dragosnicolae555/RoITD huggingface dataset:
După principiul de funcționare există două tipuri principale de telescoape optice: reflector și refractor. În telescopul reflector imaginea observată este reflectată de o oglindă intr-un sistem de prisme si apoi la o lentilă ocular, așezată de obicei pe partea laterală a instrumentului. În telescopul refractor se folosește refracția în lentile.

Întrebare: Ce tipuri de telescoape pot exista?
Răspuns: reflector și refractor.

Întrebare: Care este principiul de functionare al telescopului reflector?
Răspuns: imaginea observată este reflectată de o oglindă intr-un sistem de prisme si apoi la o lentilă ocular, așezată de obicei pe partea laterală a instrumentului.
Telescopul optic formează imagini ale cerului relativ apropiate și mărește luminozitatea aparentă a aștrilor, permițând distingerea detaliilor și observarea a mult mai multor stele decât cu ochiul liber. Telescoapele optice sunt împǎrțite în douǎ categorii principale: telescoape reflectoare și telescoape refractoare.

Întrebare: Ce functionalitati ofera telescopul optic?
Răspuns: formează imagini ale cerului relativ apropiate și mărește luminozitatea aparentă a aștrilor, permițând distingerea detaliilor și observarea a mult mai multor stele decât cu ochiul liber.

Întrebare: De cate tipuri pot fi telescoapele optice?
Răspuns: telescoape reflectoare și telescoape refractoare.
Obiectivul telescopului reflector este constituit dintr-o oglindă (sau un sistem de oglinzi) de sticlă metalizată de formă paraboloidală, care poate atinge chiar și 11 m în diametru. Cu ajutorul unei oglinzi plane sau curbe, imaginea dată de obiectiv este îndreptată spre un ocular.

Întrebare: Din ce se alcatuieste obiectivul telescopului reflector?
Răspuns: dintr-o oglindă (sau un sistem de oglinzi) de sticlă metalizată de formă paraboloidală

Întrebare: Ce diametru poate avea obiectivul telescopului reflector?
Răspuns: 11 m în diametru
Telescoapele de refracție au 2 lentile: una mare, plasată în partea frontală și numită „obiectiv”, care colectează lumina, și una mică în partea posterioară, „ocularul”, care focalizează razele luminoase în ochiul observatorului. Acest telescop a fost utilizat de Galileo Galilei în anul 1609 pentru a privi Luna, pe care a văzut-o de 30 de ori mai aproape decât cu ochiul liber.

Întrebare: Din ce este format telescopul de refractie?
Răspuns: au 2 lentile

Întrebare: Ce roluri indeplinesc cele doua lentile ce alcatuiesc telescopul de refractie?
Răspuns: una mare, plasată în partea frontală și numită „obiectiv”, care colectează lumina, și una mică în partea posterioară, „ocularul”, care focalizează razele luminoase în ochiul observatorului.
Atenție! Să nu se privească niciodată Soarele direct prin telescop / luneta astronomică! Este necesară așezarea unui filtru solar adecvat, în fața obiectivului! În caz contrar, pierderea vederii este iremediabilă! În locul folosirii filtrelor așezate în fața obiectivului, o altă variantă sigură este proiectarea imaginii solare pe un ecran, sau, mai simplu, pe o bucată albă de carton.

Întrebare: Cum se poate vizualiza soarele prin telescop?
Răspuns: Este necesară așezarea unui filtru solar adecvat, în fața obiectivului

Întrebare: Ce metode de proiectare a imaginii solare exista?
Răspuns: În locul folosirii filtrelor așezate în fața obiectivului, o altă variantă sigură este proiectarea imaginii solare pe un ecran, sau, mai simplu, pe o bucată albă de carton.
Un obiectiv este un sistem optic constituit dintr-un ansamblu de lentile optice simple sau compuse (dublete sau triplete) din sticlă organică sau minerală care formează o succesiune de dioptrii sferice, asferice sau plane. Razele luminoase, ieșite din acest obiect observat în depărtare traversează obiectivul și formează o imagine reală. Când obiectul este situat la mare distanță, la infinit, imaginea se formează în focarul imagine al obiectivului.

