State aid — Republic of Hungary — State aid No C 35/2004 (ex HU 11/2003) (Interim mechanism procedure) — Postabank és Takarékpénztár Rt./ Erste Bank Hungary Rt. — Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC TreatyText with EEA relevance
Date: 2005-03-19
Institutions: European Commission
Subjects: Hungary, State aid, aid for restructuring, aid to undertakings, bank, control of State aid

C 68/12

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

STATE AID — REPUBLIC OF HUNGARY

State aid No C 35/2004 (ex HU 11/2003) (Interim mechanism procedure) — Postabank és Takarék-
pénztár Rt./ Erste Bank Hungary Rt.

Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty

(2005/C 68/03)

(Text with EEA relevance)

By means of the letter dated 20 October 2004 reproduced in the authentic language on the pages
following this summary, the Commission notified the Republic of Hungary of its decision to initiate the
procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty concerning part of the abovementioned aid/measure.

The Commission decided not to raise any objections to certain other measures, as described in the letter
following this summary.

Interested parties may submit their comments on the aid measure in respect of which the Commission is
initiating the procedure within one month of the date of publication of this summary and the following
letter, to:

European Commission
Directorate-General for Competition
Directorate H
State Aid Greffe
Spa 3 6/05
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 296 12 42

These comments will be communicated to the Republic of Hungary. Confidential treatment of the identity
of the interested party submitting the comments may be requested in writing, stating the reasons for the
request.

SUMMARY

I. Procedure

which offered the highest price among bids submitted. On 1
September 2004 PB was merged with Erste Bank Hungary.

In October 2003,
the Commission received a notification
concerning State measures in favour of Postabank és Takarék-
(‘PB’) under the ‘interim mechanism’ procedure,
pénztár Rt.
provided for in Annex IV.3 of the Act of Accession, which
forms part of the Accession Treaty to the European Union.

From 1995 onwards PB received financial assistance from the
Hungarian authorities to restructure its banking business. The
Republic of Hungary notified various measures for an approval
by the Commission under the Interim Mechanism Procedure of
Annex IV.3 of the Act of Accession; namely:

II. Description of the measures

is

PB (which was merged with Erste Bank Hungary on 1
September 2004)
fundamentally a retail-oriented bank
offering universal banking services in Hungary. In 1998 PB
faced risks of collapse and the Government had to step in and
save the Bank through a recapitalisation,
thus becoming a
99,9 % shareholder in the Bank. The bailout of PB was intended
to prepare PB for
restructuring and privatisation. Despite
attempts to privatise PB in 2000, the actual sale to a private
strategic investor
took place in October 2003 when the
Hungarian government offered the buyer litigation indemnities.
A majority stake of PB was sold to the Austrian Erste Bank,

‘Direct surety by the State, April 1997’,

‘Subordinated bonds, April 1995’, ‘Capital increase, September
1995’, ‘Subordinated bonds, March 1996’, ‘Subordinated bonds,
‘Exemption from mandatory reserve requirement,
July 1996’,
March 1997’,
‘Asset
swap, September 1997’, ‘Capital increase, June 1997’, ‘Subordi-
increase, May 1998’,
nated bonds, December 1997’,
‘Portfolio cleaning,
‘Capital
December 1998’,
lending limits and
investment limits, April 1999’,
‘Waiver of PB's Consolidation
Agreement liabilities, November 2001’, ‘Exemption from open
‘Exclusivity to open
currency position limit, October 2001’,
accounts for students for the disbursement of Student loans,
September 2001’,
“Indemnities”),
‘ÁPV Indemnities
October 2003’.

restructuring, December 1998’,
‘Exemption from legal

‘Capital

(the

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/13

III. Analysis of the measures

TEXT OF LETTER

Although the Commission considers that most of the measures
are not applicable after accession, it considers that the ‘Indem-
nity for unknown claims, October 2003’
is applicable after
accession. This Indemnity provides the potential for the addi-
tion of further claims beyond what has been clearly defined by
accession. As a consequence, the scope and amount of poten-
tial aid granted to PB may vary in the future and cannot be
currently determined.

The Commission considers that the Indemnity for unknown
claims, which forms part of
the measures adopted by the
Hungarian authorities since December 1998 with a view to
facilitating restructuring and privatisation of PB, seems to
constitute State Aid within the meaning of Article 87(1) of the
EC Treaty.

The Commission has analysed this aid in the light of the Com-
munity Guidelines on State aid for rescuing and restructuring
firms in difficulty (1) (‘1999 Guidelines’). This analysis has led
the Commission to the following serious doubts as regards the
compatibility of the aid with the common market:

— The Commission has doubts that PB could qualify as a firm
in difficulty in 2003, the year when the Indemnities were
granted, and that the aid element involved in the Indemnity
for unknown claims was necessary for its restructuring.

— The Commission has serious doubts that the aid element
involved in the Indemnity for unknown claims was granted
within the scope of a restructuring plan satisfying the 1999
Guidelines compatibility criteria.

— The Commission has doubts that the aid was limited to the
minimum and that the aid beneficiary has made a signifi-
cant contribution to the whole restructuring costs of PB.

— The Commission has serious doubts in that the restruc-
turing measures assisted by the Hungarian authorities by
means of the aid elements,
including the Indemnity for
unknown claims, involve sufficient compensatory measures.

— The Commission further has serious doubts that Article
45(2) of
the Europe Agreement applies in the present
context. The provision is situated in the ‘Establishment
Chapter’ of the Europe Agreement and the Commission
therefore considers that it does not apply in the state aid
context. In addition, the Commission has serious doubts
that the Indemnity for unknown claims was necessary to
achieve the goals indicated in this provision.

Taking into account the foregoing considerations, the Commis-
sion concludes that, at this stage, the aid element involved in
the Indemnity for unknown claims does not appear to meet the
necessary conditions for Article 87(3)(c) EC Treaty exemption
to apply. The Commission has therefore decided to initiate the
procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in
respect of ‘Indemnity for unknown claims’.

In accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No
659/1999, all unlawful aid can be subject to recovery from the
recipient.

(1) OJ C 288, 9.10.1999, p. 2.

‘A Bizottság tájékoztatni kívánja a Magyar Köztársaságot, hogy
a magyar hatóságok által a fent említett bejelentett intézkedé-
seket illetően benyújtott információk vizsgálatát követően úgy
döntött, hogy ezek közül több a csatlakozást követően már
nem alkalmazandó. Az ismeretlen követelésekért járó kártérítés
tekintetében, amit a Bizottság a csatlakozást követően is alkal-
mazandónak ítél, a Bizottságnak komoly kétsége merült fel
annak a közösségi
joganyaggal való összeegyeztethetőséget
illetően. A Bizottság ezért a Cseh Köztársaság, az Észt Köztár-
saság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván
Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a
Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák
Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai
Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány
IV. melléklete 3.
“csatlakozási okmány”)
(a továbbiakban:
szakasza (1) bekezdése c) pontjának, valamint (2) és (3) bekez-
désének megfelelően úgy döntött, hogy az intézkedés ellen kifo-
gást emel, és az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdésében
meghatározott eljárást kezdeményezi.

1. ELJÁRÁS

1. A Bizottság 2003. szeptember 23-án kelt, 2003. október
levélben kapott értesítést az Európai
22-én iktatott
Unióhoz történő csatlakozásról szóló szerződés részét
képező csatlakozási okmány IV. mellékletének 3. szakas-
zában meghatározott ideiglenes eljárás alapján a Posta-
bank és Takarékpénztár Rt. (a továbbiakban: “Postabank”
vagy “a Bank”) javára hozott állami intézkedésekről.

2. A Bizottság az értesítés áttekintését követően 2003.
levelében kiegészítő információ
november 5-én kelt
benyújtását kérte. A magyar hatóságok a kért kiegészítő
információt 2004. január 23-án kelt, 2004. január 26-án
iktatott e-mailükben benyújtották, és egy sor, az idei-
glenes eljárás alapján a Postabank javára hozott további
intézkedésről tettek bejelentést.

3. A bizottsági szolgálatok 2004. február 2-i értesítésükben
kifejtették a magyar hatóságok számára, hogy jóllehet a
Postabankkal kapcsolatos minden egyes bejelentett intéz-
kedést egyedileg ismertetik és bírálják el, a Bizottság vala-
mennyi bejelentett intézkedésre vonatkozóan egy határo-
zatot hoz majd, mivel azok egymással szoros összefüg-
gésben állnak.

4. A Bizottság 2004. március 26-i

levelében kiegészítő
információkat kért. A magyar hatóságok 2004. április
30-án iktatott levelükben benyújtották a kiegészítő infor-
mációt. Ezenkívül a bejelentéshez kiegészítést csatoltak.

5. A Bizottság 2004. július 16-i levelében további informá-
ciókat kért. A magyar hatóságok 2004. szeptember 3-án
iktatott levelükben válaszoltak a Bizottság kérésére.

C 68/14

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

2. HÁTTÉR

6. A Postabank – amely 2004. szeptember 1-jén PB egye-
sült az Erste Bank Hungary-val – alapvetően lakossági
profilú bank, amely teljes körű banki szolgáltatásokat
nyújt. Ügyfélköre elsősorban magánszemélyekből, illetve
kis- és középvállalkozásokból áll. A Postabank 2003
végén 1 600 alkalmazottat foglalkoztató országos háló-
zattal rendelkezett, amely 113 fiókjában és 3 200 posta-
hivatalon keresztül mintegy 500 000 ügyfelet szolgált ki.

7. A Postabankot 1988-ban alapították, és 1994-re Magyar-
ország második legnagyobb lakossági bankjává nőtt.
2002 végén a Postabank a hetedik legnagyobb kereske-
delmi bank volt Magyarországon, teljes eszközállománya
elérte a 398,8 milliárd forintot (1), ami 3,7 %-os piaci
részesedést jelent.

8. A Postabankot 1988-ban 94 részvényes alapította, akik
között a számos magánbefektető mellett a fő részvényes
a Magyar Posta volt. A részvényesek köre az 1990-ben
végrehajtott tőkeemelést követően tovább bővült, ennek
során néhány külföldi befektető is jegyzett Postabank-
részvényeket. Több tulajdonosváltást követően 1998-ban
állami tulajdonú vállalatok tőkeemelést hajtottak végre a
Postabankban, amelynek során az állam többségi tulaj-
dont szerzett.

9. Az 1990-es évek elején, különösen a lakossági betét-
gyűjtés terén megvalósított dinamikus növekedés ered-
ményeként a bank Magyarország második legnagyobb
lakossági bankjává nőtt. A magyar hatóságok állítása
szerint a növekedést nem ellensúlyozta prudens hitelezői
tevékenység, és a bank spekulációs befektetésekbe és
hitelezői tevékenységbe bocsátkozott. A bank által felhal-
mozott veszteségeket elsősorban a hibás gazdálkodás
okozta, ami a bankot a szabályzati kötelezettségek nem
teljesítése mellett nagy pénzügyi kockázatoknak tette ki.

