type: wikipedia

text:
O rio Carangola é um curso de água que banha os estados de Minas Gerais e do Rio de Janeiro, sendo assim um rio federal, tributário do rio Muriaé e, portanto, sub-afluente do rio Paraíba do Sul. Nasce no município de Orizânia, Minas Gerais, e sua foz está situada no município de Itaperuna, Rio de Janeiro, apresentando 130 km de extensão. Os três saltos que o rio Carangola apresenta no município de Tombos, Minas Gerais, foram um dos pontos definidos em 1843 na fixação do limite entre os territórios de Minas Gerais e do Rio de Janeiro.
 Municípios banhados pelo rio Carangola
 Seguindo o curso do rio, da sua nascente à sua foz, os municípios banhados pelo rio Carangola são Orizânia, cidade no sopé das montanhas que dividem a bacia do rio Carangola da bacia do rio Doce, cidade esta onde nasce o rio Carangola, Divino, Carangola, Faria Lemos, Tombos, Porciúncula, Natividade e Itaperuna, sendo que em Itaperuna o rio Carangola tem a sua foz ao desaguar no rio Muriaé.
 Municípios mineiros
 Orizânia (nascente)
 Divino
 Carangola
 Faria Lemos
 Tombos
 Municípios fluminenses
 Porciúncula
 Natividade
 Itaperuna
 Maiores municípios
 Os maiores municípios da bacia do rio Carangola são Carangola, no Estado de Minas Gerais, e Itaperuna, no Estado do Rio de Janeiro.
 Usinas hidrelétricas
 Pequena Central Hidrelétrica - Carangola (PCH - Carangola)
 Central Geradora Hidrelétrica Divino (CGH em Carangola)
 Usina Hidrelétrica de Tombos - UHE
 Ver também
 Rio Paraíba do Sul
 Bacia do rio Paraíba do Sul
 CEIVAP
 Usina Hidrelétrica de Tombos
 Carangola
 Ligações externas
 Consórcio Interestadual para Preservação e Recuperação da Bacia do Rio Carangola – MG/RJ;
 Consórcio Intermunicipal para Recuperação Ambiental da Bacia do Baixo Muriaé, Pomba e Carangola - CIRAB - MG/RJ;
 PCH - Carangola - 1;
 PCH - Carangola - 2.
 Carangola
 Carangola
 Geografia de Itaperuna
 Tombos


type: other

text:
KouMAS:n IPSC-historia
 Alla olevat tiedot on kerätty Kouvolan Metsästys- ja Ampumaseuran arkistoista sekä seuran jäsenten omista ”pölyyntyneistä kenkälaatikoista”. Tiedoissa saattaa olla epätarkkuuksia, jopa virheitä, mutta tämä sallittakoon, koska olemme ampumaurheilun harrastajia, emme varsinaisia historiantutkijoita. Korjauksia voi esittää webmasterille, webmaster(at)koumas.fi. Tarkempaa lajin historiaa Suomesta ja ulkomailta saa osoitteesta http://ipscfin.sporttisaitti.com/ ja tarkemmin kohdasta teemasivusto.
 Ensimmäiset arkistolähteet ovat kilpailukutsuja sekä tulosluetteloita. Seuran jäsenten osallistumisista tai sijoituksista ei löydy tietoa. Toiminta on kuitenkin alkanut kyseisenä vuonna, tosin erittäin pienimuotoisena.
 Kilpailutoiminta oli vireää niin Suomessa kuin Pohjoismaissakin. Suomessa kilpailtiin (ainakin) seuraavasti:
 • Ns. Löppö-Cup Savonlinnassa
 • IPSC-pistoolikilpailu ja Bowling Pin Shoot, Hämeenlinnassa tst-radan ohjusaukiolla 15.6.1986 Haukilahden Urheiluampujien IPSC-jaoksen (HAUR) toimesta. Kyseissä kilpailussa practical-ammunnan Kouvolaan tuonut Risto P sijoittui 6./39 ja Jorma Si 20./39. Kisan yhteydessä ammutussa Bowling Pin Shootissa minor-automaatti –luokassa Risto oli 2./4 ja Major-automaatti –luokassa 2./3.
 • SM-kilpailut ammuttiin Keski-Pohjanmaan Urheilu- ja Metsästysseuran radalla Kokkolassa 11.-12.10.1986.
 • Pohjoismaisia kilpailuja olivat mm. Oden Cup ja Viking Match sekä luonnollisesti PM-kilpailut 30.-31.8.1986 Uppsalassa Ruotsissa.
 • Aktiivisia jäseniä Suomessa oli kyseisenä vuonna noin 60.
 KouMAS:n arkistoista löytyy merkintä, jossa practical-ammunta kuuluu Asko P:n. johtaman siluettiammuntajaoksen alaisuuteen. Vuosi oli aktiivinen ja se näkyi muutenkin kuin kilpailujen muodossa. Vuonna 1987 ilmestyi ensimmäinen IPSC Finland –julkaisu ja IPSC Finlandin merkki otettiin käyttöön. Kilpailuja oli melkein 20, niiden ollessa pienimuotoisempia (n. 50 ls) kuin nykyisin. Toki joukossa oli myös hieman ”kookkaampia” 100-200 ls kilpailuja, joissa osanottajia oli n. 50-60.
 • IPSC-pistoolikilpailu, KÄMS:n rata Vaasa/Kokkola, 31.1.1987
 • FINN-CUP, Loppi, 18.-19.7.1987
 o - Risto P 12./50.
 • SM-kilpailut pidettiin 20.9. Savonlinnassa
 o Risto P 10./40.
 • Epävirallinen kivääripractical -kilpailu järjestettiin 12.9. Mukana oli 32 kilpailijaa.
 • Oden-Cup 30.-31.5.
 • EM-kisat järjestetiin Bisleyssä Englannissa 12.-17.8.1987. Mukana oli seitsemän suomalaista.
 • Pohjoismaisissa kisoissa Oslossa oli mukana neljä suomalaista.
 KouMAS:n jäsenet olivat järjestämässä ensimmäistä suurempaa kilpailua Tyrrin Valkealaan. Kilpailussa oli 8 stagea ja se pidettiin 4.6. 37 kilpailijan koitoksessa seuran jäsenet saavuttivat seuraavanlaisia sijoituksia:
 • Risto P 8./37
 • Martti N 15./37
 • Jorma S 25./37
 Muista kilpailuista voidaan mainita:
 • SM-kilpailut Lopella 10.-11.9.
 • 20 Stagen ja 196 laukauksen Finncup 16.-17.7. Kilpailut olivat kansainväliset ja niissä oli 61 kilpailijaa.
 o Risto P sijoittui 19./61.
 • MM-kilpailut ammuttiin Venezuelassa
 • SIAL-kokous (Suomen IPSC-ampujain liitto) Laakasalossa syyskuun lopussa
 Suomen IPSC-ampujain liiton (SIAL) ensimmäinen tiedotusjulkaisu Hylsy ilmestyi. Kouvolassa kilpailtiin ensimmäisen kerran Suomenmestaruudesta syyskuun lopussa.