Întrebare: Din ce este alcatuit un obiectiv?
Răspuns: este un sistem optic constituit dintr-un ansamblu de lentile optice simple sau compuse (dublete sau triplete) din sticlă organică sau minerală

Întrebare: Cum este realizata imaginea reala folosind un obiectiv?
Răspuns: Razele luminoase, ieșite din acest obiect observat în depărtare traversează obiectivul și formează o imagine reală
Un ocular este un sistem optic complementar obiectivului. Este folosit în instrumente optice cum sunt microscoapele sau lunetele și telescoapele, pentru a mări imaginea produsă în planul focal al obiectivului. Un ocular este o lupă perfecționată pentru producerea unei imagini la infinit, adică o imagine clară fără acomodarea ochiului, și cu cât mai puține aberații optice posibile.

Întrebare: Ce insemnatate are sintagma de imagine la infinit?
Răspuns: adică o imagine clară fără acomodarea ochiului, și cu cât mai puține aberații optice posibile.

Întrebare: Ce aplicatii utilizeaza ocularul?
Răspuns: microscoapele sau lunetele și telescoapele, pentru a mări imaginea produsă în planul focal al obiectivului.
Obiectivul și ocularul sunt dispuse la câte un capăt al tubului. Tubul poate fi fix sau telescopic, cum este cazul ocheanelor folosite în marină. Ocularul, cum indică denumirea sa, este situat în partea dinspre ochiul privitorului, și este de mici dimensiuni. Obiectivul este situat la celălalt capăt al tubului, și este, în general, de o dimensiuni mai mari decât ocularul.

Întrebare: Ce capat al tubului contine ocularul?
Răspuns: Ocularul, cum indică denumirea sa, este situat în partea dinspre ochiul privitorului, și este de mici dimensiuni.

Întrebare: De cate feluri poate fi tubul optic al lunetei?
Răspuns: Tubul poate fi fix sau telescopic, cum este cazul ocheanelor folosite în marină.
Trepiedul este stativul pe care se așază montura lunetei astronomice. Trepiedele sunt construite, de obicei, din aluminiu sau din oțel, acestea din urmă fiind mai stabile și mai puțin sensibile la vibrații. Trepiedele sunt extensibile, putându-se regla pentru diferite înălțimi. Pe trepied se montează o tăviță pentru păstrarea ocularelor și altor accesorii, la îndemână, în timpul observațiilor.

Întrebare: Din ce materiale se pot realiza trepiedele?
Răspuns: din aluminiu sau din oțel,

Întrebare: Ce caracteristici capata un trepied realizat din otel?
Răspuns: fiind mai stabile și mai puțin sensibile la vibrații.
În general, un astronom amator, când dorește să achiziționeze sau să-și construiască o lunetă sau un telescop, se interesează de diametrul obiectivului (lentilă sau, respectiv oglindă). Cu cât diametrul obiectivului este mai mare, cu atât instrumentul va capta mai multă lumină și, prin urmare, corpurile cerești observate vor fi mai strălucitoare și se vor observa mai multe detalii

Întrebare: Ce proprietate ofera telescopului un diamtru mare?
Răspuns: instrumentul va capta mai multă lumină

Întrebare: Ce parametru se va lua in considerare atunci cand dorim sa achizitionam un telescop?
Răspuns: diametrul obiectivului (lentilă sau, respectiv oglindă)
Radiotelescopul este un instrument astronomic de măsură prevăzut cu antene speciale, metalice, folosit la recepționarea și la studierea undelor radio cuprinse între frecvențele de la câțiva kHz până la 3 GHz, emise de unele corpuri cerești.Cea mai mare antenă parabolică monolitică o deține radiotelescopul de la Arecibo, Puerto Rico, cu un diametru de 300 m.

Întrebare: Care este scopul utilizarii radiotelescopului?
Răspuns: folosit la recepționarea și la studierea undelor radio

Întrebare: Ce frecvente au undele de radio ce pot fi captate de un radiotelescop?
Răspuns: de la câțiva kHz până la 3 GHz
Un higrometru (numit și umidometru) este un instrument de măsurare a umidității aerului și a altor gaze. Principiul de funcționare a higrometrului cu fir de păr (sau de capron), se bazează pe modificarea lungimii firului în funcție de umiditate. Higrometrul cu fir este un aparat de măsură de tip mecanic. În ultimul timp multe higrometre sunt construite cu funcționare electronică.

