State aid — Romania — State aid C 40/07 (ex NN 48/07) — Privatisation of Mittal Steel Roman — Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty (Text with EEA relevance )
Date: 2007-11-29
Institutions: European Commission
Subjects: Romania, State aid, control of State aid, exchange of information, iron and steel industry, privatisation, tube

29.11.2007

EN

Official Journal of the European Union

C 287/29

STATE AID — ROMANIA

State aid C 40/07 (ex NN 48/07) — Privatisation of Mittal Steel Roman

Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty

(Text with EEA relevance)

(2007/C 287/08)

By means of the letter dated 25 September 2007 reproduced in the authentic language on the pages
following this summary, the Commission notified Romania of its decision to initiate the procedure laid
down in Article 88(2) of the EC Treaty concerning the above-mentioned aid measures.

Interested parties may submit their comments on the aid measure in respect of which the Commission is
initiating the procedure within one month of the date of publication of this summary and the following
letter, to:

European Commission
Directorate-General Competition
State aid Greffe
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 296 12 42

These comments will be communicated to Romania. Confidential treatment of the identity of the interested
party submitting the comments may be requested in writing, stating the reasons for the request.

TEXT OF SUMMARY

PROCEDURE

In the context of the privatisation of Mittal Steel Roman (MS Roman), formerly Petrotub, in 2003 several
public authorities granted debt waivers and rescheduling to the company. After the accession of Romania to
EU the Commission requested information on this waivers and rescheduling, which Romania submitted on
8 March 2007, 13 March 2007, 14 June 2007and 5 July 2007.

DESCRIPTION

MS Roman is a producer of cast iron and steel tubes, located in Roman, Romania. It is part of the steel
sector as defined by Annex B of the Multisectoral framework on regional aid for large investment projects.
The company was privatised in 2003 to LNM Holdings N.V., now Mittal Steel. In the context of the privati-
sation, the social insurance budget, the unemployment fund, the national health fund and the Authority for
Privatisation and Management of State Ownership APAPS (now Authority for State Assets Recovery —
AVAS), the owner of Petrotub before its privatisation, agreed to waive outstanding debts amounting to
around ROL 931,47 billion (EUR 24,39 million) and to reschedule outstanding debts of ROL 20,00 million
(EUR 0,52 million). Romania argues that the privatisation was more advantageous for the State than the
liquidation of the company and that the State acted as a private economy operator when waiving and
rescheduling the debts and these waivers. Romania thus concludes that the waivers and the rescheduling do
not constitute State aid.

ASSESSMENT

Although the potential aid was granted before accession of Romania to the EU, the Commission has the
competence to assess this potential aid due to specific provisions contained in Annex VII to the Protocol to
the Act of Accession on aid to the steel sector.

The Commission doubts that the waivers and rescheduling of public debts did not constitute State aid. First,
the Commission doubts that the payments to the different public creditors and APAPS can be cumulated.
Instead, each creditor has to be considered separately. On this basis it seems that bankruptcy of the
company and its liquidation would have been more advantageous than privatisation for each of the creditors
and APAPS.

C 287/30

EN

Official Journal of the European Union

29.11.2007

Second, even if the Commission accepts that the public creditors and APAPS as the shareholder can be
considered together, the Commission still has doubts that privatisation was the best outcome. In the calcula-
tion of the cost of the liquidation scenario, Romania takes into account costs for the State in form of
payments under a State guarantee that had been provided to Petrotub in 1998. However, in the assessment
whether the State acted as a private economy operator, a distinction has to be between the obligations that a
private operator would face in a similar situation and the obligations of the State as a public authority. The
public guarantee seems to have been provided by the State as a public authority and any payments under
this guarantee can therefore not be taken into account in the calculations of the liquidation costs. If these
payments are not taken into account, it seems that bankruptcy would have been a more favourable outcome
for the State than privatisation.

TEXT OF LETTER

‘Comisia dorește să informeze România că,
informațiilor furnizate de autoritățile
dumneavoastră privind ajutorul menționat anterior, a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 88
alineatul (2) din Tratatul CE.

în urma examinării

I. PROCEDURĂ

(1) La 2 februarie 2007, Comisia a solicitat informații referitoare la scutirile de la plata datoriilor și reeșalo-
narea acestora acordate întreprinderii Mittal Steel Roman (denumită în continuare «MS Roman»), fostă
Petrotub, în contextul privatizării acesteia. România a furnizat informații prin intermediul unei scrisori
din data de 8 martie 2007, înregistrată la aceeași dată și al unei alte scrisori din data de 9 martie 2007,
înregistrată la data de 13 martie 2007. Comisia a solicitat informații suplimentare la 1 iunie 2007, pe
care România le-a furnizat prin intermediul unei scrisori din data de 14 iunie 2007, înregistrată la
aceeași dată și al unei alte scrisori din data de 5 iulie 2007, înregistrată la aceeași dată. Au fost organi-
zate două reuniuni cu autoritățile române și reprezentanții societății, care au avut loc la 2 mai 2007 și,
respectiv, 12 iulie 2007.

