type: other

text:
Bendros ˇinios apie arcview gis
 Vilniaus pedagoginio universiteto Gamtos mokslų fakulteto Bendrosios ir Regioninės geografijos katedrose skaitomas kursas Geografinės informacinės sistemos (GIS). Kurso paskirtis – supa ̨indinti su �ia technologija, jos struktūra, pateikti vystymosi retrospektyvą, i�ry�kinti jos vietą geografijos ugdyme bei įvairiose gyvenimo srityse. Taip pat sudaryti galimybę įvaldyti GIS programinę įrangą geografinių duomenų naudojimo, u ̨klausos, analizės, pateikimo, ̨emėlapių sudarymo klausimams spręsti. 2004 m UAB HNIT-BALTIC GeoInfoServisas nemokamai vieneriems metams pateikė ArcView programinę įrangą ArcView 8.3, reikalingą geografinių duomenų paruo�imui, valdymui ir publikavimui. Todėl �i galimybė jau realizuojama. Kursas reikalingas ne tik geografams, bet ir kitų specialybių studentams, dėstytojams - vienaip ar kitaip susijusiems su geografinių duomenų naudojimu Kol kas �is kursas skaitomas geografijos magistrų studijose.
 �i mokymo priemonė skirta i�mokti naudotis programine ArcView įranga geografinių duomenų surinkimui, saugojimui, analizei, vaizdavimui ir ̨emėlapių sudarymui, o i�mokus panaudoti ruo�iant mokslinius tyrimus, darbus, ataskaitas. Svarbiausia �ios mokymo priemonės dalis yra praktinės u ̨duotys ir pratimai, kurie leid ̨ia gautas teorines ̨inias apie GIS pritaikyti prakti�kai, naudojant realius duomenis apie Lietuvą ir Pasaulį. Tai integruotas teorinių ir praktinių u ̨duočių kompleksas. Įvairūs GIS procesai ir funkcijos yra i�samiai paai�kintos, nurodomi jų atlikimo būdai.
 Prie� atliekant praktinį pratimą ar u ̨duotį svarbu atid ̨iai perskaityti atitinkamą teorinę ArcView GIS dalį bei įsigilinti į pateikiamą u ̨duoties problemą.
 Visos praktinės u ̨duotys yra suskirstytos į atskirus skyrius pagal analizuojamas programinės įrangos funkcijas ar galimybes. Daugeliu atveju pratimo prad ̨ioje yra pateikiama spręstina problema, o toliau – sprendimo pavyzdys.
 Visos praktinės u ̨duotys parengtos pagal Lietuvos geoinformacinių duomenų bazę GDB200 (a VĮ Distancinių tyrimų ir geoinformatikos centras “GIS-Centras”), kuri apima reljefo, hidrografijos, ̨emėnaudos, gyvenviečių, administracinių vienetų, transporto, energetikos, saugomų teritorijų sluoksnius. Naudojamas topografinis ̨emėlapis bei aerofotovaizdas “VMI_5522 (a Nacionalinė ̨emės tarnyba).
 I. BENDROS ˇINIOS APIE ARCVIEW GIS
 ArcView - populiariausia pasaulyje ir Lietuvoje GIS programinė įranga, apimanti GIS duomenų vizualizacijos, erdvinių ir atributinių u ̨klausų, analizės, GIS ir atributinių duomenų integravimo, kūrimo ir redagavimo galimybes.
 ArcView 8.3 sudaro �ios aplikacijos: ArcMap – duomenų vaizdavimas, redagavimas, u ̨klausos ir analizė; ArcCatalog – geografinių ir lentelinių duomenų kūrimas, valdymas bei jų administravimas; ArcToolbox – bazinis duomenų konvertavimas i�/į skirtingus formatus. Naudojant �ias aplikacijas kartu, galima atlikti bet kokią GIS u ̨duotį, nuo paprasčiausio duomenų atvaizdavimo iki sudėtingų u ̨duočių, tokių kaip tematinis kartografavimas, geografinė analizė, duomenų kūrimas ir redagavimas, geoduomenų apdorojimas.
 Pagrindiniai �ios programinės įrangos privalumai ir savybės:
 Sąveika su ̨emėlapiu. ArcView programinė įranga pateikiama su įrankiais duomenų per ̨iūrai ir i�rankai. Įrankiai apima: ̨emėlapio didinimas/ma ̨inimas, perstūmimas bei identifikacija. Galima kurti hypernuorodas į i�orines aplikacijas, makrokomandas. Nauja savybė yra ̨emėlapio u ̨uominos, kurios parodomos u ̨vedus pelę ant ̨emėlapio objekto. Mikroskopo bei ap ̨valgos langai leid ̨ia per ̨iūrėti duomenis i�didintu bei ap ̨valginiu būdu.
 ˇemėlapio vaizdavimas. ArcView teikia galimybę rinktis kaip bus vaizduojami duomenys ̨emėlapyje. Sluoksniai gali būti vaizduojami kaip per�viečiami, norint pabrė ̨ti duomenis esančius ̨emiau pie�iamo sluoksnio. Per�viečiamumas yra labai naudingas vaizduojant rastrinius sluoksnius vir� kitų sluoksnių, tuo leid ̨iant matyti ir rastrinius, ir ̨emiau esančius sluoksnius vienu metu. Duomenys gali būti vaizduojami įvairiais klasifikacijos metodais - vienu simboliu, unikalios reik�mės, sulyginimas su simbolių biblioteka, graduotais simboliais ar spalvomis, proporciniais simboliais, ta�kų intensyvumo ̨emėlapiais, ̨emėlapiais su apskritiminėmis bei stulpelinėmis diagramomis, i�skiriamas dvinaris ir daugianaris duomenų vaizdavimas.
 ˇymės. ArcView turi ̨ymių i�dėstymo ̨emėlapyje funkcionalumą, kuris leid ̨ia u ̨dėti paai�kinamąjį tekstą �alia vieno ar kelių ̨emėlapyje esančių objektų. ˇymės gali būti i�dėstomos interaktyviai kiekvienam ̨emėlapyje esančiam elementui, arba dinami�kai visam ̨emėlapio sluoksniui. Vartotojas gali nurodyti koks bus naudojamas ̨ymės �riftas, jo dydis bei spalva.
 ˇemėlapio analizė. ArcView turi daug savybių, leid ̨iančių analizuoti duomenis esančius GIS duomenų bazėse. Elementai ̨emėlapyje gali būti i�rinkti interaktyviai, pagal jų atributus ar jų padėtį. Įvairūs erdviniai sąry�iai gali būti rasti naudojant įrankius esančius ArcView. ArcView turi įrankius, kurie leid ̨ia kurti buferius, i�kirpti, sulieti, apjungti, susieti duomenis pagal jų geografinę padėtį bei suformuoti ataskaitas.