Întrebare: Care este principiul de functionare al higrometrului cu fir de par?
Răspuns: se bazează pe modificarea lungimii firului în funcție de umiditate.

Întrebare: Cum se pune in functiune un higrometru?
Răspuns: Higrometrul cu fir este un aparat de măsură de tip mecanic. În ultimul timp multe higrometre sunt construite cu funcționare electronică.
Busola sau compasul (italiană: com-pasus) este un instrument de navigație utilizat pentru determinarea direcției relativ la polii magnetici ai Pământului. Cadranul busolei prezintă Polul Nord și Polul Sud magnetic, precum și direcțiile intermediare.Busola sau acul magnetic era deja cunoscută în timpul împăraților din China. Pe atunci busola consta dintr-o piatră magnetică legată de un fir de ață pentru a se putea roti liber. Mai târziu apar formele de busole mai specializate.

Întrebare: Care era forma unei busole la inceputurile aparitiei sale?
Răspuns: busola consta dintr-o piatră magnetică legată de un fir de ață pentru a se putea roti liber.

Întrebare: Ce prezinta cadranul unei busole?
Răspuns: Cadranul busolei prezintă Polul Nord și Polul Sud magnetic, precum și direcțiile intermediare.
Busola poate fi clasică sau numerică. Cea clasică se compune dintr-o capsulă transparentă și etanșă care conține un lichid uleios, în care se rotește, fixată pe un pivot, o săgeată magnetizată, colorată, de obicei, în roșu și negru, capătul roșu indicând Polul Nord, iar cel negru (albastru) Polul Sud. Fundul capsulei poate fi liniat, ceea ce permite o poziționare simplă pe hartă, ușurând astfel găsirea Nordului și orientarea pe hartă în spațiu.

Întrebare: ce caracteristici supliemntare are busola numerica?
Răspuns: Busola poate fi clasică sau numerică.
Labele de înot sunt piese de bază ale echipamentului de scufundare folosite de un scafandru pentru sporirea vitezei de deplasare sub apă.În general, labele de înot se pot împărți în două mari categorii: labe cu călcâi (cu talon), labe cu baretă reglabilă.

Întrebare: In ce scop sunt utilizate labele de inot?
Răspuns: pentru sporirea vitezei de deplasare sub apă.

Întrebare: Cate tipuri de labe de inot exista?
Răspuns: labe cu călcâi (cu talon), labe cu baretă reglabilă.
Înainte de a intra în apă, pe geamul vizorului trebuie aplicată o soluție specială împotriva aburirii, urmată de clătirea acestuia. Aburirea geamului are loc datorită condensării vaporilor din aerul umed și mai cald din interiorul vizorului pe suprafața interioară a geamului aflat în contact cu apa mai rece din exterior. Pentru evitarea aburirii se folosește, de obicei, saliva.

Întrebare: Cum se explica aburirea vizorului la intrarea in apa?
Răspuns: Aburirea geamului are loc datorită condensării vaporilor din aerul umed și mai cald din interiorul vizorului pe suprafața interioară a geamului aflat în contact cu apa mai rece din exterior.

Întrebare: Cat timp este activa solutia aplicata pe vizor impotriva dezaburirii?
Răspuns: nainte de a intra în apă, pe geamul vizorului trebuie aplicată o soluție specială împotriva aburirii, urmată de clătirea acestuia.
La temperaturi extrem de scăzute (-30 °C) bateria trebuie să pornească motorul, la fel și când este foarte cald (până la 70 °C). Așezarea bateriei se face deobicei în compartimentul motor, dar în funcție de automobil poate să difere și trebuie să țină cont de următoarele: lungimea cablurilor de alimentare a demarorului, asigurarea temperaturii normale de funcționare, protecție împotriva vibrațiilor precum și acces ușor în vederea verificării și a unei eventuale înlocuiri.

Întrebare: Unde se amplaseaza de obicei bateria auto?
Răspuns: în compartimentul motor

Întrebare: Ce factori se iau in calcul la amplasarea bateriei auto?
Răspuns: lungimea cablurilor de alimentare a demarorului, asigurarea temperaturii normale de funcționare, protecție împotriva vibrațiilor precum și acces ușor în vederea verificării și a unei eventuale înlocuiri.
Bateria auto pe bază de plumb este formată din 6 acumulatoare (celule, pile electrice) legate în serie. Fiecare celulă generează o tensiune aproximativă de 2.12 V, tensiunea totală a bateriei de acumulatoare în gol fiind de 6 x 2.12 = 12.72 V (pentru o baterie complet încărcată).