10. A magyar hatóságok állítása szerint arra a tényre tekin-
tettel, hogy a Postabank számottevő lakossági ügyfélk-
örrel rendelkezik és felszámolása a teljes bankrendszert
veszélyeztette volna, a magyar kormány több stabilizá-
ciós intézkedést hajtott végre azt követően, hogy 1997.
februárjában híresztelések terjedtek el a bizonytalan
pénzügyi helyzetről és a betétesek kivonták betéteiket.

konszolidációs megállapodást

11. Az 1998-ban megvalósított stabilizációt és feltőkésítést
követően a Pénzügyminisztérium és a Postabank 1998.
decemberében
kötött,
amely rendelkezett a Postabank tevékenységeinek el-
lenőrzéséről, valamint arról, hogy a Postabank bizonyos
a Pénzügyminisztér-
kompenzációs összegeket
iumnak, amennyiben a Postabank elért bizonyos eredmé-
nyeket a konszolidációs megállapodás 2003. december-
ében történő megszűnéséig.

fizet

12. A magyar hatóságok állítása szerint a Postabankot 1998-
ban az összeomlás fenyegette, és a kormánynak be
kellett avatkoznia, hogy feltőkésítéssel megmentse a
bankot és ezzel 99,9 %-os részvényesévé váljon. A veze-
tést, az igazgatótanácsot és a felügyelőbizottságot levál-
tották, és a bank behajthatatlan követeléseinek és fő

befektetésein kívüli
(“non-core”) befektetéseinek nagyr-
észét kitették két eseti work-out vállalathoz, a teljesen
állami tulajdonú Reorg-Apport szanáló szervezethezt és
a száz százalékban a Postabank tulajdonában levő PB
Workout leányvállalathoz. Az új vezetés szervezeti és
működési szerkezetátalakítást kezdeményezett.

13. A Postabank 1998 végén végrehajtott tőkeinjekciójának
célja a Postabank felkészítése volt egy rövid időn belül
megvalósítandó szerkezetátalakításra és magánosítására.
2000-ben a kormány döntött a Postabank privatizáció-
járól, és az ÁPV Rt (2) megkezdte a potenciális privatizá-
lehetőségek vizsgálatát. A kormány kizárólagos
ciós
tárgyalásokba kezdett az OTP Bankkal, amelyek ered-
ménytelenül végződtek. A kormány 2001. március
6-án úgy döntött, hogy nem fogadja el az OTP Banknak
a Postabank megvételére vonatkozó ajánlatát. 2002-ben
a kormány részvényeinek nagyrésze a Magyar Posta Rt.
tulajdonába került át, amely 2002. áprilisáig megszerezte
a Postabank részvényeinek 96,75 %-át. A kormány meg-
erősítette a Postabank privatizációját illető szándékát, és
új vezetést nevezett ki.

14. A kormány egy 2003. május 7-én elfogadott határo-
zatban megerősítette a Postabank privatizációjára vonat-
kozó tervét, amelyet követően a kormány kétfordulós,
amelyen a
nyílt pályázati
kormány
feltételeknek megfelelő
bármely potenciális befektető részt vehetett. A bejelentést
tevő hatóságok szerint minden pályázónak ugyanazokat
a szerződéses feltételeket kínálták, a jogvita esetére szóló
kártérítést is beleértve.

eljárás mellett döntött,

által megállapított

15. A benyújtott ajánlatok közül az Erste Bank der österrei-
chischen Sparkassen AG (a továbbiakban “Erste Bank”
vagy a “Vevő”) kínálta a legmagasabb árat, 101,3 milliárd
forintot, és ezzel 99,9 %-os részesedést szerzett a Posta-
bankban. A részvényvásárlási szerződést 2003. október
20-án írták alá, és a részvények eladása 2003. december
16-án befejeződött.

16. A Postabank 2004. szeptember 1-jén egyesült az Erste
Bank Hungary Rt.-vel. Az összevonással
jogi
személy, az Erste Bank Hungary Rt., Magyarország
második legnagyobb lakossági bankja, amely mintegy
9 % piaci részesedéssel rendelkezik. A banknak 2 500
alkalmazottja van, és 161 fiókjában mintegy 900 000
ügyfelet szolgál ki.

létrejött

3. A BEJELENTETT INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE

17. A magyar hatóságok a következő intézkedésekről tettek

bejelentést:

18. “Alárendelt kötvény, 1995. április”: A Postabank
1995. április 27-én 10 000 forint névértéken 190 200
alárendelt kölcsöntőke kötvényt bocsátott ki. A kibocsá-
tást zárt körben valósították meg, amelyet 10 befektető,
köztük néhány állami érdekeltségű szervezet 1.902
millió forint értékben jegyzett le. A kötvények lejárata
hét év volt, és 1999. júniusában teljes összegben vissza-
fizetésre kerültek.

(1) Árfolyam 2003 végén: EUR = HUF 253,4500

(2) Állami Privatizációs és Vagyonkezelő Rt.

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/15

nyilvános

részvénykibocsátás

19. “Tőkemelés, 1995. szeptember”: 1995. áprilisában a
Postabank
keretében
10 000 forintos névértéken 994 502 darab részvényt
részvények
bocsátott
[…]-át (*) hazai befektetők, köztük állami érdekeltségű
szervezetek jegyezték le, míg a fennmaradó […]-ot
külföldiek vásárolták meg. A tranzakció 1995. szep-
tember 5-én zárult.

újonnan kibocsátott

ki. Az

20. “Alárendelt kötvény, 1996. március”: A Postabank
1996. március 22-én 10 000 forint névértéken 100 000
alárendelt kötvényt bocsátott ki. A kibocsátást zárt
körben valósították meg, a kötvényeket végül három
befektető, köztük két helyi önkormányzat jegyezte le. A
kötvények 2002. júniusában teljes összegben visszafize-
tésre kerültek.

21. “Alárendelt kötvény, 1996.

július”: A Postabank
1996. június 22-én 10 000 forint névértéken 200 000
alárendelt kötvényt bocsátott ki. A kibocsátást zárt
körben valósították meg, a kötvényeket végül négy
befektető, magánbefektetők és állami érdekeltségű szer-
vezetek jegyezték le. A kötvények lejárata hét év volt, és
2000.
visszafizetésre
kerültek.

júniusában

összegben

teljes

22. “Kötelező

tartalék

előírása

képzésének

alóli
mentesség, 1997. március”: […] a Postabank likviditási
helyzetének stabilizálása érdekében a Magyar Nemzeti
Bank (MNB) 1997. márciusa és júniusa között felment-
ette a Postabankot a kötelező tartalékképzési kötele-
zettség alól. A Postabank mentessége 1997. július 1-jén
járt le, ezt követően a bankra ismét érvényes volt a
kötelező tartalékképzés szokásos követelménye.

23. “Az állam által nyújtott készfizető kezességvállalás,
1997. április”: A magyar kormány készfizető kezességet
vállalt a Postabank G-Módusznak nyújtott kölcsöne
tekintetében. A kezességet az állam számára a Postabank
részvényesei közé tartozó Nyugdíjbiztosítási Alap, az
Egészségbiztosítási Alap és […] városi önkormányzata
által vállalt hasonló viszontgarancia fedezte. A Postabank
a kezességet […] (1997.
július
10-én), két részletben hívta le. A kezesség összeghatára
12 milliárd forint volt, de ebből 11,860 millió forint
további
felhasználásra. A Postabanknak nincs
került
kötelezettsége a G-Módusz tekintetében. A kezesség
utolsó részletét 1998. júliusában hívták le. További kifi-
zetés lehívására nincs lehetőség.

július 14-én és 1998.

24. “Eszköz

vállalatok

különböző

swap, 1997.

szeptember”: A magyar
kormány […] a Postabank likviditási helyzetének stabili-
zálása érdekében eszköz swap végrehajtásáról döntött,
amelynek során a bank portfóliójából egyes ingatlanokat
kisebbségi
forgalomképesebb,
részesedését képviselő, tőzsdén kívüli (OTC) részvényekre
cseréltek. A részvények az ÁPV Rt. birtokában voltak. A
Postabank Invest Rt. egy 1997. szeptember 11-én kötött
eszköz swap megállapodás útján egyes ingatlanokat egy
társaságon keresztül 12,55
különleges
milliárd forintért értékesített az ÁPV Rt.-nek és ennek
fejében tőzsdén kívüli
részvényekből álló portfóliót
kapott. A portfólió ÁPV Rt. könyvei szerinti értéke 10,3
milliárd forint volt, míg piaci értéke 13,1 milliárd
forintot tett ki.

célú köztes

(*) Üzleti titok.

25. “Tőkeemelés, 1997. június”: A Postabank 1997. május
30-án zárt körben 710 400 darab 10 000 forint
névértékű részvényt bocsátott ki. A részvényeket végül
tizenhárom befektető, köztük két külföldi befektető és
különböző szintű állami érdekeltségű szervezetek je-
gyezték le.

26. “Alárendelt kötvény, 1997. december”: A Postabank
1997. december 30-án 380 alárendelt kötvényt bocsátott
ki 10 000 000 névértékben. A kibocsátást zárt körben
hajtották végre, a kötvényeket végül huszonkét befektető,
köztük magán- és állami érdekeltségű szervezetek je-
gyezték le. A kötvények lejárata hat év volt, és 1999.
januárjában teljes összegben visszafizetésre kerültek.

27. “Tőkeemelés, 1998. május”: A Postabank 1998. május
10-én zárt körben 1 857 087 darab 10 000 forint
névértékű részvényt bocsátott ki. A részvényeket öt
hazai befektető jegyezte le; három állami érdekeltségű
szervezet a teljes kibocsátásból […] forintot jegyzett. A
tranzakció 1998. május 11-én zárult.

rendezése

érdekében

tőkehelyzetének

28. “Tőkeátcsoportosítás, 1998. december”: A magyar
kormány 1998. decemberében tőkeleszállítást és tőke-
emelést tartalmazó intézkedéseket fogadott el a Posta-
bank
1998.
december 30-án a Postabank közgyűlése jóváhagyta a
bank alaptőkéjének leszállítását 42,1 milliárd forintról
21,1 millió forintra, és ezzel egy postabanki részvény
névértékét 10 000 forintról 5 forintra csökkentette. A
közgyűlés emellett döntött a leszállított alaptőke feleme-
léséről 2 millió új részvény kibocsátásával, 20 milliárd
forint névértéken, 152 milliárd forint kibocsátási árfo-
lyamon. A tőkét az ÁPV Rt. és a Pénzügyminisztérium
biztosította, amelyek 1 736 843, illetve 263 157 új rész-
vényt jegyeztek, és ezzel a Postabank 99,9 %-os részvé-
nyeseivé váltak. A tőkeátcsoportosítás 1998. december-
ében lezárult.

29. “Portfóliótisztítás, 1998. december”: A magyar
kormány elhatározta a Postabank portfóliójának megtisz-
títását, és 1998. december 31-én a Postabank 125,4
milliárd forint nyilvántartási értékű eszközt értékesített
41,3 milliárd forintos áron. Az eszközöket a Reorg-
Apport Rt., egy teljesen állami tulajdonban levő, a Posta-
banktól független irányítás alatt álló workout vállalat,
vásárolta meg. A Reorg-Apport a tranzakció finanszíro-
zásához 41,5 milliárd forint össznévértékű zártkörű
kötvénykibocsátást valósított meg. A kétéves lejáratú
kötvényeket a Postabank jegyezte le. A magyar kormány
a tőkeösszeg és a kötvények kamatainak megfizetésére
készfizetői kezességet vállalt. A Reorg-Apport feladata
volt a Postabanktól megvásárolt eszközök értékesítése a
költségvetés számára a készfizetői kezességből származó
teher minimálisra csökkentésével.
Jóllehet a Reorg-
Apport a kötvények lejártáig csak 23,5 milliárd forint
értékű eszközt értékesített, a készfizetői kezességet nem
érvényesítették. A Reorg-Apport 20 milliárd forint
közvetlen állami hozzájárulás és 5 milliárd forint kamat-
mentes állami kölcsön igénybevételével 2001.
január-
jában visszafizette a kötvényeket. A kezességet nem érvé-
nyesítették, és az eszközátruházás 1998. decemberében
lezárult. A kötvények 2001. januárjában teljes összegben
visszafizetésre kerültek.