 Duomenų konvertavimas. ArcToolbox aplikacija esanti ArcView turi įrankius, kurie reikalingi konvertuoti duomenis saugomus COVERAGE, GRID, TIN, CAD į kitus palaikomus duomenų formatus. Įrankiai yra sugrupuoti į smulkesnius rinkinius priklausančius atitinkamam konvertavimo u ̨daviniui. Konvertavimo įrankiai veikia su dauguma plačiai paplitusių GIS duomenų formatų.
 Duomenų formatų palaikymas. ArcView gali tiesiogiai (be konvertavimo) skaityti �iuos ir kitus duomenų formatus: Shapefailai, Coverage, Geoduomenų bazės, Geography Network servisai, TIN, Rastiniai duomenų tipai.
 Metaduomenys. ArcCatalog aplikacija esanti ArcView turi integruotą metaduomenų redaktorių, kuriuo galima dokumentuoti turimus duomenis. Sukūrus naujus duomenis ArcCatalog automati�kai u ̨pildo dalį informacijos metaduomenyse, naudodamas duomenyse esančią informaciją. Jei duomenų savybės keičiasi, pavyzd ̨iui pridėjus naują stulpelį duomenims, ArcCatalog automati�kai atnaujina metaduomenis.
 Pritaikymo galimybės. Programa turi labai plačias pritaikymo galimybes.
 1.1 ArcView 8.3. programoje naudojami duomenys
 ArcView 8.3 programoje daugiausia naudojami dviejų tipų duomenys: vektoriniai ir rastriniai
 Vektoriniai duomenys. ArcView vektorinių duomenų formatas vadinamas SHAPE. Kiekvieną SHAPE formato vektorinių duomenų sluoksnį sudaro nuo 3 iki 5-6 bylų. Svarbiausios i� jų dvi: *.shp bylose saugoma grafinė, o *.dbf bylose – atributinė objektų informacija. *.dbf bylas galima atidaryti ir su MS Excel programa. Dauguma oficialių duomenų bazių Lietuvoje yra sukurtos kita ESRI kompanijos programa ArcInfo. ArcInfo formato vektorinius sluoksnius sudaro ̨ymiai daugiau bylų. ArcInfo duomenis ArcView programose galima per ̨iūrėti, tačiau negalima redaguoti. Jeigu norime dirbti su ArcInfo duomenimis, juos reikia konvertuoti į Shape formatą.
 Kuriant naują temą pirmiausia sukuriamas Shape formato failas, su i�plėtimu .shp (pvz., miestai.shp). taip pat automati�kai sukuriamos atitinkamos bylos (pvz., miestai.shx bei miestai.dbf).I�skiriami �ie privalumai:
 · Shape failai greitai brai ̨omi;
 · Shape failai yra redaguojami ArcView aplinkoje;
 · Naudojantis �iuo formatu galima sukurti savo duomenis
 · Kitų formatų geografinius duomenis galima pertvarkyti į Shape formatą.
 Pertvarkant jau egzistuojančią temą į Shape failą, nurodomas naujos temos vardas, bei saugojimo katalogas. Į Shape failą galima konvertuoti tik reikalingus, pasirinktus elementus.
 Rastriniai duomenys. Darbui su ArcView programine įranga gali būti naudojami ne tik vektoriniai, bet ir rastriniai duomenys. Rastriniame duomenų modelyje kiekvienas ta�kas suprantamas kaip celė. Pagrindiniai rastrinių vaizdų formatai yra JPEG; BMP, TIFF, rastrinių vaizdų katalogai ir kt. Rastriniai duomenys kaip duomenų �altiniai vektorinių sluoksnių kūrimui ir redagavimui GIS programose naudojami “priri�ti” (t.y. turintys koordinates)– skenuoti ̨emėlapiai ir planai, kosminiai ir aerofoto vaizdai. Rastriniai duomenys neturi atributinės informacijos – tai tik “paveiksliukai”. Rastrinių duomenų priri�imo ta�kų koordinatės saugomos *.tfw bylose. ArcView 8.3 programa leid ̨ia naudoti įvairių formatų rastrinius duomenis, tačiau da ̨niausiai naudojamas TIFF formatas. Jeigu turime “nepriri�tus” rastrinius duomenis, ArcView 8.3 programa leid ̨ia juos priri�ti (�i funkcija detaliau nenagrinėjama). Naudojami kaip pagrindas vektorinių duomenų kūrimui, per ̨iūrai, analizei.
 GIS programose reikia dirbti tik su gerai priri�tais vektoriniais ir rastriniais duomenimis. Prie�ingu atveju objektų padėtis, plotai, ilgiai, formos ir kiti parametrai neatitiks realios situacijos.
 ArcView 8.3 programos projektai. ArcView 8.3 programos dokumentai vadinami projektais (angl. project). Projekte saugomos nuorodos į naudojamus duomenis (tačiau ne patys duomenys – tuo GIS programų dokumentai skiriasi nuo kai kurių kitų populiarių programų, pvz., MS Word ar Excel, dokumentų), legendos, ̨emėlapių maketai, įvairūs darbui reikalingi nustatymai.
 ArcView 8.3 projekto piktograma Windows aplinkoje.
 Projektai saugomi *.mxd formatu. Projektas gali saugoti daug vaizdų, sudarytų i� įvairių duomenų �altinių, temų. Tema – geografinių objektų, kuriuos sieja vienodos savybės, visuma (miestai, gatvės, e ̨erai). Geografiniai objektai temose gali būti trijų tipų: ta�kai, linijos ir plotai. Jie turi savo simbolius, kurie saugomi pačioje programoje. Vektoriniai (geografiniai) duomenys – duomenys, saugantys geografinių objektų padėtį, formą koordinačių pavidalu bei ry�iais tarp elementų.Vieni pagrindinių vektorinių temų duomenų �altinių, naudotinų dirbant su �ia programine įranga yra shape failai, taip pat rastriniai bei lentelių duomenys. Lentelių duomenimis gali būti labai įvairi informacija. Da ̨niausiai tai informacija apie ̨emėlapio objektus, kurią susiejus su tema, galima analizuoti ir redaguoti temos objektus.
