type: wikipedia

text:
Megen is een stad in de gemeente Oss, in de Nederlandse provincie Noord-Brabant. Het kent ongeveer inwoners en wordt vaak ook geduid als dorp. Megen ligt aan de Maas tegenover de Gelderse plaatsen Maasbommel en Appeltern, waarmee het door veerdiensten is verbonden. Megen is een historische plaats die lange tijd de facto een zelfstandig graafschap was. Het heeft uit die tijd twee kloosters (een van de franciscanen en een van de clarissen), de Gevangentoren en een middeleeuws stratenpatroon behouden.
 Toponymie
 De plaatsnaam 'Megen' is waarschijnlijk afgeleid van het Romaanse woord "Magus", wat veld, plaats of stad betekent. Het zou echter ook van het Keltische woord Magos kunnen komen, wat 'doorwaadbare plaats' betekent.
 Geschiedenis en soevereiniteit
 Vanaf 2000 v. Chr. is het gebied rond de Maas bewoond geweest. De Kelten (geen Germanen) vestigden zich op de zandkoppen en oeverwallen, in de buurt van de vruchtbare rivierklei. Ook de Romeinen hebben een tijdje in Megen en omliggende streken vertoefd.
 Graafschap Megen
 Megen was de 'hoofdstad' van het graafschap Megen en werd als Meginum voor het eerst genoemd in 721. Het stadje lag op een landtong die aan drie zijden door de meanderende Maas werd omgeven. Het graafschap zelf werd pas in 1145 voor het eerst genoemd, maar bestond vermoedelijk al langer. Het begon als een allodiaal (zelfstandig) graafschap, maar werd later in fasen leenhorig aan de hertog van Brabant. Bij het graafschap hoorden ook Haren, Macharen en Teeffelen. Megen kreeg in 1357 stadsrechten.
 Het graafschap kende een bewogen geschiedenis aangaande zijn soevereiniteit. Als Brabants graafschap werd het omstreeks 1300 onderdeel van de twisten met de hertog van Gelre, die het graafschap opeiste, maar na een nederlaag afzag van zijn aanspraken. Na de Vrede van Münster (1648) tussen de Republiek der Verenigde Nederlanden en Spanje, werd het graafschap als onderdeel van de meierij van 's-Hertogenbosch volgens de Staten-Generaal onderdeel van de Republiek c.q. van Staats-Brabant en dus hervormd. De toenmalige graven van Megen, de Spaanse koning en de Duitse keizer dachten hier echter anders over. Een belangrijke vraag is bijvoorbeeld of het graafschap in 1648 inderdaad formeel nog tot de meierij behoorde. Dit soevereiniteitsconflict werd ten slotte onderdeel van een arbitrageprocedure (compromis) tussen de Staten-Generaal en de keizer, welke laatste voor de toenmalige Duitse graaf van Megen opkwam. Er werd een arbitragecommissie van diplomaten en juristen ingesteld: twee leden namens de Staten-Generaal, twee leden namens de keizer, en een voorzitter op voordracht van de Staten-Generaal benoemd door de keizer. Het is niet duidelijk of deze commissie ooit tot een formeel afgerond advies kwam en zo ja, of dit advies door partijen formeel is opgevolgd. Duidelijk is wel, dat sinds ca. 1683 de Staten-Generaal de facto Megen als een zelfstandig graafschap gingen zien wat het bleef tot 1795, toen het Frans werd. Toen werd tevens de burgerlijke stand ingevoerd wat elders in Nederland pas in 1811 gebeurde. Op 5 januari 1800 werd het door Frankrijk bij het verdrag van Parijs verkocht aan de Bataafse Republiek; pas toen werd Megen weer onderdeel van Brabant en Nederland. Daarna werd ook Megen onderdeel van het Koninkrijk Holland van 1806 tot 1810, om daarna voor de tweede keer Frans gebied te worden van 1810-1813. In 1814 ging het met de rest van Nederland op in het Koninkrijk der Nederlanden.
 In 1810 besloot Napoleon ook dat het voormalig graafschap gesplitst zou worden in twee gemeentes: Megen, en Haren en Macharen. Teeffelen kwam bij Oijen. In 1820 werden de twee gemeentes bij elkaar gevoegd tot Megen c.a. (cum annexis, 'wat erbij hoort'). Deze gemeente zou tot 1994 blijven bestaan.
 Sinds de annexatie door de gemeente Oss in 1994 is er een dorpsraad die zich actief voor de drie kernen Megen, Haren en Macharen inzet.
 De stad
 Het kasteel vindt zijn oorsprong in een 12e-eeuwse versterkte plaats. Vanaf 1145 voerden de heren de titel: "Graaf van Megen". Het stadje ontstond ten oosten van het kasteel. In 1357 kreeg Megen stadsrechten en in 1386 werd de stad versterkt door Jan van Megen. Er kwamen stenen muren en torens, en vier stadspoorten. Het in deze tijden ontstane regelmatige stratenpatroon is bewaard gebleven.
 In 1437 telde het stadje ruim 600 inwoners, een aantal dat zeer langzaam opliep tot 900 in 1805. Vooral in de 16e eeuw werd Megen door branden en oorlogen geteisterd. Dit gebeurde in 1507, 1512, 1528, 1573 en 1581. In 1573 werd de Sint-Servatiuskerk verwoest en in 1581 het kasteel. In dat jaar werd ook de stadsmuur ontmanteld waarvan alleen de Gevangenpoort bleef bestaan.
 Megen was een plaats waar een aantal kloosters ontstonden. In 1645 vestigden zich de minderbroeders in Megen en dezen begonnen een Latijnse school die zich later tot het Sint-Antoniusgymnasium zou ontwikkelen. Van 1720-1723 werd een Clarissenklooster gebouwd op de ruïnes van het voormalige kasteel. Beide kloosterorden werden ten tijde van de Republiek der Nederlanden verdreven uit de nabijgelegen meierij van 's-Hertogenbosch. In het graafschap Megen heerste echter godsdienstvrijheid.
 Bezienswaardigheden
 Het stadje bezit nog het authentieke stratenplan voorzien van een plaveisel van kinderkopjes, met oude woonhuizen. Megen heeft daarmee een beschermd dorpsgezicht.
 De Kapel Onze Lieve Vrouw van Zeven Weeën, aan de weg naar Macharen (Megense Dijk) is een driezijdig gesloten kapelletje uit 1735 met een ingezwenkte halsgevel en een zuilenportiek. In de nis boven het portiek bevindt zich een kopie van het beeld van Onze Lieve Vrouw van Zeven Smarten dat Walter Pompe in 1736 vervaardigde. De kapel bezit een (kopie van) een 16e-eeuws Mariabeeld. De originelen bevinden zich in de kerk te Megen. Aan de kapel was een beneficie verbonden.
 Ronde stenen stellingmolen Désiré, uit 1865
 De Gevangenpoort, het enige overblijfsel van de 14e-eeuwse versterkingen, bestaande uit een vierkante toren met zadeldak tussen trapgevels, gerestaureerd in 1924
 Minderbroedersklooster, uit 1645
 Clarissenklooster Sint-Josephsberg, uit 1723
 Standbeeld van graaf Karel van Brimeu (Latijn: Carolus de Brimeu) (1524-1572), ridder in de Orde van het Gulden Vlies
 De Sint-Servatiuskerk, een driebeukige neogotische basiliek uit 1872, ontworpen door de Bossche architect H.C. Dobbe
 Natuur en landschap
 Megen ligt aan de Maas. De vroegere ligging op een door de Maas omgeven landtong is nog goed te zien aan de kronkelwaarden die de plaats in het westen (De Waarden) en in het oosten (Diedense Uiterdijk) omgeven. Aan de Gelderse zijde is een in 1938 afgesneden meanderbocht te vinden die de Megense Ham heette maar die tegenwoordig tot de Gelderse West Maas en Waal behoort en een door zandwinning ontstaan plassengebied is, De Gouden Ham geheten.
 Dominant in het landschap is het 135 meter hoge Zendstation Megen dat in 1980 ten zuiden van de Diedense Uiterdijk is gebouwd.
 Verfilming Oorlogswinter
 Oorlogswinter, de verfilming van het gelijknamige boek van Jan Terlouw, is in 2008 gedeeltelijk opgenomen in Megen. Naast Oorlogswinter is ook de serie De Brug voor een deel opgenomen in Megen (binnenaanzicht van het dorp). Het andere deel is opgenomen (het brugdeel) in het Gelderse Dieren.