C 68/16

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

30. “Mentesség a törvényes hitelezési és befektetési
korlátok alól, 1999. április”: Az Állami Pénz- és
Tőkepiaci Felügyelet 1999. április 26-án engedélyezte a
Postabanknak, hogy […] a HTCC Csoport tekintetében
átmenetileg túllépje a törvényes hitelezési határt, a Posta-
bank Csoport tulajdonában levő workout leányvállalat, a
PB Workout tekintetében pedig a törvényes hitelezési és
befektetési határt. A Postabank a negatív szavatoló tőke
és a negatív tőkemegfelelési mutató elkerülése érdekében
kérte ezeket a felmentéseket. A felmentések 2000. júniu-
sában lejártak, és azokat nem újították meg.

31. “A Postabank konszolidációs megállapodás szerinti
kötelezettségeinek elengedése, 2001. november”: Az
1998. december 30-án aláírt konszolidációs megálla-
podás kötelezte a Postabankot, hogy a konszolidáció alá
eső eszközökkel kapcsolatos céltartalékok felszabadulá-
sából származó bevételek 90 %-át utalja át a Pénzügymi-
nisztériumnak. Az Országgyűlés a Postabank akkori
tőkemegfelelőségi mutatóinak stabilizálása
érdekében
2 720,2 millió forint összegben elengedte a Postaban-
knak a konszolidációs megállapodás alapján az állam felé
fennálló kötelezettségeit. A Postabank a konszolidációs
megállapodás
kész-
alapján 1999-ben […]
pénzátutalást teljesített. A 2000. évre a konszolidációs
megállapodással kapcsolatos kötelezettségek 3 208,8
millió forintot tettek ki, amelyből a Postabank 488 millió
forintot fizetett meg. Ebből következően 2 720,2 millió
forint összegig a Postabankot felmentették a konszolidá-
kötelezettségeinek
ciós megállapodással
megfizetése alól. A felmentés 2001 végén járt le. A kons-
zolidációs megállapodás 2003. decemberében szűnt
meg.

kapcsolatos

forint

32. “Felmentés a nyitott devizapozíció korlátja alól,
2001. október”: A Postabank jelentős méretű devi-
zaeszköz-állománnyal rendelkezett, amely az 1998-as
konszolidációt megelőző időszakból származott. A Post-
abank ezekre a devizaeszközökre számottevő kockázati
tartalékot képzett,
főleg USA dollárban. Az új szabá-
lyozás 2001. október 1-jén lépett életbe, és a kockázati
tartalékkal fedezett deviza nettó értéken (azaz a kocká-
zati tartaléktól nettósított értéken) való könyvelését írta
elő. Ez a szabályozásbeli változás nyitott devizapozíciót
hozott létre a Postabank mérlegében. A Postabank […]
többletéről, és
értesítette az MNB-t a korláton felüli
és
felmentést kért. A Postabank az Állami Pénz-
Tőkepiaci Felügyelet előírására cselekvési tervet dolgozott
ki, amit az ÁPTF elfogadott. A szabályozásnak való
megfelelés végső határidejét […]-ában állapították meg.
A Postabank a cselekvési tervet végrehajtotta, és 2002.
áprilisában visszatért a szabályozás szerinti korláthoz.

33. “Kizárólagosság a diákhitelek folyósításához szük-
séges számlanyitásra, 2001. szeptember”: A magyar
állam külön társaságot hozott létre az egyetemi hallgató-
knak szóló hosszú távú, kedvezményes kamatozású
hitelek folyósítására. A Diákhitel Központ (DHK) úgy
alakította ki a hitelfolyósítás folyamatát, hogy a hosszú
távú diákhitelt igénylő hallgatóknak kizárólag a Posta-
banknál nyithattak folyószámlát. Egy 2002. októberi
kormányhatározat kimondta, hogy a hitelek folyósítását

valamennyi magyar kereskedelmi bankon keresztül
biztosítják. A 2003-ban lefolytatott versenypályázatot
követően a DHK tárgyilagos feltételeit teljesítő bármely
kereskedelmi bank kínálhat diákhitelszámlát a hallgatók
számára. A Postabank kizárólagossága a diákszámlák
biztosítása terén 2003. januárjában megszűnt.

szóló 2003. május 7-i

34. “Kártérítés az ÁPV Rt. részéről (“kártérítés”), 2003.
október”: A magyar kormány a Postabank magánosítá-
sáról
kormányhatározatot
követően a vevő Erste Banknak jogvita esetére kártérítést
ajánlott. A kártérítés kiterjed a részvényvásárlási megálla-
podás 2003. október 20-i megkötését követő legkésőbb
öt éven belül felmerülő esetleges vagy ismeretlen peresí-
tett követelésekből esetlegesen származó fizetési kötele-
zettségekre.

eljárás megrendezésére került

35. A magyar hatóságok állítása szerint nyilvános kétfor-
dulós pályázati
sor,
amelyen minden olyan potenciális befektető részt vehe-
tett, amely teljesítette a kormány által meghatározott
feltételeket. Valamennyi ajánlattevőnek ugyanazokat a
tervezett szerződéses feltételeket kínálták, beleértve a
kártérítést esetleges per esetén.

36. A pályáztatást követően 2003. októberében a Postabank
részvénytöbbségét a beadott ajánlatok között a legmaga-
sabb árat kínáló osztrák Erste Banknak adták el, amely
így jelenleg a részvények 99,9 %-át birtokolja. A vételár
101,3 milliárd forint volt, amely az ellenőrzött, 2002.
december 31-i nettó eszközérték 2,7-szeresét képviselte.

37. 2004. április 30-án a magyar hatóságok a bejelentés
kiegészítéséül benyújtották a Postabank megvásárlója, az
Erste Bank visszavonhatatlan egyoldalú nyilatkozatát,
amely rendelkezik a Magyarország által a vevő részére
esetleges vagy ismeretlen perbelikövetelésekkel és a
2004. április 29-én aláírt részvényvásárlási megállapo-
dásban meghatározott, ismeretlen követelésekkel kapcso-
latos kockázatmeghatározással kapcsolatban fizetendő
összegek teljes felső határáról.

38. A részvényvásárlási megállapodás szerint a per esetére
vonatkozó kártérítés feltételei az eladó és a vevő közötti
kockázatmegosztás
következőképpen
tekintetében a
alakulnak:

a) Az esetleges peresített követelésekre vonatkozóan az

eladó az alábbiak tekintetében teljesít kifizetést:

– a tárgybani banki kötelezettségek első 4 milliárd

forintja 50 %-ának teljes összegét;

– a 4 milliárd forint

többlet 100 %-át,
amelynek teljes összege nem haladja meg a 350
milliárd forintot.

fölötti

b) Az ismeretlen követelésekre vonatkozóan az eladó az

alábbiak tekintetében teljesít kifizetést:

– a megfelelő banki kötelezettségek első 10 milliárd

forintja 90 %-ának teljes összegét;

– a 10 milliárd forint

többlet 100 %-át,
amelynek teljes összege nem haladja meg a 200
milliárd forintot.

fölötti

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/17

39. Az eladónak a kártérítés tekintetében fennálló kötelezett-
ségei a részvényvásárlási megállapodás teljesítését követő
öt évvel szűnnek meg harmadik fél azon követeléseivel
kapcsolatban, amelyek tekintetében:

– esetleges peresített követelések esetében nem indí-
tottak bírósági vagy választottbírósági eljárást; vagy

– ismeretlen követelések esetében i. nem indítottak bíró-
sági vagy választottbírósági eljárást, vagy ii. nem
merült fel az eladó írásbeli jóváhagyásával meghatáro-
zott banki kötelezettség.

4. VIZSGÁLAT

1. Alkalmazandóság a csatlakozást követően

1.1. Jogszabályi keret – Az ideiglenes eljárás

40. A csatlakozási okmány IV. mellékletének 3. szakasza
meghatározza az “ideiglenes eljárást”. Rendelkezik az új
tagállamokban a csatlakozás időpontja előtt hatályba
léptetett és ezt követően is alkalmazandó támogatási
programok és egyedi
támogatások vizsgálatára vonat-
kozó jogszabályi keretről; ez az eljárás vonatkozik
azokra a programokra és intézkedésekre is, amelyek nem
szerepelnek a IV. melléklethez csatolt “meglévő támoga-
tási” intézkedések listáján és amelyeket 1994. december
10-től kezdve léptettek hatályba. Azok a csatlakozás
után is alkalmazandó intézkedések, amelyek 1994.
december 10-ét megelőzően léptettek hatályba, a csatla-
kozáskor az EK-Szerződés 88. cikkének (1) bekezdése
értelmében meglévő támogatásnak tekintendők. Ebben a
tekintetben az a jogilag kötelező érvényű jogszabály
jelent lényeges szempontot, amelynél fogva az illetékes
nemzeti hatóságok a támogatást odaítélik (1).

41. Az ideiglenes

eljárásnak megfelelően a csatlakozást
követően is alkalmazandó támogatási intézkedéseknek a
közös piaccal való összeegyeztethetőségét elsősorban az
állami támogatások ellenőrzésének tekintetében felelős
nemzeti hatóságnak (a Magyar Köztársaságban a Támo-
gatásokat Vizsgáló Iroda) kell vizsgálnia.

42. Az új tagállam törekedhet a jogbiztonságra azzal, ha az
intézkedéseket bejelenti az Európai Bizottságnak. A
Bizottság a bejelentés nyomán megvizsgálja a bejelentett
intézkedéseknek a közös piaccal való összeegyeztet-
hetőségét.

43. Amennyiben a Bizottságnak komoly kétségei vannak a
intézkedéseknek a közösségi vívmányokkal
bejelentett
való összeegyeztethetőségét illetően, a teljes bejelentés
kézhezvételének időpontjától számított három hónapon
belül kifogást emelhet.

44. Ezzel szemben, ha a Bizottság a határidőn belül nem
emel kifogást a bejelentett intézkedések ellen, a bejelen-
tett
létező
támogatásnak tekintik.

intézkedéseket a csatlakozás

időpontjától

1.2. A csatlakozás után nem alkalmazandó támogatási intéz-

kedések

45. A Bizottság a csatlakozás után nem alkalmazandó támo-
intézkedéseket nem vizsgálhatja a 88. cikkben

gatási

(1) Az Elsőfokú Bíróság 2004. január 14-i ítélete a T-109/01. ügyben,

Fleuren Compost kontra Bizottság, 74. bekezdés.

megállapított eljárások alapján. Tekintve, hogy az ideig-
lenes eljárás csak azt határozza meg, hogy egy adott
intézkedés létező támogatásnak minősül-e a csatlakozást
követő állami támogatási eljárások értelmében, így nem
kötelezi és nem is jogosítja fel a Bizottságot a csatlakozás
után nem alkalmazandó támogatási
intézkedések felül-
vizsgálatára.

46. A vázolt

jogszabályi keret alapján ezért elsőrendűen
fontos az az első vizsgálat, amely eldönti, hogy a bejelen-
tett intézkedések alkalmazandók-e a csatlakozás időpontját
követően.