 1.2 ArcView 8.1. programos lango struktūra
 Struktūrinės ArcView 8.3. programos lango dalys yra �ios (i� vir�aus į apačią, ̨r.2 pav.):
 projekto pavadinimo eilutė (vir�utiniame pakra�tyje)– rodomas atidaryto projekto pavadinimas,
 meniu juosta ( ̨emiau projekto pavadinimo) – talpinamas pagrindinis programos meniu;
 įrankių juosta ( ̨emiau meniu, gali būti i�dėstyta abipus darbinio programos lauko) – talpinami įrankių mygtukai ir paletės;
 darbo laukas (vidurinėje programos lango dalyje) – rodomas grafinis duomenų/ ̨emėlapio maketo vaizdas. Turi du re ̨imus, kurie nustatomi apatiniame de�iniajame darbo lauko kampe arba meniu View. Da ̨niausiai naudojamas Data View (rodyti duomenis) re ̨imas, kuriame pateikiamas grafinis projekte esančių sluoksnių vaizdas. Re ̨imas Layout View naudojamas kuriant ̨emėlapių maketus;
 turinio lentelė (Table of contents), paprastai talpinama kairėje darbo lauko pusėje – joje rodomi projekte esantys sluoksniai, jų i�dėstymo tvarkai bei legendos. Turinio lentelės dydį ir padėtį galime keisti savo nuo ̨iūra. Lentelė turi du re ̨imus – Display ir Source (jie nustatomi lentelės apačioje). Nustačius pastarąjį papildomai rodomas kelias iki duomenų �altinio. Jeigu �io lango nėra, arba jį i�jungėme, vėl įdėti galime meniu View pasirinkę Table of contents;
 prane�imų juosta (apatiniame pakra�tyje) – rodomos ta�ko, kuriame yra kursorius, stačiakampės koordinatės bei kai kurie kiti vaizdo parametrai. Stačiakampės koordinatės – tai atstumas matavimo vienetais nuo pusiaujo ir Grinvičo dienovidinio.
 Čia galime pasirinkti darbo lauko re ̨imą ir atnaujinti vaizdą (Refresh )
 Čia galime pasirinkti turinio lentelės re ̨imą
 Darbo laukas
 Čia rodomos kursoriaus stačiakampės koordinatės
 2 pav. ArcView 8.3. programos lango struktūra
 II. Duomenų per ̨iūra, atranka ir analizė
 2.1. Projekto atidarymas ir i�saugojimas
 2.1.1. Projekto ( ̨emėlapio ruo�inio) atidarymas. Įjungus ArcView 8.3 programą, pirmiausia pasirodo pasisveikinimo lentelė (3 pav.), kurioje galime nurodyti, kokį projektą norime atidaryti:
 · naują (tu�čią) projektą (A new empty map),
 · parengtą ̨emėlapio ruo�inį (A template),
 · jau egzistuojantį (anksčiau sukurtą ir i�saugotą) projektą (An existing map).
 ArcView programos “atsimena” anksčiau atidarytus projektus – nuorodos į juos pateikiamos apatiniame lentelės lange (4 pav.). Jei pasirenkame atidaryti ̨emėlapio ruo�inį, pasirodo nauja dialogo lentelė, kurioje galime nurodyti, kokį ruo�inį norime atidaryti. Atidaryti jau egzistuojantį projektą galime pa ̨ymėję nuorodą į tą projektą apatiniame lentelės lange, o jeigu nuorodos nėra – norimą atidaryti projektą nurodome pasirinkę komandą Browse for maps.
 2.1.2. Projekto i�saugojimas. Programos meniu File pasirenkame komandą Save project as. Pasirod ̨iusioje dialogo lentelėje nurodome, kurioje vietoje, kokiu pavadinimu ir formatu norime i�saugoti projektą. Programos ArcView 8.3 projektai saugomi *.mxd formatu. Projektą galima i�saugoti ir kaip ̨emėlapio ruo�inį (*.mxt formatu).
 2.1.3. Projekto pakeitimų i�saugojimas. Egzistuojančio projekto pakeitimai i�saugomi kaip ir kitų programų (pvz., MS Word) dokumentuose: meniu File pasirenkame komandą Save, arba nuspaud ̨iame atitinkamą mygtuką įrankių paletėje Standart. Jeigu dirbome su nauju projektu, pirmiausia reikia i�saugoti patį projektą.
 U ̨darant projektą, su kuriuo dirbome, programa taip pat klausia, ar norime i�saugoti pakeitimus (5 pav.). Yes – i�saugoti, No – nesaugoti, Cancel – nutraukti projekto u ̨darymą.
 2.1 u ̨duotis. Atidaryti ir per ̨iūrėti Europos ̨emėlapio ruo�inį.
 Sprendimas. Įjungiame ArcView 8.3 programą. Pasisveikinimo lentelėje nurodome, kad norime atidaryti ̨emėlapio ruo�inį. Pasirinkimą patvirtiname (spaud ̨iame OK).
 Atsidaro dialogo lentelė “New”, kurioje galime nurodyti, kurį ruo�inį norime atidaryti. Per ̨iūrime visas lentelės korteles. Reikalingas ruo�inys yra kortelėje World (6 pav.). Pa ̨ymime �į ruo�inį ir atidarome.
 Gauname ̨emėlapio maketą Layout View re ̨ime. Įjungiame Data View re ̨imą ( ̨r. 2 pav.), atidarome ir per ̨iūrime sluoksnių atributines duomenų lenteles ( ̨r. 2.4.1.)
 Projektą u ̨darome, pakeitimų nesaugome.
 2.2 u ̨duotis. Atidaryti naują projektą, nustatyti matavimo vienetus, įkelti duomenų sluoksnį ir i�saugoti.
 Čia nurodome katalogą, kuriame norime i�saugoti projektą
 Sprendimas. Atidarome ArcView programą, pasisveikinimo lentelėje spaud ̨iame OK (t.y. patvirtiname, kad norime atidaryti naują projektą). Nustatome matavimo vienetus – metrus ( ̨r. 2.2.8.). I� GDB200 duomenų bazės įkeliame sluoksnius “upes”, “adm” ir “gyvenv” ( ̨r. 2.2.1.).
 Čia matome atidaryto katalogo turinį
 Projektą i�saugome ( ̨r. 2.1.2.) kataloge “Bandymai” (c:gis duomenys bandymai; jei tokio katalogo nėra, reikia sukurti), pavadinimu “Bandymai” (7 pav.). Kaip matome, projektą galime i�saugoti ir kaip ̨emėlapio ruo�inį. Nuspaudus mygtuką Save, projektas i�saugomas. I�saugoję projektą, jį u ̨darome.
 2.3 u ̨duotis. Atidaryti i�saugotą projektą.
 Sprendimas. Įjungiame ArcView programą. Pasisveikinimo lentelėje nurodome, kad norime atidaryti jau egzistuojantį projektą ir pasirenkame komandą Browse for maps du kartus paspausdami kairiu pelės klavi�u ( ̨r. 2.1.1.). Pasirod ̨iusioje paie�kos lentelėje (8 pav.) nurodome norimą atidaryti projektą, t.y. anksčiau i�saugotą projektą “Bandymai”. Nuspaudus Open projektas atidaromas.
 2. 2. Sluoksnių įkėlimas, per ̨iūra ir pa�alinimas i� projekto
 2.2.1. Duomenų sluoksnio įkėlimas. Įrankių paletėje Standart nuspaud ̨iame komandos Add data mygtuką.
 Pasirod ̨iusioje duomenų paie�kos lentelėje (9 pav.) nurodome (t.y. surandame ir pa ̨ymime) duomenų sluoksnį, kurį norime įkelti į projektą (galima nurodyti i�kart kelis sluoksnius, jei jie yra tame pačiame kataloge), ir nuspaud ̨iame mygtuką Add. Į projektą įkeltų sluoksnių pavadinimai ir legendos rodomi turinio lentelėje, o programos darbo lauke matome grafinį duomenų vaizdą.
