State aid — The Czech Republic — State aid C 3/08 (ex NN 102/05) — Public service compensation for Southern Moravia Bus Companies — Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty (Text with EEA relevance)
Date: 2008-02-16
Institutions: European Commission
Subjects: Czechia, State aid, bus, control of State aid, exchange of information, means of public conveyance, service

16.2.2008

EN

Official Journal of the European Union

C 43/19

PROCEDURES RELATING TO THE IMPLEMENTATION OF THE COMPETITION
POLICY

COMMISSION

STATE AID — THE CZECH REPUBLIC

State aid C 3/08 (ex NN 102/05) — Public service compensation for Southern Moravia Bus
Companies

Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty

(Text with EEA relevance)

(2008/C 43/06)

By means of the letter dated 15 January 2008 reproduced in the authentic language on the pages following
this summary, the Commission notified the Czech Republic of its decision to initiate the procedure laid
down in Article 88(2) of the Treaty concerning the abovementioned measure.

Interested parties may submit their comments within one month of the date of publication of this summary
and the following letter, to:

European Commission
Directorate-General for Energy & Transport
Directorate A, unit 4
DM 28
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 296 41 04

These comments will be communicated to the Czech Republic. Confidential treatment of the identity of the
interested party submitting the comments may be requested in writing, stating the reasons for the request.

TEXT OF SUMMARY

3. Assessment of the measure

1. Procedure

By letter dated 28 June 2005 the Commission received a
complaint from the Czech company ČAS — SERVICE a.s. (the
‘Complainant’). The complaint concerned State aid allegedly
granted to various competitors of the Complainant by regional
authorities, between 2003-2005.

With regard to payments envisaged in contracts concluded
before 1 May 2004,
i.e. the date of accession of the Czech
Republic, these cannot be examined by the Commission under
State aid rules, neither under the procedures laid down in
Article 88 of the Treaty nor under the interim mechanism.
However, modifications of these contracts resulting in rising of
the liability of the State towards the beneficiaries made after
accession may constitute new aid.

2. Description of the measure

— Title: Public service compensation for Southern Moravia Bus

Companies

— Duration: 2003-2005

— Form: compensations for public transport services

— Authority: Southern Moravia authorities

Compensations were paid by the Southern Moravia authorities
from the public budget. Therefore, they were granted through
State resources. Compensation might have granted a selective
advantage to recipients. The condition that the aid must distort
competition and affect trade between Member States is fulfilled
in the case at hand.

— Recipients: Bítešská dopravní společnost s.r.o., BK Bus s.r.o.,
Břežanská dopravní společnost s.r.o., Znojemská dopravnì
společnost — PSOTA s.r.o., TREDOS, spol. s.r.o.

— Objective: public service obligation.

Article 73 of the Treaty envisages conditions of compatibility of
aid granted in the field of coordination of transport and public
service obligation in transport. According to Altmark judgment
(C-280/00), Article 73 cannot be applied directly but only by
the Council
virtue of Council Regulations,

in particular

C 43/20

EN

Official Journal of the European Union

16.2.2008

Regulation (EEC) No 1191/69 of 26 June 1969 on action by
Member States concerning the obligation inherent
in the
concept of a public service in transport by rail, road and inland
waterway (OJ L 156, 28.6.1969, p. 1).

As in the case at hand there was no call for tender and that the
Complainant pleads that Bítešská, BK Bus, Břežanská společnost,
PSOTA, TREDOS received illegal State aid,
the Commission
considers that it has to give the opportunity to the Complainant
and third parties to comment on the methodology applied for
establishing the amount of compensation by the Southern
Moravia authorities, before being able to conclude with certainty
that the aid is compatible with Article 73 of the Treaty by
virtue of Article 14 of the Council Regulation.

In accordance with Article 14 of Council Regulation (EC)
No 659/1999, all unlawful aid can be subject to recovery from
the recipient.

TEXT OF LETTER

‘Komise chce informovat Českou republiku, že po prostudování
informací o výše uvedeném opatření předložených orgány Vaší
země se rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst. 2
Smlouvy o ES.

1. ŘÍZENÍ

1. V dopise ze dne 28. června 2005 obdržela Komise stížnost
od české společnosti ČAS – Service a. s. (‚stěžovatel‘). Stíž-
nost se týkala státní podpory, kterou krajské úřady v letech
2003 až 2005 údajně poskytly různým konkurentům
stěžovatele.

2. Dopisy ze dne 20. července 2005, 14. března 2006
a 7. prosince 2006 požádala Komise orgány České repub-
informace týkající se problémů uvedených
liky o další
stěžovatelem.

3. České orgány odpověděly dne 14. září 2005, 2. června

2006, 6. února 2007 a 18. října 2007.

2. OKOLNOSTI PŘÍPADU

4. Stěžovatel je akciovou společností činnou v oblasti pravi-
delné autobusové dopravy, zájezdové dopravy, městské
autobusové dopravy na Znojemsku a v mezinárodní
dopravě.

5. Až do září 2004 bylo provozování regionální veřejné auto-
busové dopravy v Jihomoravském kraji klíčovou aktivitou
stěžovatele, a to zejména na základě smluv uzavřených s
regionálními orgány. Služby byly poskytovány v Jihomor-
avském kraji (okresy Znojmo a Moravský Krumlov).