Întrebare: Cate acumulatoare alcatuiesc o baterie auto pe baza de plumb?
Răspuns: 6 acumulatoare (celule, pile electrice) legate în serie

Întrebare: Ce tensiune genereaza un acumulator al bateriei auto pe baza de plumb?
Răspuns: aproximativă de 2.12 V
O baterie auto este alcătuită din mai multe celule galvanice, care se mai numesc și pile electrice. Bateria funcționează la bază pe principiul lui Volta: acesta spune că între două metale diferite scufundate în electrolit (lichidul care permite conductibilitatea curentului electric) există o tensiune electrică.

Întrebare: Care este principiul care sta la baza functionarii bateriei auto?
Răspuns: principiul lui Volta

Întrebare: Ce presupune pricipiul lui Volta?
Răspuns: între două metale diferite scufundate în electrolit (lichidul care permite conductibilitatea curentului electric) există o tensiune electrică.
Elementul galvanic (sau celulă galvanică, pilă electrică sau celulă voltaică) este un generator electrochimic de curent continuu bazat pe transformarea spontană a energiei chimice în energie electrică.Este alcătuit din două plăci conductoare de naturi diferite (electrozii), introduse într-o soluție de electrolit; una din ele reprezintă polul pozitiv (sau catodul) sursei de curent, iar a doua placă - polul negativ (sau anodul).

Întrebare: Ce este o pila electrica?
Răspuns: este un generator electrochimic de curent continuu bazat pe transformarea spontană a energiei chimice în energie electrică.

Întrebare: Din ce este alcatuita pila electrica?
Răspuns: din două plăci conductoare de naturi diferite (electrozii), introduse într-o soluție de electrolit
Căldura este adesea utilizată în sensul de energie termică. Când un sistem termodinamic primește căldură, temperatura și energia sa termică cresc, iar când cedează căldură, temperatura și energia sa termică scad. În sensul strict al cuvântului, în timp ce energia termică este o funcție de potențial, căldura este o formă de schimb de energie.

Întrebare: Cum se comporta un sistem termodinamic cand primeste caldura?
Răspuns: temperatura și energia sa termică cresc

Întrebare: Ce este caldura?
Răspuns: o formă de schimb de energie.
O centrală termică este o instalație pentru producerea căldurii, care apoi se distribuie printr-un agent termic fluid (apă, abur, aer cald, antigel). O centrală termică este prevăzută cu una sau mai multe instalații de cazan, în focarul cărora se arde un combustibil.

Întrebare: Ce agent termic fluid utilizeaza o centrala termica?
Răspuns: apă, abur, aer cald, antigel

Întrebare: Ce este o centrala termica?
Răspuns: O centrală termică este o instalație pentru producerea căldurii, care apoi se distribuie printr-un agent termic fluid (apă, abur, aer cald, antigel).
Pompa de căldură geotermală este un sistem de încălzire sau climatizare, folosind căldura stocată în pământ pentru a încălzi sau climatiza o locuință. Ea folosește pământul ca o sursă de căldură iarna, iar vara transferul este invers din locuință în pământ.Temperatura în sol la câțiva metri adâncime, este aproape constantă pe toată perioada anului.

Întrebare: Ce este o pompa de caldura geotermala?
Răspuns: este un sistem de încălzire sau climatizare, folosind căldura stocată în pământ pentru a încălzi sau climatiza o locuință.

Întrebare: Care este mecanismul de functionare al pompei de caldura geotermale?
Răspuns: Ea folosește pământul ca o sursă de căldură iarna, iar vara transferul este invers din locuință în pământ.
Prin încălzire centrală se înțelege un sistem de încălzire simultană, de la o singură sursă, a mai multor încăperi dintr-una sau mai multe clădiri, folosind în acest scop un agent termic (apă fierbinte, abur sau aer). Sursa de căldură este de obicei un cazan de încălzire, dar se poate folosi în acest scop și energia geotermală sau energia solară. Dacă sursa de încălzire este agentul termic livrat de o termocentrală, se vorbește despre termoficare.

