, de exemplu, are 82 protoni și 126 neutroni.

Întrebare: Ce sunt "numerele magice"?
Răspuns: Un nucleu atomic este cu atât mai stabil cu cât energia medie de legătură dintre nucleoni este mai mare, situație ce se întâlnește cu precădere la nucleele conținând: 2, 8, 20, 28, 50, 82, 126,... ("numere magice") protoni sau neutroni.
Dacă un nucleu are prea puțini sau prea mulți neutroni, el poate fi instabil și se va dezintegra după o perioadă de timp oarecare. De exemplu, la câteva secunde după ce au fost creați, atomii de azot-16 (7 protoni, 9 neutroni) se dezintegrează beta către atomi de oxigen-16 (8 protoni, 8 neutroni). În această dezintegrare, forța nucleară slabă transformă un neutron din nucleul de azot într-un proton și un electron. Elementul (atomul) se schimbă deoarece inițial a avut șapte protoni (fapt pentru care era „azot”), iar acum are opt protoni (fapt pentru care este „oxigen”). Multe elemente au izotopi care rămân stabili timp de săptămâni, ani sau miliarde de ani.

Întrebare: Ce rezulta din dezintegrarea atomilor de azot-16?
Răspuns: Se dezintegrează beta către atomi de oxigen-16 (8 protoni, 8 neutroni).

Întrebare: Cat timp pot ramane stabili izotopii unor elemente?
Răspuns: Multe elemente au izotopi care rămân stabili timp de săptămâni, ani sau miliarde de ani.
Radioactivitatea este un fenomen fizic prin care nucleul unui atom instabil, numit și radioizotop, se transformă spontan (se dezintegrează), degajând energie sub formă de radiații diverse (alfa, beta sau gama), într-un atom mai stabil. Prin dezintegrare atomul pierde și o parte din masă. Termenul de radioactivitate a fost folosit pentru prima dată de Marie Curie.

Întrebare: Cine a folosit pentru prima data termenul de radioactivitate?
Răspuns: Marie Curie.
Radioactivitatea naturală a fost descoperită în 1896 de Henri Becquerel, pe când studia luminescența unor săruri ale uraniului.[1]

Întrebare: Cum a fost descoperita radioactivitatea naturala?
Răspuns: A fost descoperită în 1896 de Henri Becquerel, pe când studia luminescența unor săruri ale uraniului.
Dezintegrarea radioactivă este fenomenul spontan prin care nucleul unui izotop radioactiv instabil emite radiații nucleare. În funcție de radiația emisă putem avea dezintegrare alfa, beta sau gama. Transformarea unui element radioactiv în alt element prin dezintegrare se mai numește și transmutație nucleară naturală.

Întrebare: Ce se intampla prin dezintegrarea radioactiva?
Răspuns: Nucleul unui izotop radioactiv instabil emite radiații nucleare.

Întrebare: Cum se poate clasifica dezintegrarea radioactiva?
Răspuns: În funcție de radiația emisă putem avea dezintegrare alfa, beta sau gama.
Procesul nu depinde de temperatură, presiune sau de combinația chimică în care apare atomul al cărui nucleu suferă dezintegrarea. Pe de altă parte, dezintegrarea este un fenomen aleator: nu se poate determina când se va dezintegra un anumit nucleu atomic, deși pentru o populație mare de nuclee de un anumit tip se poate estima câte nuclee vor suferi dezintegrarea într-un anumit interval de timp.

Întrebare: Care sunt factorii de care nu depinde procesul de dezintegrare?
Răspuns: Procesul nu depinde de temperatură, presiune sau de combinația chimică în care apare atomul al cărui nucleu suferă dezintegrarea.
În 1769, francezul Nicolas-Joseph Cugnot realizează un vehicul cu trei roți propulsat prin forța aburului. În 1801, englezul Richard Trevithick realizează un fel de locomotivă, numită Puffing Devil, dar care putea circula și pe drumurile rutiere.