6. Stěžovatel tvrdí, že úřady Jihomoravského kraje poskytly v
období 2003–2005 nedovolenou státní podporu Bítešské
dopravní společnosti spol. s r.o. (dále jen ‚Bítešská‘), společ-
nosti BK BUS s.r.o. (dále jen ‚BK Bus‘), Břežanské dopravní
společnost‘),
jen
společnosti
Znojemské
PSOTA,
společnosti
s.r.o. (dále jen ‚PSOTA‘) a společnosti TREDOS, spol. s r.o.
(dále jen ‚TREDOS‘). Mělo k tomu dojít udělením licence,
které nebylo ani transparentní, ani objektivní.

(dále
dopravní

‚Břežanská

s.r.o.

–

7. Komise konstatuje, že podle českých orgánů se v případě
licence jedná o povolení udělované orgány k provozování
veřejné linkové dopravy. Cílem licence je zaručit, aby auto-

busovou dopravu provozovali pouze ti dopravci, kteří
splňují určité kvalitativní požadavky. V tomto ohledu
Komise konstatuje, že podle § 18 zákona č. 111/1994 Sb.,
o silniční dopravě (dále jen ‚zákon o silniční dopravě‘),
patří mezi tyto požadavky zejména povinnost provozovat
dopravu podle schváleného jízdního řádu, zajistit určitou
míru bezpečnosti pro cestující, uveřejnit
řád a
označit vozidla názvem linky.

jízdní

8. Kromě toho Komise konstatuje, že § 19 zákona o silniční
dopravě stanoví, že závazkem veřejné služby se rozumí
‚závazek, které by dopravce jinak pro jeho ekonomickou nevýhod-
nost nepřijal nebo by jej přijal pouze zčásti. Závazek veřejné
služby sjednává s dopravcem stát a hradí dopravci prokazatelnou
ztrátu vzniklou jeho plněním. Závazek veřejné služby spočívá v
závazku provozu (…), závazku přepravy (…) a závazku tarifním
(…). Závazek veřejné služby ve veřejné linkové osobní dopravě
vzniká na základě písemné smlouvy‘ (uzavřené mezi přísluš-
nými orgány a provozovatelem dopravy).

9. Dále § 19b zákona o silniční dopravě stanoví, že ‚povinnou
součástí smlouvy o závazku veřejné služby je předběžný odborný
odhad prokazatelné ztráty za celé období, na které se závazek
veřejné služby uzavírá‘. Příslušné orgány ‚uhradí prokazatelnou
tohoto předběžného odborného odhadu
ztrátu nejvýše ve výši
náklady.
nepředvídatelné
o
pouze
zvýšeného
prokazatelné
služby mimo závazky veřejné
Zajišťuje-li dopravce přepravní
služby nebo jiné činnosti,
je povinen vést oddělené účetnictví
závazků veřejných služeb.‘

ztráty,

způsob

výpočtu

pravidla

prokazatelné

10. Komise rovněž konstatuje, že podle § 19b odstavce 5
zákona o silniční dopravě ‚vymezení prokazatelné ztráty,
způsob výpočtu předběžného odborného odhadu prokazatelné
ztráty,
na
přidělování finančních prostředků z příslušných rozpočtů, doklady,
kterými musí být výpočty prokazatelné ztráty doloženy, a způsob
výkonu státního odborného dozoru nad financováním dopravní
obslužnosti stanoví prováděcí předpis.‘ Tento předpis (vyhláška
Ministerstva dopravy a spojů č. 50/1998 Sb. ze dne
13. března 1998, o prokazatelné ztrátě ve veřejné linkové
osobní
definuje
prokazatelnou ztrátu ve veřejné linkové osobní dopravě
‚rozdíl mezi součtem ekonomicky oprávněných nákladů a
jako:
tržbami a
upraveného přiměřeného zisku a mezi dosaženými
výnosy.‘

‚vyhláška‘)

dopravě

dále

jen

–

11. Přiměřeným ziskem se ve vyhlášce rozumí ‚částka, která po
zdanění (…) nepřekračuje 1/8 ceny autobusů používaných zpra-
vidla pro veřejnou linkovou osobní dopravu zajišťující dopravní
obslužnost plněním závazku veřejné služby, snížená o částku celk-
ových skutečných účetních odpisů těchto autobusů, a částka vyna-
ložená na investice související s provozováním veřejné linkové
osobní dopravy, pokud s těmito investicemi vyjádřil pro účely
jejich zahrnutí do výpočtu prokazatelné ztráty souhlas příslušný
dopravní úřad.‘

12. S účinností od 1.

ledna 2003 přešla v České republice
odpovědnost za uzavírání
služeb
smluv o zajišťování
veřejné dopravy s dopravními podniky na krajské úřady,
včetně úřadů Jihomoravského kraje. Úřady Jihomoravského
kraje porovnaly náklady na provozování veřejné dopravy,
které vznikly stěžovateli, s průměrnými náklady na provo-
zování autobusové dopravy v České republice získanými ze
statistického průzkumu. Došly k závěru, že náklady stěžo-
vatele byly vyšší než průměrné náklady.

16.2.2008

EN

Official Journal of the European Union

C 43/21

13. Dne 24. března 2003 se na základě výše uvedeného
posouzení a po neúspěšných jednáních se stěžovatelem
rozhodly úřady Jihomoravského kraje zahájit
jednání o
zajištění dopravní obslužnosti s jinými dopravci. Obrátily
se na známé dopravce působící v Jihomoravském kraji s
výzvou k podání nabídek na zajištění
služeb veřejné
dopravy na Znojemsku. Výzva k podání nabídek byla roze-
slána 41 dopravcům, včetně stěžovatele. Ve výzvě se počí-
talo s tím, že krajské úřady jsou ochotny provozovatelům
platit za poskytování služby maximálně 26 Kč/km. Dále
výzva obsahovala požadavek, že dopravci musí mít elektro-
nický odbavovací systém a dobrou pověst u administrativy.

