State aid — Slovenia — State aid No C 7/2005 (ex NN 80/2004) — Priority dispatching — Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC TreatyText with EEA relevance
Date: 2005-03-15
Institutions: European Commission
Subjects: Slovenia, State aid, control of State aid, electrical industry, infringement procedure (EU), market prices, price fixed in advance, price of energy, short-term monetary support

C 63/2

EN

Official Journal of the European Union

15.3.2005

STATE AID — SLOVENIA

State aid No C 7/2005 (ex NN 80/2004) — Priority dispatching

Invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty

(2005/C 63/02)

(Text with EEA relevance)

By means of the letter dated 2 February 2005 reproduced in the authentic language on the pages following
this summary, the Commission notified Slovenia of its decision to initiate the procedure laid down in
Article 88(2) of the EC Treaty concerning the abovementioned measures.

Interested parties may submit their comments on measures in respect of which the Commission is initi-
ating the procedure within one month of the date of publication of this summary and the following letter,
to:

Commission of the European Communities
Competition DG, State aid Greffe
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 296 12 42

These comments will be communicated to Slovenia. Confidential treatment of the identity of the interested
party submitting the comments may be requested in writing, stating the reasons for the request.

TEXT OF SUMMARY

1. PROCEDURE

Network operators have the obligation to purchase the electri-
city produced by qualified producers at a price fixed by the
State, that is above market price. Qualified producers may also
choose to sell their electricity on the market. In this case, they
receive a premium that is equal to the difference between the
price on the market and the price they would have received
under the purchase obligation.

By letter registered by the Commission on 1 October 2003, the
Slovenian Authorities submitted the Programme for recovery of
stranded costs in electricity generation plants in the Republic of
Slovenia under the interim procedure referred to in Annex IV,
paragraph 3, subparagraph 1(c) of the Treaty of Accession of
the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania,
Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia to the European
Union. This notification was registered under State aid case
number SI 7/03.

letters that

the exchange of

In the course of
it
appeared that two power plants that were mentioned within
the background description of the notified measure benefited
from another State support scheme. This other State aid
scheme (hereafter ‘the scheme’) was registered on 6 December
2004 by the Commission under State aid case number NN
80/04. The present decision addresses only case NN 80/04.

followed,

3. ANALYSIS OF THE SCHEME

The Commission first came to the conclusion that the support
was State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC
Treaty since it meets the four cumulative criteria of the relevant
definition. Then it concluded that the aid is unlawful, since it is
applicable after accession, was put in place without authorisa-
tion by the Commission, and cannot qualify as existing aid as
defined by the Accession Treaty.

The Commission then analysed whether the aid could be found
compatible with the EC Treaty.

2. DESCRIPTION OF THE SCHEME

The priority dispatching scheme provides support
to three
types of electricity producers: producers that use renewable
sources of energy, producers that use efficient combined heat
and power technology and a part of the Trbovlje thermal
power plant. These producers are known as ‘qualified produ-
cers’.

Firstly, it analysed the aid in the light of the Community guide-
lines on State aid for environmental protection (1). This analysis
lead to doubts as to the compatibility of the aid with these
guidelines, in particular as regards the definition of producers
using renewable energy and efficient combined heat and power
generation, and as regards the level of the aid as compared to
the real overcosts born by the producers.

(1) OJ C 37, 3.2.2001, p. 3.

15.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 63/3

Secondly, it analysed the aid in the light of the Commission
Communication relating to the methodology for analysing
State aid linked to stranded costs (2). This analysis lead to
doubts as to the compatibility of the aid with this metho-
dology. In particular, the Commission was not in the position
to conclude that the aid was computed in a way that was suffi-
cient to enable the power plant by power plant computation
that is necessary under this methodology.

Thirdly,
it analysed the aid as a compensation for charges
linked to services of general economic interest. This analysis
lead to doubts as to the compatibility of the aid since, for most
of the beneficiaries, the Commission was not in a position to
define a sufficiently precise service of general economic interest
that they would have been entrusted with, and, for the only
beneficiary for which this service could be precisely defined, it
was not in a position to assess the proportionality of the
compensation.

The Commission also has doubts that the aid, which is financed
via a parafiscal levy, is compatible with Article 25 and 90 of
the EC Treaty.

Taking into account the foregoing considerations, the Commis-
sion considers that there are doubts whether the Measure can
be considered as compatible with the Common Market. The
Commission has therefore decided to initiate the procedure laid
down in Article 88, paragraph 2, of the EC Treaty.

In accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No
659/1999, all unlawful aid can be subject to recovery from the
recipient.

TEXT OF LETTER

‘1. POSTOPEK

V dopisu, ki ga je Komisija registrirala 1. oktobra 2003, so
slovenski organi predložili Program reševanja nasedlih investicij
v podjetjih proizvodnje električne energije v Republiki Sloveniji
v skladu z začasnim postopkom iz pododstavka 1(c) odstavka 3
Priloge IV Pogodbe o pristopu Češke republike, Estonije, Cipra,
Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k
Evropski uniji. Ta priglasitev je bila registrirana pod številko
primera državne pomoči SI 7/03.

Komisija in slovenski organi so si izmenjali dopise o tej prigla-
sitvi, pri čemer je zadnji dopis pod št. D/57787 poslala Komi-
sija dne 11. novembra 2004, na katerega so slovenski organi
poslali odgovor 23. novembra 2004, ki ga je Komisija regis-
trirala 24. novembra 2004.

V obdobju med izmenjavo teh dopisov sta dve elektrarni, nave-
deni v opisu ozadja sporočenega ukrepa, domnevno prejemali
pomoč od drugega, veliko širšega programa državne podpore,
ki ni bil znan Komisiji.

Ta drugi program državnih pomoči
(v nadaljnjem besedilu
“program prednostnega dispečiranja” ali “program”) je Komisija

(2) Adopted by the Commission on 26 July 2001. Available on the
Commission's Competition Directorate General's web site at the
following address: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/
legislation/stranded_costs/en.pdf. Communicated to Member States
by letter ref. SG(2001) D/290869 of 6 August 2001.

registrirala 6. decembra 2004 pod številko primera državne
pomoči NN 80/04.

Pričujoča odločba obravnava samo primer NN 80/04. Primer SI
7/03 je obravnavan v drugi, ločeni odločbi Komisije.

2. OPIS UKREPA

Program prednostnega dispečiranja je bil vzpostavljen v Slove-
niji leta 2001 z namenom zagotoviti podporo proizvodnji elek-
trične energije nekaterih vrst proizvajalcev električne energije.

Za prejemanje pomoči iz programa mora Ministrstvo za okolje,
prostor in energijo proizvajalcu električne energije dodeliti
status “kvalificiranega proizvajalca” (3).