 Nabijgelegen kernen
 Maasbommel (via pontveer), Appeltern (via pontveer), Dieden, Haren, Macharen
 Zie ook
 Lijst van rijksmonumenten in Megen
 Lijst van gemeentelijke monumenten in Megen
 Referenties
 Externe links
 BHIC
 Rondwandeling
 Plaats in Noord-Brabant


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52010PC0545
 Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko 2011. un 2012. gadam ES kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem /* COM/2010/0545 galīgā redakcija - NLE 2010/0284 */
 [pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 6.10.2010COM(2010) 545 galīgā redakcija2010/0284 (NLE)PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar ko 2011. un 2012. gadam ES kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiemPASKAIDROJUMA RAKSTS1. Priekšlikuma konteksts |Priekšlikuma pamatojums un mērķi Dziļūdens krājumi ir zivju krājumi, ko zvejo ūdeņos ārpus kontinentālo šelfu galvenajām zvejas vietām. Tie ir sastopami kontinentālajās nogāzēs vai pie jūras pacēlumiem. Šīs sugas ir lēnaudzīgas, tām ir ilgs mūžs, tāpēc tās ir īpaši jutīgas pret zvejas darbībām. Zinātniskā pieredze par minēto zivju sugu dzīves ilgumu un augšanu lēnām sāk uzlaboties un liecina, ka dažas sugas, kā zilā jūras līdaka un ogļzivs, aug ātrāk un to mūžs ir īsāks nekā Atlantijas lielgalvim, dziļūdens haizivīm un strupdeguna garastei un tāpēc tās ir mazāk jutīgas pret zvejas darbībām. Jutīgums pret zveju ir atkarīgs arī no tā, vai sugas var tikt zvejotas zonās, kur tās uzturas lokālos baros, kā tas ir, zvejojot Atlantijas lielgalvji, zilo jūras līdaku un beriksas. Tā tas ir attiecībā uz visiem savvaļas zivju krājumiem, bet, ja dziļūdens zvejniecības netiks ierobežotas, tas izraisīs konkurenci starp zvejas uzņēmumiem iegūt savā īpašumā brīvo resursu, pienācīgi neņemot vērā ilgtspējīgas izmantošanas līmeni. Kamēr Eiropas Savienība nebija ieviesusi regulu 2003. gadā, tā tas bija dažu dziļūdens zivju sugu gadījumā. Piemēram, uzskata, ka vērtīgā Atlantijas lielgalvju sugas krājumi Ziemeļrietumu ūdeņos ir izsīkusi, tāpat kā vērtīgās sarkanās zobaines krājumi Biskajas līcī. Tāpēc, ierobežojot zvejas darbības, ir vajadzīga valsts intervence, lai novērstu zvejas uzņēmumu ienākumu sarukumu, uzlabotu izmantošanu, to orientējot uz ieguves apjomu palielināšanu ilgtermiņā, un mazinātu ietekmi uz ekosistēmu un barošanas tīklu, ko izraisījis dažu zivju populāciju apjoma pēkšņs samazinājums. Tas arī palīdzēs garantēt stabilāku augstvērtīga proteīna nodrošinājumu patērētājiem, lai gan attiecībā uz dziļūdens zivju sugām šim aspektam ir mazāka nozīme, jo šīs sugas veido tikai ļoti mazu tādu zivju daļu, kuras izkrauj ES. Attiecībā uz dziļūdens zivju sugām valsts intervencei ir jo īpaša nozīme, ņemot vērā faktu, ka lai atgūtos no lēnaudzīgo zivju sugu krājumu izsīkšanas, var būt nepieciešams ļoti ilgs laiks vai arī tas var pat neizdoties. Vajadzība noteikt zvejas iespējas ir atspoguļota Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 43. panta 3. punktā, kurā Padomei ir noteikts pienākums to darīt. Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) reizi divos gados sniedz sīku pārskatu par dziļūdens zivju krājumu bioloģisko statusu. Jaunākais ieteikums tika sniegts 2010. gada jūnijā. Šis priekšlikums noteikt zvejas iespējas ir pamatots ar turpmāku pētījumu, ko pēc ICES darba 2010. gada jūlijā veica Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK). Līdz ar to ir ņemta vērā vajadzība pamatot lēmumu pieņemšanu ar uzticamiem zinātniskiem ieteikumiem, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 2371/2002 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā. Zinātniskās organizācijas konsekventi iesaka, ka labākais dziļūdens zvejniecības pārvaldības instruments ir zvejas piepūles ierobežošana. Tas ir saistīts ar faktu, ka dziļūdens zivju sugu nozveja tiek veikta kopā ar jauktu dažādu sugu zveju, ka zvejas darbības nav selektīvas un ka vērā ņemami zivju daudzumi tiek izmesti atpakaļ jūrā, jo tiem nav vai ir nepietiekama komercvērtība. Tomēr nozvejas limiti tiek uzskatīti par noderīgu papildu pasākumu, un tos iespējams savienot ar prasībām, kā tiek izmantotas minētās zvejas iespējas, ja šādu prasību nav, nozvejas apjomus nevar pamatot. Tāpēc Komisija ir iedibinājusi praksi izstrādāt zvejas iespēju regulu priekšlikumus tikpat bieži, cik bieži ir pieejami zinātniskie ieteikumi. Turklāt Komisija 2010. gadā pārskata vispārējās pieejas režīmu dziļūdens zivju krājumiem (Padomes Regula (EK) Nr. 2347/2002), lai izstrādātu zvejas piepūles ierobežojumus un tehniskos pasākumus, kas atbilst dažādiem zvejas veidiem. Pašreiz zvejas piepūle ir globāli limitēta Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, nediskriminējot dažādas zvejniecības (skatīt 9. panta 3. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 53/2010). |Vispārīgais konteksts Kopš 2003. gada dziļūdens zivju sugu zveja Eiropas Savienībā ir regulēta attiecībā uz kopējo pieļaujamo nozveju (KPN) pa sugām un apgabaliem un attiecībā uz maksimālo zvejas piepūli Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā. Kopējā pieļaujamā nozveja attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem 2009. un 2010. gadam noteikta Padomes 2008. gada 28. decembra Regulā (EK) Nr. 1359/2008, ar ko 2009. un 2010. gadam Kopienas zvejas kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem[1]. Pieejamā informācija par dziļūdens zivju krājumiem zinātniekiem pilnībā neļauj izvērtēt nedz krājumu statusu, nedz populācijas lielumu vai zvejas izraisītu mirstību. Ir vairāki iemesli, kuri pastāvīgi kavē virzību šajā jomā. Minētās zivju sugas bieži vien ir lēnaudzīgas un tām ir ilgs mūžs, tāpēc ir neiespējami strukturēt krājumus pēc vecuma klasēm un izvērtēt zvejas ietekmi uz krājumiem pēc izmaiņām nozvejoto zivju garuma vai vecuma struktūrā. Nav zināms tas, cik bieži krājums papildinās. Krājumi ir plaši izplatīti dziļumā, tāpēc praktisku apsvērumu dēļ tos ir grūti pārbaudīt. Zinātnisko apsekojumu dati bieži vien nav pieejami, jo minētajiem krājumiem ir samazināta komercvērtība vai tie neaptver visu izplatības apgabalu. Zvejas darbības tikai daļēji tiek vērstas uz šīm zivju sugām un dažas no tām ir īslaicīgas. Līdz ar to zinātniskās pieredzes attīstība ir lēna. Tās pamatā ir tālredzīga pieeja zvejniecības pārvaldībā, kas balstās uz tendencēm, kuras var novērot sastopamības indikatoros. Zvejas iespēju noteikšana un sadale ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Saistības ūdeņu dzīvo resursu ilgtspējīgas izmantošanas jomā ir izklāstītas Regulas (EK) Nr. 2371/2002 2. pantā. Šādām zvejas iespējām jābūt saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem, cita starpā, ar Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada Līgumu par transzonālo un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu [turpmāk 1995. gada ANO Zivju krājumu nolīgums]. Jo īpaši likumdevējam ir jābūt daudz uzmanīgākam, ja informācija ir nenoteikta, nedroša vai nepietiekama. Saskaņā ar ANO 1995. gada Zivju krājuma nolīguma 6. panta 2. punktu, ja nav iespējams izmantot atbilstīgu zinātnisku informāciju, tas nav iemesls, lai atliktu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai tos neveiktu nemaz. KPN korekcijas, kas paredzētas šajā priekšlikumā, atbilst zinātniskiem ieteikumiem un atspoguļo pārvaldības principus, kas izklāstīti ANO 1995. gada Zivju krājumu nolīgumā un 2008. gada Starptautiskās vadlīnijās par dziļūdens zvejas pārvaldību tāljūrā, ko pieņēmusi ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija un ko nesen apstiprināja ANO Ģenerālā asambleja (2009. gada decembra Rezolūcija 64/72). Lai gan daudzus dziļūdens zivju krājumus izmanto arī citas zvejojošās valstis, konkrēti, Norvēģija, Īslande, Fēru salas un Krievija, un ir jāparaksta nolīgums par saskaņotiem pārvaldības pasākumiem kopā ar minētajām zvejojošajām valstīm, vai ciktāl tas attiecas uz krājumu apdzīvotiem starptautiskiem ūdeņiem, tad to veic Ziemeļaustrumu Atlantijas Zvejniecības komisijā (ZAAZK), ir vajadzīgi vienpusēji pasākumi, ko piemēro Eiropas Savienības kuģiem, kamēr minētie nolīgumi nav parakstīti, kā minēts iepriekš, lai izvairītos no negatīvām sekām, ko rada nereglamentēta zveja. |Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā ir noteikti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1359/2008 un tos piemēro līdz 2010. gada 31. decembrim. Minētie noteikumi ir saistīti ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 2347/2002, ar ko ievieš īpašas pieejamības prasības un piemēro saistītos noteikumus zvejai dziļjūras krājumos[2], kur ir uzskaitītas (minētās regulas I pielikums) komerciāli svarīgās dziļūdens zivju sugas, attiecībā uz kurām Komisija ir noteikusi nozvejas