14. Krajské úřady obdržely odpovědi od devíti dopravců a
pozvaly poté tyto dopravce na jednání. Nabídky posuzovala
a hodnotila výběrová komise, kterou jmenovala Rada Jiho-
moravského kraje. Doporučila, aby byly smlouvy o zajišťo-
vání dopravní obslužnosti uzavřeny se šesti dopravci,
včetně stěžovatele, a to s těmito společnostmi: Bítešská, BK
Bus, Břežanská společnost, PSOTA, TREDOS a stěžovatel
(ČAS-Service a.s.).

15. Kritérii hodnocenými při posuzování nabídek výběrovou
komisí byla jednoznačnost a úplnost nabídky. Úřady Jiho-
moravského kraje dále braly do úvahy mimo jiné i
kritérium minimalizace počtu provozně-technických kilo-
metrů a celistvosti vybraného území.

16. Podle českých orgánů splňoval stěžovatel kritéria výběru
pouze podmíněně, nespecifikoval totiž jednoznačně cenu
svého přepravního výkonu a během dalších jednání uvedl,
že nemůže akceptovat kompenzaci ve výši navrhované
úřady Jihomoravského kraje ve výzvě k podání nabídek.

17. Proto došel krajský úřad k závěru, že stěžovatel nesplňuje
podmínky výběrového řízení a že s ním nemůže být uzav-
řena smlouva o zajišťování dopravní obslužnosti ve veřejné
dopravě.

23,959 Kč/km bude mít

dopravy bude 26 Kč/km. Podle
českých orgánů to
znamená, že řádně spravovaná a vybavená společnost s
náklady
výši
2,041 Kč/km. Náklady ve výši 23,959 Kč/km byly získány
ze statistických průzkumů prováděných podle zákona
č. 89/1995 Sb., o státní statistické službě. Tyto průzkumy
se týkaly zajišťování služeb veřejné autobusové dopravy na
území České republiky v roce 2002.

zisk

ve

19. Komise konstatuje, že odhadovaná cena za kilometr (max.
26 Kč/km) byla stanovena ve smlouvách s jednotlivými
dopravci. Z ní bylo možno stanovit celkovou výši příjmů
(cena za km vynásobená počtem kilometrů), které budou
dopravci za poskytnutí služby vyplaceny. Z této částky byly
odečteny skutečné příjmy, aby bylo možno určit ztráty.

20. Dopravce musel úřadu po poskytnutí služeb předložit
doklad k doložení skutečných příjmů. Teprve poté byla
stanovena výše ztrát a došlo k vyplacení kompenzace.

21. Kromě obecných požadavků stanovených v zákoně o
silniční dopravě pro dopravce a vyplývajících ze skuteč-
nosti, že tito provozovatelé mají licence, uváděly všechny
smlouvy konkrétnější povinnosti
jednotlivých provozova-
telů, a to povinnost provozovat dopravu na konkrétních
linkách a v určených časech a rovněž podmínky pro
změnu smluv a pokuty v případě nedodržení smluv.

22. České orgány informovaly Komisi, že po roce 2003 se
úřady Jihomoravského kraje dohodly uzavřít další smlouvy
na zajišťování dopravní obslužnosti na rok 2004 a 2005
se stejnými dopravci.

23. České orgány potvrdily, že při výběru dopravců poskytují-
cích dopravní služby v roce 2004 a 2005 neproběhlo
žádné zvláštní řízení.

18. Smlouvy byly uzavřeny s těmi dopravci, kteří akceptovali,
cena vyplácená za zajišťování veřejné

že maximální

24. V následující

tabulce jsou uvedeny údaje o částkách
kompenzace, s nimiž se počítalo ve smlouvách na rok
2004 (tabulka 1):

Dopravní podnik

Datum uzavření smlouvy

Maximální výše kompenzace, s níž se ve
smlouvě počítalo

TREDOS

21. 1. 2004

Změněna: 31. 8. 2004

BK Bus

Bítešská

PSOTA

22. 1. 2004

21. 1. 2004

20. 1. 2004

Změněna:

31. 8. 2004

17. 9. 2004

Břežanská společnost

26. 1. 2004

7 364 733 Kč

7 399 733 Kč

4 349 779 Kč

4 780 000 Kč

18 924 849 Kč

18 956 769 Kč

18 979 733 Kč

10 615 611 Kč

C 43/22

EN

Official Journal of the European Union

16.2.2008

25. Dále Komise konstatuje, že smlouvy uzavřené na rok 2004

byly prodlouženy na rok 2005 (tabulka 2):

Dopravní podnik

Datum uzavření smlouvy

Maximální výše kompenzace, s níž se ve
smlouvě počítalo

TREDOS

BK Bus

Bítešská

PSOTA

Břežanská společnost

4. 3. 2005

Změněna:

31. 3. 2005

4. 3. 2005

4. 3. 2005

4. 3. 2005

4. 3. 2005

26. Podle českých orgánů nezískaly výše uvedené podniky
během období 2004 až 2005 žádné jiné finanční částky
od státu nebo ze státních prostředků, pokud jde o dopravní
služby v Jihomoravském kraji.

3. PRÁVNÍ POSOUZENÍ OPATŘENÍ

3.1 Pravomoc Komise prověřit opatření zavedená
zeměmi, které k Evropské unii přistoupily dne
1. května 2004

27. Ustanovení přílohy IV kapitoly 3 aktu o přistoupení tvoří
právní rámec pro posouzení opatření, která uskutečnily
přistupující členské státy před svým přistoupením k EU a
která jsou v platnosti i po přistoupení.