Status kvalificiranega proizvajalca se lahko dodeli trem vrstam
proizvajalcev električne energije:

— proizvajalcem električne energije, ki uporabljajo obnovljive
vire energije, razen hidroelektrarnam z zmogljivostjo več
kot 10 MW;

— proizvajalcem električne energije s sočasno proizvodnjo
toplote in električne energije z nadpovprečno učinkovi-
tostjo, razen komunalnih ogrevalnih postaj z zmogljivostjo
več kot 10 MW in industrijskih ogrevalnih postaj z zmoglji-
vostjo več kot 1 MW;

— termoelektrarni

Trbovlje

“elektrarna
(v
Trbovlje”), in sicer za delež njene proizvodnje, ki uporablja
do 15 % domače primarne energije, potrebne za kritje
porabe električne energije v Sloveniji.

nadaljevanju

Leta 2003 so kvalificirani proizvajalci brez elektrarne Trbovlje
in elektrarne s sočasno proizvodnjo toplote in električne ener-
gije v Ljubljani (v nadaljevanju “elektrarna Ljubljana”) proizvedli
približno 2,7 % električne energije, proizvedene v Sloveniji. Ta
delež naraste na 11,2 %, če vključimo obe zgoraj navedeni
elektrarni.

Kvalificirani proizvajalci imajo pravico, da upravljavec omrežja,
na katerega so priključeni, od njih odkupi celotno proizvodnjo
po ceni, ki jo po informacijah, ki so na voljo Komisiji, vsako
leto določi ali prilagodi država. Ta cena je višja od tržne cene.
Kvalificirani proizvajalci se lahko tudi odločijo, da svojo elek-
trično energijo prodajo na trgu, pri čemer so v tem primeru
upravičeni do premije, ki je enaka razliki med prihodki, ki bi
jih prejeli, če bi se odločili, da svojo električno energijo prodajo
upravljavcu omrežja, in prihodki, ki so jih prejeli od trga.

Upravljavci omrežja dobijo nadomestilo za škodo, ki
jim je
povzročena, ker morajo na trgu prodajati električno energijo, ki
so jo kupili od kvalificiranih proizvajalcev po ceni, nižji od
določene nakupne cene. Vrednost nadomestila določi država na
podlagi gibanj tržnih cen. Leta 2003 je po ceni 8 SIT/kWh
skupna vrednost nadomestil znašala 9,5 milijard SIT.

Nadomestila se financirajo iz določenega prispevka, katerega
plačilo je naloženo porabnikom in je vključen v pristojbine za
uporabo omrežja. Ta prispevek je sorazmeren s porabljeno
energijo.

(3) Uredba o pogojih za pridobitev statusa kvalificiranega proizvajalca

električne energije (Ur.l. RS, št. 29/01 in 99/01).

C 63/4

EN

Official Journal of the European Union

15.3.2005

3. PRESOJA

3.1 Obstoj pomoči

Da bi bil ukrep državna pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe
ES, mora biti selektiven, izkrivljati ali groziti, da bo izkrivljal
konkurenco in vplival na trgovino med državami članicami,
zagotavljati ugodnost upravičencem ter biti dodeljen v obliki
državnih sredstev.

Komisija je analizirala, ali program predstavlja državno pomoč,
na dveh ravneh: na ravni upravljavcev omrežja in na ravni
kvalificiranih proizvajalcev električne energije.

3.1.1 Analiza na ravni upravljavcev omrežja

Upravljavci omrežja morajo kupiti električno energijo od kvali-
ficiranih proizvajalcev, ki so se za to odločili, po ceni, ki jo
določi država. To električno energijo nato ponovno prodajo na
trgu po tržni ceni, ki je nižja od cene, ki jo določi država za
obvezni nakup.

Nadomestila, ki jih program namenja upravljavcem omrežja, so
enaka izgubam, ki jih utrpijo zaradi razlike med tema dvema
cenama.

Komisija meni, da ta nadomestila upravljavcem omrežja ne
prinašajo nikakršnih posebnih ugodnosti. Nadomestila namreč
ne vsebujejo nikakršnih prekomernih nadomestil za upravljanje
električne energije, kar pomeni, da se gospodarska korist iz
nadomestil v celoti prenese na proizvajalce. Gospodarski
položaj upravljavcev omrežja v zvezi s temi nadomestili
je
povsem enak položaju, v katerem bi bili, če ne bi obstajala
nikakršna obveznost nakupa, saj bi v tem primeru električno
energijo kupovali od proizvajalcev elektrike po tržni ceni.
Zaradi tega program upravljavcem omrežja ne prinaša nikak-
ršne konkurenčne prednosti.

Ker je obstoj gospodarske prednosti eden od kumulativnih
pogojev, ki morajo biti
izpolnjeni, da bi bil ukrep državna
pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, Komisija ugotavlja, da
program v tem smislu ne predstavlja državne pomoči upravl-
javcem omrežja.

3.1.2 Analiza na ravni kvalificiranih proizvajalcev električne energije

V nasprotju s tem kvalificirani proizvajalci električne energije
prejemajo določeno konkurenčno prednost iz programa, saj
imajo jamstvo, da bo električna energija, ki
jo proizvedejo,
prodana po določeni ceni, ki je višja od tržne, če pa se odločijo,
da to električno energijo prodajo neposredno na trgu, da bodo
dobili premijo nad prihodki, ki jih ustvarijo iz prodaje.

Ta prednost je selektivna, saj koristi samo kvalificiranim proiz-
vajalcem električne energije.

Ta program torej izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino.
Trgi električni energije so namreč odprti za konkurenco in med
državami članicami poteka trgovina z električno energijo, zlasti
od začetka veljavnosti Direktive 96/92/ES Evropskega parla-
menta in Sveta z dne 19. decembra 1996 o skupnih pravilih
notranjega trga z električno energijo (4).

izpolnjuje najmanj tri od štirih kumulativnih
Program torej
meril, ki morajo biti
izpolnjena, da se ukrep opredeli kot
državna pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES. Ukrep torej
predstavlja državno pomoč izključno, če izpolnjuje četrto
merilo, tj. če je financiran iz državnih sredstev.

lahko prejemajo koristi od programa na dva
Proizvajalci
načina: bodisi s prodajo svoje proizvodnje svojemu upravljavcu
omrežja prek mehanizma obveznega nakupa ali s prodajo svoje
proizvodnje neposredno na trgu in prejemanjem državne
premije, ki je enakovredna gospodarski koristi, ki bi jo prido-
bili, če bi se odločili za uporabo mehanizma obveznega
nakupa.

V svoji sodbi v primeru PreussenElektra (5) je Sodišče pregledalo
mehanizem, na podlagi katerega je država podjetja v zasebni
lasti prisilila v nakup električne energije od določenih proizva-
jalcev električne energije po ceni, ki jo je določila država in ki
je bila višja od tržne cene. Sodišče je razsodilo, da v tem
primeru ni bilo prenosa javnih sredstev, in da zato tudi ni bilo
državne pomoči.