II. DESCRIERE

2.1. Întreprinderea vizată

(2) MS Roman este o întreprindere producătoare de tuburi turnate din fontă și oțel, localizată în Roman,
România. Aceasta aparține societății Mittal Steel și produce diverse tipuri de oțeluri carbon si slab
aliate, fără sudură. Produsele societății sunt utilizate în industria petrolului și a gazelor naturale, în
industria energiei nucleare și a celei pe bază de combustibili fosili, în industria producătoare de mașini
și în industria construcțiilor civile. În conformitate cu informațiile prezentate pe site-ul internet al socie-
tății Mittal Steel, MS Roman are o capacitate anuală de producție de 500 000 de tone și aproximativ
3 100 de angajați.

(3) De la data expirării Tratatului CECO la 23 iulie 2002, MS Roman aparține industriei oțelului, astfel
cum este definită în anexa B la Cadrul multisectorial privind ajutorul regional pentru proiecte mari de
investiții (1).

2.2. Privatizarea

(4) MS Roman a fost preluată în 2003 de societatea LNM Holdings N.V. (denumită în continuare «LNM»),
numită ulterior Mittal Steel și în prezent Arcelor Mittal. Înaintea preluării de către LNM, statul era acțio-
narul majoritar al societății, deținând aproximativ 70 % din acțiunile acesteia, numele societății fiind la
acea vreme Petrotub. Privatizarea a fost efectuată pe baza unei proceduri de licitație, la care agenția
română de privatizare APAPS (Autoritatea pentru Privatizare și Administrarea Participațiilor Statului) (2)
a invitat câțiva posibili ofertanți să depună oferte. Conform informațiilor furnizate de România, APAPS
a vândut societatea ofertantului care a propus condițiile cele mai avantajoase, și anume LNM. La
momentul privatizării, Petrotub se afla într-o situație financiară dificilă. Cifra de afaceri a societății a
scăzut de la 4 645 miliarde ROL (122 milioane EUR) în 2002 la 2 695 miliarde ROL (71 mili-
oane EUR) (3) în 2003, iar cifra pierderilor a crescut de la 35 miliarde ROL (1 milion EUR) în 2002 la
1 235 miliarde ROL (32 milioane EUR) în 2003.

(1) JO C 70, 19.3.2002, p. 8.
(2) În luna mai 2004, APAPS (Autoritatea pentru Privatizare și Administrarea Participațiilor Statului) și AVAB (Autoritatea
pentru Valorificarea Activelor Bancare) au fuzionat, rezultând astfel o nouă entitate — AVAS (Autoritatea pentru
Valorificarea Activelor Statului).

(3) Rata de schimb utilizată este de 38 185 ROL = 1 EUR care era rata de schimb oficială stabilită de Banca Națională a

României la data de 30 septembrie 2003. România a utilizat această rată de schimb în datele furnizate.

29.11.2007

EN

Official Journal of the European Union

C 287/31

(5) Acordul de vânzare-cumpărare pentru privatizare a fost semnat la data de 28 octombrie 2003. Trans-
ferul de acțiuni a avut loc la data de 14 ianuarie 2004. Prețul de achiziție a fost de 6 milioane USD și a
fost achitat în două tranșe la data de 8 ianuarie 2004 și, respectiv, 14 iulie 2005.

2.3. Posibil ajutor de stat în contextul privatizării

(6) În contextul privatizării, câteva autorități publice au acceptat să acorde scutirea de la plata anumitor
datorii sau să reeșaloneze plata acestora. Aceste măsuri au făcut parte integrantă din acordul de
vânzare-cumpărare. Conform informațiilor furnizate de România la data de 8 martie 2007, au fost
acordate societății în contextul privatizării următoarele măsuri:

— Bugetul asigurărilor sociale: scutirea de la plata datoriilor restante la data de 31 decembrie 2002, în
valoare de 201,24 miliarde ROL (5,27 milioane EUR); scutirea de la plata dobânzilor și penalităților
pentru datoriile restante la data de 31 decembrie 2002 și acumulate până la momentul transferului
de acțiuni de la data de 14 ianuarie 2004, în valoare de 583,09 milioane ROL (15,27 milioane EUR).

— APAPS: scutirea de la plata datoriilor reprezentând dividende, despăgubiri și fonduri de restruc-

turare în valoare de 46,79 miliarde ROL (1,23 milioane EUR).

— Fondul național de asigurări sociale de sănătate: reeșalonarea plăților pentru datoriile restante în
valoare de 20,00 miliarde ROL (0,52 milioane EUR); scutirea de la plata creșterilor și penalităților
în valoare de
pentru datoriile restante la fondul național de asigurări sociale de sănătate,
100,34 miliarde ROL (2,63 milioane EUR).