 2.2.2 Sluoksnio įjungimas/i�jungimas
 Tam reikia u ̨dėti arba nuimti varnelę prie sluoksnio pavadinimo turinio lentelėje. Jeigu varnelė u ̨dėta – sluoksnio grafinis vaizdas rodomas darbo lauke, o jei nuimta – nerodomas.
 Pratimas. Projekte “Bandymai” i�jungiame gyvenviečių ir administracinį sluoksnius, kad būtų rodomas tik upių sluoksnis (10 pav.). Po to vėl įjungiame anksčiau i�jungtus sluoksnius.
 2.2.3. Kontekstinis vektorinio sluoksnio meniu. �į meniu atidarome pa ̨ymėję sluoksnį turinio lentelėje de�iniu pelės klavi�u (11 pav.).
 Vektorinio sluoksnio kontekstiniame meniu yra �ios funkcijos:
 Copy – kopijuoti;
 Remove – pa�alinti sluoksnį i� projekto;
 Open Attribute Table – atidaryti sluoksnio atributinę lentelę;
 Join and Relates – prijungti (susieti) kitas duomenų bazes;
 Zoom to Layer – i�didinti sluoksnio vaizdą tiek, kad matytume jį per visą darbo lauką;
 Visible Scale Range – įjungti maksimalų/minimalų sluoksnio mastelį (jeigu nustatytas);
 Selection – objektų ̨ymėjimas ir operacijos su pa ̨ymėtais objektais;
 Label Features – i�kelti sluoksnio objektų atributinę informaciją į grafinį vaizdą u ̨ra�ų/indeksų pavidalu;
 Convert Labels to Annotation – paversti i�keltą atributinę informaciją į anotacijas (tada galime koreguoti kiekvieno atskiro u ̨ra�o poziciją ir stilių);
 Convert Features to Graphics – paversti objektus grafiniais elementais (jie nėra susieti su atributine duomenų baze ir i�lieka i�jungus ar pa�alinus sluoksnį);
 Data – nustatyti (keisti) duomenų �altinį bei eksportuoti duomenis į kitą sluoksnį/formatą;
 Save As Layer File – i�saugoti sluoksnio legendą;
 Properties – sluoksnio nustatymai.
 2.2.4. Vektorinio sluoksnio nustatymai Properties. Sluoksnio nustatymus galima per ̨iūrėti ir keisti lentelėje Layers Properties, kurią atidarome sluoksnio kontekstiniame meniu pasirinkę komandą Properties. �ią lentelę sudaro keletas kortelių su skirtingais nustatymais:
 · kortelėje General rodomas sluoksnio pavadinimas (galima pakeisti);
 · kortelėje Source rodomas sluoksnio duomenų �altinis (galima pakeisti), projekcija ir kampinių ta�kų stačiakampės koordinatės;
 · kortelėje Selection rodomas pa ̨ymėto objekto i�ry�kinimo būdas (galima pakeisti);
 · kortelėje Simbology rodoma sluoksnio legenda (galima pakeisti, ̨r. 2.7),
 · kortelėje Fields rodomi sluoksnio atributinės lentelės stulpelių parametrai;
 · kortelėje Labels galima nustatyti objektų atributinės informacijos (pavadinimai, Gkodai ir kt.) pateikimą grafiniame sluoksnio vaizde.
 2.2.4. Sluoksnio pa�alinimas i� projekto. Norint pa�alinti sluoksnį i� projekto, reikia pa ̨ymėti jį de�iniu pelės klavi�u ir kontekstiniame meniu pasirinkti komandą Remove ( ̨r. 11 pav.).
 Pratimas. Pa�aliname i� projekto ir i� naujo įkeliame upių sluoksnį.
 2.2.5. Sluoksnio pavadinimo pakeitimas. Jeigu netenkina sluoksnio pavadinimas, paprasčiausia jį pakeisti turinio lentelėje – du kartus (negreitai!) nuspaudus kairiu pelės klavi�u, sluoksnio pavadinimas tampa redaguojamas ir galime jį pakeisti (duomenų �altinio pavadinimas nesikeičia!). Sluoksnio pavadinimą taip pat galime keisti sluoksnio nustatymų lentelės Layers Properties kortelėje General ( ̨r. 2.2.4.).
 Pratimas. Sluoksnio “gyvenv point” pavadinimą pakeičiame į “Gyvenvietės”, “adm polygon” – į “Savivaldybės”, “upes arc” – į “Upės”.
 2.2.6. Sluoksnių i�dėstymas. Turinio lentelėje auk�čiau esančio sluoksnio grafinis vaizdas programos darbo lauke u ̨dengia ̨emiau esančio sluoksnio objektų vaizdą. Siekiant, kad plotiniai arba rastriniai sluoksniai neu ̨dengtų ta�kinių arba linijinių sluoksnių vaizdo, turinio lentelėje jie i�dėstomi tokia tvarka (i� vir�aus ̨emyn): ta�kiniai, linijiniai, plotiniai, rastriniai.
 Pratimas. Turinio lentelėje gyvenviečių ir upių sluoksnius perkeliame ̨emiau administracinio sluoksnio (pa ̨ymėjus norimą sluoksnį, neatleid ̨iant kairio pelės klavi�o jis perkeliamas į norimą vietą). Matome, kad plotinis administracinis sluoksnis “u ̨dengia” ̨emiau atsidūrusius ta�kinius ir linijinius sluoksnius. Vadinasi, sluoksniai yra i�dėstyti neteisingai. Gyvenviečių ir upių sluoksnius gra ̨iname į pradinę vietą.
 2.2.7. Sluoksnio grafinio vaizdo i�didinimas. Norint i�didinti sluoksnio grafinį vaizdą taip, kad matytume jį per visą darbo lauką, reikia pa ̨ymėti pasirinktą sluoksnį de�iniu pelės klavi�u ir kontekstiniame meniu pasirinkti komandą Zoom to layer ( ̨r. 11 pav.). �i funkcija svarbi tuomet, kai į projektą įkelti sluoksniai apima nevienodas teritorijas.
 Pratimas. Į projektą įkeliame rastrinį sluoksnį “c-43-21-a-b-4.tif” (c:gis duomenystopo_10000). Jis u ̨ima ̨ymiai ma ̨esnę teritoriją nei anksčiau įkelti sluoksniai ir mes net negalime jo į ̨iūrėti. I�didiname �io sluoksnio vaizdą. Matome, kad tai yra skenuotas topografinis ̨emėlapis. Plotinis savivaldybių sluoksnis yra auk�čiau, todėl u ̨dengia skenuoto ̨emėlapio vaizdą ir trukdo per ̨iūrai. Savivaldybių sluoksnį i�jungiame. Grį ̨tame į pilną įkeltų sluoksnių vaizdą – įrankių paletėje Tools nuspaud ̨iame komandos Full extent mygtuką ( ̨r. 2.3.2.). Vėl įjungiame savivaldybių sluoksnį.