V tej fazi svoje analize Komisija meni, da se zadevni program
zelo razlikuje od sistema, ki ga je pregledalo Sodišče v okviru
zgoraj navedene sodbe.

Kot prvo, ena od obeh možnosti, da se proizvajalci lahko odlo-
čijo za ugodnosti iz programa, ne temelji na obveznem nakupu
z uporabo mehanizma fiksno določene cene, temveč na bolj
klasičnem sistemu, v okviru katerega upravičenec prejme
podporo od države (v zadevnem primeru v obliki “premije”),
kar je očitna uporaba državnih sredstev. V tej fazi svoje analize
Komisija meni, da je obstoj te možnosti v programu sam po
sebi dovolj za ugotovitev, da celotni mehanizem temelji na
državnih sredstvih. Kolikor je Komisija seznanjena, se upravi-
čencem v resnici ni treba odločiti za eno ali drugo možnost
enkrat za vselej, temveč lahko periodično prehajajo iz ene na
drugo možnost.

Poleg tega, četudi obstoj možnosti za prejemanje “premije” sam
po sebi ne bi dopuščal ugotovitve, da celoten sistem temelji na
uporabi državnih sredstev, Komisija meni, da se v zadevnem
primeru mehanizem obveznega nakupa v dveh pomembnih
sestavinah razlikuje od primera, ki ga je obravnavalo Sodišče,
kar Komisijo vodi v ugotovitev, da se v zadevnem primeru
dejansko uporabljajo državna sredstva.

Kot prvo, podjetja, ki jim država nalaga nakup električne ener-
gije, niso v zasebni lasti, za razliko od podjetij v primeru Preus-
senElektra. Nasprotno, vsa ta podjetja so v 100-odstotni javni
lasti. Uporabljena sredstva so torej
sredstva, ki pripadajo
podjetjem v javni lasti. V takem primeru sodna praksa nalaga
Sodišču, da preveri, ali se poraba sredstev podjetij lahko pripiše
državi. V zadevnem primeru se lahko ta poraba nedvomno
pripiše državi, saj obvezni nakup nalaga zakon, cena nakupa pa
je določena z ministrskimi odredbami. V tej fazi svoje analize
Komisija meni, da ti pomisleki zadostujejo za ugotovitev, da so
zadevna sredstva pravzaprav državna sredstva.

(4) UL L 27, 30.1.1997, str. 20.

(5) Sodba Sodišča z dne 13. marca 2001 v primeru C-379/98.

15.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 63/5

Kot drugo, za razliko od primera PreussenElektra podjetja, ki
jim je naložen obvezni nakup, prejemajo od države nadomes-
tilo za izgube, ki izhajajo iz tega nakupa. Komisija se zaveda,
da se nadomestilo financira s komponento davkom podobne
dajatve, ki jo določi država in ki prehaja skozi državna sredstva.
Komisija meni, da se lahko šteje, da so iztržki od te davku
podobne dajatve državna sredstva, ki v končni fazi ne koristijo
upravljavcem omrežja, temveč se odvajajo kvalificiranim proiz-
vajalcem električne energije. V tej fazi svoje analize Komisija
meni, da je to še en prepričljiv razlog za ugotovitev, da
prednost, ki jo prejemajo proizvajalci, izhaja iz državnih sred-
stev.

Glede na to Komisija v tej fazi svoje analize meni, da zadevni
program predstavlja državno pomoč kvalificiranim proizva-
jalcem električne energije v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

3.2 Obravnava vprašanja, ali je zadevna pomoč obstoječa

pomoč – primer programa v splošnem

Pododstavek 1 odstavka 3 Priloge IV Pogodbe o pristopu Češke
republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte,
Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji določa pogoje,
pod katerimi se lahko pomoč, ki je bila uvedena v novi državi
članici pred datumom pristopa in je po tem datumu še vedno
veljavna, ob pristopu šteje za obstoječo pomoč v smislu člena
88(1) Pogodbe ES.

Program, analiziran v tej odločbi, spada v okvir zgoraj nave-
je bil uveljavljen leta 2001, tj. pred pris-
denih določb, saj
topom, in se po pristopu še naprej uporablja kot program.

Poleg tega v tej
fazi svoje analize Komisija meni, da tudi
predpristopne odločitve o dodelitvi posamezne pomoči v
okviru programa predstavljajo posamezno pomoč, ki
je
veljavna po pristopu. Ker namreč država lahko določi ali prila-
godi cene obveznega nakupa vsako leto, finančna obrazložitev
države ni pogojena z odločitvijo o dodelitvi posamezne
pomoči, temveč, v nasprotju s tem, ostaja odprta med celotnim
trajanjem posamezne pomoči
in zlasti po pristopu, razen v
primeru tistih izrednih proizvajalcev, ki bi pred pristopom
izgubili status kvalificiranega proizvajalca. Ta odsotnost pozna-
vanja finančne obrazložitve države na dan pristopa pomeni, da
tudi posamezne pomoči, dodeljene na podlagi programa pred
pristopom, ostanejo po datumu pristopa še naprej veljavne.

Zgoraj navedene določbe Pogodbe o pristopu naštevajo kate-
gorije pomoči, ki se ob pristopu štejejo kot obstoječa pomoč v
smislu člena 88(1) Pogodbe ES:

— ukrepi pomoči, ki so se začeli izvajati pred 10. decembrom
leta 2001 in zato ne

izvajati

1994. program se je začel
spada v to kategorijo;

— ukrepi pomoči, ki so našteti v dodatku k Prilogi IV Pogodbe
o pristopu. program ni del tega seznama in zato ne spada v
to kategorijo;

— ukrepi pomoči, ki

jim Komisija po posebnem postopku,
običajno znanem kot “začasni postopek”, ni ugovarjala.
Program kot tak ni nikoli šel skozi ta postopek, kakor so
slovenski organi izrecno navedli v svojem dopisu Komisiji z
dne 23. novembra 2004. Program kot celota zato ne spada
v to kategorijo. Vendar Slovenija meni, da sta dve posa-
mezni pomoči, dodeljeni v okviru tega programa, in sicer v
zvezi z elektrarno Trbovlje in elektrarno Ljubljana, šli skozi

začasni postopek in bili v okviru začasnega postopka sporo-
čeni Komisiji, ki
jih je registrirala pod številko primera
državne pomoči SI 7/03. V nadaljevanju je analiziran
poseben primer teh dveh posameznih pomoči.

Glede na navedeno je mogoče ugotoviti, da se zadevni program
ob pristopu ne more šteti za obstoječo pomoč v smislu člena
88(1) Pogodbe ES.