(7) În total, urma ca datoriile publice în valoare de aproximativ 931,47 miliarde ROL (24,39 milioane EUR)
să fie scutite de la plată,
restante în valoare de 20,00 milioane ROL
(0,52 milioane EUR) urma să fie reeșalonată. Cu toate acestea, conform informațiilor furnizate de
România, nu a fost încheiat până în prezent între societate și fondul național de asigurări sociale de
sănătate niciun acord de reeșalonare a plăților. Celelalte scutiri au fost înscrise în evidențele contabile
ale societății la data de 31 decembrie 2003.

iar plata datoriilor

(8) România a înaintat un raport elaborat de un consultant extern pentru a demonstra faptul că scutirile
de la plata datoriilor și reeșalonarea plății acestora acordate de autoritățile publice în contextul privati-
zării nu au reprezentat un ajutor de stat. Raportul este elaborat pe baza evaluării societății de la data de
20 septembrie 2003, adică pe baza datelor celor mai recente disponibile înaintea semnării acordului de
vânzare-cumpărare în octombrie 2003. Informațiile privind valoarea scutirilor de la plata datoriilor și a
reeșalonărilor plății acestora cuprinse în acest raport variază în anumite privințe față de informațiile
furnizate de România la 8 martie 2007.

(9) Conform raportului elaborat de consultant, au fost acordate măsurile următoare:

— Fondul național de asigurări sociale de sănătate (capital și penalități de întârziere a plăților): scutire
de la plata datoriilor în valoare de 746,94 miliarde ROL (19,56 milioane EUR) și reeșalonarea
plăților
restantă de
4,21 miliarde ROL (0,11 milioane EUR) urma să fie plătită de către noul proprietar, fără reeșalo-
narea plății.

în valoare de 1,89 miliarde ROL (0,05 milioane EUR). O sumă

— Fondul de șomaj

(capital și penalități de întârziere a plăților): scutire de la plata sumei de
23,51 miliarde ROL (0,62 milioane EUR) și reeșalonarea plăților în valoare de 4,27 milioane ROL
(112 EUR). O sumă restantă de 69,62 milioane ROL (1 823 EUR) urma să fie plătită de către noul
proprietar, fără reeșalonarea plății.

— Fondul național de asigurări sociale de sănătate: nu a fost acordată nicio scutire de la plata dator-
iilor, dar a fost stabilită plata sumei restante de 95,16 miliarde ROL (2,49 milioane EUR) de către
noul proprietar.

— APAPS: scutirea de la plata tuturor datoriilor restante (dividende, penalități și fonduri de restruc-

turare) în valoare de 47,14 miliarde ROL (1,23 milioane EUR).

(10) Conform raportului, în baza acordului de vânzare-cumpărare și în conformitate cu legislația în vigoare,

APAPS și Ministerul Finanțelor Publice au emis un Ordin comun prin care sunt acordate aceste scutiri.

(11) Sumele care au făcut obiectul scutirilor acordate de la bugetul asigurărilor sociale și de APAPS, astfel
cum sunt prezentate în raportul consultantului, corespund mai mult sau mai puțin cu cele prezentate
de România în scrisoarea din 8 martie 2007. Cu toate acestea, scutirile acordate de fondul de șomaj nu
sunt menționate de România în scrisoarea trimisă. De asemenea, în raportul consultantului se presu-
pune că nu au fost acordate scutiri de fondul național de asigurări sociale de sănătate, fapt care se pare
că este în contradicție cu informațiile furnizate de România în scrisoarea din 8 martie 2007.

C 287/32

EN

Official Journal of the European Union

29.11.2007

III. EVALUARE

3.1. Legislația aplicabilă

(12) Anexa VII la Protocolul Tratatului de aderare a României conține măsuri de tranziție pentru România
referitoare la procesul de restructurare a industriei oțelului. Conform punctului 1 din apendicele B la
anexa VII, ajutoarele de stat acordate de România în scopul restructurării anumitor sectoare ale indus-
triei oțelului din România în perioada 1993-2004 trebuie să fie considerate compatibile cu piața
comună cu condiția ca, printre altele, să fie îndeplinite cerințele stabilite în anexa respectivă.

(13) Conform punctului 2 din apendicele B la anexa VII, ajutorul pentru restructurare poate fi acordat
numai societăților incluse pe lista din apendicele A, partea 1. România a selectat șase societăți pentru a
fi incluse pe lista respectivă, iar MS Roman nu se afla printre acestea.

(14) Punctul 6 din apendicele B la anexa VII interzice acordarea oricărui tip de ajutor de stat pentru restruc-
turare societăților care nu sunt incluse pe lista din apendicele A, partea 1, precum și a oricărui alt
ajutor care nu este considerat a fi compatibil cu normele privind ajutorul de stat comunitar. În acest
scop, punctul 17 conferă Comisiei puterea de a adopta măsurile necesare, solicitând societății în cauză
să ramburseze orice ajutor acordat prin încălcarea termenilor stabiliți în aceste dispoziții și în apendi-
cele A, în cazul în care procesul de monitorizare demonstrează faptul că România a acordat ajutoare
de stat suplimentare incompatibile cu piața comună vreunei societăți producătoare de oțel.