Întrebare: Ce masina a realizat francezul Nicolas-Joseph Cugnot in anul 1769?
Răspuns: Un vehicul cu trei roți propulsat prin forța aburului.
Caroseria este partea principală a automobilului care are rolul de purtător al persoanelor sau mărfurilor sau instalațiilor montate pe automobil, asigurând izolarea și autonomia încărcăturii față de restul automobilului și de mediul înconjurător.

Întrebare: Care este rolul caroseriei?
Răspuns: Are rolul de purtător al persoanelor sau mărfurilor sau instalațiilor montate pe automobil, asigurând izolarea și autonomia încărcăturii față de restul automobilului și de mediul înconjurător.
Compunerea caroseriilor este dependentă de destinația automobilului comportând diferențe conforme scopului pentru care sunt făcute.În general caroseriile automobilelor au o parte inferioară bazală, orizontală (platformă), o parte laterală și o parte superioară (acoperiș).În plan orizontal se împarte în partea anterioară, destinată conducăturului automobilului și partea posterioară destinată încărcăturii (instalații, persoane, mărfuri).

Întrebare: Care sunt partile componente ale unei caroserii?
Răspuns: Caroseriile automobilelor au o parte inferioară bazală, orizontală (platformă), o parte laterală și o parte superioară (acoperiș).
Un motor electric (sau electromotor) este un dispozitiv electromecanic ce transformă energia electrică în energie mecanică. Transformarea în sens invers, a energiei mecanice în energie electrică, este realizată de un generator electric. Nu există diferențe de principiu semnificative între cele două tipuri de mașini electrice, același dispozitiv putând îndeplini ambele roluri în situații și scheme de conectare diferite.

Întrebare: Cum putem compara principiile celor doua tipuri de masini electrice?
Răspuns: Nu există diferențe de principiu semnificative între cele două tipuri de mașini electrice, același dispozitiv putând îndeplini ambele roluri în situații și scheme de conectare diferite.
Principala modalitate de utilizare a motoarelor electrice o constituie acționarea electrică, prin care are loc în mod efectiv conversia energiei electrice în energie mecanică, cu sau fără controlul unor parametri electrici sau mecanici. Fiind construite într-o gamă extinsă de puteri, motoarele electrice sunt folosite la foarte multe aplicații: de la motoare pentru dispozitive electronice (hard disc, imprimantă) până la acționări electrice de puteri foarte mari (pompe, locomotive, macarale).

Întrebare: Ce intelegem prin actionare electrica?
Răspuns: Prin care are loc în mod efectiv conversia energiei electrice în energie mecanică, cu sau fără controlul unor parametri electrici sau mecanici.
Motorul de curent continuu a fost inventat în 1873 de Zénobe Gramme prin conectarea unui generator de curent continuu la un generator asemănător. Astfel, a putut observa că mașina se rotește, realizând conversia energiei electrice absorbite de la generator. Astfel el a constatat, că generatorul "inițial" era de fapt o mașină electrică reversibilă, care putea lucra ca un convertizor de energie bidirecțional.

Întrebare: Cum a fost inventat motorul de curent continuu?
Răspuns: Prin conectarea unui generator de curent continuu la un generator asemănător.
Motorul de curent continuu are pe stator polii magnetici și bobinele polare concentrate care creează câmpul magnetic de excitație. Pe axul motorului este situat un colector ce schimbă sensul curentului prin înfășurarea rotorică astfel încât câmpul magnetic de excitație să exercite în permanență o forță față de rotor.

Întrebare: Ce rol au polii magentici si bobinele polare?
Răspuns: Creează câmpul magnetic de excitație.
Prima mașină cu aburi a fost inventată în secolul I d. Hr. de către inginerul grec Heron din Alexandria. O sferă goală pe dinăuntru era pivotată pe două tuburi prin care trecea aburul dintr-un mic fierbător. Aburul umplea sfera și ieșea prin țevi dispuse în părți opuse ale acesteia. Jeturile de abur care țâșneau determinau sfera să se rotească. Totuși, în ciuda faptului că era o invenție interesantă, mașina nu servea unui scop util.