3.3 Obravnava vprašanja, ali je zadevna pomoč obstoječa
pomoč – primer dveh posebnih posameznih pomoči
programa v zvezi z elektrarno Trbovlje in elektrarno
Ljubljana

V svojem dopisu Komisiji z dne 23. novembra 2004 so
slovenske oblasti trdile, da program kot tak ni posredovan
Komisiji v skladu z začasnim postopkom, ampak da sta ti dve
posamezni pomoči sestavni del priglasitve, ki
jo je Komisija
registrirala pod številko primera SI 7/03.

Komisija meni, da se ne more strinjati s to trditvijo. Komisija
namreč opozarja, da dokumenti, ki so bili predloženi v okviru
navedene priglasitve, niso vsebovali nikakršnih informacij, z
izjemo zelo splošnega opisa mehanizma programa, zlasti pa
informacij o tem, kako se program uporablja v zvezi z zadev-
nima posameznima pomočema. Edina informacija, ki je bila na
voljo, je bila ocena skupne vrednosti gospodarske ugodnosti, ki
sta jo elektrarni prejemali v obdobju, nepovezanem s trajanjem
programa in ki je bila uporabljena kot podlaga za oceno kumu-
lacije z nasedlimi stroški, ki je bila osrednji predmet priglasitve
SI 7/03. Skoraj vse druge informacije, zlasti pa podatke,
pomembne za analizo obstoja državne pomoči,
je morala
Komisija poiskati v javnih virih (zlasti na spletnih straneh
Agencije RS za energijo), kljub večkratnim zahtevam po posre-
dovanju teh informacij. V nekaterih spremljevalnih listinah, ki
so jih poslali slovenski organi v okviru analize primera SI
7/2003, je bilo celo izrecno navedeno, da navedeni elektrarni
nista koristnici državne pomoči v zadevnem primeru.

Poleg tega Komisija preučuje, ali je možno, da država članica
posamezen primer priglasi kot posamezno pomoč v okviru
programa, programa kot takega pa izrecno ne priglasi. Čeprav
se ta pripomba nanaša načeloma na običajne postopke iz
Pogodbe ES, v tej
fazi svoje analize Komisija meni, da bi
morala veljati tudi za začasni postopek, ki je v številnih vidikih
podoben tem postopkom.

Glede na navedeno Komisija v tej fazi svoje analize meni, da
navedenih posameznih pomoči ni mogoče šteti za pomoči,
priglašeni Komisiji v okviru začasnega postopka, ter da ju zato
ni mogoče šteti za obstoječi pomoči ob pristopu.

V primeru druge možnosti Komisija upošteva dejstvo, da še ni
sprejela nikakršnega konkretnega ali nakazanega ukrepa,
iz
katerega bi izhajalo, da v ničemer ne ugovarja posameznima
pomočema v okviru začasnega postopka.

V primeru, da bi se primera štela za pomoči, priglašeni na
podlagi tega mehanizma, bi se morala ta odločitev o uvedbi
postopka šteti za ugovor Komisije v smislu začasnega postopka
v zvezi s posameznima pomočema. Posledica tega ugovora je,
da posamezni pomoči ne izpolnjujeta nobenega od pogojev, da
bi se na datum pristopa šteli za obstoječi pomoči.

C 63/6

EN

Official Journal of the European Union

15.3.2005

Ker je okvir za analizo, ali primera zbujata resen sum o njuni
združljivosti v okviru začasnega postopka, enak okviru za
analizo, ali primera zbujata resen sum o njuni združljivosti v
skladu s pravili iz Pogodbe ES, in ker pododstavek 3 odstavka
3 Priloge IV Pogodbe o pristopu Češke republike, Estonije,
Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in
Slovaške k Evropski uniji določa, da se šteje, da ima ugovor
zoper ukrep v okviru začasnega postopka enak učinek kakor
odločitev o uvedbi uradne preiskave na podlagi običajnih pravil
Pogodbe ES o državni pomoči, v nadaljevanju te odločbe ne bo
razlikovanja med tema dvema analizama.

3.4 Presoja

Člen 87(1) Pogodbe ES določa splošno načelo prepovedi
državne pomoči v Skupnosti.

Člen 87(2) in 87(3) Pogodbe ES predvideva izvzetja iz načela
splošne nezdružljivosti, določenega v členu 87(1).

V zadevnem primeru izvzetja iz členu 87(2) Pogodbe o ES ne
veljajo, ker program nima niti socialnega značaja in ni dodeljen
posameznim porabnikom, niti ne popravlja škode, ki so jo
povzročile naravne nesreče ali
izjemne okoliščine, niti ni
dodeljen gospodarstvu določenih območij v Zvezni republiki
Nemčiji, na katere vpliva njena delitev.

Nadaljnja izvzetja so opredeljena v členu 87(3) Pogodbe ES.
Izvzetja iz člena 87(3)(a), člena 87(3)(b) in člena 87(3)(d) ne
veljajo v zadevnem primeru. Razen v zelo izjemnih pogojih, ki
v zadevnem primeru niso izpolnjeni, izvzetje iz člena 87(3)(a)
ne dovoljuje pomoči za tekoče poslovanje. Nadalje, pomoč ne
spodbuja
skupnem
evropskem interesu, ne odpravlja resne motnjo v gospodarstvu
določene države članice, niti ne spodbuja kulture in ohranjanja
dediščine.

pomembnega

izvajanja

projekta

v

Velja lahko torej zgolj izvzetje iz člena 87(3)(c) Pogodbe o ES.

3.4.1 Presoja programa kot ukrepa za spodbujanje varstva okolja

Program lahko prispeva k varstvu okolja. Komisija ga je zato
analizirala v luči Smernic skupnosti o državnih pomočeh za
varstvo okolja (6) (v nadaljevanju “okoljske smernice”).

Program zagotavlja pomoč za tekoče poslovanje za proiz-
vodnjo električne energije za tri kategorije proizvajalcev (“kvali-
ficirani proizvajalci”). Komisija je najprej preverila, ali so opre-
delitve kvalificiranih proizvajalcev združljive z opredelitvami
proizvajalcev, ki smejo prejemati pomoč za tekoče poslovanje
za proizvodnjo električne
energije na podlagi okoljskih
smernic.