47. Csak az olyan intézkedések minősülhetnek az ideiglenes
eljárás értelmében – a megfelelő feltételek teljesítése
esetén – létező támogatásnak, amelyek a csatlakozást
követően további támogatás odaítélését vagy már odaítélt
támogatás összegének növelését eredményezhetik, és
ebből adódóan az ideiglenes eljárás hatálya alá tartoznak.
Másrészről az ideiglenes eljárásnak nincs szerepe az
intézkedések tekintetében, amelyeket
olyan támogatási
már a csatlakozás előtt végleg és feltétel nélkül odaítéltek
egy adott összegre vonatkozóan. Ebben az esetben is
annak megállapításához, hogy az adott esetben erről
van-e szó, a meghatározó az a jogilag kötelező érvényű
jogszabály, amellyel az illetékes nemzeti hatóságok a
támogatást odaítélik.

48. Ez az értelmezés megfelel az ideiglenes eljárás és álta-
lában véve az állami támogatások ellenőrzése céljának,
rendeltetésének és logikájának. Ezenfelül az állami támo-
gatás formáját öltő intervenciók közvetlen gazdasági
hatásának felismerése révén az új intézkedést abban az
időpontban kell vizsgálni, amikor a támogatás odaítélésre
kerül; ez az állam jogi kötelezettségvállalása, ami a támo-
gatás odaítélésével és nem csupán annak folyósításával
azonos értelmű. Jogi kötelezettségvállalás alapján teljesí-
tett minden jelenlegi vagy leendő kifizetés egyszerű
végrehajtási
vagy
kiegészítő támogatásnak. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy
ahhoz, hogy egy intézkedés a csatlakozást követően
alkalmazandónak minősüljön, bizonyítani kell, hogy a
támogatás az odaítélésekor nem vagy nem pontosan
ismert többlethaszon termelésére alkalmas.

és nem értelmezhető új

aktus

49. Ezen feltétel alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a
időpontját követően is alkalmazandók az

csatlakozás
alábbi támogatási intézkedések:

időpontját megelőzően lépett hatályba,

– minden olyan támogatási program, amely a csatla-
kozás
és
amelynek alapján,
intézkedésre
támogatás
vonatkozó kötelezettség nélkül,
nyújtható a jogszabályban általános és elvont módon
meghatározott
csatlakozást
vállalkozásoknak
követően;

további végrehajtási

egyedi

a

– olyan, konkrét projekthez nem kapcsolódó támogatás,
amelyet a csatlakozást megelőzően, egy vagy több
vállalkozás
részére határozatlan időszakra és/vagy
határozatlan összegben ítéltek oda;

– egyedi

támogatási

intézkedések, amelyekre vonat-
kozóan az állam pontos gazdasági kötelezettsége nem
ismert a támogatás odaítélésének időpontjában.

C 68/18

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

50. A bizottsági szolgálatok a Magyar Köztársaság Európai
Unió Melletti Állandó Képviseletének címzett 2003.
augusztus 4-i levelükben tájékoztatták a Magyar Köztár-
saságot az egyedi támogatási intézkedések tekintetében a
“csatlakozást követően alkalmazandó” fogalmának bizott-
sági értelmezéséről:

támogatási

szabályzat 1. cikke e) pontjában meg-
“Az eljárási
határozott egyedi
intézkedések abban az
esetben tekintendők a “csatlakozás után is alkalma-
zandó”-nak, ha a csatlakozás napját követően várhatóan
növelik az állam kötelezettségét. A Versenypolitikai
Főigazgatóság úgy véli, hogy ez a feltétel különösen a
kötelező terhek alóli felmentés, illetve ezek csökkentése
(pl. adók vagy a kötelező szociális biztonsági járulék alóli
felmentés vagy ezek csökkentése) esetén alkalmazandó,
amikor a juttatás a csatlakozást követően is hatályos,
valamint a csatlakozás időpontján túlnyúló garanciák,
illetve hitelkeretekhez és “lehívási
jogokhoz” hasonló
pénzügyi konstrukciók esetén. Minden ilyen esetben az
intézkedések a csatlakozást követően is alkalmazandónak
tekinthetők:
jóllehet az intézkedés hivatalosan elfoga-
dásra került, az állam teljes kötelezettsége a támogatás
odaítélésekor világosan nem ismert.”

51. A Bizottság abban az esetben ítéli az egyedi intézkedé-
seket a csatlakozási okmány IV. mellékletének 3. szakasz
értelmében a csatlakozás után is alkalmazandónak, ha az
állam pontos gazdasági kötelezettsége a támogatás oda-
ítélése időpontjában és a csatlakozás időpontjában sem
ismert.

52. A garancia, illetve a kártérítési kezesség tekintetében az
alábbi
teljesülniük ahhoz, hogy egy
intézkedés a csatlakozást követően már ne minősüljön
alkalmazandónak:

feltételeknek kell

– a kockázatokat pontosan meghatározták és felvették
egy, a csatlakozás időpontjában lezárt, kimerítő listára;

– a fizetendő összegekre teljes felső határt állapítottak

meg;

– a per olyan eseményekhez kötődik, amelyek a kár-
lezajlottak;

térítés odaítélésének időpontjában már
jövőbeli eseményekhez nem kapcsolódik.

53. A fenti feltételek valóban alkalmasak annak biztosítására,
hogy az állam pénzügyi kötelezettsége a csatlakozást
megelőzően elegendő mértékben meghatározott és korlá-
tozott
legyen. Az ilyen jellegű intézkedések alapján
folyósított jövőbeli kifizetés csupán már korábban oda-
ítélt
jelentené,
további új vagy kiegészítő támogatást nem eredményez-
hetne.

támogatás végrehajtási

cselekményét

1.3. Az egyedi intézkedések csatlakozás utáni alkalmazandó-

sága

54. A Bizottság áttekintette a magyar hatóságok által benyúj-
tott információkat, és elvégezte a bejelentett egyedi intéz-
kedések elemzését.

55. “Alárendelt kötvény, 1995. április”: Ezt az intézkedést
1995. áprilisában hozták, és a kötvényeket 1999. júniu-
sában teljes összegben visszafizették. Az intézkedés nem
eredményezhet további kötelezettséget a Magyar Köztár-

saság számára, ezért a csatlakozást követően nem
minősül alkalmazandónak.

56. “Tőkeemelés, 1995. szeptember”: A tőkeemelés egys-
zeri beavatkozás volt, és 1995. szeptemberében hajtották
végre. Az intézkedés 1995. szeptembere óta nem ered-
ményezhet további kötelezettséget a Magyar Köztársaság
számára, ezért a csatlakozást követően nem minősül
alkalmazandónak.

57. “Alárendelt kötvény, 1996. március”: Ezt az intézke-
dést 1996. márciusában hozták, és a kötvények 2002.
júniusában teljes összegben visszafizetésre kerültek. Az
intézkedés nem eredményezhet további kötelezettséget a
Magyar Köztársaság
csatlakozást
ezért
számára,
követően nem minősül alkalmazandónak.

a

58. “Alárendelt kötvény, 1996. július”: Ezt az intézkedést
1996.
júniu-
júliusában hozták, és a kötvények 2000.
sában teljes összegben visszafizetésre kerültek. Az intéz-
további kötelezettséget a
kedés nem eredményezhet
csatlakozást
ezért
Magyar Köztársaság
követően nem minősül alkalmazandónak.

számára,

a

59. “Kötelező tartalék képzésének előírása alóli men-
tesség, 1997. március”: A kötelező tartalék előírása
alóli mentesség 1997.
júniusában lejárt. Az intézkedés
nem eredményezhet
további kötelezettséget a Magyar
Köztársaság számára, ezért a csatlakozást követően nem
minősül alkalmazandónak.

60. “Az állam által nyújtott készfizető kezességvállalás,
1997. április”: Ezt az intézkedést 1997. áprilisában
hozták, és a kezesség utolsó részletét 1998. júliusában
további
hívták le. Az intézkedés nem eredményezhet
kötelezettséget a Magyar Köztársaság számára, ezért a
csatlakozást követően nem minősül alkalmazandónak.

61. “Eszköz swap, 1997. szeptember”: Az eszköz swap
egyszeri beavatkozás volt, amelyet 1997. szeptember-
ében hajtottak végre. Az intézkedés 1997. szeptembere
óta nem eredményezhet
a
Magyar Köztársaság
csatlakozást
ezért
követően nem minősül alkalmazandónak.

további kötelezettséget
a

számára,

62. “Tőkeemelés, 1997.

június”: A tőkeemelés egyszeri
beavatkozás volt, amelyet 1997.
júniusában hajtottak
végre. Az intézkedés 1997.
júniusa óta nem eredmé-
további kötelezettséget a Magyar Köztársaság
nyezhet
számára, ezért a csatlakozást követően nem minősül
alkalmazandónak.

63. “Alárendelt kötvény, 1997. december”: Ezt az intéz-
kedést 1997. decemberében hozták, és a kötvényeket
1999.
januárjában teljes összegben visszafizették. Az
intézkedés nem eredményezhet további kötelezettséget a
Magyar Köztársaság
csatlakozást
ezért
számára,
követően nem minősül alkalmazandónak.

a

64. “Tőkeemelés, 1998. május”: A tőkeemelés egyszeri
beavatkozás volt, amelyet 1998. májusában hajtottak
végre. Az intézkedés 1998. májusa óta nem eredmé-
nyezhet
további kötelezettséget a Magyar Köztársaság
számára, ezért a csatlakozást követően nem minősül
alkalmazandónak.

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/19

65. “Tőkeátcsoportosítás, 1998. december”: A tőkeát-
csoportosítást 1998. decemberében hajtották végre. Az
intézkedés 1998. decembere óta nem eredményezhet
további kötelezettséget a Magyar Köztársaság számára,
ezért a csatlakozást követően nem minősül alkalmazan-
dónak.

66. “Portfóliótisztítás, 1998. december”: Ezt az intézke-
dést 1998. decemberében hozták, és a kötvényeket
2001.
januárjában teljes összegben visszafizették. Az
intézkedés nem eredményezhet további kötelezettséget a
csatlakozást
ezért
számára,
Magyar Köztársaság
követően nem minősül alkalmazandónak.

a

67. “Mentesség a törvényes hitelezési és befektetési
korlátok alól, 1999. április”: A hitelezési és befektetési
korlátok alóli mentesség 2000.
júniusában lejárt. Az
intézkedés nem eredményezhet további kötelezettséget a
Magyar Köztársaság
csatlakozást
ezért
számára,
követően nem minősül alkalmazandónak.

a

68. “A Postabank konszolidációs megállapodás szerinti
kötelezettségeinek elengedése, 2001. november”: A
Postabank konszolidációs megállapodás szerinti kötele-
zettségeinek elengedése 2001. végén lejárt. Az intézkedés
nem eredményezhet
további kötelezettséget a Magyar
Köztársaság számára, ezért a csatlakozást követően nem
minősül alkalmazandónak.

69. “Felmentés a nyitott devizapozíció korlátja alól,
2001. október”: A nyitott devizapozíció korlátja alóli
felmentés 2002.
júniusában lejárt. Az intézkedés nem
eredményezhet további kötelezettséget a Magyar Köztár-
saság számára, ezért a csatlakozást követően nem
minősül alkalmazandónak.

70. “Kizárólagosság a diákhitelek folyósításához szük-
séges számlanyitásra, 2001. szeptember”: A diákhi-
szóló
telek folyósításához szükséges
januárjában megszűnt. Az intéz-
kizárólagosság 2003.
további kötelezettséget a
kedés nem eredményezhet
Magyar Köztársaság
csatlakozást
ezért
követően nem minősül alkalmazandónak.

számlanyitásra

számára,

a

71. “Kártérítés, 2003. október”: A magyar kormány a
Postabank privatizációja keretében a részvényvásárlási
megállapodás 2003. október 20-i megkötését követő
legkésőbb öt éven belül kártérítést kínált a vevőnek a
Postabank ellen felmerülő esetleges, meghatározott vagy
ismeretlen peresített követelésekből esetlegesen származó
fizetési kötelezettségekre.