limitus. Par zvejas iespējām attiecībā uz dziļūdens zivju sugām izlemj katru otro gadu saskaņā ar krājumu zinātnisko novērtējumu dinamiku, kuru pamatā ir rūpīgi pārskati. Tomēr izņēmums ir Ziemeļatlantijas argentīnas krājumi un zilās jūras līdakas pamatzveja, kuru zvejas iespējas ir atkarīgas no rezultātiem, kas panākti gadskārtējās sarunās ar Norvēģiju. Tāpēc šo krājumu zvejas iespējas arī vēl jānosaka ikgadējo zvejas iespēju regulā, ko decembrī pieņēma Padome. Spēkā esošā regula attiecībā uz minētajiem krājumiem 2010. gadā ir Padomes Regula (EK) Nr. 53/2010. |Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Ierosinātie pasākumi ir izstrādāti saskaņā ar kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem un noteikumiem un atbilst Savienības ilgtspējīgas attīstības politikai. |2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Priekšlikumā ir ņemtas vērā atziņas, kas gūtas, apspriežoties ar Zvejniecības un akvakultūras padomdevēju komiteju (ZAPK darbojas pārstāvji no profesionālajām organizācijām, kas pārstāv ražošanas sektoru, apstrādes jomu un zvejas un akvakultūras produktu tirdzniecību, kā arī ar nozari nesaistītām organizācijām, kas pārstāv patērētāju, vides un attīstības intereses) un reģionālajām konsultatīvajām padomēm (RKP), kuru interešu lokā ir priekšlikuma jomā ietvertās zvejniecības. Šīs apspriešanās notika, pamatojoties uz Komisijas paziņojumu “Kā uzlabot konsultēšanos Kopienas zivsaimniecības pārvaldībā” (COM(2006) 246, galīgā redakcija), kurā noteikti iepriekšējas sagatavošanas (front-loading) procesa principi, kā arī Komisijas paziņojumu “Apspriešanās par zvejas iespējām 2011. gadam” (COM(2010) 224, galīgā redakcija), kurā paskaidrots Komisijas viedoklis un plāni attiecībā uz priekšlikumiem par zvejas iespējām. |Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā RKP uzskata, ka visu ikgadējo KPN izmaiņu ieviešanai jānotiek pakāpeniski, lai mazinātu īslaicīgus pārtraukumus ekonomiskajā darbībā. RKP ir bažas par neskaidrību saistībā ar zinātniskajiem ieteikumiem un tās vēlētos redzēt informācijas bāzes uzlabojumu un datu vākšanas metožu saskaņošanu. RKP atbalsta vajadzību aizsargāt jo īpaši jutīgas zivju sugas no izsīkšanas, bet tās neatbalsta nozvejas limitu ierobežojumus, kas izraisa lielākus nozvejas izmetumus jauktu sugu zvejā. Tās gaida pārvaldību, kas regulētu jauktu sugu zveju, pamatojoties uz visaptverošu pieeju, ieskaitot piezvejas atļaujas visjutīgākajām zivju sugām, un pieņemtu to, ka nosakot piepūles limitus konkrētiem zveju veidiem, būtu saprātīga pieeja kopā ar tādiem tehniskiem pasākumiem kā selektivitātes uzlabošana. RKP uzsver, ka kopš pārvaldības pasākumu ieviešanas 2003. gadā zvejas radītā slodze ir ievērojami samazinājusies, un norāda, ka kaimiņvalstīm jāpieņem līdzīgi pārvaldības paņēmieni, lai tiktu piemēroti līdzvērtīgi noteikumi. RKP piebilst, ka vairāk pūliņu ir jāvelta tam, lai aizsargātu jutīgus dziļūdens biotopus, kā arī izvairītos no zvejas apgabalos, kur ir visvairāk sastopami zivju mazuļi. Minētās padomes norāda, ka konkrētas tradicionālās zvejniecības izrādījušās ilgtspējīgas, jo tās pastāv jau gadsimtiem ilgi. Dažas no minētajām padomēm vēlas, lai pārvaldība ņemtu vērā pozitīvus signālus saistībā ar konkrētiem krājumiem, jo īpaši, kad komerciālās zvejas kuģi ir veicinājuši zinātniskās informācijas uzlabošanu. Citas RKP vēlētos, lai zvejas iespējas pakāpeniski samazinātu, ja drīzumā nav paredzēta krājuma stāvokļa izvērtēšana. Priekšlikumā ir iestrādāts zvejas iespēju ikgadējo izmaiņu pakāpeniskas pielāgošanas un ierobežošanas princips. Nav izmaiņu, kas norādītu uz ikgadējo zvejas iespēju palielināšanu vai samazināšanu ne vairāk kā par 15 %, ņemot vērā status quo situāciju 2010. gadā. Vienīgais izņēmums ir dziļūdens haizivis. Lai gan KPN formāli neatšķiras no nulles KPN, kas noteikta attiecībā uz 2010. gadu, faktiski piezvejas aizliegums radīs atļauto izkrāvumu samazinājumu 100 % apmērā. Komisija atbalsta haizivju aizsardzības politiku, kā minēts tās paziņojumā par Rīcības plānu haizivju resursu saglabāšanai un pārvaldībai (COM(2009)40, galīgā redakcija). Piezvejas aizliegums mudinās zvejniekus sadarboties, lai norādītu apgabalus, kur ir liela haizivju sastopamība, un uzlabotu zvejas rīku selektivitāti. Tiklīdz minētie pasākumi ir spēkā, var piešķirt nenovēršamas piezvejas izkraušanas atļaujas. Komisija strādā pie jaunas pamatregulas par pieeju dziļūdens zvejniecībai 2010. gadā, kas vidējā termiņā ievieš zvejas piepūles pārvaldību pēc zvejas veida. Komisija apzinās piezvejas problēmas jauktu sugu zvejā un aicina dalībvalstis un zvejas uzņēmumus izstrādāt zvejas praksi, kas samazina piezvejas. Komisija apzina iespējas piešķirt finanšu līdzekļus projektiem, lai samazinātu piezveju dziļūdens zvejniecībā 2011. gadā. Tiklīdz īpaši jutīgu zivju sugu nenovēršamas piezvejas apjomi dažādos zvejas veidos ir noteikti, tos varētu iekļaut piezvejas iespējās. Daudzi KPN jau atbilst piezvejas apjomiem. Komisija turpina strādāt, lai noteiktu ierobežotas zvejas apgabalus, lai aizsargātu ļoti dažādus biotopus, vai tas būtu saskaņā ar zinātnisku atzinumu no galvenajām padomdevēju struktūrām vai dalībvalstīm, kuras piedalās īpaši aizsargājamu teritoriju izveidē. Komisija uzskata, ka šajā priekšlikumā piemērotā vienpusēja pieeja ir jāizmanto, lai pārliecinātu kaimiņvalstis ieviest atbildīgu dziļūdens zvejniecības pārvaldību, un atbalsta šo uzdevumu ikgadējās divpusējās sarunās un NEAFC. Jāņem vērā tas, ka dziļūdens zivju sugu izmantošana ir tikai viens no vairākiem jautājumiem, kurus jāapspriež ar zvejojošām valstīm ziemeļos. Komisija ir izstrādājusi un tagad pārbauda pārvaldības sistēmu, kas atbilst tendencēm krājumu indikatoros, arī ja nav pieejams pārliecinošs zinātniskais atzinums. Attīstoties lielam pētniecības projektam DEEPFISHMAN, ko finansē no 7. pamatprogrammas, Komisija cer šo projektu attiecināt arī uz dziļūdens zvejniecībām. Komisija ir veicinājusi zvejnieku sadarbību, tostarp piešķirot finansējumu studijām, ar zinātniskajiem institūtiem, lai uzlabotu savstarpēju sapratni un zinātniskiem atzinumiem izmantotu no komerciālās zvejas pieejamo informāciju. Saistībā ar jauno pamatregulu par pieeju dziļūdens zvejniecībām, tiek uzlabota administratīvo datu vākšana. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Zvejas bioloģija un zivsaimniecības ekonomika ir attiecīgās zinātnes nozares un specializācijas jomas. Komisija apspriedās ar ICES, neatkarīgu starptautisku zinātnisku iestādi, un organizēja ZZTEK plenārsēdi. ICES ieteikuma pamatā ir ieteikumu sistēma, kas izstrādāta šajā iestādē un tiek izmantota saskaņā ar tās klientu prasībām, pie kuriem pieder arī Komisija. ZZTEK sniedz savu ieteikumu saskaņā ar pilnvarām, ko tai piešķīrusi Komisija. Pēc tam, kad Komisija ir oficiāli pieņēmusi visus ZZTEK ziņojumus, tie ir pieejami tās tīmekļa vietnē. Visi ICES ziņojumi ir pieejami Komisijas tīmekļa vietnē. Par visiem zivju krājumiem, uz ko attiecas šis priekšlikums, nav pieejama pietiekama informācija, lai pierādītu zvejas ilgtspējīgumu. 2010. gada zinātniskie atzinumi ir gandrīz tādi paši kā iepriekšējie atzinumi 2008. gadā vai iepriekšējos gados. Ņemot vērā to, ka ieteikumu sistēma ir veidota attiecībā uz maksimāli ilgtspējīgu ieguves apjomu, un ievērojot faktu, ka to dziļūdens zivju sugu, kas nodrošina minēto ieguves apjomu, izmantošanas līmenis nav zināms, zinātnieki kopumā iesaka samazināt piezvejas pašreizējos apjomus, līdz krājuma populācijā vērojams pieaugums. Gadījumos, kad izmantošanas līmeņi gadu gaitā nav izraisījuši nelabvēlīgu ietekmi uz krājumiem, ICES iesaka, ka zvejniecībai jāpaliek stabilai. Citos gadījumos ICES iesaka, ka zvejniecību nevajadzētu paplašināt vai ka nozveja jāsamazina līdz apjomiem, kādi bija pirms zvejas darbības paplašināšanas. ICES uzsver nepieciešamību aizsargāt nārstojošus zivju barus no secīgas izsīkšanas. Pēc vērā ņemama zvejas iespēju samazinājuma kopš 2003. gada priekšlikums par nozvejas limitiem otrajam gadam (2012) kopumā atbilst piesardzīgas nozvejas līmeņiem, ko ieteikuši zinātnieki. Ja attiecībā pret 2008. gadu ieteikums nav mainīts, šā priekšlikuma pamatā ir iepriekšējā regula par zvejas iespējām 2009. un 2010. gadā, kurā tika paredzēts noregulēt vajadzīgos zvejas iespēju samazinājumus četru gadu periodā. Ja ievērojamu daļu no ieteiktās nozvejas veic valstis, kas nav ES, tas ir ņemts vērā un ieteikums tiek piemērots ES zvejniecībām saskaņā ar to attīstību. Dažas datu kopas liecina, ka zvejniecības jau ir nostabilizējušās līdz ļoti zemam apjomam vai arī tās drīzumā nostabilizēsies, un ir arī dati par to, ka ir sākusi pieaugt zivju sastopamība. Ņemot vērā arī jaunāko informāciju par dažādu dziļūdens zivju sugu atšķirīgām augšanas