Întrebare: Cand a fost inventat prima masina cu aburi?
Răspuns: A fost inventată în secolul I d. Hr. de către inginerul grec Heron din Alexandria.
Primii cinci exportatori mondiali de bumbac după volum în anul 2011 erau (1) Statele Unite, (2) India, (3) Brazilia, (4) Australia și (5) Uzbekistan. Cei mai mari importatori neproducători erau Coreea de Sud, Taiwan, Rusia și Japonia.[2]

Întrebare: Care au fost cei mai mari importatori neproducatori in anul 2011?
Răspuns: Cei mai mari importatori neproducători erau Coreea de Sud, Taiwan, Rusia și Japonia.
Plantă erbacee, cultivată, înaltă până la 1 m, fibroasă, cu frunze mici înguste și cu flori albastre sau albe. Este de origine mediteraneană. În România este cultivată pe suprafețe relativ întinse pentru fuior sau pentru semințele oleaginoase. Inul pentru fuior este mai înalt și mai puțin ramificat decât cel pentru ulei. În scopuri medicinale se folosesc numai semințele ajunse la maturitate completă (Semen Lini).

Întrebare: Pentru ce se cultiva planta pe teritoriul Romaniei?
Răspuns: Pentru fuior sau pentru semințele oleaginoase.
Cânepa (Cannabis sativa ssp. sativa) este o subspecie a Cannabis sativa, specie care face parte din genul Cannabis, familia Cannabaceae. Cannabis Sativa sunt plante înalte și subțiri cu frunze înguste ce au o culoare verde deschis, și ramificații mari. Cresc foarte repede și pot să ajungă la o înălțime de peste 3 metri într-un singur sezon. Sativa provine din zone calde și umede din Columbia, Mexic, Thailanda și Orientul Mijlociu. Când a început înflorirea, durează aproximativ între 10-16 săptămâni pentru a ajunge la maturitate. Savoarea lor diferă de la o aromă dulcie la o aromă de fructe. Sativa au mai puțină clorofilă și mai mulți pigmenți.

Întrebare: Ce specie este canepa?
Răspuns: Este o subspecie a Cannabis sativa, specie care face parte din genul Cannabis, familia Cannabaceae.

Întrebare: Din ce tari provine canepa?
Răspuns: Din zone calde și umede din Columbia, Mexic, Thailanda și Orientul Mijlociu.
Cânepa este o plantă textilă larg răspândită și folosită pentru obținerea fibrelor vegetale, care sunt întrebuințate în industria textilă pentru obținerea țesăturilor. Prin fibră vegetală, din punct de vedere tehnic se înțelege un grup de fibre sclerenchimatice anatomic individualizate. În cazul cânepii, ca și la alte plante industriale cultivate pentru fibre (ex. Linum usitatissimum, Boehmeria nivea) aceste fibre se extrag din tulpini printr-o tehnologie care cuprinde macerarea (topirea) părților nefibroase ale plantei și mai ales a tulpinilor. Această macerare sau topire se realizează cu ajutorul unor bacterii și ciuperci. Tehnica este cunoscută dinaintea epocii industriale când în comunitățile sătești plantele de in, cânepă erau cufundate în lacuri sau iazuri unde avea loc în mod natural acest proces. Fibrele obținute din plantele de cânepă cultivate au o lungime de la 5 la 55 cm lungime.

Întrebare: Care este lungimea fibrelor obtinute din plantele de canepa?
Răspuns: De la 5 la 55 cm lungime.
Fluidul este considerat un mediu continuu în structura sa. El se deformeazǎ continuu și infinit (curge) sub influența unui efort tangențial și dependent de forța aplicatǎ. Fluidele se împart în următoarele categorii: lichide, gaze și plasme.

Întrebare: Ce este fluidul?
Răspuns: Un mediu continuu în structura sa.

Întrebare: Care sunt principalele categorii de fluide?
Răspuns: Lichide, gaze și plasme.
O centrală electrică este un ansamblu de clădiri, mașini, aparate, instrumente și conducte, care servesc la producerea energiei electrice cu ajutorul generatoarelor electrice [1] sau prin conversie directă a energiei solare.