 2.2.8. Matavimo vienetų nustatymas. Kol nenustatyti matavimo vienetai, nerodomas duomenų grafinio vaizdo mastelis.
 Matavimo vienetai (Measure units) nurodomi nustatymų lentelės Data Frame properties kortelėje General (būtina nurodyti matavimo vienetus abiejose matavimo vienetų nustatymo Units eilutėse – Map ir Display). �ią lentelę (12 pav.) galima atidaryti meniu View. Kadangi Lietuvoje priimta metrinė matavimo sistema, paprastai nustatome metrus. �is nustatymas svarbus ne tik masteliui, bet ir stačiakampėms koordinatėms bei atributiniams duomenims (kiekybiniai duomenys – plotas, ilgis ir pan. – paskaičiuojami būtent nurodytais matavimo vienetais).
 2.2.9. Mastelio nustatymas. Grafinio vaizdo, kurį matome programos darbo lauke, mastelis rodomas įrankių paletėje Standart. Mastelį galima keisti nurodant arba įra�ant norimą santykį (13 pav.).
 Pratimas. Nustatome mastelius: 1:10.000.000, 1:3.000.000, 1:2.000.000, 1:1.000.000, 1:500.000, 1:200.000. Po to sugrį ̨tame į pilną sluoksnių vaizdą.
 2.3. Susipa ̨inimas su įrankių paletėmis Tools ir Standart
 2.3.1. Įrankių mygtukai ir paletės. Siekiant palengvinti darbą, reikalingos valdymo funkcijos (komandos, įrankiai, nustatymai) gali būti i�kelti į programos lango pavir�ių mygtukų, rečiau – ma ̨esnių langų (pvz. mastelis) pavidalu. Grafinis mygtuko vaizdas vadinamas ikona. Ikonos atspindi valdymo funkcijos paskirtį (pvz. paie�kos įrankio Find mygtuko ikonoje vaizduojami ̨iūronai).
 Pagal paskirtį įrankių mygtukai grupuojamos į įrankių paletes (Toolbars). Įrankių paletes galima atidaryti/i�jungti lentelėje Toolbars, kurią gauname paspaudę de�iniu pelės klavi�u bet kurioje meniu ar įrankių juostos vietoje arba meniu View pasirinkę Toolbars. Įrankių paletes galime i�dėstyti savo nuo ̨iūra. Kad neu ̨stotų duomenų grafinio vaizdo darbo lauke, geriausia jas i�dėstyti įrankių juostose ( ̨r. 14pav.). Duomenų per ̨iūrai da ̨niausiai naudojamos paletės – Standart ir Tools.
 Pratimas. Po vieną i�jungiame įrankių paletes. Matome, kad paletės Main Menu negalima i�jungti – tai pagrindinis programos meniu, talpinamas meniu juostoje. Vėl įjungiame paletes Standart ir Tools, i�dėstome vir�utinėje įrankių juostoje: Standart – kairėje, o Tools – de�inėje juostos pusėje.
 2.3.2. Paletės Tools įrankiai
 15 pav. Įrankių paletė Tools.
 1 lentelė. Paletės Tools įrankiai.
 Pavadinimas (angl.)
 Matuoti atstumus
 Surasti objektus pagal atributinę informaciją, da ̨niausiai pavadinimą
 Gauti atributinę informaciją apie norimą objektą
 ˇymėti grafiniams elementams Layout View re ̨ime
 ˇymėti objektams Data View re ̨ime
 Go to previous/ next extent
 Grį ̨ti į ankstesnį vaizdą
 I�didinti vaizdą tiek, kad darbo lauke tilptų visi projekte esantys sluoksniai
 Perstumti vaizdą norima kryptimi
 Fixed zoom in/out
 Didinti arba ma ̨inti vaizdą tam tikru santykiu
 Didinti/ma ̨inti vaizdą iki nurodytos teritorijos. Da ̨niausiai naudojamas didinimo įrankis Zoom in, nes juo ypač patogu i�didinti norimos teritorijos vaizdą
 2.4 u ̨duotis. Naudojant atstumų matavimo įrankį Measure pagal savivaldybių sluoksnį nustatyti atstumą nuo rytinio iki vakarinio ir nuo �iaurinio iki pietinio Lietuvos respublikos teritorijos ta�kų.
 Sprendimas. Pasirenkame matavimo įrankį, pastatome kursorių matuojamos atkarpos prad ̨ioje ir nuspaud ̨iame kairį pelės klavi�ą. Atkarpos prad ̨ia u ̨fiksuojama. Tuomet vedame kursorių į atkarpos pabaigą. Atkarpos ilgis (matavimo vienetais – metrais) rodomas prane�imų eilutėje (apatiniame kairiame programos lango pakra�tyje). Dar kartą nuspaudus kairį pelės klavi�ą, u ̨fiksuojama atkarpos pabaiga, ir galime matuoti kitą atkarpą (nuo ankstesnės atkarpos pabaigos). Matavimas panaikinamas dukart paspaudus kairį pelės klavi�ą.
 2.5 u ̨duotis. Naudojant paie�kos įrankį Find, surasti objektą pagal jo pavadinimą.
 Sprendimas. Surasime upę “Dubysa”. Nuspaudus paie�kos įrankio ikoną, atsiranda paie�kos lentelė Find (16 pav.), kurios kortelėje Features nurodome paie�kos parametrus. Eilutėje Find nurodome paie�kos ̨odį (�iuo atveju “Dubysa”), eilutėje In layers – sluoksnį, kuriame tas objektas turėtų būti (�iuo atveju sluoksnis “Upės”) eilutėje In fields – atributinės lentelės stulpelį, pagal kurį atliksime paie�ką (�iuo atveju stulpelis “vardas”). Nuspaudus mygtuką Find, programa ie�ko objektų, atitinkančių u ̨klausą. Surasti objektai parodomi dialogo lentelės apačioje esančiame lange. Kaip matome, surasti net 9 objektai – tai rei�kia, kad Dubysos upė �iame sluoksnyje yra suskaidyta į 9 atkarpas (toks suskaidymas yra būdingas tik linijiniams sluoksniams).
 Pa ̨ymėjus pasirinktą objektą de�iniu pelės klavi�u, kontekstiniame meniu galime pasirinkti eilę komandų – pa ̨ymėti objektą (Select feature), i�didinti objekto vaizdą (Zoom to feature) ir t.t. Pa ̨ymime visus objektus, nuspaud ̨iame de�inį pelės klavi�ą ir kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Zoom to feature(s). Vaizdas darbo lauke i�didinamas tiek, kad į jį tilptų visi pa ̨ymėti objektai. Tačiau mes nematome, kurie tai objektai. Vėl spaud ̨iame de�inį pelės klavi�ą ir kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Select feature(s). Objektai pa ̨ymimi darbo lauke ir matome upės Dubysa vaizdą.