28. Se zvláštním odkazem na odvětví dopravy stanoví příloha
IV, že ‚režimy podpor a individuální podpory, které nabyly účinku
v novém členském státě přede dnem přistoupení a jsou stále
použitelné i po tomto dni, se považují za existující podpory ve
smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES (…), za předpokladu, že
byly do čtyř měsíců ode dne přistoupení sděleny Komisi.‘

29. Podle uznávané rozhodovací praxe (1) ‚nemůže Komise posu-
zovat podpory, které byly poskytnuty před přistoupením a nejsou
použitelné po přistoupení, ani na základě postupů stanovených v
článku 88 Smlouvy o ES, ani na základě přechodného mechan-
ismu. Pouze taková opatření, na jejichž základě může být i po
přistoupení poskytnuta dodatečná podpora nebo může být
zvýšena částka podpory již poskytnuté, mohou být na základě
přechodného mechanismu kvalifikována jako existující podpora –
pokud splňují příslušné podmínky – a proto tomuto mechanismu
podléhají. Na druhé straně se přechodný mechanismus stává
s opatřeními pro poskytování
bezpředmětným v
podpor, které již byly v určité výši definitivně a bezpodmínečně
poskytnuty před přistoupením. (…) aby bylo možno stanovit, zda
se jedná o tento případ, je příslušným kritériem právně závazný
jímž se příslušné vnitrostátní orgány zavazují poskytnout
akt,
podporu. Pokud takový akt neexistuje, nebylo opatření poskytnuto
před přistoupením, a jedná se tedy o novou podporu, jejíž slučitel-
nost se společným trhem Komise posuzuje na základě článků 87
a 88 Smlouvy o ES. Nové opatření musí být posouzeno v
momentě, kdy je podpora poskytována; za poskytnutí podpory se

souvislosti

(1) Rozhodnutí Komise C 3/05 – Polsko – Podpora na restrukturalizaci pro

společnost Daewoo-FSO (Úř. věst. C 100, 26.4.2005, s. 2).

11 457 527 Kč

11 593 799 Kč

5 244 124 Kč

6 000 000 Kč

20 999 640 Kč

11 953 423 Kč

považuje právní závazek státu, a nikoli
její vyplacení. Jakákoli
platba v rámci právního závazku, současná i budoucí, znamená
pouze provedení závazku a nemůže být považována za novou
nebo dodatečnou podporu. Komise je proto toho názoru, že se
musí prokázat, že i po přistoupení bude podpora znamenat další
přínos, který nebyl v době jejího poskytnutí znám nebo nebyl
znám v plné míře, aby mohlo být opatření považováno za použi-
telné po přistoupení.‘

30. Proto nemůže Komise posuzovat platby uváděné ve smlou-
vách uzavřených před 1. květnem 2004, tj. před datem
přistoupení České republiky, ani podle pravidel o státní
podpoře, ani na základě postupů stanovených v článku 88
Smlouvy o ES, ani na základě přechodného mechanismu.
Změny těchto smluv, k nimž došlo po přistoupení
a z nichž státu vyplynuly nové závazky vůči příjemcům
podpory, však mohou zakládat novou podporu.

31. V důsledku toho může Komise u smluv uvedených v
tabulce 1 pouze prošetřit, zda dodatky k původním
smlouvám na rok 2004 (uzavřené po přistoupení) se
společnostmi PSOTA a TREDOS obsahují státní podporu
ve smyslu článku 87 Smlouvy.

32. Pokud jde o dodatky uvedené v tabulce 2, které byly
všechny uzavřeny po 1. květnu 2004, je jejich prošetření v
pravomoci Komise.

33. Co se týče opatření uvedených v bodě 31 a 32 tohoto
rozhodnutí, konstatuje Komise, že je české orgány nepře-
dložily v rámci postupu stanoveného v příloze IV aktu o
přistoupení. Tato opatření proto nikdy nezískala status
existující podpory.

3.2 Poskytnutí podpory

34. Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskyto-
vané v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků,
které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž
tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví
výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy,
neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva
jinak.

16.2.2008

EN

Official Journal of the European Union

C 43/23

3.2.1 Státní prostředky

35. Komise konstatuje, že úřady Jihomoravského kraje vyplá-
cely kompenzace z veřejného rozpočtu. Byly tudíž posky-
továny ze státních prostředků.

47. Komise konstatuje, že krajské úřady uvedly ve výzvě k
podání nabídek, že maximální cena 26 Kč/km je cena,
kterou jsou ochotny platit dopravcům za zajišťování
dopravní obslužnosti.

3.2.2 Selektivní hospodářská výhoda

36. Je třeba stanovit, zda opatření poskytuje selektivní hospo-

dářskou výhodu.

37. Z rozsudku ve věci Altmark (2) vyplývá, že ‚pokud musí být
opatření státu považováno za kompenzaci za služby poskytnuté
podniky, které kompenzaci přijaly, aby mohly plnit závazky
veřejné služby, takže se u těchto podniků nejedná o skutečné
finanční zvýhodnění a opatření tedy nemá za následek jejich příz-
nivější konkurenční postavení, než mají jejich konkurenti, nespadá
takové opatření pod čl. 92 odst. 1 Smlouvy. Aby však tato
kompenzace nebyla v konkrétním případě klasifikována jako
státní podpora, je třeba splnit řadu podmínek.‘

38. Zaprvé je podle výše uvedeného rozsudku třeba stanovit,
‚zda se od podniku přijímajícího kompenzaci skutečně vyžaduje
plnění závazku veřejné služby a (zda) byly tyto závazky jasně
definovány‘.