 Arkistojen kätkäistä löytyy vuodelta 1990 ensimmäiset merkinnät Itä-Cupista. Itä-Cupia ammuttiin useilla eri Itä-Suomen paikkakunnilla cupin muodossa. Vuoden 1990 Itä-Cupin 1. osakilpailu järjestettiin 7.6 Tyrrissä KouMAS:n toimesta. Viiden stagen kilpailu keräsi kaikkiaan 41 kilpailijaa seuran jäsenten sijoitusten ollessa seuraavanlaiset:
 • Jorma 3./41
 • Antti Hu 6./41
 • Jyri I 10./41
 • Martti N 13./41
 • Jussi Ka 17./41
 • Mika Me 28./41
 • Tiina Pa 36./41
 Muita kilpailuja vuoden aikana oli mm:
 • 67 kilpailijan Finncup 29.6.1990
 • Löppö-Cup Savonlinnassa pistooli- ja haulikkokilpailun muodossa
 • Lajin SM-kilpailut kilpailtiin 24.10.
 • MM-kilpailut (World Shoot IX) ammuttiin Australiassa.
 IPSC Region Finland liittyi Suomen ampujainliittoon (SAL:oon eli nykyiseltä nimeltä Suomen Ampumaurheiluliittoon). Lisäksi jaoston tiedotuslehti Hylsy ilmestyi. Kilpailuja käyntiin seuraavasti:
 • Colt-cup 28.4. Luhtislammen ampumaradalla Savonlinnassa
 • Kansainvälinen Finncup 13.-14.7. Syndalenissa Tammisaaressa
 • Kansainvälinen Finnish Open (SM) 17.-18.8. Mansikkamontulla
 • Kouvola Match 8.9. Tyrrissä. Kilpailussa oli 11 stagea ja 53 kilpailijaa sijoitusten ollessa seuraavat:
 o Risto P 17.
 o Jorma S 27.
 o Martti N 28.
 o Joukkue 8./11
 Toukokuussa kilpailtiin Colt-cupissa (3.5.) Luhtislammella Savonlinnassa sekä Finnsteelissä (9.5.). Heinäkuussa kisailtiin Syndalenissa (18.-19.7.) Finncupin ja Haminassa Hamina Match II:n (21.7.) muodossa. Jälemmässä 88 kilpailijan kisassa seuran jäsenet menestyivät seuraavasti:
 • Risto P 15./88
 • Martti N 30./88
 Elokuun 15.-16. päivä Tyrrissä järjestettiin Suomenmestaruuskilpailut. Kilpailu noteerattiin myös Kouvolan Sanomissa. Kilpailu koostui kahdeksastatoista (18) erilaisesta ampumaohjelmasta ja kilpailun kokonaislaukausmäärä oli n. 150 laukausta. SM-kilpailut olivat järjestyksessään toiset Suomen Ampujainliiton alaisuudessa järjestetyt.
 • 1. Timo H Järvenpään Urheiluampujat
 • 2. Jari N Riihimäen Ampumaseura
 • 3. Harri Pesonen Helsinki IPSC Team
 • 45. Martti N KouMAS
 Itä-Cupin osakilpailupaikkakuntina olivat Hamina, Lappeenranta, Kuopio, Mikkeli ja Kouvola. Itä-Cupin voitti Jouni A. KouMAS:n jäsenet sijoittuivat seuraavasti:
 • Jorma S 9.
 • Jyri I 16.
 • Martti N 24.
 • Matti Hu 29.
 • Jussi K 29.
 • Petteri K 29.
 Muita suurempia kilpailuja olivat:
 • Finnsteel Haminassa 15.-16.5.
 • HuoviMatch III Säkylä 13.6.
 • Hamina Match 4.7.
 • Mikkeli Practical I 1.8, jossa sijoitukset:
 o Jyri I 33./99
 o Jussi K 81./99
 • Suomenmestaruuskilpailut Turussa 21.-22.8, jossa 18 stagen kilpailussa menestyttiin seuraavasti:
 o Jorma S 38./112
 o Jyri I 45./112
 o Jussi K 96./112
 • Turku CC Cup 10.10 Yläneen Raasissa
 • Kaakkois-Suomen seuroille suunnattu talvihaaste–kilpailu 11.12.
 o Jorma S, Jyri I, Jussi K, Antti Hu, Mika M, Petteri K, Martti N
 Practical-ammunnan peruskurssille osallistui 14 henkilöä, joista 10 oli KouMAS:n jäseniä.
 Jorma S jatkoi Risto P:n työtä jaoston johtajana.
 • Toukokuussa kilpailtiin Turussa CC cupissa (22.5.), jossa sijoitukset seuraavasti:
 o Jorma S 31./90
 o Jyri I 33./90
 o Mika M 57./90
 • Kesäkuun 4.-5. päivä oli vuorossa toisen kerran 13 stageinen Kuopio Hot Shot II
 • HuoviMatch IV kilpailtiin Säkylässä 12.6.
 • SSG:n Summer Match kilpailtiin 19.6.
 • Syndalenissa kilpailtiin 30.6. ensimmäisen kerran Midsommer Shoot-outin muodossa
 • Finnsteel kilpailtiin 2.-3.7. Vehkalahden Kannusjärvellä
 • Mikkeli practical II 7.8. keräsi 84 kilpailijaa, joiden joukossa:
 o Jussi K 40.
 o Antti H 41.
 • Lajin Suomenmestaruudesta kilpailtiin 13.-14.8. Kannusjärvellä. Kilpailussa oli mukana 136 kilpailijaa ja sijoitukset olivat seuraavat:
 o Antti H 14. Standard
 o Mika M 29. Standard
 • Piirimestaruuskilpailut keräsi 28.8. Tyrriin 26 kilpailijaa. 5 stagen kilpailussa sijoituttiin seuraavasti:
 o Sakari R 1./2 Modified
 o Antti H 1. Standard
 o Martti N 6. Standard
 o Petteri K 7. Standard
 • Myöhään syksyllä (6.11.) Turussa oli vielä kiväärikilpailu
 • Itä-Cupissa kilpailtiin Kouvolassa, Haminassa, Lappeenrannassa, Mikkelissä ja Kuopiossa.
 o Kokonaiskilpailun tulokset Standard-luokassa:
  Antti H. 2.
  Jyri I. 18.
  Martti N 20.
  Petteri K. 22.
  Mika M 25.
  Heikki R. 31 ja samalla Y-50 2. sija
 o Kouvolan osakilpailu kokosi 32 kilpailijaa
  Jyri I 9.
  Petteri K 16.
  Jorma S 19.
  Jussi K 31.
  Matti Hu 32.
 Sakari R suoritti I lk:n tuomarikortin, joka oli ensimmäinen laatujaan seuran historiassa.
 Jorma S. johti edelleen jaostoa ja Euroopan mestaruuskilpaillut käytiin Ruotsissa. Kansallisia ”kamppailuja” oli seuraavasti:
 • III perinteinen Veijo Esson haulikkopractical kilpailu, Nummipusulassa
 • Kaakkois-Suomen aluemestaruuskilpailut Haminassa 12.6.
 • Kuopio Hot Shot III 2.7:
 o Sakari R. 8. Standard
 • Midsommer Shoot.out Syndalenissa
 • Huovimatch V 23.7.
 • Suomenmestaruukilpailut 29.-30.7. Haminassa
 o Antti H 14.
 o Sakari R 16
 • Mikkeli practical III 6.8
 o Antti H 10.
 o Sakari R 11.