tendencēm, šķiet, ir iespējams, ka krājumi, kas atstāti kā mērķsugas pēc secīgiem zvejas iespēju samazinājumiem, varētu tikt bioloģiski izmantoti un nākotnē būt ekonomiski ilgtspējīgi. Tomēr problēmas saistībā ar zvejas darbību, konkrēti, izmetumi/piezveja un intervence attiecībā uz jutīgiem jūras biotopiem, jārisina, lai arī zvejas darbības būtu ekoloģiski ilgtspējīgas. Tāpēc nākotnē pārvaldību var koncentrēt uz to, lai zvejniecības būtu stabilas un iespēju robežās izstrādāt tehniskos pasākumus un veicināt zvejas stratēģijas, kuras varētu mazināt negatīvo ietekmi uz jutīgām jūras ekosistēmām un samazināt izmetumus. Ir ņemts vērā arī tas, ka daudzās dziļūdens zvejniecībās tiek veikta jaukta dažādu sugu zveja. Lai neradītu pienākumu izmest nozveju, tiek saglabātas esošās kvotas, kas ir mazas un paredzētas nenovēršamas piezvejas segšanai. Attiecībā uz dziļūdens haizivīm un Atlantijas lielgalvi Komisija atbalsta nulles KPN politiku. Attiecībā uz dziļjūras haizivīm, kuras vēl nav grupētas pa sugām KPN sistēmā, zvejas aizliegums balstās uz ieteikumu, ka galvenās šīs dzimtas komerciāli izmantojamās sugas tiek uzskatītas par noplicinātām. Attiecībā uz Atlantijas lielgalvi zinātniskās iestādes iesaka to nezvejot nevienā KPN zonā. Atlantijas lielgalvja aizsardzības apgabals, kas ICES VI un VII rajonā noteikta ar Padomes 2004. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 2270/2004, ar ko 2005. un 2006. gadam noteiktas zvejas iespējas, un ko turpināja piemērot saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1359/2008, vairs nav atbilstīga kā nozvejas limitu prasība Atlantijas lielgalvim, jo nevienu Atlantijas lielgalvji vairs nedrīkst zvejot nevienā apgabalā. Ietekmes novērtējums Kā norādīts LESD 43. panta 3. punktā zvejas iespējām ir jābūt noteiktām. Ja ierosinātie pasākumi tiks ieviesti, ES kuģu zvejas iespējas kopumā samazināsies. Daļēji tas izpaudīsies kā samazinātas piezvejas, kas paredzētas gadījumos, kad jaunie nozvejas limiti atbildīs vai būs mazāki par pēdējām faktiskajām nozvejām. Priekšlikumā ir iestrādāti ne tikai īstermiņa lēmumi, bet arī ilgtermiņa pieeja, saskaņā ar kuru zvejas apjoms pakāpeniski jāsamazina līdz ilgtermiņā noturīgam apjomam. Īstenojot priekšlikumā iestrādāto pieeju, KPN īstermiņā tiks samazināta, bet, tā kā pārmērīgi izmantotie krājumi atjaunosies, zvejas iespējām jābūt stabilām vai jāpalielinās, atkarībā no piesardzīgā ieteikuma. Paredzams, ka šādas pieejas rezultātā vidējā termiņā un ilgtermiņā mazināsies ietekme uz vidi, jo samazināsies zvejas piepūle, kuģu skaits un/vai vidējā zvejas piepūle vienam kuģim, un nemainīsies vai palielināsies to sugu izkrāvumu apjoms, kuras būs spējīgas "izturēt" nepārtrauktas zvejas darbības. Panāktais zvejas piepūles un flotes lieluma samazinājums dziļūdens zvejniecībā kopš 2003. gada pierāda, ka šāda politika tiek īstenota praksē. Daži pirmie pozitīvie signāli no krājumu indikatoriem apliecina, ka prognozes par vidēja un ilgtermiņa sekām ir aizvien spēkā. |3. Priekšlikuma juridiskie aspekti |Lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas mērķi, proti, bioloģiski, ekonomiski un sociāli ilgtspējīgu zvejniecību, priekšlikumā ar regulu ir noteikti nozvejas ierobežojumi Eiropas Savienības zvejas flotēm attiecībā uz komerciāli svarīgākajām dziļūdens zivju sugām ES ūdeņos un starptautiskajos ūdeņos Atlantijas Ziemeļaustrumu daļā. Regulas pamatā ir LESD 43. panta 3. punkts. Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, kā minēts LESD 3. panta 1. punkta d) apakšpunktā. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šāda iemesla dēļ. Kopējā zivsaimniecības politika ir kopēja politika. Saskaņā ar LESD 43. panta 3. punktu Padomei ir jāpieņem pasākumi zvejas iespēju noteikšanas un iedalīšanas jomā. Ar attiecīgo Padomes regulu dalībvalstīm iedala zvejas iespējas. Ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 2371/2002 20. panta 3. punktu, dalībvalstis pēc vajadzības var piešķirt šādas iespējas reģioniem vai operatoriem. Tāpēc dalībvalstis var brīvi izlemt par sociālajiem/ekonomiskajiem modeļiem, ko tās izvēlējušās, lai izmantotu tām iedalītās zvejas iespējas. Priekšlikums dalībvalstīm neuzliek jaunas finansiālas saistības. Padome katru otro gadu pieņem šādu regulu, un tās īstenošanai jau ir paredzēti publiskā un privātā sektora līdzekļi. |4. Ietekme uz budžetu |Priekšlikums neietekmē ES budžetu. |5. Papildu informācija |Vienkāršošana |Kopumā priekšlikums nedz vienkāršo zvejas kvotu pārvaldību, nedz šo pārvaldību padara sarežģītāku. Tomēr strupdeguna garastes KPN zonu pārveidošanai vajadzētu vienkāršot attiecīgās zvejas pārvaldību, kā ierosināts jaunajā pamata KPN, kas attiecas uz visu veidu pamatzveju. |Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība |Priekšlikums skar regulu, ko pieņem katru otro gadu, attiecībā uz 2011. un 2012. gadu. Lai sagatavotu nākamo regulu, zvejas iespēju pārvaldības instrumenti un apjomi vēlākais tiks pārskatīti 2012. gadā. Pārskatīšanas klauzula šajā regulā nav vajadzīga. |Sīkāks priekšlikuma skaidrojums LESD noteikts, ka jautājumi par KZP ir jāpieņem kopīgi Parlamentam un Padomei atbilstīgi parastai likumdošanas procedūrai. LESD 43. panta 3. punktā ir paredzēts izņēmums attiecībā uz pasākumiem “par zvejas iespēju noteikšanu un piešķiršanu”. Šie pasākumi pēc Komisijas priekšlikuma jāpieņem Padomei bez Parlamenta iesaistīšanās. Tāpēc šis priekšlikums attiecas tikai uz zvejas iespēju piešķiršanu un noteikšanu, un uz funkcionāli saistītiem nosacījumiem ar šo zvejas iespēju izmantošanu. Attiecībā uz nozvejas ierobežojumiem šis priekšlikums ir izstrādāts saskaņā ar iepriekšējas sagatavošanas procesa principiem, kas izklāstīti Komisijas paziņojumā “Kā uzlabot konsultēšanos Kopienas zivsaimniecības pārvaldībā” (COM(2006) 246, galīgā redakcija) un Komisijas paziņojumā “Apspriešanās par zvejas iespējām 2011. gadam” (COM(2010) 241, galīgā redakcija), kurā izklāstīts Komisijas viedoklis un plāni attiecībā uz priekšlikumiem par zvejas iespējām, kamēr vēl nav saņemti zinātniskie ieteikumi saistībā ar krājumu stāvokli 2011. gadam. Saskaņā ar jaunāko paziņojumu dziļūdens zivju krājumi ietilpst ieteikumu kategorijā, kas noteiktas situācijās, kad trūkst datu. Šajā priekšlikumā ir ņemti vērā attiecīgajos dokumentos izklāstītie noteikumi. Konkrēti, ja ieteikumi ir nepārliecinoši, KPN jāsamazina atbilstīgi pēdējiem faktiskajiem nozvejas limitiem. Esošie KPN apjomi tiek aprēķināti, izmantojot datus par nozveju, ko dalībvalstis iesniedz Komisijai laikposmā no 2007. līdz 2009. gadam. Atbilstīgi iepriekšējas sagatavošanas procesam apspriešanās ar ieinteresētajām personām (RKP un ZAPK) un dalībvalstīm ir notikušas 2010. gada vasarā. Turklāt priekšlikums atbilst Komisijas paziņojumam „Par ilgtspējības īstenošanu ES zivsaimniecības nozarē, izmantojot maksimāli iespējamo ilgtspējīgo daudzumu” (COM(2006)360, galīgā redakcija). Maksimāli iespējamā ilgtspējīgā daudzuma jēdzienu attiecībā uz dziļūdens zivju sugām tieši piemērot nevar, jo trūkst zinātniskās pieredzes par krājuma apjomiem un vecuma struktūru. Tomēr, pamatojoties uz tālredzīgu pieeju zvejniecības pārvaldībā šajos apstākļos, tiklīdz būs vairāk informācijas, būs iespējas izstrādāt pārvaldības metodes attiecībā uz maksimāli iespējamā ilgtspējīgā daudzuma sistēmu. Izmaiņas strupdeguna garastes un zilās jūras līdakas KPN zonās ir ierosinātas saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem, lai saskaņoti KPN zonas ar novērtēšanas iecirkņiem un lai pārvaldības lēmumos vieglāk būtu atspoguļot zinātniskos ieteikumus. Priekšlikumā paredzēts pārtraukt aizliegumu attiecībā uz Atlantijas lielgalvi noteiktos apgabalos, kur ir sastopami šīs sugas bari. Ņemot vērā to, ka ierosinātā Atlantijas lielgalvja KPN zona ir nulles līmenī, Atlantijas lielgalvi vairs nedrīkst zvejot nevienā apgabalā, kas ietilpst šīs regulas darbības jomā. |2010/0284 (NLE)PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar ko 2011. un 2012. gadam ES kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 3. punktu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[3],tā kā:(1) Saskaņā ar Līguma 43. panta 3. punktu Padome pēc Komisijas priekšlikuma paredz pasākumus par zvejas iespēju noteikšanu un iedalīšanu.(2) 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[4] paredzēts, ka Padomei ir jāizveido pasākumi, kuri reglamentē pieeju ūdeņiem un resursiem un noturīgu zvejas darbību veikšanu, ņemot vērā pieejamos zinātniskos, tehniskos un ekonomiskos ieteikumus un jo īpaši ziņojumus, ko sagatavojusi Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK).(3) Padomei ir jānosaka kopējā pieļaujamā nozveja (KPN) zvejniecībām vai zvejniecību grupām. Zvejas iespējas būtu jāsadala starp dalībvalstīm tādā veidā, lai nodrošinātu katras dalībvalsts zvejas darbību relatīvu stabilitāti attiecībā uz katru krājumu vai zvejniecību un pienācīgi ņemot vērā kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 2371/2002. Turklāt, lai zvejas iespējas tiktu efektīvi izmantotas, jānosaka konkrēti ar tām funkcionāli saistīti nosacījumi.(4) KPN jānosaka, pamatojoties uz pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem un ņemot vērā bioloģiskos un sociāli ekonomiskos aspektus, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi pret visiem zvejas sektoriem. Šajā sakarībā jāņem vērā viedokļi, kas izteikti apspriešanās procesā ar ieinteresētajām personām, jo īpaši to ieinteresēto personu viedokļi, kuras darbojas Zivsaimniecības un akvakultūras padomdevējas komitejā un attiecīgajās reģionālajās konsultatīvajās padomēs.(5) Zvejas iespējām jābūt saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem un principiem, piemēram, ar Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada Nolīgumu par transzonālo un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu un ar sīki izstrādātiem pārvaldības principiem, kas izklāstīti 2008. gada Starptautiskās vadlīnijās par dziļūdens zvejas pārvaldību tāljūrā, ko pieņēmusi ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, atbilstīgi kurai likumdevējam jo īpaši jābūt piesardzīgam, ja informācija ir neskaidra, neuzticama vai neatbilstīga. Tas, ka nav iespējams izmantot atbilstīgu zinātnisku informāciju, nav iemesls, lai atliktu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai tos neveiktu nemaz.(6) Jaunākajos zinātniskajos ieteikumos, ko sagatavojusi Starptautiskās Jūras pētniecības padomes (SJPP padomdevējas komitejas ziņojums par plaši izplatītiem un migrējošiem zivju krājumiem, 9. grāmata, 2010. gada jūnijs) un no ZZTEK (KPC zinātniskie un tehniskie ziņojumi, pārskats par zinātniskajiem ieteikumiem 2011. gadam, 2. daļa, 2010. gada jūlijs) norādīts, ka lielākā daļa dziļūdens zivju krājumu zveja nenorit atbilstīgi ilgtspējīgas ieguves principiem un lai nodrošinātu to ilgtspējību, šo krājumu zvejas iespējas ir jāsamazina līdz brīdim, kad zivju krājumu apjomā vērojamas pozitīvas tendences. SJPP ir ieteikusi arī aizliegt Atlantijas lielgalvja specializēto zveju.(7) Attiecībā uz dziļūdens haizivīm uzskata, ka galveno komerciāli izmantojamo sugu krājumi ir noplicināti, un tāpēc specializēto zveju veikt nedrīkst. Kamēr ar selektivitātes projektu un citu tehnisku pasākumu palīdzību nebūs noteikts nenovēršamās piezvejas daudzums, piezvejā gūto zivju izkraušanu nedrīkst atļaut.(8) Zvejas iespējas attiecībā uz dziļūdens sugām, kuras definētas 2. panta a) apakšpunktā Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 2347/2002, ar ko ievieš īpašas pieejamības prasības un piemēro saistītos noteikumus zvejai dziļjūras krājumos[5], un uzskaitītas šīs regulas I pielikumā, pieņem katru otro gadu. Tomēr izņēmums ir izdarīts attiecībā uz Ziemeļatlantijas argentīnas krājumiem un zilās jūras līdakas galveno zvejniecību, kuru zvejas iespējas ir atkarīgas no rezultātiem, kas panākti gadskārtējās sarunās ar Norvēģiju. Zvejas iespējas attiecībā uz minētajiem krājumiem ir jānosaka ikgadējā regulā, ar ko nosaka konkrētu zivju krājumu un zivju krājumu grupu zvejas iespējas, kuras piemērojamas ES ūdeņos un attiecībā uz ES kuģiem konkrētos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi.(9) Saskaņā ar 2. pantu Padomes 1996. gada 6. maija Regulā (EK) Nr. 847/96, ar ko ievieš papildu nosacījumus ikgadējai kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotu pārvaldei[6], ir jānosaka, uz kuriem zivju krājumiem attiecas dažādie minētajā regulā paredzētie pasākumi,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsPriekšmetsAr šo regulu 2011. un 2012. gadam nosaka ES zvejas kuģu ikgadējās zvejas iespējas attiecībā uz dziļūdens zivju krājumiem ES ūdeņos un konkrētos ūdeņos, kas nav ES, kur ir vajadzīgi nozvejas ierobežojumi, un ar šo zvejas iespēju izmantošanu funkcionāli saistītus nosacījumus.2. pantsDefinīcijasŠajā regulā:a) „ES kuģi” ir zvejas kuģis, kas peld ar dalībvalsts karogu un ir reģistrēts Savienībā;b) „ES ūdeņi” ir ūdeņi, uz kuriem attiecas dalībvalstu suverenitāte vai jurisdikcija, izņemot Līguma II pielikumā minētajām teritorijām blakus esošos ūdeņus;c) „kopējā pieļaujamā nozveja” (KPN) ir daudzums, ko katru gadu var iegūt no katra krājuma un izkraut;d) „kvota” ir KPN daļa, kas iedalīta Savienībai, dalībvalstīm vai trešām valstīm;e) „starptautiskie ūdeņi” ir ūdeņi, kas nav nevienas valsts suverenitātē vai jurisdikcijā;f) ICES (Starptautiskā Jūras pētniecības padome) zonas ir zonas, kā noteiktas Regulā (EK) Nr. 218/2009;g) CECAF (Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komiteja vai FAO 34. galvenā zvejas zona) zonas, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 216/2009.3. pantsNozvejas limiti un to sadalījumsDziļūdens sugu nozvejas limiti ES kuģiem ES ūdeņos un konkrētos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, un šādu nozvejas limitu sadalījums starp dalībvalstīm ir norādīti pielikumā.4. pantsĪpaši noteikumi par sadaliZvejas iespēju sadalījums starp dalībvalstīm, kas paredzēts pielikumā, neskar:a) zvejas iespēju apmaiņu, kas veikta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 20. panta 5. punktu;b) atvilkumus un pārdales, kas veiktas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009 37. pantu vai Regulas (EK) Nr. 1006/2008 10. panta 4. punktu;c) papildu izkrāvumus, kas atļauti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 847/96 3. pantu;d) daudzumus, kas ieturēti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 847/96 4. pantu;e) atvilkumus, kas veikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009 105. un 107. pantu.5. pantsSaistība ar Regulu (EK) Nr. 847/96Piemērojot Regulu (EK) Nr. 847/96, visas pielikumā minētās kvotas uzskata par analītiskajām kvotām.6. pantsNosacījumi nozvejas un piezvejas izkraušanaiZivis no krājumiem, kuriem zvejas iespējas ir noteiktas ar šo regulu, drīkst paturēt uz kuģa un izkraut tikai tad, ja tās nozvejojuši tādas dalībvalsts kuģi, kuras kvota vēl nav pilnībā apgūta.7. pantsStāšanās spēkāŠī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .To piemēro no 2011. gada 1. janvāra.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē, [...]Padomes vārdā —priekšsēdētājs [...]PIELIKUMSAtsauces uz zvejas zonām ir atsauces uz ICES zonām, ja vien nav norādīts citādi.1. DAĻASugas un sugu grupas1. Šā pielikuma 2. daļā iekļautajā sarakstā zivju krājumi ir sakārtoti alfabētiskā secībā, pēc sugas nosaukuma latīņu valodā. Tomēr dziļūdens haizivis ir norādītas minētā saraksta sākumā. Piemērojot šo regulu, izmanto šādu vispārpieņemto nosaukumu un latīnisko nosaukumu atbilstības tabulu.Vispārpieņemtais nosaukums | Zinātniskais nosaukums |Ogļzivs | Aphanopus carbo |Beriksas | Beryx spp. |Strupdeguna garaste | Coryphaenoides rupestris |Atlantijas lielgalvis | Hoplostethus atlanticus |Zilā jūras līdaka | Molva dypterygia |Sarkanā zobaine | Pagellus bogaraveo |Diegspuru vēdzele | Phycis blennoides |2. Piemērojot šo regulu, „dziļūdens haizivis” ir šajā sarakstā minēto sugu haizivis.Vispārpieņemtais nosaukums | Zinātniskais nosaukums |Īslandes kaķhaizivis Apmetņa haizivs | Apristuris spp. Chlamydoselachus anguineus |Brūnā īsraga haizivs | Centrophorus granulosus |Pelēkā īsraga haizivs | Centrophorus squamosus |Baltacu haizivs | Centroscymnus coelolepis |Gardeguna samtainā dzeloņzivs | Centroscymnus crepidater |Melnā kaķhaizivs | Centroscyllium fabricii |Gardeguna spurainā haizivs | Deania calceus |Melnā haizivs | Dalatias licha |Lielā melnā dzelkņhaizivs | Etmopterus princeps |Melnā jeb sarkanvēdera dzelkņhaizivs | Etmopterus spinax |Melnmutes kaķhaizivs Peles kaķhaizivs Sešžaunu haizivs Buru haizivs Aszobe | Galeus melastomus Galeus murinus Hexanchus griseus Oxynotus paradoxus Scymnodon ringens |Grenlandes haizivs | Somniosus microcephalus |2. DAĻAIkgadējās zvejas iespējas, kas piemērojamas ES kuģiem apgabalos, kur ir nozvejas ierobežojumi, sadalījumā pa sugām un apgabaliem (tonnās dzīvsvara)Suga: | Dziļūdens haizivis | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi V, VI, VII, VIII un IX zonā (DWS/56789) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 0 | 0 |Igaunija | 0 | 0 |Īrija | 0 | 0 |Spānija | 0 | 0 |Francija | 0 | 0 |Lietuva | 0 | 0 |Polija | 0 | 0 |Portugāle | 0 | 0 |Apvienotā Karaliste | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Dziļūdens haizivis | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi X zonā (DWS/10-) |Gads | 2011 | 2012 |Portugāle | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Dziļjūras haizivis un Deania histricosa, un Deania profondorum | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi XII zonā (DWS/12-) |Gads | 2011 | 2012 |Īrija | 0 | 0 |Spānija | 0 | 0 |Francija | 0 | 0 |Apvienotā Karaliste | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Ogļzivs Aphanopus carbo | Zona: | EK un starptautiskie ūdeņi I, II, III un IV zonā (BSF/1234-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 4 | 3 |Francija | 4 | 3 |Apvienotā Karaliste | 4 | 3 |ES | 12 | 9 |KPN | 12 | 9 |Suga: | Ogļzivs Aphanopus carbo | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi V, VI, VII un XII zonā (BSF/56712-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 25 | 23 |Igaunija | 12 | 11 |Īrija | 62 | 57 |Spānija | 123 | 114 |Francija | 1 732 | 1 599 |Latvija | 80 | 74 |Lietuva | 1 | 1 |Polija | 1 | 1 |Apvienotā Karaliste | 123 | 114 |Citas (1) | 6 | 6 |ES | 2 165 | 2 000 |KPN | 2 165 | 2 000 |(1) Tikai piezvejai. Šo kvotu nav atļauts apgūt specializētajā zvejā. |Suga: | Ogļzivs Aphanopus carbo | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VIII, IX un X zonā (BSF/8910-) |Gads | 2011 | 2012 |Spānija | 11 | 11 |Francija | 26 | 26 |Portugāle | 3 311 | 3 311 |ES | 3 348 | 3 348 |KPN | 3 348 | 3 348 |Suga: | Ogļzivs Aphanopus carbo | Zona: | EK un starptautiskie ūdeņi CECAF 34.1.2. zonā (BSF/C3412-) |Gads | 2011 | 2012 |Portugāle | 3 643 | 3 643 |ES | 3 643 | 3 643 |KPN | 3 643 | 3 643 |Suga: | Beriksas | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII un XIV zonā (ALF/3X14-) |Gads | 2011 | 2012 |Īrija | 9 | 9 |Spānija | 70 | 70 |Francija | 19 | 19 |Portugāle | 202 | 202 |Apvienotā Karaliste | 9 | 9 |ES | 309 | 309 |KPN | 309 | 309 |Suga: | Strupdeguna garaste Coryphaenoides rupestris | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi I, II un IV zonā (RNG/124-) |Gads | 2011 | 2012 |Dānija | 2 | 1 |Vācija | 2 | 1 |Francija | 9 | 10 |Apvienotā Karaliste | 2 | 1 |ES | 15 | 13 |KPN | 15 | 13 |Suga: | Strupdeguna garaste Coryphaenoides rupestris | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi III zonā (RNG/03-) |Gads | 2011 | 2012 |Dānija | 804 | 804 |Vācija | 5 | 5 |Zviedrija | 41 | 41 |ES | 850 | 850 |KPN | 850 | 850 |Suga: | Strupdeguna garaste Coryphaenoides rupestris | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi Vb, VI, VII, XIIb zonā (RNG/5BX12B-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 19 | 16 |Igaunija | 41 | 36 |Īrija | 189 | 163 |Spānija | 3 038 | 2 621 |Francija | 2 380 | 2 055 |Latvija | 51 | 44 |Lietuva | 59 | 51 |Polija | 1 020 | 880 |Apvienotā Karaliste | 149 | 129 |Citas (1) | 5 | 5 |ES | 6 951 | 6 000 |KPN | 6 951 | 6 000 |(1) Tikai piezvejai. Šo kvotu nav atļauts apgūt specializētajā zvejā. |Suga: | Strupdeguna garaste Coryphaenoides rupestris | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VIII, IX, X, XIIa, XIIc un XIV zonā (RNG/8-14-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 15 | 13 |Spānija | 184 | 159 |Francija | 94 | 81 |ES | 293 | 253 |KPN | 293 | 253 |Suga: | Atlantijas lielgalvis Hoplostethus atlanticus | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VI zonā (ORY/06-) |Gads | 2011 | 2012 |Īrija | 0 | 0 |Spānija | 0 | 0 |Francija | 0 | 0 |Apvienotā Karaliste | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Atlantijas lielgalvis Hoplostethus atlanticus | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VII zonā (ORY/07-) |Gads | 2011 | 2012 |Īrija | 0 | 0 |Spānija | 0 | 0 |Francija | 0 | 0 |Apvienotā Karaliste | 0 | 0 |Citi | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Atlantijas lielgalvis Hoplostethus atlanticus | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi I, II, III, IV, V, VIII, IX, X, XII un XIV zonā (ORY/1CX14C) |Gads | 2011 | 2012 |Īrija | 0 | 0 |Spānija | 0 | 0 |Francija | 0 | 0 |Portugāle | 0 | 0 |Apvienotā Karaliste | 0 | 0 |ES | 0 | 0 |KPN | 0 | 0 |Suga: | Zilā jūras līdaka Molva dypterygia | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi II un IV zonā (BLI/24-) |Gads | 2011 | 2012 |Dānija | 4 | 4 |Vācija | 4 | 4 |Īrija | 4 | 4 |Francija | 25 | 25 |Apvienotā Karaliste | 15 | 15 |Citas (1) | 4 | 4 |ES | 56 | 56 |KPN | 56 | 56 |(1) Tikai piezvejai. Šo kvotu nav atļauts apgūt specializētajā zvejā. |Suga: | Zilā jūras līdaka Molva dypterygia | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi III zonā (BLI/03-) |Gads | 2011 | 2012 |Dānija | 4 | 3 |Vācija | 2 | 2 |Zviedrija | 4 | 3 |ES | 10 | 8 |KPN | 10 | 8 |Suga: | Sarkanā zobaine Pagellus bogaraveo | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VI, VII un VIII zonā (SBR/678-) |Gads | 2011(1) | 2012(1) |Īrija | 6 | 6 |Spānija | 172 | 172 |Francija | 9 | 9 |Apvienotā Karaliste | 22 | 22 |Citas (2) | 6 | 6 |ES | 215 | 215 |KPN | 215 | 215 |(1) Jāievēro minimālais izkraušanas izmērs 35 cm (kopējais garums). Tomēr 15 % izkrauto zivju var būt minimālais izkraušanas izmērs – vismaz 30 cm (kopējais garums). (2) Tikai piezvejai. Šo kvotu nav atļauts apgūt specializētajā zvejā. |Suga: | Sarkanā zobaine Pagellus bogaraveo | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi IX zonā (SBR/09-) |Gads | 2011(1) | 2012(1) |Spānija | 614 | 614 |Portugāle | 166 | 166 |ES | 780 | 780 |KPN | 780 | 780 |(1) Jāievēro minimālais izkraušanas izmērs 35 cm (kopējais garums). Tomēr 15 % izkrauto zivju var būt minimālais izkraušanas izmērs – vismaz 30 cm (kopējais garums). |Suga: | Sarkanā zobaine Pagellus bogaraveo | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi X zonā (SBR/10-) |Gads | 2011 | 2012 |Spānija | 10 | 10 |Portugāle | 1 116 | 1 116 |Apvienotā Karaliste | 10 | 10 |ES | 1 136 | 1 136 |KPN | 1 136 | 1 136 |Suga: | Diegspuru vēdzeles Phycis blennoides | Zona: | EK un starptautiskie ūdeņi I, II, III un IV zonā (GFB/1234-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 8 | 6 |Francija | 8 | 6 |Apvienotā Karaliste | 11 | 11 |ES | 27 | 23 |KPN | 27 | 23 |Suga: | Diegspuru vēdzeles Phycis blennoides | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi V, VI un VII zonā (GFB/567-) |Gads | 2011 | 2012 |Vācija | 10 | 10 |Īrija | 260 | 260 |Spānija | 588 | 588 |Francija | 356 | 356 |Apvienotā Karaliste | 814 | 814 |ES | 2 028 | 2 028 |KPN | 2 028 | 2 028 |Suga: | Diegspuru vēdzele Phycis blennoides | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi VIII un IX zonā (GFB/89-) |Gads | 2011 | 2012 |Spānija | 242 | 242 |Francija | 15 | 15 |Portugāle | 10 | 10 |ES | 267 | 267 |KPN | 267 | 267 |Suga: | Diegspuru vēdzele Phycis blennoides | Zona: | ES un starptautiskie ūdeņi X un XII zonā (XII/1012-) |Gads | 2011 | 2012 |Francija | 7 | 6 |Portugāle | 32 | 28 |Apvienotā Karaliste | 7 | 6 |ES | 46 | 40 |KPN | 46 | 40 |[pic][pic][pic][1] OV L 352, 31.12.2008., 1. lpp.[2] OV L 351, 28.12.2002., 6. lpp.[3] OV C [..], [..], [..]. lpp.[4] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp.[5] OV L 351, 28.12.2002., 6. lpp.[6] OV L 115, 9.5.1996., 3. lpp.


type: other

text:
Governor Bob McDonnell Korruption Trial | Billige Canada Goose Jakker Herre Tilbud Online
 Governor Bob McDonnell Korruption Trial
 10. januar 2018 af Canada Goose Udsalg·Kommentarer lukket til Governor Bob McDonnell Korruption Trial
 Højesteret Overturns Tidligere Va. Højesteret Overturns Tidligere Va. Governor s ConvictionUpdated: Mandag, 27. juni 2016 18:46 EDT2016 06 27 22:46:13 GMT
 En enstemmig højesteret har vendt om korruptionens overbevisning af tidligere Virginia-guvernør Bob McDonnell i en afgørelse, der gør det sværere at retsforfølge valgte embedsmænd anklaget for bestikkelse.
 Fuld historie
 En enstemmig højesteret har vendt om korruptionens overbevisning af tidligere Virginia-guvernør Bob McDonnell i en afgørelse, der gør det sværere at retsforfølge valgte embedsmænd anklaget for bestikkelse. Højesteret optager den tidligere guvernør Bob McDonnells appel af hans offentlige korruptionssag. Højesteret optager den tidligere guvernør Bob McDonnells appel af hans offentlige korruptionssag.
 McDonnell sag ved High Court vil afprøve rækkefølge LawsMcDonnell sag ved High Court vil afprøve rækkevidde af bestikkelseslove Opdateret: tirsdag den 26. april 2016 kl. 14:39 EDT2016 04 26 18:39:17 GMT
 Højesteret vil beslutte, hvor langt politikere kan gå i favoriserer Moncler Outlet Online for folk, der giver dem penge, da det tager op for den offentlige korruptionssag fra tidligere Virginia-guvernør Bob McDonnell.
 Højesteret vil beslutte, hvor langt politikere kan gå i favoriserer for folk, der giver dem penge, da det tager op for den offentlige korruptionssag fra tidligere Virginia-guvernør Bob McDonnell.
 Jurister: McDonnell Rightfully ConvictedJurors: McDonnell Rightfully ConvictedUpdated: 23. april, 2016 04:40 PM2016 04 26 21:26:12 GMT
 Jurister, der dømte tidligere Virginia Gov. Supreme Court, har appel i sagen.