(15) Prin urmare, deoarece articolele 87 și 88 nu se aplică, în mod normal, în cazul ajutoarelor de stat acor-
date înaintea momentului aderării, dispozițiile din apendicele B la anexa VII extind controlul privind
ajutoarele de stat efectuat în temeiul Tratatului CE asupra oricărui ajutor acordat pentru restructurarea
industriei oțelului din România în perioada 1993-2008.

(16) Decizia poate fi adoptată după aderarea României în temeiul articolului 88 alineatul (2) din Tratatul CE
deoarece, în absența unor dispoziții specifice în cadrul apendicelui B la anexa VII, se aplică normele și
principiile generale. Ulterior, se aplică, de asemenea, Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de
stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 (în prezent, articolul 88).

3.2. Ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE

(17) În conformitate cu articolul 87 alineatul (1) din tratat, cu excepția derogărilor prevăzute de tratatul
menționat, sunt incompatibile cu piața comună ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resur-
selor de stat care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor între-
prinderi sau sectoare de producție, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre
statele membre.

3.2.1. Favorizarea unei anumite întreprinderi

(i) Scutirea de la plata datoriilo r publice

(18) Ștergerea datoriilor de către autoritățile publice conferă un avantaj economic, deoarece autoritățile
publice acceptă să renunțe la veniturile respective. Din acest motiv, astfel de măsuri pot fi considerate
drept ajutoare. Cu toate acestea, o intervenție a statului reprezintă un ajutor de stat în sensul artico-
lului 87 alineatul (1) din Tratatul CE numai dacă întreprinderii care beneficiază de ajutorul respectiv i
se acordă un avantaj pe care nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață. Din acest motiv, trebuie
efectuată o evaluare prin care să se stabilească dacă un agent economic din cadrul economiei de piață
ar fi acordat aceleași scutiri precum cele acordate de autoritățile publice. Pentru a decide dacă scutirea
de la plata datoriilor ar reprezenta opțiunea cea mai adecvată din punct de vedere economic, un agent
economic privat ar compara rezultatul financiar obținut în eventualitatea acordării scutirilor cu rezul-
tatul care ar putea fi obținut în cazul adoptării unor scenarii alternative și ar alege opțiunea cea mai
avantajoasă.

(19) România afirmă că scutirile acordate societății MS Roman în contextul privatizării nu reprezintă un
ajutor de stat. În acest sens, România afirmă că privatizarea prin acordarea scutirilor de la plata dator-
iilor a fost considerată a fi mai avantajoasă de către autoritățile române decât orice alt scenariu posibil.
Astfel, autoritățile române au acționat în același mod în care ar fi acționat agenții economici din cadrul
economiei de piață.

(20) Pentru a demonstra faptul că privatizarea a reprezentat soluția cea mai avantajoasă pentru stat,
România a furnizat un raport elaborat de către un consultant extern. Conform acestui raport, singurele
scenarii alternative la privatizarea prin scutirea de la plata datoriilor au fost declararea falimentului soci-
etății și vinderea ulterioară a acesteia ca unitate funcțională (scenariu de faliment I) sau lichidarea socie-
tății, activele acesteia fiind vândute în mod individual (scenariu de faliment II).

29.11.2007

EN

Official Journal of the European Union

C 287/33

(21) Raportul a calculat rezultatul fiecăruia dintre aceste scenarii și implicațiile acestora pentru creditorii
publici și pentru acționarul APAPS. Scenariul de privatizare reflectă condițiile care au fost agreate în
cadrul acordului de vânzare-cumpărare. Scenariul de faliment I presupune inițierea procedurilor de
recuperare și de declarare a insolvabilității societății și vinderea activelor societății ca unitate funcțională
de către mandatar, sub supravegherea judecătorului sindic. Scenariul de faliment II presupune inițierea
procedurilor de recuperare și de declarare a insolvabilității societății și vinderea individuală a activelor
societății de-a lungul unei perioade de cinci ani de către mandatar, sub supravegherea judecătorului
sindic.

(22) Rezultatele fiecăruia dintre scenariile respective, astfel cum sunt calculate în raport, sunt prezentate mai

jos:

În mii de ROL

Privatizare

Scenariu de faliment I

Scenariu de faliment II

Plăți în cadrul unei garanții de stat

Bugetul asigurărilor sociale
[sume indexate]

Fondul de șomaj
[sume indexate]

Fondul de asigurări sociale de sănătate
[sume indexate]

APAPS

0

[2]

[0,02]

[31]

0

[– 570 000 000-
1 145 000 000] (*)

[– 570 000 000-
954 000 000]

[213]

[243]

[6]

[26]

0

[7]

[30]

0

Preț de achiziție

200 646 000

nu se aplică

nu se aplică

TOTAL instituții de stat
[sume indexate]

TOTAL instituții de stat
(în EUR) [sume indexate]

TOTAL instituții de stat fără garanția de stat
[sume indexate]

TOTAL instituții de stat fără garanția de stat
(în EUR) [sume indexate]

[100]

[100]

[100]

[100]

[12]

[12]

[243]

[243]

[65]

[65]

[282]

[282]

(*) Informațiile cuprinse între […] sunt informații cu caracter confidențial și reprezintă fie sumele indexate, fie marginile între care

se situează sumele absolute.