 • Järvenpään Urheiluampujat järjestivät Shotgun practical II 15.10.
 o Jussi K 1.
 o Antti H 15.
 • Syksyllä Turussa oli vielä kivääri ja pistoolikilpailut
 Jorma S ja Jussi K järjestivät peruskurssin, johon osallistui 12 henkilöä. Sakari R järjesti tuomarikurssin Kouvolassa. Seura hankki ”pikkukontin” Tyrriin.
 Seuranmestaruukilpailujen tulokset:
 • Jorma S 1.
 • Antti H 2. (standard-luokan 1.)
 • Jari S 3.
 • Martti N 5.
 • Mikko T 5 (Y20-voittaja)
 • Jussi K 6.
 • Mika M 7.
 • Timo V 8.
 • Jouko T 9.
 • Mika K 10.
 • Antti L 11.
 • Matti H 12.
 • Hannu H 13.
 • Ari V 14.
 Seura sai ensimmäiset practical-ammunnan Suomenmestaruusmitalit kivääripracticalin Y20-sarjassa. Mikko T voitti kivääriparacticalissa Y20-sarjan Suomenmestaruuden. Jorma S. järjesti peruskurssin, johon osallistui 14 henkilöä. 11 suoritti turvatestin. Kurssin aikana seuraan liittyi 6 henkilöä. Sakari R järjesti II-luokan tuomarikurssin Kouvolassa.
 Peruskurssi pidettiin Sotilasurheiluliiton kurssin yhteydessä ja yhteistyössä Haminan Practical-ampujien kanssa. Kurssille osallistuneista 11 henkilöstä 6 oli seuran jäseniä. Vuoden aikana järjestettiin neljä seurakilpailua. Seuralla oli tuolloin 51 turvallista ampujaa, ja se järjesti SotUL:n (Sotilasurheiluliiton mestaruuskilpailut) sekä seuranmestaruuskilpailut 6.-7.9.
 • Seuranmestaruuskilpailujen tulokset:
 o Pistooli/Yleinen
  Antti H 1.
  Jorma S 2.
  Mikko T 3.
 o Y20
  Mikko T 1.
  Jussi P 2.
  Erkki M 3.
 o Kivääri/Yleinen
  Antti H. 1.
  Heikki A 3.
  Jussi P 1.
 o Haulikko/Yleinen
  Antti H 1
  Jussi K 2.
  Jorma S
 o Y50
  Jouko T 1.
 Hannu H voitti kivääriparacticalissa Y20-sarjan Suomenmestaruuden.
 Jaostoa veti edelleen Jorma S ja jäseniä oli 73. Peruskurssin suoritti 21 henkilöä. Seurakilpailuja ammuttiin kiväärissä kahdesti, pistooli seitsemän ja haulikossa yhden kerran. Suorituksia kertyi yhteensä 140 suoritusta.
 • Seuranmestaruudet ratkaistiin 6 stagen pistoolikilpailussa 19 kilpailijan kesken:
 o Standard-luokka:
  Antti H 1. (100%)
  Mikko T 2. (92,40%)
  Jussi K 3 (91,75%)
  Heimo T (77,92%) (Y50-voittaja)
  Mikko T (92,40%) (Y20- voittaja)
  Jussi P (65,90%) (Y20 2.)
  Jaakko H (59,68%) (Y20 3.)
 o Open-luokka
  Jorma S 1. (100%)
  Virpi H 2. (42,90%), (Lady-voittaja)
 o Modified-luokka:
  Aki S 1. (100%)
 o Haulikko (10 kilpailijaa):
  Antti 1. (100%)
  Heikki 2 (70,68%)
  Heimo 3 (63,81%) (Y50-voittaja)
  Mikko T (42,94%) (Y20-voittaja)
  Hannu H (19,86%) (Y20 2.)
 o Kivääri (16 kilpailijaa):
  Heikki A 1. (100%)
  Mauno H 2. (96,81%)
  Antti H 3 (91,15%)
  Heimo T (75,97%) (Y50-voittaja)
  Mikko T (87,94%) (Y20- voittaja)
  Jussi P (70,74%) (Y20 2.)
  Hannu H (59,93%) (Y20 3.)
 Pistoolipracticalin standard-luokassa Y20-sarjassa Mikko T:n voitti SM-hopeaa ja Hannu H:n saadessa pronssia. Myös kivääripracticalissa nuoret osoittivat taitonsa Y20-sarjassa voittaessaan kaikki mitalit:
 • Mikko T 1. Antti L 2 ja Hannu H 3.
 Kansallisia kilpailuja olivat mm:
 • 7.6. X Turku CC cup
 • 17.-18.7. Hamina Open 98
 • 26.7. Summermatch Sipoo
 Seura hankki 2 lajiin soveltuvaa pistoolia.
 Antti H johti peruskurssin, jolle osallistui 10 henkilöä, joista 8 läpäisi turvatestit. II-lk:n tuomarikurssin järjestettiin Kouvolan Vaakunassa, johon osallistui 32 henkilöä. Kauden aikana järjestetiin kuusi kpl pistooli- ja yksi kpl kiväärikilpailuja.
 Seuramestaruuskilpailut ammuttiin Tillolan radalla yhteistoiminnassa LS-PK:n kanssa.
 • Pistooli/Open
 o Jorma S 1.
 o Jussi 1.
 o Antti H 2.
 o Hallamaa 3.
 • Kivääri/Y
 o Heikki A 1.
 o Jaakko Hu 3.
 o Heimo T (Y-50 voittaja)
 • Haulikko/Y
 o Antti H 1.
 o Jussi 2.
 o Heikki A 3
 Antti H voitti haulikkopractical Suomenmestaruuden.
 Mikko T oli toinen Y20-sarjassa pistoolipractical SM-kilpailuissa.
 Vuonna 2000 ei järjestetty peruskurssia, eikä seuramestaruudesta kilpailtu. Vuoden aikana järjestettiin viidet seurakilpailut.
 Tommi F järjesti peruskurssin ja turvatestin läpäisi 16 henkilöä. Seura järjesti Kaakkois-Suomen aluemestaruuskilpailut ja niiden ohessa SotUl:n mestaruuskilpailut 9.9.2001.
 SM-kilpailuissa kiväärijoukkue saavutti pronssimitalin joukkueella:
 • Tommi F
 • Heikki A
 • Hemmo M
 • Tommi K
 Seuralle hankittiin yhtenäinen kilpailuasu.
 Tommi K:n toimiessa kilpailun johtajana Kouvola Pistol Matchissä suuremmat pistoolikilpailut palasivat Tyrrin ampumaradoille 10 vuoden tauon jälkeen (-88, -89, Kouvola Match -91, SM-kilpailut -92). Seuran jäsenet kiersivät kilpailuja ja pistetiloja alkoi ropista. Tommi F osallistui pistoolin MM-kilpailuihin Etelä-Afrikkaan.
 Haulikkopracticalin PM-kilpailuissa Mikkelissä seura voitti joukkuekultaa joukkueella:
 • Antti H
 Antti H voitti PM-kultaa haulikkopracticalissa.
 Seura menestyi mukavasti. Kiväärin avoimessa luokassa PM-kilpailuissa Kouvolaan matkasivat sijat 6. - 8. (Hemmo M, TommiF, Heikki A)
 Pistoolin modified- luokassa Tommi F voitti Suomenmestaruuden.