39. Pokud jde o tento požadavek, konstatuje Komise, že zákon
o silniční dopravě uvádí definici závazku veřejné služby a
stanoví, že závazek veřejné služby ve veřejné linkové
dopravě vzniká na základě písemné smlouvy mezi orgány
a dopravcem. České orgány zaslaly Komisi kopie smluv a
následných dodatků uzavřených s dopravními podniky.

40. Komise konstatuje, že závazek veřejné služby byl ve smlou-
vách jednoznačně a konkrétně definován, tj. u jednotlivých
provozovatelů byla jasně vymezena přepravní spojení a
časové termíny, ve kterých bude doprava zajišťována.

41. Proto došla Komise k závěru, že první podmínka podle

věci Altmark je splněna.

42. Zadruhé je třeba prokázat, že ‚ukazatele pro výpočet vyrovná-
vací platby (kompenzace) byly stanoveny předem objektivním a
transparentním způsobem.‘

43. Komise konstatuje, že úřady stanovily maximální cenu za
dopravní služby na základě kritérií uvedených v § 19b
zákona o silniční dopravě a ve vyhlášce popsaných výše na
26 Kč/km. Tato cena byla obsažena ve výzvě k podání
nabídek zaslané všem potenciálním zájemcům v roce
2003. Komise konstatuje, že uvedená cena byla stanovena
na základě statistických údajů.

44. Znamená to, že cena byla stanovena předem,

tj. před
výběrem dopravců, a to objektivním a transparentním
způsobem. Tento ukazatel nebyl v dodatcích dohodnutých
po přistoupení České republiky k Evropské unii pozměněn.

45. Komise proto došla k závěru, že druhá podmínka podle

věci Altmark je splněna.

46. Třetí podmínkou uvedenou v rozsudku ve věci Altmark je
to, že ‚vyrovnávací platba nepřevyšuje částku nezbytnou pro
veškerých nákladů vynaložených při plnění závazků
pokrytí
veřejné
třeba zohlednit
služby nebo jejich části, přičemž je
příslušné příjmy a přiměřený zisk z plnění uvedených závazků‘.

(2) Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. července 2003, ve věci C-280/00
Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahver-
khersgesellschaft Altmark GmbH a Oberbundesanwalt beim Bundes-
verwaltungsgericht (2003) Sb. rozh. s. I-07747.

jsou

zaplaceného

cestujícími. Dále

48. Kromě toho všechny smlouvy obsahují odhad ztrát, které
vzniknou
jednotlivým autobusovým dopravcům při
zajišťování dopravní obslužnosti podle smlouvy. Odhad
ztrát se provádí takto: Zaprvé jsou ztráty vypočítávány pro
případ, že společnost obdrží 26 Kč/km plus příjmy z
jízdného
ztráty
vypočítávány pouze s ohledem na příjmy z jízdného
zaplaceného cestujícími. Cena 26 Kč/km tedy zahrnuje také
přiměřený
základě objektivních
ukazatelů stanovených ve vyhlášce s odkazem na hodnotu
aktiv podniků. Ke konečnému vyrovnání a vyplacení
autobusový
teprve
kompenzace
dopravce předložil doklady k doložení své skutečné ztráty.
Pokud jsou skutečné ztráty nižší, než se odhadovalo,
je
provedena pouze kompenzace skutečných ztrát. Pokud
jsou skutečné ztráty vyšší, než se odhadovalo, pak je
provedena kompenzace maximálně ve výši předběžného
odhadu. Zvýšení této hranice je možné pouze v případě
nepředvídatelných nákladů.

vypočítaný na

dochází

poté,

zisk

kdy

49. Protože byl výpočet vyrovnávací platby proveden na
základě předem stanoveného ukazatele (26 Kč/km) a
konečná úhrada byla založena na dokladech o skutečně
vzniklých ztrátách a nepřevyšovala částku stanovenou
předem ve smlouvách, je Komise předběžně toho názoru,
že vyrovnávací platba zřejmě nebyla vyšší než skutečné
ztráty. Kromě toho považuje Komise zisk zahrnutý do
částky 26 Kč/km za přiměřený. V této fázi si však Komise
není jista, co přesně se rozumí pod pojmem nepředvída-
telné náklady. Žádá proto české orgány a zainteresované
třetí strany, aby vyjádřily svůj názor na to, zda je pojem
nepředvídatelné náklady v českých právních předpisech
dostatečně přesný.

50. A konečně rozsudek ve věci Altmark předpokládá, že
pokud ‚podnik, který má plnit závazky veřejné služby, není pro
tyto účely vybrán v řízení o zadávání veřejných zakázek, je výše
nezbytné náhrady určena na základě rozboru nákladů, které by
na plnění těchto povinností vynaložil typický podnik, řádně spra-
vovaný a vybavený nezbytnými dopravními prostředky k plnění
takové veřejné služby; přitom je nutné vzít v potaz příslušné
příjmy a přiměřený zisk z plnění takových povinností‘.

51. Komise konstatuje, že Jihomoravský kraj rozeslal známým
dopravcům v oblasti (celkem 41) výzvu k podání nabídek
na zajištění dopravních služeb na Znojemsku.

52. Tento postup nedal možnost dopravcům z jiných krajů,
okresů nebo jiných států podat své nabídky, přestože to
mohli chtít udělat. Komise rovněž konstatuje, že české
orgány nepočítaly s žádným výběrovým řízením na
dopravce pro období 2004–2005, ale jednoduše prodlou-
žily smlouvy s dopravci, kteří byli vybráni pro zajišťování
služeb v roce 2003.