Întrebare: In ce consta mai exact fenomenul de incalzire prin centrala?
Răspuns: se înțelege un sistem de încălzire simultană, de la o singură sursă, a mai multor încăperi dintr-una sau mai multe clădiri, folosind în acest scop un agent termic (apă fierbinte, abur sau aer).
Combustibilul folosit este de obicei gazul natural, dar există construcții care utilizează combustibil lichid (GPL). Pot fi cu cameră de ardere deschisă sau închisă (etanșă). În ultimul timp sunt realizate sub forma cazanelor cu condensare, care au performanțe superioare. Prepararea apei calde de consum se poate face în momentul cererii (instantaneu), sau în prealabil (cu acumulare). De obicei sunt montate în interiorul clădirilor, dar pot fi montate și în exterior.

Întrebare: Ce combustibil se utilizeaza in cazul utilizarii unei centrale termice de perete?
Răspuns: de obicei gazul natural, dar există construcții care utilizează combustibil lichid (GPL).

Întrebare: In cat timp se incalzeste apa datorita centralei termice de perete?
Răspuns: Prepararea apei calde de consum se poate face în momentul cererii (instantaneu), sau în prealabil (cu acumulare).
Centralele termice de perete produc agent termic (format din apă și, eventual, antigel) destinat încălzirii, cu o presiune de cel mult 6 bar și o temperatură de cel mult 95 °C.[8] Randamentul lor termic brut[9] trebuie să fie de cel puțin 90 % în cazul centralelor fără condensare[10] (cele cu condensare au randament termic brut superior).

Întrebare: Ce contine agentul termic produs de centralele termice de perete?
Răspuns: format din apă și, eventual, antigel

Întrebare: Ce temperatura maxima atinge agentul termic produs de centralele termice?
Răspuns: temperatură de cel mult 95 °C
Un cazan cu condensare este un cazan care răcește gazele de ardere evacuat în atmosferă până sub temperatura punctului de rouă, care pentru gaze provenite din arderea gazului natural este de 57 °C, condensând cât mai mult din vaporii de apă din aceste gaze și recuperând căldura lor latentă de vaporizare.Aceste centrale lucrează cel mai bine la temperaturi scăzute ale agentului termic, de 40 °C (tur) / 30 °C (retur), dar sunt eficiente până la temperaturi de retur de 60 °C

Întrebare: Ce utilitate are un cazan cu condensare?
Răspuns: răcește gazele de ardere evacuat în atmosferă până sub temperatura punctului de rouă

Întrebare: Care este teperatura optima a agentului termic?
Răspuns: de 40 °C (tur) / 30 °C (retur), dar sunt eficiente până la temperaturi de retur de 60 °C
Încălzirea prin pardoseală cu apă fierbinte este mai avantajoasă decât cea cu radiatoare montate pe pereți, unde căldura degajată de radiatoare se produce la un nivel ridicat față de sol, se ridică spre tavan de unde apoi coboară și revine sub formă de aer rece la nivelul picioarelor. În cazul încălzirii prin pardoseală, căldura este degajată uniform la nivelul solului, asigurând creșterea confortului termic.

Întrebare: Cum degaja caldura un radiator montat pe pereti?
Răspuns: unde căldura degajată de radiatoare se produce la un nivel ridicat față de sol, se ridică spre tavan de unde apoi coboară și revine sub formă de aer rece la nivelul picioarelor.

Întrebare: Cum actioneaza incalzirea prin pardoseala?
Răspuns: căldura este degajată uniform la nivelul solului, asigurând creșterea confortului termic.
Căldura latentă este o expresie care se referă la cantitatea de energie eliberată sau absorbită de către o substanță chimică în timpul unei transformări de fază fără schimbare de temperatură, cum ar fi topirea zăpezii sau fierberea apei.[1][2] Termenul a fost introdus în jurul anului 1750 de Joseph Black, pe baza cuvântului din latină latere.Căldură latentă este cantitatea de căldură primită sau cedată de un corp sau de un sistem de corpuri într-o transformare termodinamică de fază izoterm-izobară.