72. A 38. pontban említett esetleges peresített követelésekre szóló
kártérítés a bejelentésben megjelölt három, világosan
meghatározott tételre korlátozódik. Ezek a tételek egyedi
követelések, amelyek a következő jellemzőkkel bírnak: i.
olyan eseményekhez kötődnek, amelyek a garancia
ii. egy
megadásának időpontját megelőzően történtek;

vagy több meghatározott személy kezdeményezte, vagy
kezdeményezheti, iii. a magyar állam korlátozott és előre
meghatározott pénzügyi kötelezettségét
eredményez-
hetik, iv. csak a meghatározott tárgyra, illetve tárgyakra
vonatkoznak; és v. csak egy adott határidőn belül
indíthatók. Mivel a követelések ismertetése és bejelentése
a csatlakozás előtt megtörtént, további követelések ezen
a címen nem nyújthatók be, az esetleges peresített köve-
telésekre szóló kártérítés a csatlakozást követően nem
minősül alkalmazandónak.

73. A 38. pontban említett ismeretlen követelésekért járó kár-
térítés a részvényvásárlási megállapodás külön rendelke-
zése. A csatlakozás időpontjában létezett ugyan néhány
meghatározott, ezen rendelkezés alá tartozó tétel, ez a
kártérítés azonban lehetőséget biztosít arra, hogy a
csatlakozásig világosan meghatározott követeléseken túl
további követelések merülhessenek föl. Ezen az alapon a
Bizottság úgy ítéli meg, hogy az ismeretlen követelése-
kért járó kártérítés tekintetében a Magyar Köztársaság
maximális kötelezettségét korlátozó teljes felső határ elle-
nére ennek a kártérítésnek a vonatkozásában a kockázat
nincs megfelelő mértékben meghatározva és azonosítva.
Amiatt, hogy nincsenek feltüntetve az olyan egyedi pere-
sített eljárások vagy jogviták, amelyek ezen kártérítés
alapján jövőbeli kifizetéseket eredményezhetnek, való-
jában nem lehet az ilyen kifizetéseket a csatlakozást
megelőzően azonosított konkrét eseményekhez kötni.
Következésképpen a Postanbanknak nyújtható támogatás
köre és összege a jövőben változhat, azt jelenleg nem
lehet meghatározni. Az ismeretlen követelésekért
járó
kártérítés tehát a csatlakozást követően is alkalmazan-
dónak minősül.

1.4. Következtetések

74. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a következő intézke-
dések a csatlakozást követően nem minősülnek alkalma-
zandónak: “Alárendelt kötvények, 1995. április”, “Tőke-
“Alárendelt kötvények,
emelés, 1995.
szeptember”,
1996. március”, “Alárendelt kötvények, 1996.
július”,
“Kötelező tartalék képzésének előírása alóli mentesség,
1997. március”, “Az állam által nyújtott készfizető kezes-
ségvállalás, 1997. április”, “Eszköz swap, 1997. szep-
tember”, “Tőkeemelés, 1997. június”, “Alárendelt kötvé-
“Tőkeemelés, 1998. május”,
nyek, 1997. december”,
“Portfóliótisz-
“Tőkeátcsoportosítás, 1998. december”,
títás, 1998. december”, “Mentesség a törvényes hitelezési
és befektetési korlátok alól, 1999. április”, “A Postabank
konszolidációs megállapodás szerinti kötelezettségeinek
elengedése, 2001. november”,
“Felmentés a nyitott
devizapozíció korlátja alól, 2001. október”, “Kizáróla-
gosság a diákhitelek folyósításához szükséges számlanyi-
tásra, 2001. szeptember”, “Esetleges peresített követelése-
kért járó kártérítés, 2003. október”.

C 68/20

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

75. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy az “Ismeretlen követelé-
sekért
járó kártérítés, 2003. október” a csatlakozást
követően is alkalmazandó, ezért vizsgálni fogja, hogy a
kártérítés állami támogatást jelent-e, és amennyiben igen,
értékeli annak a közös piaccal való összeegyeztethető-
ségét.

2. Állami támogatás az EK-Szerződés 87. cikkének

(1) bekezdése értelmében

Állami forrásokon keresztül biztosított egyedi előny

76. Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint
állami támogatás áll fenn, amikor valamely tagállam által
vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott támo-
gatás bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk
a
termelésének
versenyt, vagy azzal
fenyeget, és érinti a tagállamok
közötti kereskedelmet.

előnyben részesítése

torzítja

által

77. A magyar hatóságok állítása szerint a magyar kormány a
keretében minden ajánlat-
Postabank privatizációja
tevőnek ugyanazokat a javasolt szerződéses feltételeket
ajánlotta, a jogvita esetére szóló kártérítést is beleértve.

78. A Támogatásokat Vizsgáló Irodának a bejelentésben
szereplő állítása szerint a Postabank privatizációja telje-
sítette a Bizottság által a nyitott, átlátható és megkülön-
böztetésmentes pályázati eljárások lebonyolítására megá-
llapított feltételeket. A pályázati eljárás eredményeként a
Postabankot a legmagasabb ajánlatot tevő pályázónak
adták el. A Támogatásokat Vizsgáló Iroda azt állítja,
hogy az eladó részéről per esetére nyújtott kártérítés
szabványos feltétel a kereskedelmi adásvételi szerződé-
sekben, és megállapította, hogy a kártérítés nem jelent
támogatást, hiszen a magánszektorban működő gondos
piaci
szereplő hasonló körülmények között hasonló
kötelezettséget vállalna. A Támogatásokat Vizsgáló Iroda
ezen az alapon fenntartja, hogy a Postabank privatizáció-
jával összefüggésben biztosított kártérítés kiállja
a
magánbefektetői próbát.

79. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy az állam a kártérítésnyúj-
tással olyan költségeket vállalt át, amelyeket egyébként a
bank viselt volna. A Bizottság megjegyzi, hogy a kártér-
ítés a magyar hatóságok részéről elhatározott és a Posta-
bank átalakítására irányuló beavatkozások sorában az
utolsó intézkedést jelentette. Következésképpen amikor a
magyar hatóságok magatartása a magánszektor piacgaz-
dasági befektetői próbája tükrében kerül vizsgálatra, a
kártérítés nem ítélhető meg elszigetelten, a korábbi
beavatkozásoktól elkülönítve.

80. A Postabanknak az állam által 1998. decemberében
végrehajtott feltőkésítésének (1) a célja az volt, hogy felk-
észítse a Postabankot a szerkezetátalakításra és a magá-
nosításra. A magyar hatóságok a privatizációt az életké-
pesség helyreállítása szempontjából alapvetően fontos
követelménynek
pénzügyi,
részben szabályozási (2) támogatási intézkedések a későb-
biekben is fenntartották a bank működőképességét és
lehetővé tették a privatizációt.

tekintették. A részben

81. Ezek között a körülmények között a Postabank átalakí-
tása érdekében hozott intézkedések piaci megfelelősé-
gének az állami támogatások szempontjából való megíté-
figyelembe
léséhez a beavatkozások összességét kell
venni. Az állam által viselt költségek (és a Postabank által
ebből következően élvezett gazdasági haszon) számítá-
sának ki kell terjednie a magyar hatóságok által a bank
mérlegének az értékesítést megelőző “megtisztítására”
csakúgy, mint az értékesítés keretén belül hozott intézke-
désekre.

82. Ennek megfelelően a Bizottság az adott esetben úgy véli,
figyelembe kell venni,
intézkedést
hogy valamennyi
kezdve a Postabank szerkezetátalakításra és privatizációra
való felkészítését célzó, 1998 végén végrehajtott tőke-
emelésétől (3), a privatizációig elfogadott intézkedéseken
keresztül a bank értékesítésének keretében elhatározott
intézkedésekig (az érintett intézkedések részletes ismerte-
tését
táblázatát és III.
szakaszát).

illetően lásd ezen határozat 1.

1. táblázat: A Postabank javára hozott intézkedések

Tétel

Dátum

Összeg

Tőkeemelés

1998. december

152 milliárd forint

Portfóliótisztítás

1998. december Gazdasági
nélkül (1)

kihatás

2001. november

2,7 milliárd forint (2)

A Postabank kon-
szolidációs meg-
állapodás
szerinti
kötelezettségeinek
elengedése

Privatizációs
ár

Negatív ár

eladási

2003. október

101,3 milliárd forint

53,4 milliárd forint (3)

(1) A magyar hatóságok állítása szerint a tranzakció árkialakítása alapján

az intézkedésnek nem volt a Postabankra kihatása.

(2) Az 1998. december 30-án aláírt konszolidációs megállapodás arra
kötelezte a Postabankot, hogy a konszolidáció alá eső eszközökkel
kapcsolatos
származó bevételek
90 %-át utalja át a Pénzügyminisztériumnak. Az Országgyűlés a Post-
abank akkori tőkemegfelelőségi mutatóinak stabilizálása érdekében
2 720,2 millió összegben elengedte a Postabanknak a konszolidációs
megállapodás értelmében az állam felé fennálló kötelezettségét.

céltartalékok felszabadulásából

(3) A negatív árba nem tartozik a kártérítési megállapodás.

83. A Bizottság megjegyzi, hogy az életképesség privatizá-
ción keresztüli helyreállításának 1998 óta soha nem volt
feltétele a “pozitív” ár megvalósítása a magyar kormány
számára. Ezt megerősítik egy jövőbeli eladási célár
pontos meghatározásának hiányában bevezetett intézke-
dések. Valójában a 2003-as értékesítés
során elért
“jó”-nak tekintett ár sem volt elegendő a ténylegesen
felmerült költségek és a vállalt kockázatok fedezésére. Az
érintett intézkedések összegződésének eredményeként az
értékesítésnél hozzávetőlegesen 53,4 milliárd forint teljes
negatív ár keletkezett.

(1) 1155. számú kormányhatározat/1998.XII.9.
(2) Mentesség a törvényes hitelezési és befektetési korlátok alól (1999.
április),
(2001.
felmentés a nyitott devizapozíció korlátja alól
október) és a diákhitelek folyósításához szükséges számlanyitásra
vonatkozó kizárólagosság (2001. szeptember).

(3) A Magyar Köztársaság Pénzügyminisztériumának 1999. február 23-i
keltezésű levele Jonathan Faull igazgató részére, DG IV, 2-3. o.; A
Magyar Köztársaság 1998. évi költségvetéséről szóló 1997. évi
CXLVI. törvény módosítása, 6. bekezdés (11); Az Európai Bizottság
ellenőrző jelentése: 1999. évi éves jelentés Magyarország előrehala-
dásáról a csatlakozás felé, 20. o.

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/21

a

nyújtott

fentiekben

egyéb pénzügyi

szerkezetátalakításának
volna-e

84. A magánbefektetői próba szerint azt szükséges vizsgálni,
hogy egy állami befektetőhöz hasonlítható méretű
magánbefektető ahhoz hasonló körülmények között,
mint amelyek abban az időpontban fennálltak, amikor a
szükségessége
Postabank
említett
felmerült,
összegben tőke- vagy
támogatást,
ideértve a privatizációs szerződésben kínált kártérítést is.
Bár annak a magánbefektetőnek a magatartásának, akivel
a gazdaságpolitikai
célokat követő állami befektető
beavatkozását össze kell vetni, nem feltétlenül kell
megfelelnie egy olyan átlagos befektető magatartásának,
aki viszonylag rövid időn belüli nyereség realizálásának
céljából valósít meg tőkekihelyezést, mégis legalább egy
olyan magánholding-társaságra vagy magán vállalkozási
csoportra jellemzőnek kell lennie, amelyik strukturális –
általános vagy ágazati – politikát folytat és amelyet a
hosszú távú nyereségesség kilátása vezérel (1).