53. Proto má Komise pochybnosti,

lze postup použitý
českými orgány považovat za řízení o zadávání veřejných
zakázek, jak je vyžaduje rozsudek ve věci Altmark.

jestli

C 43/24

EN

Official Journal of the European Union

16.2.2008

54. Výše uvedené se nedotýká toho, jak Komise posoudí uplat-
nění práva Společenství, pokud jde o veřejné zakázky.

hospodářskou soutěž do té míry, že by to ovlivnilo obchod
mezi členskými státy.

55. Komise musí dále přešetřit druhou část alternativy, která se

uvádí ve čtvrtém kritériu podle rozsudku ve věci Altmark.

56. Výše kompenzace musí být stanovena na základě rozboru
nákladů typického, řádně spravovaného a přiměřeně vyba-
veného podniku, což by mělo být alternativou k rozboru
výše kompenzace stanovené prostřednictvím nabídkového
řízení. Podle českých orgánů byla smluvní cena za služby
stanovena na základě statistických údajů o nákladech, což
znamená, že řádně spravovaná a přiměřeně vybavená
společnost s náklady 23,959 Kč (0,87 EUR) na kilometr by
dosáhla zisku 2,041 Kč (0,08 EUR) na kilometr.

57. Zaprvé Komise konstatuje, že cílem použití statistických
údajů je zajistit, aby byla cena stanovena podle nákladů
typického podniku.

58. Zadruhé, s ohledem na to, že všichni dopravci, kteří se
zúčastnili řízení, museli získat licence k provozování své
činnosti a že museli podle výzvy k podání nabídek
splňovat určité požadavky, museli být určitě přiměřeně
vybaveni dopravními prostředky,
splňovat
nezbytné kvalitativní požadavky.

aby mohli

59. Použití statistických údajů o nákladech na dopravu však
nemůže samo o sobě vést k závěru, že by měli být provo-
zovatelé dopravy, kteří akceptovali požadavek poskytovat
služby za 26 Kč/km, považováni za řádně spravované
společnosti. Statistické údaje, které sloužily jako základ pro
stanovení uvedené částky, se týkaly pouze skutečných
nákladů na dopravní obslužnost v České republice v roce
2002. Není proto prokázáno, že průměrná výše těchto
nákladů představuje náklady dobře fungujícího podniku.
České orgány v této záležitosti neposkytly dostatečné infor-
mace.

60. Protože tedy nejsou splněny všechny požadavky druhé
části alternativy, kterou poskytuje čtvrtá podmínka podle
rozsudku ve věci Altmark, nedošla Komise k závěru, že
postup použitý krajskými úřady lze považovat za postup,
který zajišťuje, aby byla výše kompenzace rovna částce,
která by měla být získána v otevřeném výběrovém řízení.

61. Jinými slovy, Komise nemůže vyloučit, že v otevřeném
výběrovém řízení by mohly krajské úřady najít dopravce s
nižšími náklady, kteří by za své služby požadovali nižší
úhradu. Komise dále nedošla k závěru, že kompenzace byla
stanovena ve výši, která zaručuje, že nebude pro některé
dopravce znamenat zvýhodnění.

62. Vzhledem k tomu, že neexistují důkazy pro opačné
tvrzení, Komise se domnívá, že kompenzace mohla posky-
tovat selektivní výhodu. Dále není možno vyloučit, že v
tomto případě není
splněna druhá podmínka čl. 87
odst. 1 Smlouvy.

3.2.3. Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi

členskými státy

členskými

v. Komise,

[1988] Sb.

64. V tomto ohledu stanoví rozsudek ve věci Altmark (3), že:
‚není vůbec vyloučené, aby veřejná podpora poskytnutá podniku,
který poskytuje pouze služby místní nebo regionální dopravy a
neposkytuje služby mimo svůj stát původu, mohla mít dopad na
státy. Pokud členský stát poskytne
obchod mezi
veřejnou podporu nějakému podniku, může být poskytování
dopravních služeb uvedeným podnikem z tohoto důvodu zacho-
váno nebo zvýšeno s tím výsledkem, že podniky se sídlem v jiných
členských státech mají menší příležitost poskytovat své dopravní
služby na trhu v uvedeném členském státě (viz věc 102/87,
Francie
rozh. 4067, bod 19;
věc C-305/89 Itálie v. Komise [1991] Sb. rozh. I-1603, bod
26 a Španělsko v. Komise, bod 40). V tomto případě není toto
zjištění pouze hypotetické, protože jak se zdá zejména z pozoro-
vání Komise, začalo několik členských států od roku 1995
otevírat některé trhy s dopravou konkurenci z podniků se sídlem v
jiných členských státech, takže řada podniků již nabízí své služby
v městské, příměstské nebo regionální dopravě v jiných členských
státech, než je jejich stát původu. A konečně, podle judikatury
Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procento, které by
stanovovalo hranici, pod níž by se obchod mezi členskými státy
mohl považovat za neovlivněný. Relativně malá výše podpory
nebo relativně malá velikost podniku, který ji dostává, samy o
sobě nevylučují možnost, že by mohl být obchod mezi členskými
státy ovlivněn (viz věc Tubemeuse, bod 43, a Španělsko v.
Komise, bod 42). Druhou podmínkou pro použití
čl. 92
odst. 1 Smlouvy, tj. že podpora musí být schopna ovlivnit obchod
mezi členskými státy, proto nezáleží na místním nebo regio-
nálním charakteru poskytovaných dopravních služeb nebo na
rozsahu oblasti příslušné činnosti.‘

65. Komise proto došla k závěru, že podmínka, že podpora
musí narušovat hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod
mezi členskými státy, je v daném případě splněna.