(23) Primul rând face referire la plățile cu care statul român s-ar confrunta în cazul unui faliment. Aceste
plăți rezultă din garanția de stat acordată Petrotub în 1998 de către Ministerul Finanțelor din România
pentru un credit acordat de KfW. Potrivit autorităților române, în cazul unui faliment, garanția de stat
ar fi preluată de KfW, iar Ministerul Finanțelor ar trebui să plătească [570 miliarde-1 145 miliarde ROL
(15-30 milioane EUR)] (scenariul de faliment I) sau [570 miliarde-954 miliarde ROL (15-25 mili-
oane EUR) (scenariul de faliment II) (4). În raport se presupune că în scenariul privatizării, societatea ar
continua să ramburseze creditul KfW și garanția de stat nu ar fi preluată. Așadar, pentru statul român
nu ar exista plăți în cadrul garanției de stat din scenariul de privatizare.

(24) Rândurile doi-cinci

indică sumele pe care creditorii în cauză, respectiv bugetul asigurărilor de stat,
fondul de șomaj, fondul național de asigurări sociale de sănătate și APAPS le-ar putea recupera în diferi-
tele scenarii. Se poate remarca faptul că niciun creditor nu ar putea recupera întreaga sumă solicitată în
cererile lor din niciunul din cele două scenarii de faliment.

(25) Rândul șase indică prețul de achiziție pe care APAPS l-ar obține în scenariul privatizării. În scenariile de

faliment, APAPS nu ar obține acest preț de achiziție.

(4) Din raport nu reiese în mod clar din ce motiv plățile diferă în cele două scenarii de faliment.

C 287/34

EN

Official Journal of the European Union

29.11.2007

(26) Consultantul cumulează sumele care urmează să fie recuperate de creditorii publici și autoritățile
statului, precum și suma care urmează să fie plătită de Ministerul Finanțelor în cadrul garanției de stat
pentru a obține plata totală către stat. Consultantul concluzionează că în cazul privatizării instituțiile
statului ar încasa [indexat 100] ROL, inclusiv prețul de achiziție, în timp ce în cazul declarării falimen-
tului și al vinderii societății ca unitate funcțională instituțiile statului ar încasa doar [indexat 12] ROL, și
respectiv, [indexat 65] ROL în cazul declarării falimentului și al vinderii individualea activelor acesteia.
Astfel, România concluzionează că scenariul de privatizare a fost cel mai avantajos.

Evaluarea individuală a diferiților creditori

(27) Comisia își exprimă unele îndoieli cu privire la calculele prezentate de România. În primul rând, în
conformitate cu hotărârea emisă în cauza Hamsa (5), creanțele diferiților creditori publici și ale altor
instituții ale statului nu pot fi cumulate, ci trebuie să fie tratate în mod separat. Fiecare creditor, precum
și APAPS, care este atât investitor cât și acționar și creditor, trebuie să decidă asupra sumei care va fi
primită în cadrul scenariului de privatizare, pe de o parte, și suma pe care se așteaptă să o poată
recupera în urma declarării falimentului societății și a lichidării acesteia.

(28) În conformitate cu informațiile incluse în raport, bugetul asigurărilor sociale de sănătate și fondul de
șomaj ar trebui să recupereze sume mai mari în cazul declarării falimentului societății decât în cazul
privatizării acesteia. Astfel, se pare că scenariul falimentului ar fi fost mai avantajos pentru acestea, iar
decizia adoptată de acordare a scutirilor nu corespunde deciziei pe care ar fi luat-o un creditor privat.

(29) În ceea ce privește fondul de asigurări sociale de sănătate, din informațiile furnizate nu reiese în mod
clar dacă a fost acordată sau nu scutirea de la plata datoriilor. În raport se presupune faptul că au fost
acordate scutiri, în timp ce, conform scrisorii trimise de România la 8 martie 2007, fondul de asigurări
sociale de sănătate a acceptat să acorde scutirea de la plata a [70-130] miliarde ROL ([1,8-3,4] mili-
oane EUR).

(30) Cu toate acestea, consultantul calculează rezultatul pentru fondul național de asigurări sociale de sănă-
tate în cadrul celor două scenarii de faliment. Raportul concluzionează că fondul național de asigurări
sociale de sănătate ar obține [indexat 26] ROL în cadrul scenariului de faliment I și [indexat 30] ROL
în cadrul scenariului de faliment II. În cazul în care s-a aplicat scutirea de la plata datoriilor, astfel cum
s-a arătat în scrisoarea transmisă de România la 8 martie 2007, se pare că fondul național de asigurări
sociale de sănătate ar fi obținut plăți mai mari în cazul falimentului decât în cazul privatizării, când nu
ar fi primit nimic. Așadar, scutirile, în cazul în care ar fi puse în aplicare, nu vor fi conforme comporta-
mentului unui creditor privat.