85. A piacgazdasági magánbefektető elvével összhangban
rendes piaci
feltételek mellett működő racionális be-
fektető tisztán kereskedelmi alapon nem nyújtott volna
illetve nem tett volna pénzügyi vállalást
hozzájárulást,
egy gyengélkedő banknak, ha nem lettek volna konkrét
és ésszerű várakozásai azt illetően, hogy azt olyan áron
tudja értékesíteni, amely meghaladja a bankba injektált
pénzeszközök összességét és az ebben a tekintetben
(bármilyen formában) felmerülő kötelezettségeket. Amint
azt az Európai Bíróság egyik nemrégiben hozott határo-
zatában kimondja, “annak megállapításához, hogy [vállalk-
ozás] privatizációja magában foglal-e állami
támogatással
kapcsolatos elemeket, azt kell megvizsgálni, hogy a közszférát
irányító testületekhez hasonlítható méretű magánbefektető
hasonló körülmények között vállalt-e volna hasonló arányú
tőkehozzájárulást a vállalkozás
értékesítésével kapcsolatban
vagy inkább a felszámolása mellett döntött volna” (2).

86. Továbbá, ahogy arra az Elsőfokú Bíróság egy másik
közelmúltbeli ügyben rávilágított,
“rendes körülmények
között egy magánbefektető nem elégszik meg csupán azzal a
ténnyel, hogy egy befektetés nem okoz a számára veszteséget,
illetve csak korlátozott mértékű nyereséget termel. Befektetésével
az adott körülményeknek megfelelően, valamint rövid-, közép-
és hosszú távú érdekeinek kielégítése szerint a lehető legna-
gyobb méltányos megtérülést igyekszik elérni még akkor is, ha
olyan vállalkozásba fektet, amelynek már részvényese” (3).

87. Amint arra az Európai Bíróság egy másik ügyben rámu-
tatott, “strukturális politikát követő és a hosszú távú életké-
pesség kilátása által vezérelt magánbefektető ésszerűen nem
engedheti meg magának, hogy több évnyi folyamatos veszte-
séget követően olyan tőkehozzájárulást tegyen, amely nemcsak-
hogy gazdasági értelemben költségesebbnek bizonyul, mint az
eszközök értékesítése, hanem ráadásul a vállalkozás értékesíté-
séhez kapcsolódik, ami még a hosszú távú nyereség reményét is
megszünteti” (4).

88. Ezért úgy tűnik, hogy a magyar állam olyan pénzeszkö-
zöket biztosított a Postabanknak és olyan kártérítést
kínált, amelyet magánbefektető rendes körülmények

feltételek

tisztán kereskedelmi

között,
alkalmazása
mellett, politikai, valamint társadalmi-gazdasági termé-
szetű megfontolásokat
figyelmen kívül hagyva nem
biztosított volna. Valójában, ahogy azt a Bíróság határo-
zataiban következetesen kimondta, egyértelmű megkü-
lönböztetést
között,
amelyeket az államnak egy vállalat részvénytőke-tulajdo-
nosaként, illetve közhatóságként vállalnia kell (5).

azon kötelességek

tenni

kell

89. A Bizottság által

jelenleg vizsgált intézkedések összes-
ségét a bank leendő privatizációja figyelembevételével
hozták és hajtották végre; ez tehát minden hosszú távú
nyereséggel kapcsolatos reményt kizár.
Így tehát egy
magánbefektető csak azért döntött volna a vállalat felszá-
molása helyett a szerkezetátalakítás mellett, ha a szerke-
zetátalakítási célból a bankba fektetett pénzeszközök
teljes összegénél magasabb eladási árra számíthat. A
magyar kormány azonban semmivel sem támasztotta alá
azt, hogy ilyen várakozás az adott időpontban létezett
volna,
főleg nem, hogy az konkrét és hitelt érdemlő
adatokon alapult volna.

90. A fenti megfontolások alapján úgy tűnik, hogy az 1998.
decembere óta a Postabank szerkezetátalakításának és
privatizációjának elősegítése céljából hozott állami intéz-
kedések összessége, amelynek része az ismeretlen követe-
lésekért járó kártérítés is, nem állja ki a magánbefektető
próbáját. Úgy tűnik tehát, hogy az intézkedések részét
képező,
ismeretlen követelésekért járó kártérítés állami
forrásokon keresztül előnyt biztosít egy adott vállalkozás
számára.

A verseny torzítása és a kereskedelemre gyakorolt hatás

91. 2003 végén a Postabank a hetedik legnagyobb bank és
egyben egy jelentős lakossági bank Magyarországon,
amely a harmadik legnagyobb – 113 fiókból álló –
országos hálózattal rendelkezik, és amely a szolgáltatásait
3 200 postahivatalban is kínálja. A szóban forgó intézke-
dések idejének teljes tartama alatt zajlott kereskedelem
Magyarország és az EU között, ideértve a magyar bank-
ágazatban működő jelentős számú EU-s bankot is. A
Postabank tehát olyan piacon működik, ahol zajlik a
tagállamok között kereskedelem. Ha a Postabankot fels-
zámolás alá vonták volna, az adott időszakban Magyar-
országon befektetéseket kereső más európai bankok
kétségkívül képesek lettek volnak megszerezni azt az
üzleti tevékenységet, amit a Postabank vélhetően elveszí-
tett volna. Mindezek fényében a Bizottság úgy ítéli meg,
torzíthatja a versenyt és
hogy a kártérítési kikötés
hatással lehet a tagállamok közötti kereskedelemre.

(1) C-305/89. ügy, Bizottság kontra Olaszország [1991] ECR I-01603,

19–20. bekezdés.

(2) C-334/99. ügy, Németország kontra Bizottság [2003] ECR I-1139,

133. bekezdés.

(3) T-228/99 és T-233/99 egyesített ügyek, WestLB [2003] ECR II-435,

314. és 335. bekezdés.

(4) Lásd C-278-80/1992 egyesített ügyeket, Spanyolország kontra
Bizottság, [1994] ECR I-4103, 26. bekezdés; lásd még a T-152/99
ügyet, HAMSA kontra Bizottság [2002] ECR II-3049, 125–132.
bekezdés.

92. Úgy tűnik tehát, hogy az ismeretlen követelésekért járó
kártérítés, amely része a magyar hatóságok által 1998
decembere óta a Postabank szerkezetátalakításának és
privatizációjának elősegítése céljából hozott intézkedé-
seknek, az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése
értelmében állami támogatást képez.

(5) C-334/99 ügy, Németország kontra Bizottság [2003] ECR I-1139,

134. bekezdés.

C 68/22

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

3. Eltérések az EK-Szerződés 87. cikkének (2) és (3)

bekezdése alapján

93. Az ideiglenes eljárás alapján a Bizottságnak csak azon
támogatási intézkedések tekintetében rendelkezik eljárás
indítására vonatkozó jogkörrel, amelyek a csatlakozást
követően is alkalmazandónak minősülnek.

94. A bejelentett, ismeretlen követelésekért járó kártérítés a
csatlakozást követően is alkalmazandónak minősül, és
úgy tűnik, hogy az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekez-
dése értelmében állami támogatást képez. A Bizottságnak
tehát az EK-Szerződés 87. cikkének (2) és (3) bekezdése
értelmében összeegyeztethetőségi vizsgálatot kell
indí-
tania. Tekintve, hogy az ismeretlen követelésekért járó
kártérítés a magyar hatóságok által a Postabank szerke-
zetátalakításának és privatizációjának elősegítése céljából
intézkedések összességének része, a Bizottság
hozott
összeegyeztethetőségi
kell
vennie az ebben az összefüggésben hozott különböző
állami intézkedéseket.

vizsgálatának

figyelembe

95. Fontos azonban megjegyezni, hogy jóllehet az 1998.
december óta hozott valamennyi
intézkedést az állami
támogatás meglétének és a “csatlakozást követően is
intézkedések összeegyeztethetőségének
alkalmazandó”
vizsgálata céljából összességében vizsgálják, a Bizottság
jogköre alapján indítható eljárások az utóbbi intézkedé-
sekre korlátozódnának.

96. Úgy tűnik, hogy az EK-Szerződés 87. cikkének (2) bekez-
désében szereplő mentességek erre az esetre nem vonat-
koznak, mert a támogatási
intézkedések egyrészt nem
szociális
jellegűek, másrészt nem is magánszemély
fogyasztóknak nyújtják őket, nem természeti csapások
vagy rendkívüli események által okozott károk helyreállí-
tását szolgálják, és nem is a Németországi Szövetségi
Köztársaság által a Németország felosztása által érintett
egyes területek gazdaságának nyújtott támogatásáról van
szó. A további mentességeket az EK-Szerződés 87. cikke
(3) bekezdésének a), b) és c) pontja rögzíti.

97. A támogatás elsődleges célja egy nehéz helyzetben levő
vállalkozás hosszú távú életképességének helyreállítása. A
magyar hatóságok az intézkedéseket egy gyengélkedő
bank átalakítását célzó szerkezetátalakítási támogatásként
jelentették be. Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdé-
sének c) pontja alapján a Bizottság engedélyezhet az
egyes gazdasági ágazatok fejlődését előmozdító állami
támogatást, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyá-
solja hátrányosan a kereskedelmi
feltételeket a közös
érdekkel ellentétes mértékben.

3.1. Intervenciós és szerkezetátalakítási iránymutatások

98. Az intervenciós és szerkezetátalakítási támogatásnak az
EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szer-
inti összeegyeztethetőségi feltételeit a közösségi iránymu-
tatások rögzítik. A nehéz helyzetben levő cégek
megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott állami

(“2004-es

szóló jelenlegi közösségi

iránymuta-
támogatásokról
tások (1)
iránymutatások”) 2004. október
10-én léptek hatályba. Az ezen iránymutatások közzété-
tele előtt nyújtott támogatásokra vonatkozóan a nehéz
helyzetben levő cégek megmentésére és szerkezetátalakí-
tására nyújtott állami támogatásokról szóló előző közös-
ségi
iránymutatások”)
rögzítik azokat a feltételeket, amelyek mellett az ilyen
támogatás összeegyeztethetőnek minősül (3).

iránymutatások (2)

(“1999-es

99. A Postabank konszolidációs megállapodás szerinti kötele-
zettségeinek elengedéséről 2001. novemberében született
döntés, a részvényvásárlási megállapodást (amely tartal-
mazza a kártérítési rendelkezést, nevezetesen az itt vizs-
gált
járó kártérítést) pedig
2003. október 20-án írták alá. A Bizottság tehát úgy ítéli
meg, hogy ezen intézkedések vizsgálatára az 1999-es
iránymutatások vonatkoznak.

ismeretlen követelésekért

3.2. Mentőöv

100. Az iránymutatásokban szereplő meghatározás szerint a
mentőöv olyan intézkedéseket
jelent, amelyek ideigle-
nesen fenntartják egy cég helyzetét, amelynek pénzügyi
helyzetében számottevő romlás mutatkozik. Általában
véve ezeknek az intézkedéseknek az időtartama nem
lépheti túl a hat hónapot. Mivel a vizsgált intézkedések
hat hónapot meghaladó időtartamra
a
Bizottság úgy ítéli meg, hogy a vizsgált támogatás az
iránymutatások értelmében nem minősül mentőövnek.

terjednek,

3.3. Szerkezetátalakítási támogatás

101. A szerkezetátalakítási

intézkedések össze-
támogatási
egyeztethetőségének az 1999-es iránymutatások értel-
mében végzett vizsgálatakor a következő feltételeknek
kell teljesülniük: életképesség helyreállítása, minimálisra
szorítkozó támogatás, valamint a verseny indokolatlan
torzulásának elkerülése.