66. S ohledem na výše uvedené úvahy došla Komise rovněž k
závěru, že opatření uvedená v bodě 3.1 tohoto rozhodnutí
zakládají státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.

3.3 Slučitelnost podpory

67. Článek 73 Smlouvy

stanoví podmínky

slučitelnosti
podpory poskytované v oblasti koordinace dopravy a
závazku veřejné služby v dopravě. Komise se domnívá, že
článek 73 Smlouvy představuje lex specialis ve vztahu k čl.
86 odst. 2 a čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy.

68. Podle rozsudku ve věci Altmark (3) není možno uplatňovat
článek 73 přímo, ale pouze prostřednictvím nařízení Rady,
č. 1191/69 ze dne
(EHS)
zejména nařízení Rady
26. června 1969 o postupu členských států ohledně
závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po
železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (4) (dále
jen ‚nařízení Rady‘).

69. Podle čl. 1 odst. 1 nařízení Rady se toto nařízení vztahuje
pouze na státní podporu poskytovanou podnikům provo-
zujícím dopravu po železnici, silnici a vnitrozemských
vodních cestách.

63. Pokud jde o toto kritérium,

poskytnutá

ze

státních

je třeba ověřit, zda výhoda
narušit
prostředků může

(3) Rozsudek Soudního dvora ve věci Altmark, C-280/00, viz výše.
(4) Úř. věst. L 156, 28.6.1969, s. 1.

16.2.2008

EN

Official Journal of the European Union

C 43/25

70. Členské státy však mohou vyloučit z oblasti působnosti
tohoto nařízení všechny podniky,
je
omezena výlučně na provozování městské, příměstské
nebo regionální dopravy.

jejichž činnost

71. Komise konstatuje, že české orgány této výjimky nevyužily.
Proto jsou použitelná příslušná ustanovení nařízení Rady
(EHS) č. 1191/69.

72. Podle čl. 1 odst. 4 nařízení Rady mohou příslušné orgány
členských států s dopravním podnikem uzavřít smlouvu na
veřejnou službu, aby tak zajistily přiměřenou dopravní
obslužnost.

73. Článek 14 nařízení Rady stanoví, že smlouvou na veřejné
služby se rozumí smlouva uzavřená mezi příslušnými
orgány členského státu a dopravním podnikem za účelem
zajištění přiměřených dopravních služeb pro veřejnost.

74. Podle čl. 14 odst. 2 nařízení Rady zahrnuje smlouva na

veřejné služby mimo jiné tyto body:

a) povahu poskytované služby, zejména normy plynulosti,

pravidelnosti, výkonnosti a kvality;

b) cenu služeb zahrnutých smlouvou, které se buď připojí
k tarifním výnosům, nebo zahrnuje příjmy a podrob-
nosti finančních vztahů mezi oběma stranami;

c) pravidla o dodatcích a změnách smlouvy, zejména s

ohledem na nepředvídatelné změny;

d) dobu platnosti smlouvy;

e) smluvní pokuty pro případ nedodržení smlouvy.

75. Komise především konstatuje, že podle § 19 zákona o
silniční dopravě ‚závazek poskytovat veřejné služby ve veřejné
smlouvy‘ mezi
linkové dopravě vzniká na základě písemné
příslušnými orgány a dopravci. Dále Komise konstatuje, že
podmínky pro zajišťování dopravní obslužnosti neuložily
orgány, ale projednali
je dopravci spolu s
je a schválili
krajskými úřady. Proto došla Komise k závěru, že v
rozporu se zněním zákona o silniční dopravě (‚závazek
veřejné služby‘) mohou být použita ustanovení oddílu V
(‚Smlouvy na veřejné služby‘) nařízení Rady.

76. Zadruhé Komise konstatuje, že charakter služby byl defi-
nován ve smlouvě expressis verbis a rovněž odkazem na
skutečnost, že dopravci vlastní
licence na poskytování
služeb veřejné dopravy.

77. Zatřetí, smlouvy obsahovaly cenu za km a celkovou částku
úhrady, která má být vyplacena za zajišťování služby.

78. Začtvrté, smlouvy uváděly podmínky a postupy pro jejich
změnu, dobu platnosti a smluvní pokuty v případě jejího
porušení.

79. Proto došla Komise k závěru, že smlouvy uzavřené s
dopravními
společnostmi Bítešská, BK Bus, Břežanská
společnost, PSOTA a TREDOS obsahovaly základní prvky
smlouvy uvedené v čl. 14 odst. 2 nařízení Rady.

80. Dále Komise konstatuje, že cílem zákonodárce při přijímání
nařízení Rady bylo definovat, za jakých podmínek je
‚podpora (…), která odpovídá náhradě za určitá plnění související
s pojmem veřejné služby,‘ uvedená v článku 73 Smlouvy,
slučitelná se společným trhem.
Jak použití článku 73
Smlouvy, tak použití nařízení Rady předem předpokládá
existenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Pokud
lze na obsah smluv vztáhnout pojem článku 73 ‚plnění
související s pojmem veřejné služby‘, neměla by samotná forma
nástroje, tj. smlouva nebo jednostranně ukládaná povin-
nost, být překážkou pro prohlášení potenciální
státní
podpory související se smluvní cenou za slučitelnou se
společným trhem. Rozhodujícím prvkem pro charakterizo-
vání služby, ať ji ukládá členský stát, nebo je dohodnuta ve
smlouvě, jako závazku veřejné služby ve smyslu článku 73
musí být podstata služby, nikoli to, jakou formou je organi-
zována (5).