 Kiväärin avoimessa luokassa senior-sarjassa Heimo T voitti Suomenmestaruuden.
 Pistoolin standard-luokassa Hamina 350v –kilpailussa seuran joukkue saavutti ensimmäisen joukkuevoiton (Rane H, TommiK, Ari He, Mika Ko).
 Jorma S järjesti peruskurssin.
 Seurassa oli hieman alle 400 jäsentä.
 • Peruskurssin järjesti Rane H ja Ari He
 • Seura järjesti Kouvola Pistol Matchin
 • Yli 20 uutta jäsentä vuonna 2004
 • Practical-jaostossa on n. 90 jäsentä.
 • Production-luokan (pistooli) joukkue Suomenmestaruus seuralle (Janne T, Antti H, August S, Jouni S)
 • Modified-luokan (pistooli) joukkue Suomenmestaruus (Mika K, Sami K, Asmo N)
 • Henkilökohtaisen pronssimitali production-luokassa (pistooli, Janne T)
 • Henkilökohtaisen kultamitali production luokan junior-sarjassa (pistooli, August S)
 • Henkilökohtaisen hopeamitali ja senior-luokan kultamitali haulikon open-luokassa SM-kilpailuissa (Heimo T)
 • Henkilökohtaisen pronssimitali ja senior-luokan kultamitali haulikon open-luokassa PM-kilpailuissa (Heimo T)
 • Seuralla oli ampuja pistoolipracticalissa production, modified ja standard-luokan maajoukkueissa Euroopan mestaruuskilpailuissa Tsekin Taborissa elokuussa 2004.
 • SAL palkitsi KouMAS:n vuoden practical-ampumaseurana seura- ja kilpailutoiminnan kehittämisestä.
 • Vuoden aktiivi Juha Ku
 • Vuoden tulokas August S.
 • Vuoden kehittyjä Asmo N
 • Hopeinen practical-ansiomerkki Jorma S
 • Hopeinen practical-ansiomerkki Antti H
 • Pronssinen practical-ansiomerkki Tommi F
 • 23 seurakilpailussa 180 suoritusta
 • Seuramestaruustulokset:
 o ShootOff
  Prod/Std
  1. Ari He
  2. Antti H
  3. Mika Ko
  4. Mika Kä
  5. Asmo Ni
  6. TommiK
  7. Sami S
  8. Samppa K
  Mod/Open
  1. Asmo Ni
  2. Juha Ku
  3. Mika Kä
 o Pistooli
  Prod
  1. Pieti
  2. Janne T
  3. Antti H
  4. Kusti – Junior 1
  5. Juha Ko
  6. Sami ’Jii’ S
  7. Jouni S
  8. Seppo L
  Std
  1. Rane
  2. TommiF
  3. TommiK
  4. Ari He
  5. Jani
  6. Anna Äs – Lady 1
  2. Samppa K
  1. Juha Ku
 o Kivääri
  Std semi auto
  3. Samppa K
  4. Sami ’Jii’ S
  6. Janne T
  7. Mika Kä
  8. Asmo
  Open semi auto
  1. TommiF
  2. Pieti
  3. Kusti – Junior 1
  4. Juha Ku
 o Haulikko
  3. Juha Ko
  4. Pieti
  5. Rane
  6. Kusti – Junior 1
  7. Janne T
 o 3-Gun Match
  1. Antti H
  2. Rane
  3. Janne T
 Seuran jäsenmäärä ylitti 440:n.
 o Peruskurssin järjesti Antti H ja Tommi M.
 o 10 henkilöä suoritti NROI-kurssin
 o Seura järjesti Kouvola Pistol Matchin
 o 18 uutta jäsentä vuonna
 o Practical-jaostossa on 107 jäsentä.
 o Modified-luokan (pistooli) joukkue Suomenmestaruus (Mika Kä, Sami K, Asmo N, Jani P)
 o Henkilökohtaisen Suomenmestaruus modified luokassa (pistooli, Asmo N)
 o Henkilökohtaisen Suomenmestaruuspronssimitali open luokassa (pistooli, TommiM)
 o Henkilökohtaisen Pohjoismaiden mestaruus modified luokassa (pistooli, Asmo N)
 o Henkilökohtaisen Pohjoismaiden pronssimitali open luokassa (pistooli, TommiM)
 o Mika Kä saavutti modified-luokassa Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa
 o 28 seurakilpailussa yhteensä 264 suoritusta (9,43/kilpailu)
 Vuoden 2012 aikana yritetämme kirjoittaa tämän sivun kattamaan myös viime vuodet.


text:
Ole Madsen (Kopenħagen, 21 ta' Diċembru 1934 – 26 ta' Marzu 2006) kien plejer tal-futbol Daniż.
 Bijografija
 Minkejja li ma kienx mit-twal, Ole Madsen kien attakkant aggressiv u kellu għajn għall-gowl. Bħala tfajjel kien jilgħab ma' Bispebjerg FC. Fl-1958 hu ngħaqad ma' Hellerup IK fit-tielet diviżjoni. Kien f'dan iż-żmien li ġie magħżul għall-ewwel darba mat-tim nazzjonali Daniż. Hu kien fost il-favoriti netti li jagħmlu l-lista finali tat-tim tad-Danimarka għall-Olimpjadi tas-sajf ta' Ruma 1960, imma kellu jirtira minħabba raġunijiet finanzarji. Fl-1964, ġie nominat bħala l-Plejer Daniż tas-Sena, fl-istess sena li man-nazzjonal wasal sar-raba' post fil-Kampjonati Ewropej.
 Hu kompla jilgħab mat-tim nazzjonali, sakemm fl-1965 ġie eskluż minħabba li ffirma ma' Sparta Rotterdam. Magħhom rebaħ it-Tazza tal-Pajjiżi l-Baxxi fl-1966. Wara s-snin ġewwa l-Olanda, hu kien l-ewwel plejer li ġie magħżul mat-tim nazzjonali wara karriera professjonali, fejn kien irritorna lura għad-dilettantiżmu ma' Hellerup IK. Fl-1969, waqt konfront internazzjonali kontra n-Norveġja, ċarrat ligament li temmlu għal kollox il-karriera tiegħu bħala futboler.
 Ħoloq esterni
 Twieldu fl-1934
 Mietu fl-2006
 Futbolers Daniżi
 Plejers ta' Sparta Rotterdam


text:
Robert James ”Bobby” Fischer (9. maaliskuuta 1943 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 17. tammikuuta 2008 Reykjavík, Islanti) oli yhdysvaltalaissyntyinen shakin yhdestoista maailmanmestari. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista shakinpelaajista.
 Fischer tuli tunnetuksi teini-ikäisenä ihmelapsena. Vuonna 1972 hänestä tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa amerikkalainen, joka on voittanut shakin virallisen maailmanmestaruuden, kun hän voitti hallitsevan maailmanmestarin Boris Spasskin MM-ottelussa Reykjavíkissa, Islannissa. Ottelu sai runsaasti huomiota kylmän sodan vuoksi. Islanti myönsi Fischerille myöhemmin kansalaisuuden tunnustuksena siitä, että ottelu laittoi Islannin ”maailmankartalle”.