 2.3.3. Objektų ̨ymėjimas programos darbo lauke. Objektai pa ̨ymimi norint su jais atlikti tam tikras operacijas (i�trinti, redaguoti, perkelti į kitą sluoksnį ir kt.). Kaip jau pastebėjome (5 u ̨duotis), pa ̨ymėtas objektas i�skiriamas kita spalva. Pa ̨ymėjus objektą darbo lauke, pa ̨ymima ir jo eilutė atributinėje duomenų lentelėje (ir atvirk�čiai). Objekto ̨ymėjimas nuimamas paspaudus ̨ymėjimo įrankiu tu�čioje darbo lauko vietoje.
 Pratimas. Pasirenkame ̨ymėjimo įrankį Select features ir pa ̨ymime Bir ̨ų rajono savivaldybę. Matome, kad ji i�skiriama kita spalva. Atidarome savivaldybių sluoksnio atributinę lentelę ( ̨r. 2.4.1.). Matome, kad pa ̨ymėta ir objektą atitinkanti eilutė. U ̨darome atributinę lentelę, ̨ymėjimą nuimame.
 2.3.4. Paletės Standart įrankiai
 17 pav. Įrankių paletė Standart.
 2 lentelė. Paletės Standart įrankiai.
 A new empty map
 Atidaryti naują projektą
 Atidaryti egzistuojantį projektą ( ̨emėlapio ruo�inį)
 I�saugoti projekto pakeitimus
 Įkelti duomenis ( ̨r. 1.2.1.)
 Atidaryti redagavimo įrankių paletę
 Atidaryti ArcCatalog programą duomenų sluoksnių kūrimui ir administravimui
 Kopijuoti pa ̨ymėtą objektą
 I�kirpti pa ̨ymėtą objektą
 Padėti nukopijuotą/i�kirptą objektą
 Pereiti į ankstesnę/tolimesnę projekto padėtį
 I�trinti pa ̨ymėtą objektą
 Gauti informaciją apie programos valdymo funkcijas
 2.4. Atributinės duomenų lentelės per ̨iūra
 Informacija apie vektoriniame sluoksnyje esančius objektus talpinama atributinėje duomenų lentelėje. Kiekvieną objektą atitinka tam tikra lentelės eilutė (Record), turinti unikalų numerį (stulpelis FID). Atributinę lentelę sudaro didesnis ar ma ̨esnis skaičius stulpelių (Fields), kuriuose talpinami kokybi�kai skirtingi duomenys. Stulpeliai turi unikalius pavadinimus (jie atitinka stulpelyje talpinamų duomenų pobūdį). Pagrindiniai duomenys, paprastai pateikiami atributinėse lentelėse yra �ie: kiekybinės objektų charakteristikos – plotas (stulpelis AREA), perimetras (PERIMETER) , ilgis (LENGTH); Gkodai (GKODAS), Gkodų paai�kinimai (OBJEKTAS), objektų pavadinimai (VARDAS). Be to, priklausomai nuo sluoksnio pobūd ̨io, gali būti įvedama įvairi kita specifinė informacija. Atributiniai duomenys yra dinami�kai susieti su grafiniu objektų vaizdu programos darbo lauke. Jau pastebėjome ( ̨r. 2.3.3.), kad pa ̨ymėjus objektą atitinkančią eilutę atributinėje lentelėje, objektas pa ̨ymimas ir darbo lauke (ir atvirk�čiai). I�trynus objektą, i�nyksta ir jį atitinkanti eilutė atributinėje lentelėje, o sukūrus naują objektą, sluoksnio atributinėje lentelėje atsiranda jį atitinkanti eilutė, į kurią galime suvesti reikiamus duomenis.
 2.4.1. Atributinės lentelės atidarymas. Sluoksnio kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Open attribute table ( ̨r. 2.2.3.).
 2.4.2. Stulpelių ir eilučių ̨ymėjimas. Stulpeliai pa ̨ymimi u ̨vedus kursorių ant stulpelio pavadinimo ir paspaudus kairį pelės klavi�ą. Eilutės ̨ymimos u ̨vedus kursorių ant stačiakampio kairiajame eilutės pakra�tyje ir paspaudus kairį pelės klavi�ą. Neatleid ̨iant kairio pelės klavi�o vienu kartu galima pa ̨ymėti keletą eilučių arba stulpelių.
 2.4.3. Stulpelių kontekstinis meniu:
 Sort Ascending/Descending – i�dėstyti objektus eilės tvarka pagal stulpelyje esančių įra�ų abėcėlę arba dydį ( ̨r. 2.4.3.);
 Summarize – susumuoti kiekybinius duomenis pagal kategorijas ( ̨r. 2.6.);
 Calculate Values – įra�yti vienodą informaciją keliems objektams ( ̨r. 2 skyrių);
 Statistics – gauti stulpelyje esančių duomenų statistiką (tik stulpeliams su kiekybiniais duomenimis; ̨r. 2.4.4.);
 Freeze/Unfreeze Column – “u ̨�aldyti”/”at�aldyti” stulpelį;
 Delete Field – i�trinti stulpelį ( ̨r. 2 skyrių).
 2.4.4. Atributinės lentelės meniu Options:
 Find and Replace – surasti ir pakeisti įra�ą (-us);
 Select by Attributes – atrinkti objektus pagal atributinius duomenis ( ̨r. 2.5.);
 Select All – pa ̨ymėti visus objektus;
 Clear Selection – nuimti ̨ymėjimą;
 Switch Selection – sukeisti ̨ymėjimą vietomis;
 Add Field – įdėti naują stulpelį ( ̨r. 2 skyrių);
 Related Tables – pakelti susietas duomenų lenteles;
 Create Graph – sukurti diagramą pagal atributinius duomenis;
 Add Table to Layout – įkelti lentelę į ̨emėlapio maketą;
 Reload Cache – atnaujinti lentelę (po pakeitimų);
 Export – eksportuoti lentelę į kitą bylą/formatą;
 Appearance – koreguoti lentelės stilių.
 2.4.3. Objektų surū�iavimas pagal atributinę informaciją. Pirmiausia pa ̨ymime stulpelį, pagal kurį rū�iuosime objektus, spaud ̨iame de�inį pelės klavi�ą ir kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Sort Ascending/Descending. Objektai i�sidėstys eilės tvarka pagal stulpelyje esančių įra�ų abėcėlę arba dydį.
 Pratimas. Atidarome savivaldybių sluoksnio atributinę duomenų lentelę. Surū�iuojame objektus pagal vardą.
 2.4.4. Statistinės informacijos apie stulpelyje esančius duomenis gavimas. Pa ̨ymime norimą stulpelį su kiekybiniais duomenimis, de�iniu pelės klavi�u ir kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Statistics. Gauname lentelę, kurioje pateikiama stulpelio įra�ų statistika.
 Pratimas. Per ̨iūrime savivaldybių sluoksnio atributinės lentelės stulpelių AREA, PERIMETER, GYV_SK statistiką.