81. Na základě výše uvedených úvah došla Komise k závěru, že
z právního hlediska není důvod, proč by nemohla být
státní podpora související s cenou zaplacenou za veřejnou
službu zahrnutou ve smlouvě slučitelná se společným
trhem v souladu s článkem 73.

82. Vzhledem k tomu, že článek 14 nařízení Rady neobsahuje
přesné podmínky, kdy je možno prohlásit státní podporu
související s cenou vyplacenou za veřejnou službu zahr-
nutou ve smlouvě za slučitelnou se společným trhem,
domnívá se Komise, že při rozhodování, zda tato státní
podpora může být prohlášena za slučitelnou se společným
trhem (6),
je třeba použít obecné zásady vyplývající ze
judikatury soudů Společenství a rozhodovací
Smlouvy,
praxe Komise v jiných oblastech, než je veřejná doprava.

83. Tyto zásady obecně připomněla Komise v rámci Spole-
čenství pro státní podporu ve formě závazku veřejné
služby (7). Pokud jde o slučitelnost státní podpory souvise-
jící s cenou vyplacenou za veřejnou službu zahrnutou ve
smlouvě, předpokládá rámec Společenství toto: ‚Výše vyrov-
návací platby je omezena rozsahem nezbytným pro úhradu
nákladů vynaložených v souvislosti s plněním závazků veřejné
služby, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený
zisk za plnění těchto závazků. Výše vyrovnávací platby zahrnuje
veškeré výhody udělené státem nebo ze státních prostředků v jaké-
koli formě. Přiměřený zisk může zahrnovat veškeré nebo některé
přírůstky produktivity dosažené dotčenými podniky během dohod-
nuté omezené doby, aniž byla snížena úroveň kvality služeb,
kterými stát pověřil daný podnik.‘

84. Komise konstatuje, že v souladu s výše uvedenými body
12–20 zajistily úřady Jihomoravského kraje, aby vyrovná-
vací platba (kompenzace) nebyla vyšší než ztráty vzniklé
dopravcům, a to tak, že předem stanovily ve výběrovém
řízení, že cena, kterou jsou úřady ochotny platit, nebude
vyšší než 26 Kč/km, a následně tento ukazatel použily
tohoto při výpočtu příjmů dopravců.

(5) Podobně článek 4 rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2005 o
použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrov-
návací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým
podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského
zájmu, Úř. věst. L 312, 29.11.2005, s. 67–73, používá pojem ‚pověření‘
a jeho forma je ponechána na členských státech.

(6) Viz rozhodnutí Komise: C 16/07 – Rakousko – Státní podpora pro
podnik Postbus v okrese Lienz (Úř. věst. C 162, 14.7.2007, s. 19),
C 31/07 – Irsko – Státní podpora pro autobusové společnosti Córas
Iompair Éireann (Dublin Bus a Irish Bus) (Úř. věst. C 217, 15.9.2007,
s. 44) a C 47/07 – Německo – DB Regio AG – Contrat de service public
(dosud nezveřejněno).

(7) Úř. věst. C 297, 29.11.2005, s. 4.

C 43/26

EN

Official Journal of the European Union

16.2.2008

85. Pokud jde o služby poskytované v Jihomoravském kraji,
Komise dále konstatuje, že kromě kompenzací od krajských
úřadů nezískali dopravci v období 2004–2005 žádné jiné
výhody od státu ani ze státních prostředků.

86. Proto se Komise domnívá, že jsou v daném případě
splněny obecné zásady upravující posuzování slučitelnosti
podpory, jak je uvedeno výše v bodě 84.

87. Jelikož však v uvedeném případě nebylo vypsáno veřejné
nabídkové řízení a stěžovatel se odvolává na to, že společ-
nosti Bítešská, BK Bus, Břežanská společnost, PSOTA a
TREDOS obdržely nedovolenou státní podporu, domnívá
se Komise, že předtím, než bude moci s jistotou uzavřít, že
podpora je slučitelná s článkem 73 Smlouvy na základě
článku 14 nařízení Rady, je třeba dál stěžovateli a třetím
stranám příležitost uvést připomínky k metodice, kterou
při stanovování částky vyrovnávací platby použily úřady
Jihomoravského kraje.

88. Proto si Komise v této fázi není

jista, zda je podpora
poskytnutá společnostem Bítešská, BK Bus, Břežanská
společnost, PSOTA a TREDOS slučitelná se společným
trhem.

4. ROZHODNUTÍ

S ohledem na výše uvedené úvahy vyzývá Komise Českou
republiku postupem podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, aby podala
své připomínky a poskytla veškeré informace, které by mohly
pomoci vyhodnotit dané opatření, do jednoho měsíce od obdr-
žení tohoto dopisu. Komise vyzývá orgány Vaší země, aby kopii
tohoto dopisu neprodleně
zaslaly potenciálnímu příjemci
podpory.

Komise by ráda České republice připomněla, že čl. 88 odst. 3
Smlouvy má odkladný účinek, a ráda by ji upozornila na článek
14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999, podle nějž může být od
příjemce požadováno navrácení všech nedovolených podpor.

Komise tímto Českou republiku upozorňuje, že uvědomí zúčast-
něné strany zveřejněním tohoto dopisu a jeho stručného shrnutí
v Úředním věstníku Evropské unie. Uvědomí také zúčastněné strany
ve státech ESVO, které jsou signatáři Dohody o EHP, zveřej-
něním oznámení v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie
a bude informovat Kontrolní úřad ESVO zasláním kopie tohoto
dopisu. Všechny tyto zúčastněné strany budou vyzvány, aby
předložily své připomínky do jednoho měsíce od dne zveřejnění
daného dopisu či oznámení.’