Întrebare: Ce definitie poarta sintagma de caldura latenta?
Răspuns: se referă la cantitatea de energie eliberată sau absorbită de către o substanță chimică în timpul unei transformări de fază fără schimbare de temperatură, cum ar fi topirea zăpezii sau fierberea apei

Întrebare: In ce consta mai exact caldura latenta?
Răspuns: este cantitatea de căldură primită sau cedată de un corp sau de un sistem de corpuri într-o transformare termodinamică de fază izoterm-izobară.
Dizolvarea este fenomenul de răspândire a particulelor unor substanțe (lichide, solide, gazoase) printre particulele altor substanțe, numite solvenți și rezultând din acest proces o soluție. Substanța dizolvată, în cazul substanțelor solide, are structura sa cristalină dezintegrată în formă de ioni separați, atomi separați și molecule separate.Pentru lichide și gaze, moleculele trebuie să fie adaptabile cu cele ale solventului pentru a putea forma împreună o soluție.

Întrebare: In ce consta fenomenul de dizolvare?
Răspuns: Dizolvarea este fenomenul de răspândire a particulelor unor substanțe (lichide, solide, gazoase) printre particulele altor substanțe, numite solvenți și rezultând din acest proces o soluție.

Întrebare: Ce caracteristici are substanta dizolvata?
Răspuns: Substanța dizolvată, în cazul substanțelor solide, are structura sa cristalină dezintegrată în formă de ioni separați, atomi separați și molecule separate.

Întrebare: In ce conditii are loc dizolvarea in cazul lichidelor si al gazelor?
Răspuns: Pentru lichide și gaze, moleculele trebuie să fie adaptabile cu cele ale solventului pentru a putea forma împreună o soluție.
Solubilitatea indică gradul în care o substanță pură se poate dizolva într-un dizolvant, alcătuind o soluție omogenă unde repartizarea atomilor, moleculelor și ionilor este uniformă. Pentru lichide parțial miscibile reciproc, care formează o soluție eterogenă cu cel puțin 2 faze lichide (lichid multifazic) solubilitatea se denumește miscibilitate.

Întrebare: Ce indica fenomenul de solubilitate?
Răspuns: Solubilitatea indică gradul în care o substanță pură se poate dizolva într-un dizolvant

Întrebare: Ce este miscibilitatea?
Răspuns: Pentru lichide parțial miscibile reciproc, care formează o soluție eterogenă cu cel puțin 2 faze lichide (lichid multifazic) solubilitatea se denumește miscibilitate.
Solubilitatea unei substanțe reprezintă cantitatea maximă din acea substanță care se dizolvă într-o anumită cantitate de solvent, la o anumită temperatură. Concentrația substanței din soluția saturată reprezintă solubilitatea substanței respective.

Întrebare: Cum se stabileste solubiltatea unei substante?
Răspuns: Concentrația substanței din soluția saturată reprezintă solubilitatea substanței respective.

Întrebare: Ce reprezinta solubilitatea unei substante?
Răspuns: cantitatea maximă din acea substanță care se dizolvă într-o anumită cantitate de solvent, la o anumită temperatură.
Distilarea este procesul de separare care presupune trecere a unui amestec lichid în stare de vapori prin fierbere, urmată de condensarea vaporilor obținuți.Distilarea este un procedeu fizic de purificare, care se produce în 2 etape:etapa I: trecerea din stare lichidă în stare gazoasă; etapa II: trecerea din stare gazoasă în stare lichidă.

Întrebare: In ce consta fenomenul de distilare?
Răspuns: procesul de separare care presupune trecere a unui amestec lichid în stare de vapori prin fierbere, urmată de condensarea vaporilor obținuți.
Topirea este o transformare de fază, proces în care o substanță trece din faza solidă în faza lichidă, datorită acumulării energiei în atomii sau moleculele unui corp solid.Creșterea energiei atomilor sau moleculelor conduce la distrugerea legăturilor dintre ele, fenomen ce cauzează topirea parțială sau totală a solidului. Procesul opus este solidificarea.

Întrebare: Ce transformami suporta o substanta care trece prin procesul de topire?
Răspuns: o substanță trece din faza solidă în faza lichidă, datorită acumulării energiei în atomii sau moleculele unui corp solid.

Întrebare: In ce conditii se realizeaza topirea partiala?
Răspuns: Creșterea energiei atomilor sau moleculelor conduce la distrugerea legăturilor dintre ele, fenomen ce cauzează topirea parțială sau totală a solidului.