 Tidligere VA 1. Lady gør endelig skriftligt anbringende til Moncler Jakke Dame appel Courtformer VA 1. Lady gør endelig skriftligt anbringende til appelretten Opdateret: torsdag den 17. september 2015 kl. 21:43 EDT2015 09 17 13:43:37 GMT
 Appelretten Hører Argumenter i Ex Governor s CaseAppeals Court Hører Argumenter i Ex Governor s CaseUpdated: 12. maj, 2015 03:52 PM2015 05 12 22:48:38 GMT


text:
Neža Jerman
 1 Opravilna št.: Up-20/05 ECLI: ECLI:SI:USRS:2005:Up Akt: 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. P 449/2002 z dne Izrek: 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. P 449/2002 z dne se ne sprejme. Evidenčni stavek: O vračanju premoženja po 145. in po 145.a členu ZIKS se vedno odloča v nepravdnem postopku. Zato pritožnika očitkov o kršitvah človekovih pravic, ne moreta utemeljiti z zatrjevanjem, da gre za zahtevek po 145. členu ZIKS in ne po 145. a členu ZIKS. Da bi pritožnika po vsebini uveljavljala kakšnega od odškodninskih zahtevkov po ZOR, na katere napotuje ZKP pa tudi iz navedb v ustavni pritožbi ni razvidno. Zgolj dejstvo, da iz primerov SES, na katere se pritožnika sklicujeta, izhaja načelo prevlade evropskega nad domačim pravom, samo po sebi še ne pomeni, da gre v obravnavani zadevi za primer iz 234. člena PES. To, da je eno izmed načel Evropske unije tudi načelo iz 6. člena PEU, ki se nanaša na spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, samo po sebi še ne zadošča za sklep o utemeljenosti ustavne pritožbe, kot to zmotno menita pritožnika. Geslo: Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Nesprejem, ker očitno ni kršitve ustavnih pravic Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Neodvisnost (23) Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Procesna jamstva, pravica do obrambe in poštenega sojenja (19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31) - Nepristranskost (23). Pravna podlaga: Člen 23, Ustava [URS] Člen 6, Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin [EKČP] Člen , Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS] Opomba:
 2 Polno besedilo: Up-20/ SKLEP Ustavno sodišče je v postopku za preizkus ustavne pritožbe A. A. in B. B. iz Ž., ki ju zastopa odvetniška pisarna C.-C. in odvetniki, d.n.o., o.p., Z. Z., na seji senata dne 31. maja 2005 in v postopku po četrtem odstavku 55. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94) sklenilo: 2004 v zvezi s sklepom Okrožnega sodišča v Novem mestu št. P 449/2002 z dne se ne sprejme. Obrazložitev A. 1. Z izpodbijanim sklepom je Višje sodišče zavrnilo pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim je to sodišče ustavilo pravdni postopek in odločilo, da se bo postopek nadaljeval po pravilih nepravdnega postopka pred Okrajnim sodiščem. Okrožno sodišče je ugotovilo, da so določbe Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (Uradni list SRS, št. 17/78 in nasl. v nadaljevanju ZIKS) pravni temelj za zahtevek pritožnikov za vračilo premoženja, ki je bilo zaplenjeno na podlagi Zakona o zaplembi premoženja in o izvrševanju zaplembe (Uradni list FLRJ, št. 61/46 v nadajevanju ZZPIZ) ter Zakona o prenosu sovražnikovega premoženja v državno last in o sekvestraciji premoženja odsotnih oseb (Uradni list FLRJ, št. 63/46), "podrejeno plačilo odškodnine". Višje sodišče je pritožbo zavrnilo, pravilnost odločitve sodišča prve stopnje pa potrdilo na podlagi ugotovitve, da gre za primer iz 145.a člena ZIKS. 2. Pritožnika taki odločitvi sodišč očitata kršitev pravic iz 22., 23., 26., 30. in 33. člena Ustave, 6. člena Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 v nadaljevanju EKČP), 1. člena Prvega protokola k EKČP in 3. člena Protokola št. 7 k EKČP. Poleg tega naj bi izpodbijana sklepa kršila 2. člen Ustave v zvezi s 6. členom Pogodbe o Evropski uniji in s 3.a členom Ustave. Menita, da nadaljevanje postopka v nepravdnem postopku določitve odškodnine po Zakonu o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I in nasl. v nadaljevanju ZDen) pritožnikoma ne daje možnosti uveljavljati odškodnine od Republike Slovenije neposredno, omejene naj bi bile tudi možnosti vrste odškodnin. Navajata razloge, zaradi katerih menita, da je njun zahtevek utemeljen in da je obravnavani primer drugačen od denacionalizacijskih zadev. Zato menita, da jima gre pravica do vračila premoženja po 145. členu ZIKS oziroma po splošnih določbah 172. člena Zakona o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 in nasl. v nadaljevanju ZOR). Po izpodbijani odločitvi naj bi bila pritožnika postavljena v slabši položaj kot posamezniki, ki so "z izrednimi pravnimi sredstvi razveljavili pravnomočne kazenske odločbe izven časovnih okvirov, predvidenih v ZDen". Nadalje pritožnika utemeljujeta razloge, zaradi katerih naj bi bil nepravdni postopek neprimeren za odločanje o pravicah oškodovancev do odškodnin. Z razlago odločbe Ustavnega sodišča (odločba št. U-I-249/96 z dne , Uradni list RS, št. 29/98 in OdlUS VII, 47) naj bi jima sodišči ožili njune pravice, ki naj bi jima šle
 3 po 145. členu ZIKS. Sodišču očitata tudi, da ni odgovorilo na očitke o kršitvah človekovih pravic, varovanih z Ustavo in EKČP. Višjemu sodišču očitata še, da ni "sprožilo postopka" po 234. členu Pogodbe o ustanovitvi Evropskih skupnosti (Uradni list RS, št. 27/04, MP, št. 7/04 v nadaljevanju PES) in da ni upoštevalo načel 2., 3. in 6. člena Pogodbe o Evropski uniji (Uradni list RS, št. 27/04, MP, št. 7/04 v nadaljevanju PEU). V zvezi s tem se sklicuje na primere št. C-122/96, Stephen Austin Saldanha in MTS Securities Corporation (1997); št. 6/64 Costa v. ENEL ( ), št /62 Da Costa ( ) in št. 107/76 Hoffman La Roche (1977), ki naj bi potrjevali pravilnost sklepanja pritožnikov, da je po omenjenih načelih PEU treba "dopustiti odločanje v civilnem pravdnem postopku in brez omejitve vrste, načina ter rokov plačila odškodnine ter brez omejitev glede na pasivni strani toženih udeleženih zavezancev za odškodnino". B. 3. Predmet ustavne pritožbe je odločitev sodišča, da je za odločanje o zahtevku pritožnikov pristojno Okrajno sodišče v nepravdnem postopku. Pritožnika taki odločitvi očitata kršitev več človekovih pravic, ker menita, da bosta z odločitvijo, ki bo temeljila na določbah 145.a člena ZIKS, prikrajšana. V ustavni pritožbi navajata, da bosta zaradi izpodbijane odločitve v nadaljevanju postopka prikrajšana za polno odškodnino, obenem pa ne oporekata ugotovitvi sodišča, da zahtevata (le) vračilo neupravičeno zaplenjenega premoženja, podrejeno pa plačilo odškodnine. Zahtevek za vrnitev zaplenjenega premoženja namreč ne postane odškodninski po ZOR zgolj zato, ker je bila zaplemba izvršena na podlagi odločbe državnega organa, ki je bila kasneje razveljavljena. 4. Pravica do vrnitve zaplenjenega premoženja v primeru razveljavitve kazni zaplembe premoženja ni sporna. Nepravdni postopek, v katerem sodišče odloča o vrnitvi zaplenjenega premoženja, je bil sicer z zakonom (tj. s 145.č členom ZIKS) določen šele ob uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (Uradni list RS, št. 10/98 ZIKS-G). Sodna praksa pa je že pred to zakonsko novelo o vrnitvi zaplenjenega premoženja (po določbi takrat veljavnega 145. člena ZIKS) odločala v nepravdnem postopku v skladu z načelnim pravnim mnenjem občne seje Vrhovnega sodišča z dne 21. in [1] O vračanju premoženja po 145. in po 145.a členu ZIKS se odloča v nepravdnem postopku. Zato pritožnika očitkov o kršitvah človekovih pravic ne moreta utemeljiti z zatrjevanjem, da gre za zahtevek po 145. členu ZIKS in ne po 145.a členu ZIKS. Izpodbijana odločitev tudi ne pomeni, da morebitnih tožbenih zahtevkov, s katerimi bi pritožnika uveljavljala odškodninske zahtevke po ZOR, oziroma po določbah XXXII. poglavja Zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. ZKP), ne bi obravnavalo v pravdnem postopku. 5. Odločitev o vrsti postopka tako ni odvisna od tega, ali gre za primer iz 145.a člena ZIKS ali za primer iz 145 člena ZIKS, temveč od tega, kakšen zahtevek pritožnika uveljavljata. Člen 145 ZIKS pa ni podlaga za odškodninske zahtevke po ZOR, kot je npr. zahtevek za odškodnino zaradi izgubljenega dobička.[2] Da bi pritožnika po vsebini res uveljavljala kakšnega od odškodninskih zahtevkov po ZOR, na katere napotuje ZKP, pa tudi iz navedb v ustavni pritožbi ni razvidno. Zato je očitek pritožnikov o kršitvi pravice iz 23. člena Ustave in 6. člena EKČP očitno neutemeljen. 6. Z navedbami, s katerimi v ustavni pritožbi utemeljujeta, da ne gre za primer neupravičene kazenske sankcije (na katere se je nanašala tudi odločba Ustavnega sodišča št. U-I-249/96), pritožnika ne moreta utemeljiti zatrjevanih kršitev, saj z njimi očitata zgolj napačno uporabo prava. Očitek pritožnikov, da sodišče ni presojalo očitkov o kršitvah EKČP (s katerim po vsebini sodišču očitata, da ni odgovorilo na pritožbene ugovore, kar bi lahko pomenilo kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva), pa je neutemeljen. Iz obrazložitve sklepa je razvidno, da je Višje sodišče odgovorilo tako na pritožbene ugovore glede vprašanja načina urejanja poprave krivic, ki so se dogajale po drugi svetovni