Egy cég jogosultsága

102. Az 1999-es iránymutatások szerint egy cég akkor van
forrásaiból, a szükséges
történő elő-
illetve kölcsönfelvétellel nem képes talpra

nehéz helyzetben, ha saját
pénzeszközök részvényesek bevonásával
teremtésével,
állni.

103. A Postabank megalapítása óta nem rendelkezett elegendő
tőkével, és 1997–98-ban súlyos gondokkal küzdött.
1997. áprilisában néhány nap leforgása alatt a betétesek
hozzávetőlegesen 70 miliárd forintot vontak ki, ezt
követően került sor a bank óriási veszteségeinek nyilvá-
nosságra hozatalára, így a bankot az azonnali likviditá-
shiány fenyegette. A Postabanknak már ezt megelőzően
is régóta nehézségei voltak, de ezek csak 1997–1998-
ban
alapján
megállapítható, hogy a Postabank az adott időpontban
állami beavatkozás nélkül képtelen lett volna talpra állni.

láthatóvá. Mindezek

igazán

váltak

(1) HL C 211., 2004.10.1., 2. o.
(2) HL C 288., 1999.10.9., 2. o.

(3) Lásd a 2004-es iránymutatások 104. bekezdését.

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/23

járó kártérítés

104. Azt a támogatást azonban, amit az ismeretlen követelése-
kért
jelent, 2003-ban nyújtották. A
magyar hatóságok állítása szerint “a Postabank jó pénzügyi
egészségben levő, életképes vállalkozás volt, amikor a kormány
megerősítette a bank privatizációja iránti szándékát” (1) 2003-
ban.

105. A Bizottság a magyar hatóságok által benyújtott infor-
máció alapján megjegyzi, hogy a bank tőkeszerkezete és
helyzete 2002-ben stabilizálódott. A bank tőkéje a
műveletekhez elegendő volt és megfelelt a vonatkozó
törvényi és szabályozási követelményeknek (a tőkemeg-
2003-ban
2002-ben
felelőségi mutató
10,35 % (2) volt). A jövedelmezőség 2001-ben és 2002-
ben lassan javult, bár továbbra is viszonylag gyenge.
2003-ban a bank 20,6 millió eurós veszteséget könyvelt
el (3). Ez azonban elsősorban a szerkezetátalakítási és
integrációs költségeknek tudható be, ami ennek meg-
felelő befolyással volt a végső eredményre. 2003-ban a
nettó kamathozam 16,7 %-kal nőtt, noha a Postabank
költség/jövedelem aránya még így is a magyar nagy-
bankok átlaga fölött volt.

9,34 %,

106. Ezért a Bizottságnak kétségei vannak abban a tekin-
tetben, hogy a privatizáció idején további szerkezetátala-
kítási támogatásra lett volna szükség.

107. A Bizottság megítélése szerint a Postabank 1997-ben és
1998-ban nehéz helyzetben levő vállalat volt. A
fentiekben kifejtett okoknál
fogva azonban a Bizott-
ságnak kétségei vannak azt illetően, hogy a Postabank
2003-ban is nehéz helyzetben levő vállalatnak minősült
volna, akkor, amikor a kártérítés nyújtására sor került, és
hogy az ismeretlen követelésekért járó kártérítésben rejlő
támogatási elem szükséges lett volna a bank szerkezet-
átalakításához.

Az életképesség helyreállítása

108. Ahhoz, hogy a szerkezetátalakítási támogatás az irány-
mutatások értelmében összeegyeztethetőnek minősüljön,
a szerkezetátalakítási tervnek tartalmaznia kell a hosszú
távú életképesség ésszerű időtartamon belüli helyreállítá-
sához és a cég szanálásához szükséges eszközöket.
Ennek a jövőbeli működési feltételek reális feltételezésére
kell alapulnia.

109. Jóllehet az intézkedések vizsgálata utólagosan történik, a
Bizottságnak azt a helyzetet kell vizsgálnia, amikor a
támogatás odaítélésére sor került, és mérlegelnie kell,
hogy abban az időpontban a helyreállítás megvalósítható
volt-e.

110. A kártérítés a Postabank átalakítására irányuló beavatko-
zások sorában az utolsó láncszemet jelentette. A magyar
hatóságok által a bejelentés részeként benyújtott szerke-
terv az állam által a Postabank javára
zetátalakítási
hozott
időszakban
három szakaszban ismerteti.

intézkedéseket 1994–2001 közötti

(1) A magyar hatóságok bejelentése, A Postabank privatizációja, 2003,

97. bekezdés, 19. o.
(2) Előzetes pénzügyi adatok.
(3) Előzetes pénzügyi adatok.

111. A Bizottság megjegyzi, hogy a magyar hatóságok ismer-
tetésében az intézkedések, bár ugyanazt, a Postabank
szerkezetátalakítását és privatizációját célozzák, egy-
mással össze nem függőnek is tekinthetők. Úgy tűnik,
hogy a Postabankot illető állami részvételt az ad hoc
intézkedések jellemzik, amelyek – bár részét képezik a
beavatkozások sorozatának – önálló választ nyújtottak a
Postabank egyes nehézségeire
azok felmerülésekor.
Ennek az is az oka, hogy a Postabank veszteségei az
eredeti várakozásokhoz képest magasabbak voltak. A
hatalmas veszteségeket feltáró 1998-as pénzügyi vizsgá-
latot követően a bank az összeomlás szélén állt. Így a
Postabank helyzetének rendezéséhez, valamint életképes-
sége biztosításához további
intézkedések szükségessége
merült fel. A kormány először feltőkésítéssel avatkozott
be, miáltal a bank 99,9 %-os részvénytulajdonosává vált,
majd a privatizációra való felkészítés érdekében támo-
gatta a banknak az újonnan kinevezett vezetés alatt
végzett szerkezetátalakítását. Egy 2001-es meghiúsult
privatizációs kísérletet követően a Postabank privatizá-
ciójára végül 2003-ban került sor, amikor a kormány
eladta 99,9 %-os részesedését az Erste Banknak.

112. A magyar hatóságok által benyújtott szerkezetátalakítási
terv a Postabank privatizációjáig progresszíven elfogadott
intézkedések utólagos leírásának és elemzésének tűnik. A
Bizottságnak ezért kétségei vannak azt
illetően, hogy
1998-ban létezett a Postabank szerkezetátalakítására
vonatkozó egységes és összefüggő terv, amelynek részét
képezte a kártérítés.

113. Kétséges továbbá az is, hogy az ismeretlen követelésekért
járó kártérítés megfelel az “egyszeriség”
feltételének,
tekintettel arra, hogy más intézkedéseket jóval a privati-
záció előtt hoztak meg.

114. Ezenfelül a magyar hatóságok állítása szerint a Postabank
életképes és pénzügyi szempontból egészséges volt, ezért
lehet érvelni, hogy további szerkezetátalakítási
joggal
támogatásra nem volt
szükség. Amennyiben ez a
helyzet, akkor úgy tűnik, hogy az ismeretlen követelése-
kért járó kártérítés mesterséges előnyt biztosít egy már
életképes vállalatnak.

115. A Bizottságnak a fenti megfontolások alapján komoly
illetően, hogy szerkezetátalakítási
kétségei vannak azt
terv körén belül nyújtott, az ismeretlen követelésekért
járó kártérítésben rejlő támogatási elem teljesíti az
1999-es iránymutatásokban rögzített összeegyeztethető-
ségi feltételeket.

Minimálisra szorítkozó támogatás

116. A támogatás összegét és intenzitását szigorúan a cég
szerkezetátalakítását
lehetővé tevő s minimumra kell
korlátozni. Elvárás továbbá, hogy a támogatás kedvezmé-
nyezettjei saját forrásból vagy külső kereskedelmi finans-
zírozás útján számottevően hozzájáruljanak a szerkezet-
átalakításhoz.

C 68/24

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

117. Annak biztosítása céljából, hogy a Postabank hozzájár-
uljon saját szerkezetátalakításának költségéhez, az 1998.
december 30-án aláírt konszolidációs megállapodás arra
kötelezte a Postabankot, hogy a konszolidáció alá eső
eszközökkel kapcsolatos céltartalékok felszabadulásából
származó bevételek 90 %-át utalja át a Pénzügyminisztér-
iumnak. A Postabank a konszolidációs megállapodás
alapján 1999-ben 931 millió forint készpénzátutalást
teljesített. A 2000. évre a konszolidációs megállapodással
kapcsolatos kötelezettségek 3 208,8 millió forintot tettek
ki, amelyből a Postabank 488 millió forintot fizetett
meg. Az Országgyűlés a Postabank akkori tőkemegfelelő-
ségi mutatóinak stabilizálása érdekében 2 720,2 millió
forint összegben elengedte a Postabanknak a konszolidá-
ciós megállapodás alapján az állam felé fennálló kötele-
zettségeit.

118. 2003.

júliusában kormányhatározat (1) hatalmazta fel a
Pénzügyminisztériumot a konszolidációs megállapodás
2003. december 31-i megszüntetésének megszervezésére
és a részvényvásárlási megállapodásban olyan rendelke-
zések kikötésére, miszerint amennyiben egyes befekteté-
seket úgy értékesítenek, hogy az értékvesztés meghaladja
az 500 millió forintot, a Postabank az eszközeladásból
származó nyereség egy adott százalékát átutalja az ÁPV
Rt.-nek.

119. Ebben a stádiumban a Bizottságnak nem áll a rendelke-
zésére információ az új tulajdonos által viselt szerkezet-
átalakítási költségekről. A Postabank megvásárlója, az
Erste Bank által tett hozzájárulásokat illetően a Bizottság
megjegyzi, hogy egy 2003-ban lebonyolított verseny-
pályázatot követően a benyújtott ajánlatok közül az
Erste Bank ajánlotta és fizette a legmagasabb, 101,3
milliárd forintos árat. Tekintve azonban a Postabank
számára a privatizációra való felkészítés érdekében nyúj-
tott támogatást, az értékesítés számottevő, mintegy 53,4
milliárd forintos negatív árat eredményezett.

120. Továbbá, a magyar hatóságok által biztosított információ
alapján a Postabank tőkemegfelelőségi mutatója 1998-
ban 17,42 %, 1999-ben 11,3 %, 2000-ben 15,68 %,
2001-ben 11,05 %, 2002-ben 9,34 %, 2003-ban pedig
10,35 % (2) volt. A tőkemegfelelőségi mutatók magasnak
tűnnek, és azt látszanak jelezni, hogy a Postabanknak
nyújtott támogatás nem korlátozódott a minimálisra.

121. Ezért a Bizottságnak kétségei vannak azt illetően, hogy a
támogatás a minimálisra szorítkozott, és hogy a támo-
gatás kedvezményezettje számottevően hozzájárult a
Postabank teljes szerkezetátalakítási költségeihez.