 Vuonna 1975 Fischer menetti tittelinsä, kun hän ei päässyt sopimukseen Kansainvälisen shakkiliitto FIDE:n kanssa ottelun ehdoista. Hänestä tuli erakkomainen, eikä hän pelannut kilpashakkia ennen vuotta 1992, jolloin hän pelasi uuden ottelun Spasskin kanssa. Ottelu käytiin Jugoslaviassa, joka oli tuolloin YK:n kauppasaarrossa. Asia johti konfliktiin Yhdysvaltain hallituksen kanssa, eikä Fischer palannut enää synnyinmaahansa.
 Myöhäisinä vuosinaan Fischer asui Unkarissa, Saksassa, Filippiineillä ja Japanissa. Tänä aikana hän antoi lisääntyvästi Yhdysvaltain vastaisia ja antisemitistisiä lausuntoja. Vuosina 2004–2005, kun hänen Yhdysvaltain passinsa oli mennyt vanhaksi, japanilaiset viranomaiset pidättivät hänet yhdeksäksi kuukaudeksi, ja häntä uhkasi luovutus Yhdysvaltoihin. Kun Islanti myönsi hänelle kansalaisuuden, Japani kuitenkin vapautti hänet. Hän muutti Islantiin, jossa asui vuodesta 2005 kuolemaansa vuonna 2008 saakka.
 Varhaiset vuodet
 Robert James Fischer syntyi 9. maaliskuuta 1943 Chicagossa. Hänen isänsä oli saksalainen fyysikko. Äiti oli sveitsiläissyntyinen puolanjuutalainen, mutta jo varhain siirtynyt Yhdysvaltoihin. Bobby, kuten häntä kutsutaan, oli vain parin vuoden ikäinen, kun hänen vanhempansa erosivat. Lapset jäivät äidille, joka hankki elantonsa ensin opettajana ja myöhemmin Brooklynissa New Yorkissa sairaanhoitajana. Fischerillä oli vanhempi sisar Joan, joka lasten joutuessa olemaan päivisin yksin opetti veljelleen erilaisia pelejä ajankuluksi.
 Shakkipelin Fischer oppi kuusivuotiaana. Hän ei kuitenkaan osoittautunut samanlaiseksi ihmelapseksi kuin esimerkiksi Samuel Reševski tai José Raúl Capablanca. Kuitenkin hän osoitti tavatonta kiinnostusta ja tarmoa kehittyen hitaasti mutta varmasti kohti suurempaa pelitaitoa. Vasta 1955 alkoivat menestykset kerhoturnauksissa.
 Shakin maailmanmestari
 Fischer voitti shakin maailmanmestaruuden 1. syyskuuta 1972 Reykjavíkissa Boris Spasskilta.
 Ehdokasotteluissa Fischer oli voittanut Mark Taimanovin, Bent Larsenin ja Tigran Petrosjanin. Taimanov ja Larsen olivat hävinneet 6–0, ja entinen maailmanmestari Petrosjan, joka normaalisti hävisi erittäin harvoin kärsi neljä perättäistä tappiota lopputuloksen ollessa 51⁄2–21⁄2. Saavutukset herättivät huomiota ympäri maailmaa. Tämä oli ensimmäinen kerta toisen maailmansodan jälkeen, kun länsimainen pelaaja oli onnistunut murtamaan neuvostopelaajien hegemonian.
 Fischerin itsepäisyys tuli esille jo ottelua järjestettäessä. Mahdollisista paikoista Fischer piti Jugoslaviaa parhaana, kun taas Spasski halusi pelata Islannissa. Hetken vaikutti siltä, että kiista voitaisiin ratkaista jakamalla ottelu kahdelle paikkakunnalle, mutta järjestely ei toteutunut. Kun asia saatiin sovittua, Fischer kieltäytyi pelaamasta, ellei palkintosummaa kaksinkertaistettaisi. Lontoolainen rahoittaja Jim Slater lahjoitti 250 000 dollaria, mikä nosti palkkion ennennäkemättömän suureksi 500 000 dollariin. Fischer sai myös suostuttelevan puhelinsoiton Henry Kissingeriltä. Lopulta, vain tunteja ennen kuin hänet olisi tuomittu hävinneeksi, Fischer ilmestyi Islantiin.
 Ottelu pelattiin Reykjavíkissa, Islannissa, heinä-elokuussa 1972. Fischer hävisi kaksi ensimmäistä peliä oudolla tavalla: ensimmäisen, kun hän ottamalla suuren riskin söi lähetillään sotilaan loppupelissä, joka olisi muutoin ollut selvä tasapeli. Toisen pelin hän hävisi luovutuksella kieltäydyttyään pelaamasta peliolosuhteita koskevan kiistan johdosta. Fischer olisi luultavasti luovuttanut koko ottelun, mutta Spasski, joka ei halunnut luovutusvoittoa, myöntyi Fischerin vaatimuksiin vain minuutteja ennen kuin ottelu olisi tuomittu luovutetuksi. Tämä saattoi olla ratkaiseva psykologinen virhe Spasskilta. Seuraava peli pelattiin takahuoneessa Fischeriä häirinneiden kameroiden ulottumattomissa ja Fischer voitti ensimmäistä kertaa elämässään Spasskia vastaan. Ottelu sujui sen jälkeen ilman suuria kiistoja, peliä jatkettiin suuressa salissa, mutta ilman kameroita. Fischer voitti seitsemän seuraavista 19:stä pelistä häviten ainoastaan yhden ja 11 päättyi tasan. Näin Fischer voitti ottelun pistein 121⁄2–81⁄2 ja hänestä tuli yhdestoista shakin maailmanmestari.
 Mestaruuden menetys ja vetäytyminen julkisuudesta
 Fischer ei pelannut shakkia julkisesti vuoden 1972 MM-ottelun jälkeen kahteenkymmeneen vuoteen. Hän olisi joutunut puolustamaan mestaruuttaan Anatoli Karpovia vastaan 1975, mutta Fischer ja FIDE eivät päässeet sopimukseen ottelun säännöistä. Fischer vaati muun muassa pelkkien voittojen ottamista huomioon pistelaskennassa ja mestaruuden saavuttamisen edellytykseksi kymmentä voittoa. Erimielisyyden takia Fischer menetti mestaruutensa ilman ottelua, ja Karpovista tuli maailmanmestari.
 Boris Spasskin mukaan FIDE:n silloisen presidentin Max Euwen olisi pitänyt olla neuvotteluissa tiukempi neuvostoliittolaisten suhteen eikä hylätä Fischeriä. Euwe eräällä tavalla kosti Fischerille tämän itsepintaisen käytöksen vuoksi.
 Myöhempi elämä
 Bobby Fischer haastoi Spasskin uusintaotteluun 1992. Ottelu järjestettiin Udvassa Jugoslaviassa, joka oli urheilutapahtumiakin koskevassa YK:n kauppasaarrossa. Fischer voitti ottelun ja sai 3,3 miljoonan dollarin palkinnon. Kauppasaarron rikkomisen vuoksi Yhdysvaltain Kolumbian piirin oikeus asetti hänet syytteeseen ja antoi hänestä etsintäkuulutuksen.