Prva kategorija kvalificiranih proizvajalcev so proizvajalci, ki
proizvajajo električno energijo z uporabo obnovljivih virov
primarne energije, z izjemo hidroelektrarn z zmogljivostjo, ki
presega 10 MW. Tovrstna proizvodnja električne energije lahko
dejansko prejema združljivo državno pomoč na podlagi
okoljskih smernic, pod pogojem, da je opredelitev obnovljivih
virov primarne energije združljiva z opredelitvijo Skupnosti, ki
je navedena v Direktivi 2001/77/ES Evropskega parlamenta in
Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje

(6) UL C 37, 3.2.2001, str. 3.

električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem
trgu z električno energijo (7)
(glej opombo (7) okoljskih
smernic). Na podlagi informacij, ki so jih predložili slovenski
organi, Komisija ne more presoditi, ali je ta opredelitev upošte-
vana. Videti je, da zlasti opredelitev obnovljivih virov energije,
podana v 4. členu Energetskega zakona (8), ni dovolj natančna,
saj obnovljive vire opredeljuje kot vire energije, ki se “pretežno
obnavljajo”, medtem ko ima opredelitev Skupnosti obliko
izčrpnega seznama virov energije, ki se lahko v celoti ponovno
uporabljajo. Zdi se tudi, da je v Energetskem zakonu upravi-
čena vsa energija iz odpadkov in biomase, v opredelitvi Skup-
nosti pa je upravičen le del te energije. Komisija zato v tej fazi
analize dvomi, da vsi zadevni kvalificirani proizvajalci ravnajo
v skladu s to opredelitvijo.

Druga kategorija kvalificiranih proizvajalcev so proizvajalci, ki
električno energijo proizvajajo z uporabo tehnologije za
sočasno proizvodnjo toplote in električne energije.
Iz javno
dostopnih informacij, zlasti iz poročil Agencije RS za energijo,
Komisija sklepa, da so kvalificirani proizvajalci v tej kategoriji
tisti proizvajalci, katerih elektrarne imajo energetsko učinkovi-
tost, višjo od povprečne učinkovitosti, značilne za tako tehno-
logijo, z izjemo elektrarn, ki presegajo določene prage zmoglji-
vosti. Elektrarne za sočasno proizvodnjo toplote in električne
energije z visoko učinkovitostjo so dejansko lahko upravičene
do državne pomoči za tekoče poslovanje v skladu z okoljskimi
smernicami. Kljub temu pa točka 31 teh smernic omejuje
ugodnosti tovrstne pomoči na elektrarne, ki kot primarni vir
energije uporabljajo obnovljivo energijo,
imajo zlasti visoko
pretvorbeno učinkovitost ali omogočajo prihranke energije.
Primer obnovljive energije kot primarnega vira energije je bil
obravnavan v prejšnjem odstavku. Kar zadeva elektrarne z
zlasti visoko pretvorbeno učinkovitostjo, Komisija svojo analizo
kritičnih vrednosti pretvorbene učinkovitosti v praksi utemel-
juje na merilih uspešnosti Skupnosti, opredeljenih v Direktivi
2004/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja
2004 o spodbujanju soproizvodnje na podlagi povpraševanja
po uporabni toploti na notranjem trgu energije in o spremembi
Direktive 92/42/EGS (9). V tej
svoje analize Komisija
dvomi, da vsi proizvajalci s sočasno proizvodnjo toplote in
električne energije, ki ne uporabljajo obnovljive energije kot
primarnega vira energije in katerih elektrarne imajo nadpov-
prečno visoko pretvorbeno učinkovitost, izpolnjujejo ta merila.
Nenazadnje pa Komisija ni niti prejela niti našla nikakršnih
lahko sklepala, da zadevna
informacij, na podlagi katerih bi
elektrarna omogoča zmanjšanje porabe energije.

fazi

Tretjo kategorijo kvalificiranih proizvajalcev sestavlja ena sama
elektrarna, in sicer elektrarne Trbovlje (delno). Ker ta elektrarna
ne uporablja niti tehnologije za sočasno proizvodnjo toplote in
električne energije niti obnovljivih virov energije, Komisija
dvomi, da lahko prejema kakršno koli državno pomoč za
tekoče poslovanje v smislu okoljskih smernic.

Za prvi dve kategoriji kvalificiranih proizvajalcev, med katerimi
nekateri morda izpolnjujejo opredelitev v okoljskih smernicah,
je Komisija preverila, ali
jim je dodeljena na
podlagi programa,
skladna z merili okoljskih smernic za
pomoč za tekoče poslovanje za proizvodnjo električne energije.

je pomoč, ki

(7) UL L 283, 27.10.2001, str. 33.
(8) Ur. l. RS št. 79/1999.
(9) UL L 52, 21.2.2004, str. 50.

15.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 63/7

Razdelek E.3.3 okoljskih smernic določa štiri možnosti za
tovrstno pomoč za tekoče poslovanje.

Merila za prvo možnost so opredeljena v točkah 58 do 60
smernic.

za pomoč. Glede na omejen obseg informacij, ki so na voljo
Komisiji, Komisija v tej fazi svoje analize dvomi, da cene, ki jih
določi država za obvezni nakup energije od teh proizvajalcev,
ustrezno upoštevajo dobičke iz proizvodnje toplote.

zadevne

Komisija dvomi, da program izpolnjuje ta merila. Glede na
neobstoj kakršnih koli kvantitativnih informacij o vrednosti
določenih cen za nakup električne energije, v tej fazi svoje
analize Komisija dvomi, da navedena cena zagotavlja plačilo
zgolj proizvodnih stroškov
energije,
vključno s poštenim donosom kapitala, kjer je potrebno. Poleg
tega je videti, da program ne vključuje nikakršnih časovnih
omejitev v zvezi z izkoriščanjem pomoči, ki bi omogočile
omejitev pomoči na obdobje, potrebno za pokritje amortizacije
posamezne elektrarne (10). Nenazadnje je videti, da ni nikakrš-
nega mehanizma za upoštevanje investicijske pomoči pri dolo-
čitvi zadevne cene, ali obdobja, v katerem je program na voljo
posamezni elektrarni.

električne

Merila za drugo možnost so opredeljena v točkah 61 do 62
okoljskih smernic.

Komisija dvomi, da program izpolnjuje ta merila. Zdi se
namreč, da program ne temelji na nikakršnem tržnem meha-
nizmu. Zagotovo pa ne temelji na zelenih certifikatih niti na
nikakršnem razpisu. V nasprotju s tem se zdi, da ekonomija
sistema temelji na odločitvah države glede imenovanja kvalifi-
ciranih proizvajalcev in oblikovanja določene cene za nakup
njihove električne energije. Tudi v primeru, da se kvalificirani
proizvajalec odloči za prodajo svoje električne energije na trgu,
je premija, ki jo prejme za to, vezana na merila, ki so povsem
izpeljana iz nakupne cene, ki jo določi država.

Merila za tretjo možnost so opredeljena v točkah 63 do 64
okoljskih smernic.

Komisija dvomi, da program izpolnjuje ta merila. Uporaba te
možnosti bi dejansko zahtevala obsežno obrazložitev s strani
države članice, da bi dokazala, da je pomoč omejena na koli-
činske ravni, določene v točki 63 smernic. Komisiji ni prejela
nikakršnih tovrstnih informacij ali obrazložitve. Poleg tega se
zdi, da program po petih letih ne bo ponovno pregledan v
skladu z zahtevo iz točke 64.