A verseny indokolatlan torzulásának elkerülése

122. Az iránymutatások értelmében további feltételt jelent az,
hogy
konkurenciára
kell
gyakorolt kedvezőtlen hatások a lehető legnagyobb
mértékű ellensúlyozására.

intézkedéseket

hozni

a

123. A magyar hatóságok állítása szerint a szerkezetátalakítási
terv keretén belül megvalósított intézkedéseket a Posta-
bank nem használta agresszív hitelpolitika folytatására,
tevékenységei bővítésére, piaci részesedése növelésére,
illetve új tevékenységek finanszírozására, továbbá a bank
piaci részesedésének alakulása hanyatlást, illetve stagná-
lást mutat
(a teljes eszközállományhoz viszonyított
aránya az 1998-as 5,7 %-ról 2002-re 3,7 %-ra esett).

124. A magyar hatóságok állítása szerint a racionalizálási
program eredményeként a Postabank-hálózat fiókjainak
(1998) 2003 végére 111-re csökken-
számát 134-ről
tették, az alkalmazottak számát pedig, ami 1998-ban
2 500 volt, 2003-ra 1 600-ra faragták le.

125. Az iránymutatások értelmében a vállalat megfelelő
piacon, illetve piacokon való jelenlétének kötelező korlá-
tozása vagy csökkentése a konkurencia javát szolgáló
ellensúlyozó tényezőt
jelent, amelynek arányban kell
lennie a támogatás torzító hatásaival, nevezetesen a cég
viszonylagos
jelentőségével a megfelelő piacon vagy
piacokon (3).

126. A Bizottság a fiókhálózat és a leányvállalatok racionalizá-
lását a bank rendes racionalizálási programja részének
tekinti. A magyar hatóságok nem tájékoztattak olyan
intézkedésekről, amelyek a szerkezetátalakításhoz szüksé-
gesen túlmutatnak, és amelyeket a támogatás által
okozott versenytorzulás ellensúlyozásának lehetne tekin-
teni. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a privatizációt
követően a fiókhálózat bővítését célzó és egyéb beruhá-
zásokat terveztek, ezért a kártérítés a vevő terjeszkedési
stratégiáját
látszik elősegíteni és támogatni. A Bizott-
ságnak komoly kétségei vannak azt illetően, hogy a bank
rendes racionalizálása az állami támogatási intézkedések
által okozott versenytorzulások megfelelő kezelésére
alkalmas, ellensúlyozó intézkedésnek tekinthető.

127. Annak megállapításához, hogy a lehetséges ellensúlyozó
intézkedések arányosak-e a támogatás által okozott
versenytorzulással, a támogatás összegét kell figyelembe
venni. A vizsgált esetben hatalmas összegű pénzügyi
támogatást – amelynek része az ismeretlen követelésekért
járó kártérítés – és számottevő szabályozási támogatást
nyújtottak a Postabank javára.

128. Ezen túlmenően a magyar hatóságok a Postabank szerke-
zetátalakításával összefüggésben olyan intézkedéseket is
hoztak, amelyek a Postabank országos piaci helyzetét
voltak hivatottak megerősíteni. A Posta az elmúlt 15
évben kulcsfontosságú partnert és elosztási csatornát
jelentett a Postabank számára. 2002. decemberében a
Postabank 10 éves stratégiai együttműködési megállapo-
dást kötött a Postával elsősorban új banki termékek és
szolgáltatások közös fejlesztésére és értékesítésére, szer-
vezeti és üzleti
szinergiák kiaknázására, a lakossági
betétek volumenének növelésére és a nyereség közös
növelésére.

(1) 2165/2003 (VII.22) kormányhatározat.
(2) A Postabank előzetes pénzügyi adatai.

(3) Az 1999-es iránymutatások 37. bekezdése.

19.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 68/25

129. A magyar hatóságok állítása szerint a Postabank és a
Posta közötti stratégiai együttműködési megállapodás
teljes mértékben kereskedelmi jellegű és a Postabank a
Postánál nem élvez kizárólagosságot a banki termékek és
szolgáltatások fejlesztése és értékesítése tekintetében. A
hatóságok valójában azzal érvelnek, hogy a Postán
keresztül az OTP Bank termékeit és szolgáltatásait, vala-
mint az államkötvényeket is árusítják.

130. A Bizottság megjegyzi

azonban, hogy a stratégiai
együttműködési megállapodásban a következő szerepel
(8. o., 10–11. bekezdés): “[…]”.

131. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a stratégiai együtt-
működési megállapodás, amely része a magyar ható-
ságok által tett szerkezetátalakítási lépéseknek, erősíti a
Postabank versenyhelyzetét a magyar piacon és előnyt
biztosít a számára a közösen fejlesztett új
termékek
postai értékesítésére biztosított kizárólagosság révén.

132. Ebből következően a Bizottságnak a benyújtott infor-
máció alapján komoly kétségei vannak azt illetően, hogy
a magyar hatóságok által a 82. pontban említett támoga-
intézke-
tási elemekkel
dések, ideértve az ismeretlen követelésekért járó kártérí-
tést, megfelelő ellensúlyozó intézkedést jelentenek.

támogatott szerkezetátalakítási

Következtetés

133. A jelen pillanatban úgy tűnik, hogy az ismeretlen követe-
lésekért
járó kártérítésben rejlő támogatási elem nem
teljesíti a szükséges feltételeket ahhoz, hogy az EK-
Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjában
meghatározott kivétel alkalmazható legyen.

4. Az Európai Megállapodás 45. cikkének (2) be-

kezdése

134. Az Európai Megállapodás 45. cikkének (2) bekezdése

kimondja, hogy:

“A XIIa. mellékletben foglalt pénzügyi szolgáltatások
tekintetében ez a Megállapodás nem csorbítja a felek
jogát, hogy olyan intézkedéseket hozzanak, amelyek
szükségesek a fél monetáris politikájának folytatásához
vagy óvatossági alapon a befektetők, a pénzösszeget
elhelyezők, a kötvény-birtokosok vagy más olyan szemé-
lyek védelméhez, akikkel szemben letéteményesi kötele-
zettség áll fenn vagy pedig a pénzügyi rendszer stabilitá-
sának és egészséges működésének biztosításához. Ezek
az intézkedések saját vállalatokhoz és állampolgárokhoz
viszonyítva nem tesznek megkülönböztetést a másik fél
vállalataival és állampolgáraival szemben.”

135. A Bizottságnak erős kétségei vannak azt illetően, hogy
az Európai Megállapodás 45. cikkének (2) bekezdése a

jelen esetben alkalmazható a Postabank javára nyújtott
intézkedések igazolására.

136. A Bizottságnak emellett azzal kapcsolatban is komoly
kétségei vannak, hogy az Európai Megállapodás 45.
cikkének (2) bekezdése egyáltalán alkalmazható-e állami
támogatási intézkedésekre, hiszen az az Európai Megálla-
fejezetének” részét képezi, míg az
podás “letelepedési
állami
az
vonatkozó rendelkezések
Európai Megállapodás 62. et seq. cikkében szerepelnek.

támogatásokra

137. A Bizottságnak továbbá kétségei vannak azt

illetően,
hogy az Európa-megállapodás 45. cikkének (2) bekezdé-
sében rögzített feltételek teljesülnek. Az Európa-megálla-
podás 45. cikkének (2) bekezdése a monetáris politikát
illető vagy prudenciális alapon engedélyez intézkedé-
seket. Hangsúlyozni kell, hogy az adott időpontban nem
volt általános bankválság Magyarországon. A Bizottság
úgy ítéli meg, hogy ezzel a lehetséges intézkedések egy
pénzügyi felügyeleti hatóság által hozott, általános alkal-
mazási körrel bíró intézkedésekre korlátozódnak.

138. A Bizottságnak mindenképpen komoly kétségei vannak
azt illetően, hogy a magyar hatóságok által 1998. decem-
bere óta a Postabank szerkezetátalakításának és privatizá-
ciójának elősegítése céljából hozott intézkedések, amelye-
knek része az ismeretlen követelésekért járó kártérítés,
szükségesek voltak az ezen rendelkezésben jelölt célok
eléréséhez.

V. Következtetés

A Bizottság ennek megfelelően a következőképpen határozott:

– a Postabank és Takarékpénztár Rt.

(jelenleg Erste Bank
Hungary Rt.)
javára hozott, a Magyar Köztársaság által a
csatlakozási okmány IV. mellékletének 3. pontja értelmében
az ideiglenes eljárás alapján bejelentett alábbi intézkedései a
csatlakozást követően nem alkalmazandók:
“Alárendelt
kötvények, 1995. április”, “Tőkeemelés, 1995. szeptember”,
“Alárendelt kötvények, 1996. március”, “Alárendelt kötvé-
nyek, 1996.
július‘, “Kötelező tartalék képzésének előírása
alóli mentesség, 1997. március”, “Az állam által nyújtott
készfizető kezességvállalás, 1997. április”,
“Eszköz swap,
1997. szeptember”, “Tőkeemelés, 1997. június”, “Alárendelt
kötvények, 1997. december”, ”Tőkeemelés, 1998. május”,
“Portfóliótisztítás,
“Tőkeátcsoportosítás, 1998. december”,
1998. december”, “Mentesség a törvényes hitelezési és befek-
tetési korlátok alól, 1999. április”, “A Postabank konszolidá-
ciós megállapodás
szerinti kötelezettségeinek elengedése,
2001. november”, “Felmentés a nyitott devizapozíció korlátja
alól, 2001. október”, “Kizárólagosság a diákhitelek folyósítá-
sához
szeptember”,
számlanyitásra,
“Esetleges peresített követelésekért
járó kártérítés, 2003.
október”.

szükséges

2001.

C 68/26

EN

Official Journal of the European Union

19.3.2005

– Az “Ismeretlen követelésekért járó kártérítés, 2003. október”
a csatlakozást követően is alkalmazandó. A jelen pillanatban
úgy tűnik, hogy az ismeretlen követelésekért járó kártérítés
állami támogatást jelent, és a Bizottságnak komoly kétségei
vannak a közös piaccal való összeegyeztethetőségét illetően.

A fenti megfontolások fényében a Bizottság a csatlakozási
okmány IV. melléklete 3 szakasza (1) bekezdésének c) pontja
(2) és (3) bekezdése, valamint az EK-Szerződés 88. cikkének (2)
bekezdésében megállapított eljárások alapján eljárva kifogást
emel, hivatalos vizsgálati eljárástindít, és felszólítja a Magyar
Köztársaságot, hogy ezen levél kézhezvételének időpontjától
számított egy hónapon belül nyújtsa be az észrevételeit,
amelyek segíthetik a Postabank és Takarékpénztár Rt. (jelenleg
Erste Bank Hungary Rt.) javára hozott, ismeretlen követelése-
kért járó kártérítési intézkedés kivizsgálását.

A Bizottság kéri az Önök hatóságait, hogy a levél másolatát
azonnal továbbítsák a támogatás lehetséges kedvezményezettjei
részére.

feleket

tájékoztatni

A Bizottság felhívja a Magyar Köztársaság figyelmét, hogy az
érdekelt
fogja ezen levélnek és annak
érdemi összefoglalásának az Európai Unió Hivatalos Lapjában
való közzététele útján. A Bizottság az EFTA-tagországok közül
az EGT-megállapodást aláíró országokban működő érdekelt
feleket is értesíti az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-kiegés-
zítésében közzétett közlemény útján, valamint ezen levél máso-
latának megküldésével az EFTA Felügyeleti Hatóságát. A
Bizottság felhívást intéz minden érdekelt félhez, hogy a közzé-
tétel időpontjától számított egy hónapon belül nyújtsa be észre-
vételeit.’