Întrebare: Care este rolul unor centrale electrice?
Răspuns: Servesc la producerea energiei electrice cu ajutorul generatoarelor electrice [1] sau prin conversie directă a energiei solare.
O centrală solară este o centrală electrică funcționând pe baza energiei termice rezultată din absorbția energiei radiației solare. Centralele solare termice, în funcție de modul de construcție pot atinge randamente mai mari la costuri de investiții mai reduse decât instalațiile pe bază de panouri solare fotovoltaice, necesită în schimb cheltuieli de întreținere mai mari și sunt realizabile doar pentru puteri instalate depășind un anumit prag minim. Totodatată sunt exploatabile economic doar în zone cu foarte multe zile însorite pe an.

Întrebare: Pe ce se bazeaza functionarea unei centrale solare?
Răspuns: Este o centrală electrică funcționând pe baza energiei termice rezultată din absorbția energiei radiației solare.
Oglinzile parabolice sunt construite cu două grade de libertate putând urmări poziția soarelui pe cer. Ele sunt montate pe un stativ și concentrează razele solare într-un punct focal propriu fiecărei oglinzi unde este montat un receptor de energie termică. Acest mod de construcție este foarte compact. Oglinzile sunt fabricate cu un diametru cuprins între 3 și 25m rezulând o putere instalată de până la 50 kW pe modul. La instalațiile de acest tip receptorul este conectat la un motor Stirling care transformă energia termică direct în emergie mecanică putând acționa un generator electric. Aceste instalații ating un randament înalt în transformarea energiei solare în energie electrică (peste 30%). Modularitatea acestor instalații permite atât utilizarea lor în locuri izolate sau independente cât și conectarea mai multora formând o centrală virtuală în cadrul generării distribuite a energiei electrice. O soluție mai rară o constituie parcurile(fermele) de oglinzi parabolice. În punctual focal comun tuturor oglinzilor se află o suprafață absorbantă cu ajutorul căreia este încălzit un agent termic utilizat în continuare pentru generare de aburi. Conectarea în grup a mai multor oglinzi parabolice constituie o abordare mai puțin economică decât centralele cu jgheaburi parabolice sau cele cu turn solar.

Întrebare: Cum sunt construite oglinzile parabolice?
Răspuns: Cu două grade de libertate putând urmări poziția soarelui pe cer.

Întrebare: Care este utilitatea motorului Stirling?
Răspuns: Transformă energia termică direct în emergie mecanică putând acționa un generator electric.
Funcționarea densimetrului se bazează pe legea lui Arhimede. Dispozitivul pătrunde în lichid până când greutatea lichidului dezlocuit devine egală cu greutatea sa proprie. Dacă lichidul are densitate mai mare, se cufundă o parte mai mică a densimetrului, iar în lichide mai puțin dense, cufundarea este mai accentuată.

Întrebare: Ce se intampla la lichidele mai putin dense?
Răspuns: Cufundarea este mai accentuată.
Telefon mobil Samsung Galaxy Note 20 Ultra, Dual SIM, 512GB, 12GB RAM, 5G, Mystic Bronze  Acesta este Galaxy Note20 Ultra. Primul care a imbinat un instrument de scris cu un telefon, Note ti-a pus o lume cu totul noua in buzunar. Pe masura ce ne confruntam cu o noua normalitate, viata cere un nou tip de dispozitiv. Noul Galaxy Note nu este un smartphone obisnuit, ci o suita de calculatoare in buzunarul tau. Acesta este nivelul urmator al jocurilor pe mobil. Aceasta este o camera de nivel profesional.

Întrebare: Ce este Telefon mobil Samsung Galaxy Note 20 Ultra, Dual SIM, 512GB, 12GB RAM, 5G, Mystic Bronze?
Răspuns: Este Galaxy Note20 Ultra

Întrebare: Al catelea a imbinat un instrument de scris cu un telefon?
Răspuns: Primul

Întrebare: Cand viata cere un nou tip de dispozitiv?
Răspuns: Pe masura ce ne confruntam cu o noua normalitate