 Fischer katosi jälleen. Vuonna 1999 hän antoi unkarilaisella radioasemalla haastattelun, joka alkoi hänen vastatessaan kuuntelijoiden kysymyksiin, mutta muuttui pian Fischerin saarnaksi, jossa hän kuvasi itsensä kansainvälisen juutalaissalaliiton uhriksi ja kielsi holokaustin. . Vuonna 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen hän antoi haastattelun pienelle filippiiniläiselle radioasemalle, jossa hän ylisti iskua Yhdysvaltoihin ja ilmoitti palaavansa maahan nähdäkseen sen tuhoutuvan. Fischer antoi myöhemmin haastattelun Islannissa ja asui Unkarissa, Japanissa ja Filippiineillä.
 13. heinäkuuta 2004 hänet pidätettiin Naritan kansainvälisellä lentokentällä Japanissa hänen käyttämänsä passin vanhennuttua.
 Elokuussa 2004 Fischer ilmoitti avioituvansa Japanin shakkiliiton puheenjohtajan Miyoko Watain kanssa. Hän oli asunut Watain kanssa jo vuodesta 2000. Fischer pyysi Yhdysvaltain ulkoministeriltä Colin Powellilta kansalaisuutensa peruuttamista. Japanin oikeusministeriö hylkäsi kuitenkin Fischerin vetoomuksen maahan jäämiseksi ja määräsi hänet karkotettavaksi, mutta syyskuussa oikeus kumosi karkotuspäätöksen. Fischer anoi poliittista turvapaikkaa Islannista, ja Islannin parlamentti hyväksyi 21. maaliskuuta 2005 erityislain, jolla Fischerille myönnettiin Islannin kansalaisuus. Näin Fischer pääsi matkustamaan Islantiin.
 1970-luvulla Fischerin vaatimuksia muun muassa MM-ottelun ehdoista pidettiin hulluina, mutta nykyisin hänen ajamansa taloudelliset ja ammattimaiset ottelu- ja turnausehdot ovat arkipäivää maailman huippupelaajien keskuudessa.
 Fischer kuoli 17. tammikuuta 2008 oltuaan pitkään vakavasti sairas. Kuolinsyy oli munuaissairaus. Fischer haudattiin Laugardælurin kirkon pienelle hautausmaalle, 60 km Reykjavíkista etelään.
 Heinäkuun 5. päivä 2010 Fischerin ruumis kaivettiin haudasta DNA-näytteiden ottamista varten filippiiniläisen Marilyn Youngin 9-vuotiaan tyttären Jinky Youngin isyyden selvittämiseksi. DNA-näytteiden tulosten mukaan Fischer ei ollut tytön isä.
 Lähteet
 Viitteet
 Kirjallisuutta
 Fisherin teoksia
 Muiden teoksia
 Aiheesta muualla
 Bobby Fischerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Bobby Fischerin epävirallinen kotisivu
 Artikkeli Fischeristä, mukana video vuodelta 1971
 Garry Kasparov: The Bobby Fischer Defense
 Holokaustin kieltäjät
 Yhdysvaltalaiset shakinpelaajat
 Shakin maailmanmestarit
 Shakin suurmestarit
 Shakkikirjailijat
 Shakin Yhdysvaltain-mestarit
 Vuonna 1943 syntyneet
 Vuonna 2008 kuolleet
 Seulonnan keskeiset artikkelit
 Salaliittoteoreetikot


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 15.7.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 187/156
 DÉCISION DU PARLEMENT EUROPÉEN
 du 24 avril 2007
 concernant la décharge sur l'exécution du budget de l'Agence européenne de la sécurité aérienne pour l'exercice 2005
 (2008/529/CE)
 LE PARLEMENT EUROPÉEN,
 vu les comptes annuels définitifs de l'Agence européenne de la sécurité aérienne relatifs à l'exercice 2005 (1),
 vu le rapport de la Cour des comptes sur les comptes annuels définitifs de l'Agence européenne de la sécurité aérienne relatifs à l'exercice 2005, accompagné des réponses de l'Agence (2),
 vu la recommandation du Conseil du 27 février 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),
 vu le traité CE, et notamment son article 276,
 vu le règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (3), et notamment son article 185,
 vu le règlement (CE) no 1592/2002 du Parlement européen et du Conseil du 15 juillet 2002, concernant des règles communes dans le domaine de l'aviation civile et instituant une Agence européenne de la sécurité aérienne (4), et notamment son article 49,
 vu le règlement (CE, Euratom) no 2343/2002 de la Commission du 19 novembre 2002 portant règlement financier-cadre des organismes visés à l'article 185 du règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil (5), et notamment son article 94,
 vu l'article 71 et l'annexe V de son règlement,
 vu le rapport de la commission du contrôle budgétaire et l'avis de la commission des transports et du tourisme (A6-0121/2007),
 1.
 donne décharge au directeur exécutif de l'Agence européenne de la sécurité aérienne sur l'exécution du budget de l'Agence pour l'exercice 2005;
 2.
 présente ses observations dans la résolution ci-après;
 3.
 charge son Président de transmettre la présente décision, ainsi que la résolution qui en fait partie intégrante, au directeur exécutif de l'Agence européenne de la sécurité aérienne, au Conseil, à la Commission et à la Cour des comptes, et d'en assurer la publication au Journal officiel de l'Union européenne (série L).
 Le président
 Hans-Gert PÖTTERING
 Le secrétaire général
 Harald RØMER
 (1) JO C 266 du 31.10.2006, p. 10.
 (2) JO C 312 du 19.12.2006, p. 6.
 (3) JO L 248 du 16.9.2002, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE, Euratom) no 1995/2006 (JO L 390 du 30.12.2006, p. 1).
 (4) JO L 240 du 7.9.2002, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1701/2003 de la Commission (JO L 243 du 27.9.2003, p. 5).
 (5) JO L 357 du 31.12.2002, p. 72.
 ---documentbreak---
 15.7.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 187/157
 RÉSOLUTION DU PARLEMENT EUROPÉEN
 du 24 avril 2007
 contenant les observations qui font partie intégrante de la décision concernant la décharge sur l'exécution du budget de l'Agence européenne de la sécurité aérienne pour l'exercice 2005
 LE PARLEMENT EUROPÉEN,
 vu les comptes annuels définitifs de l'Agence européenne de la sécurité aérienne relatifs à l'exercice 2005 (1),
 vu le rapport de la Cour des comptes sur les comptes annuels définitifs de l'Agence européenne de la sécurité aérienne relatifs à l'exercice 2005, accompagné des réponses de l'Agence (2),
 vu la recommandation du Conseil 27 février 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),
 vu le traité CE, et notamment son article 276,
 vu le règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (3), et notamment son article 185,
 vu le règlement (CE) no 1592/2002 du Parlement européen et du Conseil du 15 juillet 2002, concernant des règles communes dans le domaine de l'aviation civile et instituant une Agence européenne de la sécurité aérienne (4), et notamment son article 49,
 vu le règlement (CE, Euratom) no 2343/2002 de la Commission du 19 novembre 2002 portant règlement financier-cadre des organismes visés à l'article 185 du règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil (5), et notamment son article 94,
 vu l'article 71 et l'annexe V de son règlement,
 vu le rapport de la commission du contrôle budgétaire et l'avis de la commission des transports et du tourisme (A6-0121/2007),
 A.