 2.5. Objektų atranka pagal atributinius duomenis
 �i funkcija svarbi tuo, kad leid ̨ia greitai i�rinkti objektus, su kuriais norime atlikti vienokias ar kitokias operacijas. Objektų atrankos procesas vadinamas u ̨klausa.
 Atributinės lentelės meniu Options pasirenkame komandą Select by Attributes. Pasirodo u ̨klausos lentelė (20, 21 pav.), kurioje nurodome, kokius objektus norime atrinkti, t.y. atributinių duomenų stulpelį (i�renkame i� lentelės lango Fields dukart greitai nuspausdami kairiu pelės klavi�u), matematinę funkciją (jų mygtukai talpinami tarp langų Fields ir Unique (sample) values) ir atributinių duomenų reik�mę (ją galime i�rinkti i� lango Unique (sample) values arba įra�yti, kategorijos ir pavadinimai įra�omi kabutėse). U ̨klausos apra�as talpinamas apatiniame lentelės lange “SELECT FROM (sluoksnio pavadinimas) WHERE” (atrinkti i� sluoksnio, kai...). Nuspaudus mygtuką Aplly u ̨klausą atitinkantys objektai pa ̨ymimi. Norėdami toliau tikslinti atranką, eilutėje Method pasirenkame reikiamą funkciją – Add to current selection (atrinkti objektai bus pridėti prie esamos atrankos), Remove from current selection (atrinkti objektai bus pa�alinti i� esamos atrankos) arba Select from current selection (objektai bus atrinkti i� esamos atrankos). Norėdami padaryti naują u ̨klausą, eilutėje Method nurodome funkciją Create a new selection.
 2.5.1. Objektų atranka pagal kiekybinius duomenis.
 2.6 u ̨duotis. Gyvenviečių sluoksnyje i�rinkti gyvenvietes, kurių gyventojų skaičius didesnis arba lygus 100000.
 Sprendimas. Atidarome gyvenviečių sluoksnio atributinę lentelę. Meniu Options pasirenkame komandą Select by Attributes. Apra�ome u ̨klausą: atrankos lentelės lauke Field nurodome stulpelį GYV_SK, tada pasirenkame matematinę funkciją “>=” (daugiau arba lygu), galiausiai įra�ome ribinę duomenų reik�mę – 100000 (20 pav.). Nuspaud ̨iame Apply. Matome, kad atributinėje lentelėje visos gyvenvietės (t.y. jas atitinkančios eilutės), kurių gyventojų skaičius didesnis arba lygus 100000, tapo pa ̨ymėtos. Taip pat jos tapo pa ̨ymėtos ir grafiniame sluoksnio vaizde.
 2.5.1. Objektų atranka pagal kategorijas arba pavadinimą.
 2.7 u ̨duotis: Pelkių sluoksnyje i�rinkti durpynus.
 Sprendimas. I� GBD 200 duomenų bazės į projektą įkeliame pelkių sluoksnį ( ̨r. 2.2.1.). Durpynų Gkodas yra ed0, taigi, reikės i�rinkti objektus, kurių Gkodas yra ed0. Atidarome atrankos lentelę. Apra�ome u ̨klausą: lauke Fields nurodome stulpelį GKODAS, pasirenkame matematinę funkciją “lygu”, lauke Unique sample values nurodome duomenų reik�mę ed0. Nuspaudus Apply u ̨klausą atitinkantys objektai bus pa ̨ymėti atributinėje lentelėje ir grafiniame sluoksnio vaizde. Analogi�kai galima atrinkti objektus ir pagal kitus kokybinius duomenis bei pavadinimą.
 2.6. Kiekybinių duomenų susumavimas pagal objektų kategorijas/pavadinimus
 Dirbant su vektoriniais duomenimis da ̨nai i�kyla poreikis gauti statistinę informaciją apie kiekybinių charakteristikų pasiskirstymą pagal objektų kategorijas arba pavadinimą. Kiekybinių charakteristikų sumavimas pagal objektų pavadinimą daugiau aktualus linijiniams sluoksniams, kadangi linijiniai objektai da ̨nai būna suskaidyti į daugelį atkarpų ( ̨r. 5 u ̨d.).
 2.8 u ̨duotis. Susumuoti pelkių sluoksnio objektų plotus pagal Gkodus.
 Sprendimas. Pelkių sluoksnio atributinėje lentelėje pa ̨ymime stulpelį, pagal kurį norėsime sumuoti (�iuo atveju – stulpelį GKODAS) ir kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Summarize. Pasirodo lentelė (22 pav.), kurios antrajame lange pa ̨ymime reikiamą stulpelį su kiekybinėmis charakteristikomis (�iuo atveju – AREA) bei pageidaujamą statistinę funkciją (�iuo atveju – Sum). Apatiniame lentelės lange nurodome kur ir kokiu pavadinimu norėsime i�saugoti rezultatų lentelę (lentelė i�saugoma DBF formatu, taigi ją galima atidaryti ir MS Excel programoje). Lentelę i�saugome kataloge “Bandymai” pavadinimu “Sum_pelkes”. Nuspaudus OK, atliekami paskaičiavimai ir sukuriama lentelė.
 Programa paklausia, ar norime rezultatų lentelę įkelti į projektą. Patvirtiname. Rezultatų lentelę atidarome pa ̨ymėję ją de�iniu klavi�u ir kontekstiniame meniu pasirinkę komandą Open (23 pav.). Kaip matome, gautoje lentelėje yra keturi stulpeliai (24 pav.). Antrajame stulpelyje nurodyti Gkodai, trečiajame – tam tikrą Gkodą turinčių objektų skaičius, ketvirtajame – objektų plotų suma (m2).
 2.7. Vektorinio sluoksnio legendos redagavimas
 Įkėlus vektorinį sluoksnį į projektą, jo ̨enklas parenkamas automati�kai. Sluoksnio legendą galime pakeisti savo nuo ̨iūra.
 2.7.1. Sluoksnio ̨enklo keitimas. Jeigu visus sluoksnio objektus norėsime vaizduoti tuo pačiu ̨enklu (legenda negraduojama), paprasčiausia jį pakeisti turinio lentelėje. U ̨vedame kursorių ant sluoksnio ̨enklo ir paspaud ̨iame kairį pelės klavi�ą. Atsiranda ̨enklo redagavimo lentelė Symbol Selector (25 pav.), kurioje galime keisti ̨enklo parametrus:
 · plotiniams objektams – u ̨pildymo spalvą ir i�orinės linijos storį,
 · linijiniams objektams – linijos spalvą ir storį,
 · ta�kiniams objektams – ̨enklo formą ir u ̨pildymo spalvą.
 Nuspaudę mygtuką Properties, galime pasirinkti daugiau ̨enklo nustatymų (pvz., plotinio ̨enklo u ̨pildymo pobūdį, linijos tipą ir kt.).