Merila za četrto možnost so opredeljena v točki 65 okoljskih
smernic.

Komisija dvomi, da program izpolnjuje ta merila. Ta četrta
možnost se nanaša na splošno možnost dodeljevanja pomoči
za tekoče poslovanje v skladu s točkama 45 in 46 okoljskih
smernic. V skladu s temi določbami mora biti pomoč za tekoče
poslovanje omejena na pet let in mora biti bodisi degresivna od
100 % do 0 % ali pa ne sme presegati 50 % dodatnih stroškov
na letni ravni. Kaže, da nobeno od teh meril ni izpolnjeno.

Na koncu je treba tudi omeniti, da v primeru kvalificiranih
proizvajalcev, ki ne uporabljajo obnovljivih virov primarne
energije, uporabljajo pa sočasno proizvodnjo toplote in elek-
trične energije,
točka 67 okoljskih smernic poleg zgoraj
opisanih pogojev nalaga dodatni pogoj, da morajo biti kakršni
koli dobički upravičenca iz proizvodnje toplote odtegnjeni od
proizvodnih stroškov za namen izračuna upravičenih stroškov

3.4.2 Presoja programa kot ukrepa za nadomestilo nasedlih stroškov

Pomoč za tekoče poslovanje v sektorju električne energije se
lahko dovoli tudi za namene nadomeščanja nasedlih stroškov,
tj. stroškov, ki so jih povzročili prejšnji proizvajalci pred liber-
alizacijo sektorja električne energije in jih po liberalizaciji
sektorja ni možno povrniti.

Komisija meni, da se državna pomoč za nadomeščanje takih
stroškov lahko dodeli pod določenimi pogoji, navedenimi v
Sporočilu Komisije v zvezi z metodologijo za analiziranje
državne pomoči, povezane z nasedlimi stroški (11) (v nadalje-
vanju “metodologija”).

Komisija opozarja, da je metodologija namenjena odobritvi
nadomeščanja stroškov, ki so jih povzročili prejšnji proizvajalci
pred liberalizacijo sektorja. Upravičenci morajo biti določeni
ločeno, upravičeni stroški za te upravičence pa morajo biti
določeni za vsak posamezen primer posebej, ob upoštevanju
okoliščin vsake elektrarne, kakor določa točka 4.1 metodolo-
gije. Izračun nasedlih stroškov vsake posamezne elektrarne je
treba opraviti z uporabo zelo natančnih meril, določenih v
oddelku 3 metodologije.

Komisija dvomi, da je temu tako v primeru prvih dveh kate-
gorij kvalificiranih proizvajalcev, ki so upravičeni do programa.
Čeprav sistem določanja cen razlikuje med viri energije, kaže,
da v okviru programa ni dovolj dodelan, da bi lahko z njim
pregledovali vsak posamezen primer elektrarne posebej. Ni
videti niti, da obstaja kakršen koli natančen mehanizem za
izračun upravičenih nasedlih stroškov. Poleg tega pa status
kvalificiranega proizvajalca za prvi dve kategoriji ne vključuje
nikakršnega merila, povezanega z datumom izgradnje.

Za ti dve kategoriji Komisija meni, da se zadevni program
toliko razlikuje od programa, na katerem temelji metodologija,
da je v tej fazi svoje analize nemogoče, da bi se spuščala v
podrobno analizo odstopanj v pravilih programa in pogojih
metodologije.

Komisija meni, da bi lahko bil primer tretje kategorije kvalificir-
anih proizvajalcev, ki zajema samo elektrarno Trbovlje, rahlo
drugačen.

Ker je obseg te kategorije omejen in ker je bila edina elektrarna,
ki jo ta kategorija pokriva, dejansko zgrajena pred liberalizacijo
sektorja, se lahko pomoč analizira na podlagi metodologije.

Vendar v sedanji fazi svoje analize, zlasti pa glede na omejenost
informacij, ki so ji na voljo v zvezi z delovanjem programa,
Komisija dvomi, da izpolnjuje vsa merila iz metodologije.
Natančneje:

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali stroški, ki naj bi bili
nadomeščeni, ustrezajo dejanskim vloženim zneskom,
oziroma, če so stroški preračunani na podlagi
izračuna
pavšalnih zneskov, ali uporabljena hipoteza odraža gospo-
darsko resničnost;

(10) Ta opomba ne velja zmeraj za električno energijo, proizvedeno iz
biomase. Kljub temu pa v tej fazi Komisiji niso bile dostavljene
nikakršne zadevne informacije, ki omogočajo uporabo posebnih
določb za tovrstno tehnologijo, kakor je določeno v točki 60
okoljskih smernic.

(11) Komisija ga je sprejela dne 26. junija 2001. Na voljo je na spletnih
straneh Generalnega direktorata Komisije za konkurenco na
naslednjem naslovu:
http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/stran-
ded_costs/en.pdf. Državam članicam je bilo posredovano v dopisu
št. SG(2001) D/290869 z dne 6. avgusta 2001.

C 63/8

EN

Official Journal of the European Union

15.3.2005

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali so stroški, ki naj bi
bili nadomeščeni, neto znesek dohodkov, dobiček ali
dodana vrednost, povezani z zadevno elektrarno;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali so stroški, ki naj bi
bili nadomeščeni, neto znesek kakršne koli plačane ali
plačljive pomoči v zvezi z zadevno elektrarno;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali mehanizem za dolo-
čanje cen upošteva dejanske spremembe v času v gospo-
darskih in konkurenčnih razmerah, ki prevladujejo v Slove-
niji. Komisija zlasti ni v položaju, da presoja, ali se pri dolo-
čanju teh cen upošteva gibanje cen električne energije.
Ustaljena praksa Komisije v tem oziru je, da določitev
zneska pomoči, ki je dejansko dodeljen upravičencem, naj
ne bi vodila v diskriminacijo novih tekmecev, ki uporabljajo
najboljšo razpoložljivo tehnologijo (12);

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali so lahko stroški, ki so
bili amortizirani pred prenosom Direktive 96/92/EC v
nacionalno zakonodajo, podlaga za nadomestila;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali so stroški, ki naj bi
bili nadomeščeni, omejeni na potrebne najnižje možne
zneske;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali imajo ugodnosti iz
programa za elektrarno Trbovlje kakršen koli časovni rok,
ki bi bil združljiv s časovnimi okviri, določenimi v točki
3.12 metodologije;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali

je bil za skupno

vsoto nadomestil določen največji možen znesek;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali se pri določanju
lahko elektrarna doseže

ali

nakupnih cen upošteva,
povišanje produktivnosti;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali se lahko pomoč za
reševanje in prestrukturiranje podeli podjetju, ki bo imelo v
lasti elektrarno v prihodnosti;

— Komisija ni v položaju, da presoja, ali se na elektrarno
lahko gleda kot na objekt, ki se mu obeta dolgoročni
obstoj.