 considérant que la Cour des comptes indique avoir obtenu une assurance raisonnable que les comptes de l'exercice clos le 31 décembre 2005 sont fiables et que les opérations sous-jacentes sont, dans leur ensemble, légales et régulières,
 B.
 considérant que, le 27 avril 2006, le Parlement a donné décharge au directeur sur l'exécution du budget de l'Agence pour l'exercice 2004 (6) et que, dans la résolution accompagnant la décision de décharge, le Parlement, notamment,
 —
 se déclarait préoccupé par les anomalies relevées par la Cour des comptes dans la gestion budgétaire, notamment l'absence d'indication dans les budgets rectificatifs des virements effectués, voire des raisons de ces virements, ainsi que l'absence d'information du conseil d'administration au sujet des virements et des paiements d'avances hors budget,
 —
 constatait qu'en 2004 l'Agence n'avait pas encore adopté les dispositions d'exécution du règlement financier et n'avait pas encore procédé à une analyse des risques ni élaboré de normes de contrôle interne,
 —
 notait que les procédures de sélection du personnel variaient d'une sélection à l'autre, et engageait instamment la Commission et l'Agence à convenir d'une procédure de recrutement transparente et cohérente, adaptée à la nécessité pour l'Agence de disposer de collaborateurs ayant des qualifications spécifiques,
 Remarques générales concernant la majorité des agences de l'Union européenne faisant l'objet d'une décharge individuelle
 1.
 considère que le nombre toujours croissant d'agences communautaires et les activités de certaines d'entre elles ne semblent pas s'intégrer dans un cadre d'orientation globale, que les missions de certaines agences ne reflètent pas toujours les besoins réels de l'Union ni les attentes des citoyens, et constate qu'en général les agences n'ont pas toujours bonne image ni bonne presse;
 2.
 invite par conséquent la Commission à définir un cadre d'orientation globale relatif à la création de nouvelles agences communautaires et à présenter une étude coûts-bénéfices avant la création de toute nouvelle agence, tout en veillant à éviter toute duplication d'activités entre agences ou avec les missions d'autres organisations européennes;
 3.
 invite la Cour des comptes à prendre position sur l'analyse coûts-bénéfices avant que le Parlement prenne sa décision;
 4.
 invite la Commission à présenter tous les cinq ans une étude de la valeur ajoutée de chaque agence existante; demande à toutes les institutions compétentes, en cas d'évaluation défavorable de la valeur ajoutée d'une agence, de prendre les mesures qui s'imposent en reformulant le mandat de l'agence concernée ou en mettant fin aux activités de celle-ci;
 5.
 compte tenu du nombre croissant d'agences de régulation, regrette que les négociations relatives au projet d'accord institutionnel pour un encadrement de ces agences n'aient pas encore abouti et invite les services compétents de la Commission à faire tout leur possible, en consultation avec la Cour des comptes, pour qu'un tel accord aboutisse rapidement;
 6.
 fait observer que la responsabilité budgétaire de la Commission suppose des liens plus étroits entre celle-ci et les agences; demande à la Commission et au Conseil d'entreprendre toutes les démarches nécessaires pour donner à la Commission, avant le 31 décembre 2007, une minorité de blocage au sein des organes de contrôle des agences et de prévoir cette mesure dès le départ en cas de création de nouvelles agences;
 7.
 invite la Cour des comptes à créer dans son rapport annuel un chapitre supplémentaire consacré à toutes les agences devant faire l'objet d'une décharge au titre des comptes de la Commission afin d'avoir une idée plus précise de l'utilisation faite des ressources financières de l'UE par les agences;
 8.
 rappelle le principe selon lequel toutes les agences communautaires, subventionnées ou non, sont soumises, pour leur décharge, au Parlement, même dans les cas où une autorité de décharge intervient en vertu de leur texte constitutif;
 9.
 invite la Cour des comptes à procéder à des audits des performances de toutes les agences et à faire rapport aux commissions compétentes du Parlement, y compris à la commission du contrôle budgétaire;
 10.
 constate que le nombre des agences est en augmentation constante et que, conformément à la responsabilité politique de la Commission quant au fonctionnement des agences, qui va bien au-delà d'un simple appui logistique, il est d'autant plus nécessaire que les directeurs généraux de la Commission chargés de la mise sur pied et de la supervision des agences élaborent une approche commune de ces organismes; estime qu'une structure semblable à celle créée par les agences pour la coordination entre les directions générales concernées constituerait une formule pragmatique en vue de l'adoption par la Commission d'une approche commune pour toutes les questions touchant aux agences;
 11.
 invite la Commission à améliorer le soutien administratif et technique aux agences, tout en tenant compte de la complexité croissante des dispositions administratives de la Communauté ainsi que des problèmes techniques;
 12.
 constate l'absence d'organe disciplinaire dans toutes les agences communautaires et invite les services de la Commission à prendre les mesures nécessaires pour qu'un tel mécanisme soit rapidement mis en œuvre;
 13.
 se félicite des améliorations notables dans la coordination entre les agences, laquelle leur permet de résoudre des problèmes récurrents et rend plus efficace la coopération avec la Commission et le Parlement;
 14.
 considère que la création par plusieurs agences d'un service commun de soutien, visant à rendre conformes leurs systèmes informatiques de gestion financière avec ceux de la Commission, est une mesure qui doit être poursuivie et élargie;
 15.
 invite les agences à améliorer leur coopération et l'évaluation comparative avec d'autres acteurs dans ce domaine; incite la Commission à adopter les moyens qu'elle jugera nécessaires pour aider les agences à valoriser leur image et à renforcer la visibilité de leurs activités;
 16.
 demande à la Commission de présenter une proposition tendant à harmoniser la forme du rapport annuel des agences, et à élaborer des indicateurs de résultats permettant une comparaison de leur efficacité;
 17.
 invite les agences à présenter au début de chaque année les indicateurs de résultats devant permettre de les évaluer;
 18.
 invite toutes les agences à appliquer de manière accrue les objectifs SMART qui devraient permettre une planification plus réaliste et une réalisation satisfaisante des objectifs;
 19.
 convient avec la Cour des comptes que la Commission est également responsable de la gestion (financière) des agences; demande instamment à la Commission, par conséquent, de contrôler et, au besoin, d'orienter et d'assister la direction des différentes agences, en particulier en ce qui concerne l'application correcte des procédures d'appel d'offres, la transparence des procédures de recrutement, la bonne gestion financière (sous-utilisation et prévisions excessives) et, ce qui est plus important encore, l'application correcte des règles concernant le cadre de contrôle interne;
 20.
 considère que le programme d'activité des agences devrait traduire leur contribution en des termes opérationnels et mesurables et qu'il conviendrait de tenir dûment compte des normes de contrôle internes de la Commission;
 Remarques spécifiques
 21.
 constate que le taux d'utilisation des crédits d'engagement et de paiement est inférieur à 80 % et que cette situation est due au faible niveau d'exécution des crédits d'engagement (69 %) et de paiement (32 %) des dépenses opérationnelles; relève, en outre, que le taux d'annulation des crédits de l'exercice est élevé (entre 7 % et plus de 30 % selon le titre de dépenses et la nature des crédits) et que les taux d'annulation pour les crédits reportés de l'exercice antérieur sont aussi élevés; invite l'Agence, dans ce cadre, à améliorer sa programmation et à en renforcer le suivi afin d'éviter de mobiliser inutilement des ressources;
 22.