 4 vojni, kot tudi na sklicevanje pritožnikov na ustavno varovano načelo enakega varstva pravic. Torej ne gre za to, da sodišče na očitke o kršitvah človekovih pravic ne bi odgovorilo, temveč za to, da se pritožnika z odgovorom ne strinjata. 7. Glede na navedbe v ustavni pritožbi Ustavno sodišče pripominja le, da so očitki pritožnikov o tem, da bosta v primeru odločanja o vrnitvi premoženja po 145.a členu ZIKS prikrajšana, preuranjeni. Z izpodbijano odločitvijo namreč o vračilu premoženja še ni bilo odločeno. Zgolj dejstvo, da mora sodišče v nepravdnem postopku v primerih iz 145.a člena smiselno uporabiti določbe III. poglavja ZDen, v primerih iz 145. člena pa ne, samo po sebi še ne pomeni, da so z odločitvijo glede pristojnosti in postopka za odločanje o zahtevku za vrnitev zaplenjenega premoženja kršene človekove pravice, kot to pritožnika zatrjujeta. Poleg tega je Ustavno sodišče že z odločbo št. U-I-60/98 z dne (Uradni list RS, št. 56/98 in OdlUS VII, 150) presodilo, da 145.a člen ZIKS ni v neskladju z Ustavo in da prav tako niso podane zatrjevane kršitve mednarodnih aktov, med njimi tudi 3. člena Protokola št. 7 k EKČP. Iz obrazložitve navedene odločbe je razvidno, da je Ustavno sodišče pri presoji upoštevalo tudi pravico, ki jo zagotavlja 1. člen Prvega protokola k EKČP, ki je vsebinsko zajeta v pravici do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave. 8. Tako se pokaže vsaj kot preuranjeno tudi sklicevanje pritožnikov na načela prava Evropske skupnosti. Na drugačno presojo ne more vplivati niti sklicevanje pritožnikov na odločbe Sodišča Evropskih skupnosti (v nadaljevanju SES), saj te z obravnavano zadevo nimajo nič skupnega. Tako npr. potrebo po upoštevanju 6. člena PEU utemeljujeta s sklicevanjem na primer C-122/96, Stephen Austin Saldanha in MTS Securities Corporation, 1997, v katerem pa je šlo za razlago takratnega 6. člena (sedaj 12. člena) PES in ne 6. člena PEU. Zgolj dejstvo, da iz primerov SES, na katere se pritožnika sklicujeta, izhaja načelo prevlade evropskega nad domačim pravom, pa samo po sebi še ne pomeni, da gre v obravnavani zadevi za primer iz 234. člena PES. 9. Glede na to, da Ustavno sodišče v skladu s prvim odstavkom 50. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) preizkusi le, ali so bile z izpodbijanimi sodnimi odločbami kršene človekove pravice ali temeljne svoboščine, pritožnika ustavne pritožbe ne moreta utemeljiti s sklicevanjem na določbe 2. člena in 3.a člena Ustave, saj te neposredno ne urejajo človekovih pravic ali temeljnih svoboščin. Tudi 2., 3. in 6. člen PEU ne urejajo človekovih pravic in temeljnih svoboščin, temveč določajo načela, na katerih temelji ustanovitev Evropske unije. To, da je eno izmed načel Evropske unije tudi načelo iz 6. člena PEU, ki se nanaša na spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, samo po sebi še ne zadošča za sklep o utemeljenosti ustavne pritožbe, kot to zmotno menita pritožnika. 10. Ker očitno ne gre za kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot jih zatrjujeta pritožnika, Ustavno sodišče ustavne pritožbe ni sprejelo v obravnavo. C. 11. Senat Ustavnega sodišča je sprejel ta sklep na podlagi prve alineje drugega odstavka 55. člena ZUstS in tretje alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 popr.) v sestavi: predsednica senata dr. Dragica Wedam Lukić ter člana mag. Marija Krisper Kramberger in Jože Tratnik. Sklep je sprejel soglasno. Ker senat ustavne pritožbe ni sprejel, je bila zadeva v skladu z določbo četrtega odstavka 55. člena ZUstS predložena drugim sodnicam in sodnikom Ustavnega sodišča. Ker se za sprejem niso izrekli trije od njih, ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo.
 5 Predsednica senata dr. Dragica Wedam Lukić Opombi: [1]Poročilo o sodni praksi Vrhovnega sodišča Republike Slovenije št. II/92, str. 21 do 23. [2]Na nekatere odškodninske zahtevke v zadevah iz 145.a člena ZIKS se nanaša 145.c člen, ki je bil uveljavljen z Zakonom o spremembi Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (Uradni list RS, št. 59/02 ZIKS-1A). Vrsta zadeve: ustavna pritožba Vrsta akta: posamični akt Vlagatelj: Datum vloge: Datum odločitve: Vrsta odločitve: sklep Vrsta rešitve: nesprejem ustavne pritožbe Objava: Dokument: US24717
 Uradni list RS - 73/1997, Uredbeni del
 URADNI LIST REPUBLIKE SLOVENIJE LIST Stran 5709 R E P U B L I K E S L O V E N I J E Številka 73 Ljubljana, petek 28. novembra 1997 Cena 880 SIT ISSN 1318-0576 Leto VII PREDSEDNIK REPUBLIKE 3493. Na podlagi
 UNIVERZA V LJUBLJANI FAKULTETA ZA UPRAVO Diplomsko delo PRIMERJAVA ORGANIZIRANOSTI IN DELOVANJA SODIŠČA EU IN EVROPSKEGA SODIŠČA ZA ČLOVEKOVE PRAVICE
 UNIVERZA V LJUBLJANI FAKULTETA ZA UPRAVO Diplomsko delo PRIMERJAVA ORGANIZIRANOSTI IN DELOVANJA SODIŠČA EU IN EVROPSKEGA SODIŠČA ZA ČLOVEKOVE PRAVICE Alenka Žigon Ljubijankić Ljubljana, april 2012 UNIVERZA
 Zbirka odločb sodne prakse MNENJE SODIŠČA 2/13 (občna seja) z dne 18. decembra 2014 Kazalo I II Predlog za izdajo mnenja
 Zbirka odločb sodne prakse MNENJE SODIŠČA 2/13 (občna seja) z dne 18. decembra 2014 Kazalo I II Predlog za izdajo mnenja..................................................................... Institucionalni


type: contracts

text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 12006E/PRO/23
 Zmluvy o založení Európskeho Spoločenstva (Konsolidované znenie) - D. Protokoly pripojené k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva - Protokol (č. 23), ktorý sa týka Portugalska (1992)
 Úradný vestník C 321 E , 29/12/2006 S. 0297 - 0297
 Protokol (č. 23),ktorý sa týka Portugalska (1992)VYSOKÉ ZMLUVNÉ STRANY,ŽELAJÚC si urovnanie určitých osobitných problémov týkajúcich sa Portugalska,DOHODLI sa na týchto ustanoveniach, ktoré budú tvoriť prílohu k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva:1. Portugalsko je zmocnené udržať si možnosť poskytnúť autonómnym regiónom Azory a Madeira výhody bezúročného úveru v Banco de Portugal na základe podmienok stanovených portugalským právom.2. Portugalsko sa zaväzuje vyvinúť maximálne úsilie, aby v čo najkratšom čase ukončilo zvýhodnený režim.--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo mercantil nr. 5, Madrid (Spanien) den 26. juni 2006 — Productores de música de España (Promusicae) mod Telefónica de España, SAU (Telefónica)
 (Sag C-275/06)
 (2006/C 212/33)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo mercantil nr. 5, Madrid.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Productores de música de España (Promusicae).
 Sagsøgt: Telefónica de España, SAU (Telefónica).
 Præjudicielle spørgsmål
 Tillader fællesskabsretten — og konkret artikel 15, stk. 2, og artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (1), artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (2), artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (3) og artikel 17, stk. 2, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — at medlemsstaterne begrænser den pligt til opbevaring og tilrådighedsstillelse af tilslutnings- og trafikdata, der skabes ved kommunikationer, som etableres i forbindelse med leveringen af en informationssamfundstjeneste, og som påhviler netoperatører og tjenesteydere inden for elektronisk kommunikation, leverandører af adgang til telekommunikationsnet og leverandører af dataoplagringstjenester, til en strafferetlig undersøgelse eller til formål vedrørende beskyttelse af den offentlige sikkerhed og det nationale forsvar, således at forpligtelsen ikke finder anvendelse i civile retssager?
 (1) EFT L 178, s. 1.
 (2) EFT L 167, s. 10.
 (3) EUT L 157, s. 45.


text:
Amningsmærker (tidligere også amingsmærker) er tal på skibets for- , agterstavn samt på skibssiderne ud for middelspantet, der viser hvor dybt skibet ligger i vandet, målt fra kølens underkant til vandlinjen.
 Dybden angaves tidligere i engelske fod på styrbords side og i decimeter på bagbords side. Nu om dage angives amningsmærkerne normalt udelukkende i decimeter.
 Amningsmærker er et absolut mål for skibes dybgang, og adskiller sig således fra Plimsoll-mærker der er relative til det sted (og den årstid) hvor et skib lastes.
 Sprogligt
 "Amning" kommer af at ame eller amne, der betyder at måle, mere specifikt at måle et fartøjs bæreevne ved at belaste det med kendte vægte.
 Se også
 Nautiske udtryk
 Noter
 Skibsterminologi
 de:Ahming


text:
Mari Beyleryan (Armenian: Մառի Պեյլերյան; 24 Marzu 1877 – 24 April 1915) kienet attivista, kittieba u figura pubblika femminista Armena u vittma tal-Ġenoċidju Armen.
 Bijografija
 Hija spiċċat il-kulleġġ Esayan ta' Kostantinopli, imbagħad studjat fl-istudjo ta' Bera. Hi kkontribwiet għal diversi ġurnali fosthom Arevelk u Hunchak. Waqt li kienet qed tiffaċċja arrest għall-parteċipazzjoni tagħha fid-dimostrazzjonijiet ta' Bab Ali tal-1895, Beyleryan kienet sfurzata taħrab lejn l-Eġittu minn post twelidha,Kostantinopli.
 Matul iż-żmien tagħha f'Lixandra hija għallmet fi skola Armenjana lokali u bejn l-1902 u l-1903 ippubblikat l-Artemis, ġurnal tan-nisa Armeni. Beyleryan aċċettat sottomissjonijiet mhux biss minn kittieba famużi iżda minn nisa Armeni madwar id-dijaspora. Kienet interessata b’mod speċjali fir-rwol tan-nisa Armeni, li jkollhom żvilupp fl-identità nazzjonali. L-editorjali minn Beyleryan esploraw bosta temi tad-drittijiet tan-nisa, inkluża l-maternità. Hija emmnet li l-edukazzjoni u l-impjieg tan-nisa kienu ċentrali għall-iżvilupp nazzjonali Armen.
 Beyleryan irritornat Kostantinopli biss wara li l-Kostituzzjoni Ottomana tal-1908 daħlet f'posta wara r-Rivoluzzjoni taż-Żgħażagħ Torok. Hija kompliet taħdem bħala għalliema fi Smyrna u Tokat sal-1915, meta mietet fil-Ġenoċidju Armen.
 Referenzi
 Mietu fl-1915
 Twieldu fl-1877
 Sorsi CS1 bit-Tork (tr)
 Nies Armeni