3.4.3 Presoja programa kot ukrepa za ohranjanje varnosti oskrbe z

električno energijo v Sloveniji

Presoja v zvezi s prvima dvema kategorijama kvalificiranih
proizvajalcev

Če ukrep ne more biti odobren na podlagi izjem iz člena 87(2)
in člena 87(3) Pogodbe ES,
je še vedno lahko združljiv s
Pogodbo ES v okoliščinah, v katerih je to potrebno zaradi
izpolnjevanja storitve splošnega gospodarskega interesa.

Tovrstni ukrepi celo niso državna pomoč v smislu člena 87(1))
Pogodbe ES, če izpolnjujejo štiri merila, določena v sodbi
Sodišča z dne 24. julija 2003, v primeru C-280/00 (13) (v nadal-
jevanju “sodba Altmark”).

V nasprotnem primeru je ukrep, tudi če je državna pomoč,
lahko odobren na podlagi člena 86(2) Pogodbe ES.

(12) Glej zlasti primer NN 49/99 – Španija – UL C 268, 22.9.2001, str.
7; primer N 133/01 – Grčija – UL C 9, 15.1.2003, str. 6 in primer
N 161/04 – Portugalska – še neobjavljen v UL.

(13) Sodba Sodišča z dne 24. junija 2003 v primeru C-280/00, Altmark
trans Gmbh, Regierungsprasidium Magdeburg in Nahverkehrsge-
sellschaft Altmark Gmbh.

V tej fazi svoje analize Komisija dvomi, da bi lahko podporo
programa prvima dvema kategorijama kvalificiranih proizva-
jalcev na kakršen koli način šteli za nadomestilo za storitve
splošnega gospodarskega interesa, ki bi bilo združljivo bodisi s
Pogodbo ES ali s sodno prakso.

Pri analizi združljivosti tovrstne podpore, tako v smislu neob-
stoja pomoči glede na merila sodbe Altmark kakor tudi v
smislu združljive pomoči neposredno na podlagi člena 86(2)
Pogodbe ES, je namreč treba najprej natančno opredeliti stor-
itev splošnega gospodarskega interesa, ki ga morajo upravičenci
doseči. Taka natančna opredelitev je potrebna, da se omogoči
analiza sorazmernosti nadomestil, ki je nujna za presojo združl-
jivosti nadomestil za storitve splošnega gospodarskega interesa.

V tej fazi svoje analize Komisija meni, da spričo vsega tega
opredelitev storitve splošnega gospodarskega interesa ne bi
smela biti odprta. Po mnenju Komisije to merilo izključuje
nekatera merila, kot je zadevno merilo, v primeru katerega se
lahko število upravičencev za prvi dve kategoriji kvalificiranih
proizvajalcev in potemtakem tudi znesek nadomestil povečata
brez omejitev.

Presoja v zvezi z elektrarno Trbovlje – Analiza na podlagi
sodbe Altmark

Komisija meni, da je stanje drugačno v tretji kategoriji proizva-
jalcev, ki prejemajo podporo od programa, namreč v primeru
elektrarne Trbovlje.

Ta kategorija kvalificiranih proizvajalcev namreč ni odprta.
Kategorija je opredeljena in omejena na eno elektrarno.

Kaže tudi, da se opredelitev te kategorije sklicuje na enega od
členov Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z
dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z elek-
trično energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (14) (ali na
enakovreden člen prejšnje Direktive 96/92/ES), ki
je bila v
številnih preteklih primerih uporabljena kot podlaga za oprede-
litev storitev splošnega gospodarskega interesa.

Člen 11(4) Direktive 2003/54/ES se glasi: “Država članica lahko
zaradi zanesljivosti oskrbe odredi, da se pri razporejanju proizvodnih
naprav daje prednost tistim, ki uporabljajo kot gorivo domače vire
primarne energije do obsega, ki v posameznem koledarskem letu ne
presega 15 % skupne primarne energije, potrebne za proizvodnjo
električne energije, porabljene v zadevni državi članici”.

Določbe tega člena kot take niso pravna podlaga za odobritev
državne pomoči za zagotovitev varnosti dobave, niti v okviru
zgoraj navedenih izrecnih omejitev. Dovoljuje namreč zgolj
dodelitev prednosti pri razporejanju nekaterih elektrarn. Za
razliko od zavajajočega pomena besedne zveze “prednost pri
razporejanju” v slovenskem pravu, se besedna zveza “priority to
the dispatch” v zadevnem členu navedene direktive nanaša samo
na dodelitev prednosti pri razvrstitvi elektrarn, ko to zahtevajo
sklic na
upravljavci omrežja. Ne obstaja nikakršen drugi
dodatne ugodnosti, kot so zajamčene cene.

(14) UL L 176, 15.7.2003, str. 37.

15.3.2005

EN

Official Journal of the European Union

C 63/9

V skladu s stalno prakso Komisije (15) pa se uporabljata oprede-
litev in prag, določena v tem členu, kot podlaga za neodprto
opredelitev obsega storitev splošnega gospodarskega interesa na
področju varnosti dobave električne energije.

Komisija zato meni, da se lahko podpora elektrarni Trbovlje
analizira kot nadomestilo za storitev splošnega gospodarskega
interesa, ki ga uokvirja člen 11(4) Direktive 2003/54/ES.

Komisija je to nadomestilo najprej analizirala na podlagi meril
iz sodbe Altmark.

Četrto merilo, navedeno v sodbi Altmark zahteva, da “v primeru,
da podjetje, ki naj bi izpolnjevalo obveznosti javnih storitev v dolo-
čenem primeru ni izbrano v skladu s postopkom javnega naročanja, ki
naj bi omogočil izbiro ponudnika, sposobnega, da te storitve skup-
nosti zagotovi po najnižjih stroških, je treba stopnjo potrebnega nado-
mestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi v tipičnem podjetju,
ki je dobro vodeno in ima zagotovljena ustrezna transportna sredstva
za izpolnjevanje potrebnih zahtev po javnih storitvah, nastali pri
izpolnjevanju teh obveznosti, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in
razumnega dobička za izpolnjevanje teh obveznosti”.

izbiro vira

razpisnega postopka za

Glede na informacije, ki so na voljo Komisiji, ne kaže, da bi
bila v zadevnem primeru elektrarna Trbovlje izbrana na
podlagi
z
namenom zagotoviti varnost dobave. Poleg tega slovenski
organi Komisiji niso predložili
informacij, ki bi omogočale
primerjavo stroškov elektrarne s stroški referenčnega podjetja,
kakor ga je opredelilo Sodišče. Komisija meni, da bi bilo zelo
težko najti podatke o takem podjetju v zadevnem primeru,
je še
glede na pomanjkanje referenčnih točk v sektorju, ki
vedno precej nestabilen, zlasti v novih državah članicah, v
katerih prehod k liberaliziranemu trgu še vedno poteka.

energije,

Glede na zgoraj navedeno Komisija dvomi, da je v zadevnem
primeru možno uporabiti merila iz sodbe Altmark in na
podlagi tega sklepati, da državna podpora elektrarni Trbovlje ni
pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

Presoja v zvezi z elektrarno Trbovlje – Analiza na podlagi člena
86(2) Pogodbe

Komisija je zato analizirala pomoč neposredno na podlagi
člena 86(2) Pogodbe ES.