 note l'absence d'introduction de la gestion par activité, alors même que le règlement financier de l'Agence le prévoit, à l'instar de ce qui a été appliqué au budget général de manière à permettre un meilleur suivi de la performance;
 23.
 regrette que le conseil d'administration n'ait pas adopté de normes minimales de contrôle interne avant la fin de 2005 et que les systèmes et procédures de gestion et de contrôle interne n'aient toujours pas été décrits; relève que la validation des procédures mises en place par les ordonnateurs pour garantir l'exactitude et l'exhaustivité des informations financières qu'ils transmettent au comptable n'a pas été effectuée et que, à la fin de 2005, l'Agence ne disposait pas encore d'un système lui permettant de s'assurer que les redevances qu'elle exige de ses clients en contrepartie de ses services étaient suffisantes pour en couvrir le coût; invite l'Agence à surmonter cette situation dans les meilleurs délais;
 24.
 se félicite de la décision du conseil d'administration consistant à adopter des normes de contrôle interne fondées sur les normes appliquées par la Commission et sur les normes ISO 9000; demande instamment à l'Agence de poursuivre la mise en œuvre de ces normes;
 25.
 déplore le fait que le principe de mise en concurrence ouverte n'ait pas toujours été respecté et invite l'Agence à le respecter à l'avenir.
 (1) JO C 266 du 31.10.2006, p. 10.
 (2) JO C 312 du 19.12.2006, p. 6.
 (3) JO L 248 du 16.9.2002, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE, Euratom) no 1995/2006 (JO L 390 du 30.12.2006, p. 1).
 (4) JO L 240 du 7.9.2002, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1701/2003 de la Commission (JO L 243 du 27.9.2003, p. 5).
 (5) JO L 357 du 31.12.2002, p. 72.
 (6) JO L 340 du 6.12.2006, p. 128.


text:
 20.4.2011
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 104/1
 DÉCISION DU CONSEIL
 du 11 avril 2011
 relative à la signature, au nom de l’Union européenne, de l’accord sous forme d’échange de lettres entre l’Union européenne et l’Australie au titre de l’article XXIV, paragraphe 6, et de l’article XXVIII de l’accord général sur les tarifs douaniers et le commerce (GATT) de 1994 concernant la modification de concessions dans les listes d’engagements de la République de Bulgarie et de la Roumanie, dans le cadre de leur adhésion à l’Union européenne
 (2011/247/UE)
 LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 207, paragraphe 4, premier alinéa, en liaison avec l’article 218, paragraphe 5,
 vu la proposition de la Commission européenne,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 Le 29 janvier 2007, le Conseil a autorisé la Commission à ouvrir des négociations avec certains autres membres de l’Organisation mondiale du commerce au titre de l’article XXIV, paragraphe 6, de l’accord général sur les tarifs douaniers et le commerce (GATT) de 1994, dans le cadre du processus d’adhésion à l’Union européenne de la République de Bulgarie et de la Roumanie.
 (2)
 Les négociations ont été menées par la Commission dans le cadre des directives de négociation adoptées par le Conseil.
 (3)
 Ces négociations ont été menées à bonne fin et un accord sous forme d’échange de lettres entre l’Union européenne et l’Australie au titre de l’article XXIV, paragraphe 6, et de l’article XXVIII de l’accord général sur les tarifs douaniers et le commerce (GATT) de 1994 concernant la modification de concessions dans les listes d’engagements de la République de Bulgarie et de la Roumanie, dans le cadre de leur adhésion à l’Union européenne (ci-après dénommé «accord»), a été paraphé le 15 juin 2010.
 (4)
 Il convient de signer l’accord,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
 Article premier
 La signature de l’accord sous forme d’échange de lettres entre l’Union européenne et l’Australie au titre de l’article XXIV, paragraphe 6, et de l’article XXVIII de l’accord général sur les tarifs douaniers et le commerce (GATT) de 1994 concernant la modification de concessions dans les listes d’engagements de la République de Bulgarie et de la Roumanie, dans le cadre de leur adhésion à l’Union européenne (ci-après dénommé «accord»), est approuvée au nom de l’Union, sous réserve de la conclusion de l’accord (1).
 Article 2
 Le président du Conseil est autorisé à désigner la ou les personnes habilitées à signer l’accord au nom de l’Union.
 Article 3
 La présente décision entre en vigueur à la date de son adoption.
 Fait à Luxembourg, le 11 avril 2011.
 Par le Conseil
 Le président
 PINTÉR S.
 (1) Le texte de l’accord sera publié en même temps que la décision relative à sa conclusion.


type: contracts

text:
 15.7.2010
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 181/27
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 58/2010
 z dnia 30 kwietnia 2010 r.
 zmieniająca Protokół 31 do Porozumienia EOG w sprawie współpracy w konkretnych dziedzinach poza czterema swobodami
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zmienione Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej „Porozumieniem”, w szczególności jego art. 86 i 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Protokół 31 do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 70/2007 z dnia 29 czerwca 2007 r. (1).
 (2)
 Rozporządzenie (WE) nr 1692/2006 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 24 października 2006 r. ustanawiające drugi program Marco Polo dla udzielania wspólnotowej pomocy finansowej w celu poprawy działania systemu transportu towarowego na środowisko (Marco Polo II) i uchylające rozporządzenie (WE) nr 1382/2003 (2) z poprawkami wprowadzonymi w Dz.U. L 65 z 3.3.2007, s. 12, włączono do Protokołu 31 do Porozumienia decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 70/2007 z dnia 29 czerwca 2007 r. (3),
 (3)
 Należy rozszerzyć współpracę pomiędzy Umawiającymi się Stronami Porozumienia, w celu włączenia rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 923/2009 z dnia 16 września 2009 r. zmieniającego rozporządzenie (WE) nr 1692/2006 ustanawiające drugi program Marco Polo dla udzielania wspólnotowej pomocy finansowej w celu poprawy działania systemu transportu towarowego na środowisko (Marco Polo II) (4).
 (4)
 Należy zatem zmienić Protokół 31 Porozumienia w celu umożliwienia takiego rozszerzenia współpracy od dnia 1 stycznia 2010 r.,
 STANOWI, CO NASTĘPUJE:
 Artykuł 1
 W art. 12 ust. 3 Protokołu 31 do Porozumienia (rozporządzenie (WE) nr 1692/2006 Parlamentu Europejskiego i Rady) dodaje się tiret w brzmieniu:
 „ , zmienione:
 —
 32009 R 0923: rozporządzeniem Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 923/2009 z dnia 16 września 2009 r. (Dz.U. L 266 z 9.10.2009, s. 1).”.
 Artykuł 2
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie następnego dnia po skierowaniu ostatniej notyfikacji do Wspólnego Komitetu EOG zgodnie z art. 103 ust. 1 Porozumienia (5).
 Niniejszą decyzję stosuje się od 1 stycznia 2010 r.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 30 kwietnia 2010 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Alan SEATTER
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 304 z 22.11.2007, s. 54.
 (2) Dz.U. L 328 z 24.11.2006, s. 1.
 (3) Dz.U. L 304 z 22.11.2007, s. 54.
 (4) Dz.U. L 266 z 9.10.2009, s. 1.
 (5) Nie wskazano wymogów konstytucyjnych.