(31) În ceea ce privește APAPS, situația sa este diferită de a celorlalți creditori, deoarece APAPS este, de
asemenea, proprietarul societății. APAPS a avut datorii restante din dividende, penalități și fonduri de
restructurare. Conform consultantului, în cazul falimentului, APAPS nu ar putea recupera niciuna din
aceste sume. Acest rezultat extrem de nefavorabil din faliment, care diferă de rezultatul pentru ceilalți
creditori publici care cel puțin recuperează ceva, este provocat de faptul că bugetul asigurărilor sociale,
fondul de șomaj și fondul național de asigurări sociale de sănătate sunt trecute în cea de-a doua categ-
orie a creditorilor, cărora urmează să li se dea curs din sumele rămase din veniturile nete după plata
creditorilor de prim rang (creditori cu credite garantate), în timp ce solicitările formulate de APAPS se
înscriu în cea de-a cincea categorie care reprezintă creanțele acționarilor. Această categorie va fi abor-
dată doar după ce ceilalți creditori au fost plătiți.

(32) Comisia are îndoieli cu privire la faptul că clasificarea cererilor APAPS în cea de-a cincea categorie este
justificată, în special în ceea ce privește fondurile de restructurare. Comisia nu deține informații cu
privire la originea acestei datorii și prin urmare are îndoieli referitoare la faptul că aceasta reprezintă o
creanță a unui acționar. În cazul în care cererea ar fi clasificată în aceeași categorie cu solicitările buge-
tare, APAPS ar putea recupera cel puțin partea datoriei în caz de faliment.

(33) S-ar putea susține faptul că, chiar dacă ar fi cazul și APAPS ar urma să recupereze mai mult din cererile
sale privind falimentul decât s-a presupus de către consultant, privatizarea ar reprezenta în continuare
soluția cea mai avantajoasă din punct de vedere economic pentru APAPS, deoarece pentru orice solu-
ționare a cererilor sale ar primi, în plus, prețul de achiziționare de 20,06 miliarde ROL.

(5) Cauza T-152/99 HAMSA împotriva Comisiei, hotărârea Curții de Justiție din 11 iulie 2002.

29.11.2007

EN

Official Journal of the European Union

C 287/35

(34) Cu toate acestea, în această etapă, Comisia are îndoieli cu privire la plățile din prețul de achiziționare
pe care l-a primit APAPS, iar sumele pe care APAPS le-ar recupera din cererile sale către societate pot fi
cumulate pentru a fi comparate cu rezultatul diferitelor scenarii. Trebuie făcută diferența între obligațiile
asumate de APAPS în calitate de acționar al societății și obligațiile sale ca autoritate a statului. Astfel
cum s-a menționat anterior, Comisia nu deține informații cu privire la condițiile în care au fost acor-
date fondurile de restructurare. deoarece se pare că îndoielile Comisiei privind faptul că fondurile au
fost acordate în condiții pe care un acționar privat le-ar fi furnizat, par total nefondate. Comisia nu
deține niciun fel de informații nici în ceea ce privește originea datoriilor numite dividende și penalități,
astfel încât aceasta nu se află în poziția de a evalua dacă acumularea acestor datorii a corespuns atitu-
dinii unui agent economic din cadrul economiei de piață.

(35) Prin urmare, Comisia are îndoieli că APAPS a acționat în calitate de acționar privat în acumularea de
dividende și penalități și în furnizarea fondurilor de restructurare. Prin urmare, în compararea rezulta-
tului APAPS în diferite scenarii, suma de recuperat pentru dividende, penalizări și fonduri de restruc-
turare, care este posibil să nu fi fost oferite de APAPS în calitatea sa de acționar, ci în calitate de autori-
tate publică, precum și prețul de achiziționare obținut de APAPS în calitate de acționar, nu au putut fi
cumulate.

Îndoieli cu privire la calcularea rezultatului în urma falimentului

(36) În al doilea rând, chiar dacă s-ar accepta că creditorii publici și APAPS în calitate de acționar pot fi
considerați împreună, Comisia are încă îndoieli cu privire la calculele prezentate. Aceste îndoieli privesc
calcularea rezultatului pentru instituțiile statului în cazul unui faliment al societății și al lichidării aces-
teia.

(37) Astfel cum a fost deja menționat anterior, în costurile de lichidare, consultantul a luat în considerare
costurile pentru stat sub forma plăților în cadrul unei garanții de stat oferită Petrotub în 1998.
România susține că această garanție a fost o obligație validă introdusă de stat în calitate de acționar. În
cazul unui faliment, garanția ar fi invocată astfel încât statul s-ar confrunta cu plăți de [570 mili-
arde-1 145 miliarde ROL (15-30 milioane EUR)] (scenariul de faliment I) sau [570 miliarde-954 mili-
arde ROL (15-25 milioane EUR) (scenariul de faliment II).