Za odobritev dodelitve pomoči v skladu s členom 86(2) morajo
biti izpolnjeni naslednji kumulativni pogoji:

Komisija tudi ugotavlja, da je država elektrarno Trbovlje imeno-
vala kot edino pripadnico tretje kategorije kvalificiranih proiz-
vajalcev, katere opredelitev se ujema z opredelitvijo proizva-
jalcev, ki prispevajo k varnosti dobave električne energije v
smislu Direktive 2003/54/ES. Komisija sodi, da je na to imeno-
vanje mogoče gledati kot na zaupanje opravljanja storitve
splošnega gospodarskega interesa.

Vendar pa glede na omejene informacije, ki so ji na voljo v
zvezi z načini izvajanja programa, Komisija dvomi, da lahko v
tej fazi svoje analize ugotovi, da so nadomestila v skladu z
načelom sorazmernosti.

Da lahko oceni, ali je to načelo izpolnjeno, potrebuje Komisija
podrobne informacije o stroških, povezanih z izvajanjem te
storitve, vključno z morebitno ublažitvijo teh stroškov prek
druge pomoči, ki jo prejema elektrarna, pa tudi prek zneskov
nadomestil. V tem pogledu sta način, na katerega se določa
cena za nakupno obveznost (in njena dejanska vrednost)
in
obdobje trajanja sistema za določanje cen, dva ključna para-
metra, ki ju Komisija nima na voljo.

Komisija tudi meni, da bi morala preveriti, ali je storitev sploš-
nega gospodarskega interesa v zvezi z varnostjo dobave elek-
trične energije dejansko omejena na 15-odstotni prag (16),
naveden v Direktivi 2003/54/ES, po potrebi vključno z drugimi
podjetji, ki bi jim bilo zaupano opravljanje podobne storitve
splošnega gospodarskega interesa.

Nenazadnje pa glede na to, da ni mogoče opraviti presoje
sorazmernosti nadomestil, Komisija dvomi, da lahko ugotovi,
ali zadevna nadomestila vplivajo na trgovino na način, ki bil v
nasprotju z interesi Skupnosti.

3.5 Dvomi v zvezi z drugimi določbami Pogodbe

Videti je, da je program financiran iz dajatve, naložene porab-
nikom električne energije, katere znesek je vsaj delno odvisen
od količine porabljene električne energije.

V skladu s sodno prakso Sodišča in ustaljeno prakso Komisije,
člena 25 in 90 Pogodbe določata, da dajatev, ki je naložena
proizvodu in katere prihodek se uporablja v korist domačih
proizvajalcev, se naj ne obračuna na uvoz. Glede na ustaljeno
prakso Komisije bi naj bila ta dajatev obračunana na izvoz.

4. pomoč nadomešča
interesa;

storitev

splošnega

gospodarskega

Glede na zgoraj navedeno Komisija dvomi, da so sredstva finan-
ciranja pomoči združljiva s členoma 25 in 90 Pogodbe.

ta storitev je zaupana upravičencu;

nadomestila so skladna z načelom sorazmernosti;

4. SKLEP

ni nikakršnega vpliva na trgovino, ki bi bil v nasprotju z
interesi Skupnosti.

Kakor je razvidno iz zgoraj navedenega, Komisija meni, da se
lahko šteje, da je pomoč dejansko usmerjena v nadomeščanje
stroškov storitve splošnega gospodarskega interesa v zvezi z
varnostjo dobave električne energije.

Glede na zgoraj navedeno, v skladu s postopkom, določenim v
členu 88(2) Pogodbe ES, Komisija poziva Republiko Slovenijo,
da predloži svoje pripombe in zagotovi vse informacije, ki bi
lahko pomagale pri presoji ukrepa, v enem mesecu od datuma
prejema tega dopisa. Komisija poziva vaše organe, da takoj
posredujejo izvod tega dopisa morebitnim prejemnikom
pomoči.

(15) Glej zlasti odločbo Komisije v primeru št. 6/A/2001 – Irska –
Obveznosti javnih storitev, naložene Odboru za dobavo električne
energije, v zvezi s proizvodnjo električne energije iz šote. UL C 77,
28.3.2002, str. 25.

(16) Petnajst odstotkov je namreč skupna primarna energija, potrebna
za proizvodnjo električne energije, porabljene v zadevni državi
članici.

C 63/10

EN

Official Journal of the European Union

15.3.2005

Komisija želi Republiko Slovenijo spomniti, da ima člen 88(3)
Pogodbe ES odložni učinek,
in pritegniti vašo pozornost na
člen 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih
pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (17), ki določa, da se
lahko od prejemnika izterja vsa nezakonita pomoč.

Glede na to, da se lahko šteje, da je bila posamezna pomoč
elektrarnam v Ljubljani
in Trbovlju priglašena v skladu z
začasnim postopkom, se mora ta odločitev razumeti tudi kot
odločitev o ugovoru zoper ti dve posamezni pomoči v smislu
pododstavka 1(c) odstavka 3 Priloge IV Pogodbe o pristopu
Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske,
Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji. Navedena

odločitev se tudi šteje kot odločitev o začetku uradnega preis-
kovalnega postopka v smislu Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o
določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe.

Komisija opozarja Republiko Slovenijo, da bo z objavo tega
dopisa in njegovega strnjenega povzetka v Uradnem listu
Evropske unije obvestila vse zainteresirane stranke. Obvestila bo
tudi vse zainteresirane stranke v državah članicah EFTA, ki so
podpisnice sporazuma EGS, z objavo obvestila v Dodatku EGS
k Uradnemu listu Evropske unije, z izvodom tega dopisa pa bo
obvestila tudi nadzorni organ EFTA. Vse zainteresirane stranke
bodo pozvane, da oddajo svoje pripombe v enem mesecu od
datuma objave tega obvestila.’

(17) UL L 83, 27.3.1999, str. 1.