(38) În conformitate cu jurisprudența (6), pentru evaluarea capacității creditorilor și a agenției de privatizare
APAPS în calitate de acționar de a recupera o sumă mai mare din privatizare decât din scenariul de fali-
ment, numai obligațiile cu care s-ar confrunta un acționar privat într-o situație similară, precum și
statul pot fi luate în considerare pentru calcularea scenariului de faliment. Prin urmare, trebuie realizată
o distincție între obligațiile pe care trebuie să și le asume statul în calitate de proprietar al capitalului de
acțiuni al unei societăți și obligațiile în calitate de autoritate publică (7). Astfel, trebuie evaluat dacă
statul a oferit garanție în calitatea sa de acționar al societății, respectiv în condiții care ar fi fost accepta-
bile și pentru un acționar privat, astfel cum s-a solicitatde către România, sau în calitatea sa de organ
public.

(39) În această etapă, Comisia consideră că statul nu a acționat în calitate de investitor în economia de piață
atunci când a oferit garanția. Garanția de stat a fost oferită de către Ministerul Finanțelor pentru un
împrumut de investiții de [15-25 milioane EUR] de către banca germană Kreditanstalt für Wieder-
aufbau (KfW), până în 2011. La momentul acordării garanției, APAPS era acționarul majoritar al socie-
tății. Prin urmare, Comisia menționează că Ministerul Finanțelor, care a acordat garanția, nu era
proprietarul societății, împrejurare care a pus la îndoială faptul că garanția era oferită de minister în
calitatea sa de acționar.

(40) De asemenea, Comisia a menționat că pentru același credit, o garantare a creditului la export a fost
oferită de Germania. Conform explicațiilor oferite de România cu privire la relația dintre garanția
statului, garantarea dreptului la export și creditul KfW, KfW a dorit să obțină garantarea creditului la
export din partea Germaniei pentru împrumutul de [15-25 milioane EUR]. Pentru a obține garantarea
acestui credit la export din partea Germaniei, KfW a trebuit să solicite o garanție suverană din partea
țării de origine a importatorului. În cazul de față, garanția suverană putea fi acordată numai de către
Ministerul Finanțelor din România.

(41) Faptul că agenția germană de credit la export a solicitat în mod expres o garanție din partea statului,
demonstrează în mod clar că statul nu a acționat în calitate de acționar atunci când a oferit garanția,
deoarece niciun alt acționar privat nu ar fi putut să o furnizeze.

(6) A se vedea, de exemplu, cauza C-344/99 Germania v. Comisie (Gröditzer Stahlwerke), hotărârea Curții din 28 ianuarie 2003,
alineatul (134); cauze conexe C-278/92, C-279/92 și C-280/92 Spania v. Comisie (Hytasa), hotărârea Curții din 14 septem-
brie 1994, alineatul (22).

(7) A se vedea alineatul (134) din cauza C-344/99 (citat anterior).

C 287/36

EN

Official Journal of the European Union

29.11.2007

(42) În plus, în același timp cu acordarea creditului garantat de stat, KfW a acordat un al doilea credit în
valoare de [1-10 milioane EUR] care a fost asigurat de o garanție din partea băncii române BCR.
Această garanție poate fi utilizată ca o comparație pentru a evalua dacă condițiile garanției de stat au
fost conform pieței.

(43) Comisia menționează că garanția statului a fost acordată cu un risc mai scăzut decât garanția BCR.
Statul a perceput o taxă unică de 4 % pentru garanție, plus o taxă anuală de 0,45 % pentru suma
restantă, în timp ce BCR a perceput un comision de 4 % pe an. Garanția statului a avut, de asemenea,
o durată mai mare și a fost mai puțin asigurată. Astfel, se pare că statul a acordat garanția în condiții
pe care niciun operator privat nu le-ar fi acceptat.

(44) România susține că situația statului în calitate de acționar al Petrotub care oferă garanția a fost diferită
de poziția BCR în calitate de unul din principalii creditori ai societății, care nu a avut un avantaj comer-
cial din acordarea acestei garanții societății, altul decât prima de risc. Acest aspect ar putea justifica o
primă de risc mai scăzută pentru stat, deoarece statul ar determina alte avantaje comerciale, de
exemplu, sub forma unei performanțe îmbunătățite a societății.

(45) Comisia nu este de această părere. La momentul acordării de către stat a garanției, statul era principalul
acționar al societății (aproximativ 70 % din acțiuni), dar nu unicul acționar. Orice avantaj suplimentar
datorat unei performanțe îmbunătățite nu poate fi acordat în întregime de stat, de acesta beneficiind și
ceilalți acționari. Această situație nu ar fi acceptată de niciun acționar privat.

(46) Prin urmare, în această etapă, Comisia concluzionează că statul nu a acționat în calitate de investitor
privat când a acordat garanția. Prin urmare, plățile potențiale din cadrul garanției statului nu pot fi
luate în considerare în calcularea costurilor de lichidare.

(47) În cazul în care aceste plăți potențiale sunt excluse din calculele prezentate de România, ambele scenarii
de faliment ar fi fost mult mai avantajoase pentru stat decât scenariul privatizării, astfel cum reiese
din tabelul 1 de mai sus. În cazul privatizării, instituțiile statului primesc [indexat 100] ROL, în timp
ce în cazul
iar în varianta de faliment II ar primi
[indexat 282] ROL. Prin urmare, un agent economic din cadrul economiei de piață a decis să conducă
societatea la faliment în schimbul privatizării, în condițiile date incluzând și scutirile de la plata dator-
iilor.

I ar primi [indexat 243] ROL,

falimentului

(48) Prin urmare, concluziile preliminare ale Comisiei privind scutirea de la plata datoriilor acordată de
bugetul asigurărilor sociale, fondul de șomaj, fondul național de asigurări sociale de sănătate și APAPS
nu au fost conforme pieței, oferind în schimb un avantaj selectiv societății.

(ii) Reeșalonarea datori ilor publice

(49) Referitor la reeșalonarea datoriilor, nu au fost furnizate niciun fel de informații potrivit cărora acestea
ar fi în conformitate cu atitudinea unui agent economic din cadrul economiei de piață și acest aspect
nu a fost abordat în raportul consultantului. Prin urmare, Comisia consideră că eventuala reeșalonare a
datoriilor de către bugetul asigurărilor sociale, fondul de șomaj și fondul național de asigurări sociale
de sănătate ar fi putut acorda un avantaj selectiv întreprinderii Roman.

3.2.2. Alte condiții prevăzute la articolul 87 alineatul (1) din Tratatul CE

(50) Măsurile au fost întreprinse de agenția română de privatizare APAPS, bugetul asigurărilor sociale,
fondul de șomaj și fondul național asigurări sociale de sănătate. Acestea rezultă astfel din resursele
statului și sunt imputabile statului. Întreprinderea Roman produce țevi și tuburi din oțel. Având în
vedere faptul că aceste produse sunt comercializate la scară largă în Uniunea Europeană, măsurile
amenință să denatureze competitivitatea și să afecteze comerțul între statele membre.

3.2.3. Concluzie asupra articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE

(51) Astfel, în această etapă, Comisia concluzionează că scutirile de la plata datoriilor și reeșalonarea consti-

tuie ajutor, iar compatibilitatea măsurilor trebuie evaluată în consecință.

3.3. Derogare în cadrul articolului 87 alineatele (2) și (3) din Tratatul CE

(52) Articolul 87 alineatele (2) și (3) din Tratatul CE prevăd scutiri de la incompatibilitatea generală, astfel
cum este prevăzut la alineatul (1) al aceluiași articol. În această etapă, Comisia consideră că niciuna din
scutiri nu poate fi aplicată în cazul de față.

29.11.2007

EN

Official Journal of the European Union

C 287/37

(53) În special, Comisia consideră că Liniile directoare în domeniul ajutorului de stat pentru salvarea și
restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (8) nu se aplică sectorului industriei oțelului și prin
urmare, unei societăți care face parte din acest sector nu i se poate acorda niciun fel de sprijin în acest
sens. De asemenea, Comisia consideră că orientările privind ajutorul regional la nivel național (9) nu se
aplică industriei oțelului.

(54) În această etapă, Comisia consideră că niciuna din liniile directoare și regulamentele comunitare, ca de
exemplu pentru cercetare și dezvoltare, pentru mediu, pentru întreprinderile mici și mijlocii, pentru
ocuparea forței de muncă și formare sau pentru capitalul de risc nu se poate aplica prezentei măsuri.

IV. DECIZIE

(55) Astfel, în această etapă, Comisia concluzionează că scutirea de la plata datoriilor și reeșalonarea datoriei
de către bugetul asigurărilor sociale, fondul de șomaj, fondul național de asigurări sociale de sănătate și
APAPS reprezintă ajutor de stat și consideră cu titlu preliminar că acestea nu îndeplinesc condițiile de
compatibilitate cu piața comună.

Având în vedere considerațiile anterioare, Comisia, acționând conform procedurii prevăzute în articolul 88
alineatul (2) din Tratatul CE, solicită României să-și prezinte observațiile și să furnizeze toate informațiile
necesare pentru evaluarea ajutorului, în termen de o lună de la data primirii acestei scrisori. În caz contrar,
Comisia va adopta o decizie în funcție de informațiile pe care le deține. Comisia solicită autorităților
dumneavoastră să transmită o copie a acestei scrisori, în cel mai scurt termen, potențialului beneficiar al
ajutorului.

Comisia dorește să reamintească României că articolul 88 alineatul (3) din Tratatul CE are efect suspensiv și
vă atrage atenția asupra articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, care prevede că orice ajutor de
tip ilegal poate fi recuperat de la beneficiar.

Comisia informează România că va informa părțile interesate publicând această scrisoare, precum și un
rezumat justificativ al acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. De asemenea, Comisia va informa
Autoritatea de Supraveghere a AELS prin transmiterea către aceasta a unei copii a acestei scrisori. Toate
părțile interesate vor fi invitate să-și prezinte observațiile în termen de o lună de la data acestei publicări.’

(8) A se vedea nota de subsol 5.
(9) JO C 74, 10.3.1998, p. 9.