 ˇenklą nebūtinai turime kurti patys. Daugelis tipinių ̨enklų pateikiami pačioje lentelėje, de�inėje pusėje esančiame lange – juos galime pasirinkti ir, esant poreikiui, pakoreguoti. Lentelės eilutėje Category galime pasirinkti ̨enklų kategoriją, o jeigu reikiamo ̨enklo nerandame, galime per ̨iūrėti daugiau ̨enklų nuspaudę mygtuką More Symbols. Savo sukurtą ̨enklą taip pat galime i�saugoti (sukūrę ̨enklą spaud ̨iame Save ir nurodome, kur ir kokiu pavadinimu norime i�saugoti).
 Pratimas. Atidarome upių sluoksnio ̨enklo keitimo lentelę. Kaip matome, lentelėje jau yra upės ̨enklo pavyzdys (River). Pa ̨ymime �į ̨enklą. Matome, kad tai paprasta linija, spalva – mėlyna, storis – 1 punktas. Pakeičiame ̨enklo spalvą tamsesne, ̨enklą pastoriname iki 1.5 punkto. Nuspaudus OK, sluoksnio ̨enklas pakeičiamas pagal mūsų nustatymus. Atitinkamai pasikeičia ir grafinis sluoksnio vaizdas programos darbo lauke. Vėl atidarome ̨enklo redagavimo lentelę. I�saugome sukurtą ̨enklą (kategorija Hydrological Feature, pavadinimas – “Upė”).
 2.7.2. Legendos gradavimas pagal objektų kategorijas. Legendos gradavimas pagal atributinę informaciją atliekamas sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelėje Simbology ( ̨r. 1.2.4.). Graduodami legendą galime ne tik vizualizuoti objektų kategorijas ar kiekybines charakteristikas, tačiau ir i�spręsti da ̨nai pasitaikantį u ̨davinį, kai norime vizualizuoti ne visus, o tik dalį tam tikrus parametrus atitinkančių objektų.
 Graduojant pagal objektų kategorijas, pavyzd ̨iui Gkodą, kortelės lange Show pasirenkame Categories (26 pav.), eilutėje Value Field nustatome atributinės lentelės stulpelį, pagal kurį norėsime sugraduoti legendą bei nuspaud ̨iame mygtuką Add all values (įtraukti visas kategorijas). Visos stulpelyje esančios kategorijos įkeliamos į legendą, kuri rodoma did ̨iajame lentelės lange (stulpelyje Symbol rodomas kategorijos ̨enklas, stulpelyje Value – kategorija, stulpelyje Label – kategorijos ̨enklo paai�kinimas, kuris bus rodomas turinio lentelėje, Count – kategorijai priskirtų objektų skaičius). ˇenklai parenkami automati�kai. Eilutėje Color Scheme galime nustatyti spalvų gradaciją. ˇenklus galime pakeisti nuspaudus kairiu pelės klavi�u, kaip apra�yta ankstesniame skyrelyje. Taip pat galime pakeisti ̨enklo paai�kinimą Label (paspaud ̨iame kairiu pelės klavi�u ant ̨enklo paai�kinimo ir, kai jis tampa redaguojamu, pakeičiame).
 Dalies kategorijų vizualizavimas. Jeigu norime rodyti ne visas objektų kategorijas, nereikalingas kategorijas pa ̨ymime ir pa�aliname, nuspausdami mygtuką Remove. Kategorijos neturintys bei pa�alintų (neįtrauktų) kategorijų objektai priskiriami “kitų objektų” kategorijai <all other values> (u ̨dėdami/nuimdami varnelę prie �ios ategorijos galime pasirinkti ar ją rodyti). Įdėti reikiamą kategoriją (-as) galime paspaudę mygtuką Add Values (�i funkcija naudinga, kai stulpelyje yra labai daug kategorijų, o mums reikia tik vienos ar keleto).
 2.9 u ̨duotis. Sugraduoti kelių sluoksnio legendą pagal kelių kategorijas.
 Sprendimas. Į projektą įkeliame kelių sluoksnį ( ̨r. 2.2.1.), atidarome jo atributinių duomenų lentelę ( ̨r. 2.4.1.). Kaip matome, visi keliai turi vienodą Gkodą, tačiau jie yra suskirstyti į keturias kategorijas (stulpelis KATEGORIJA) pagal reik�mę – svarbiausi (magistraliniai) keliai priskirti pirmai, kra�to keliai – antrai, rajoniniai – trečiai, u ̨ �alies ribų esantys nemagistraliniai keliai – ketvirtai kategorijai. Atributinę lentelę u ̨darome.
 Atidarome sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelę Symbology ( ̨r. 2.2.4.). Lange Show nurodome Categories – Unique values, eilutėje Values Field nurodome reikiamą stulpelį (�iuo atveju – KATEGORIJA), tuomet nuspaud ̨iame mygtuką Add All Values. Ketvirta kategorija ma ̨iau svarbi, todėl ją pa�aliname i� legendos – pa ̨ymime ir nuspaud ̨iame mygtuką Remove. Taip pat nuimame varnelę prie kitų objektų kategorijos <all other values>.
 Pakeičiame kategorijų ̨enklus (pirma kategorija – raudona 2 punktų storio linija, antra kategorija – juoda 1.5 punkto storio linija, trečia kategorija – juoda 1 punkto storio linija) ir paai�kinimus (pirma kategorija – “Magistraliniai keliai”, antra kategorija – “Kra�to keliai”, trečia kategorija – “Rajoniniai keliai”). Nuspaudus Apply ir OK, sluoksnio legenda ir grafinis vaizdas pasikeičia pagal mūsų nustatymus.
 Legendos ̨enklus ir paai�kinimus galime keisti ne tik sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelėje Symbology, tačiau ir turinio lentelėje.
 2.7.3. Legendos gradavimas pagal kiekybinius duomenis. Jeigu legenda graduojama pagal kiekybines charakteristikas, pvz., objektų ilgį arba plotą, kortelės Symbology lange Show renkamės Quantities (galimi įvairūs vizualizavimo būdai, tačiau mes detaliau nagrinėsime tik spalvinį gradavimą – Graduated colors). Nurodome reikiamą stulpelį (nustatymas Field Value), pageidaujamą spalvų skalę (nustatymas Color Ramp) bei intervalų skaičių (nustatymas Classes). Intervalų ribos parenkamos automati�kai, pagal parametrų pasiskirstymą. Intervalų ribas ir pavadinimus (Label) galime pakeisti savo nuo ̨iūra, analogi�kai kaip keitėme ̨enklo paai�kinimus 9 u ̨duotyje.
 2.10 u ̨duotis. Sugraduoti savivaldybių sluoksnio legendą pagal gyventojų skaičių.
 Sprendimas. Atidarome savivaldybių sluoksnio atributinę duomenų lentelę. Matome, kad duomenys apie savivaldybių gyventojų skaičių pateikiami stulpelyje GYV_SK. Atributinę lentelę u ̨darome, atidarome sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelę Symbology. Lange Show nurodome Quantities - Graduated colors, nustatymo eilutėje Field Value nurodome reikiamą stulpelį (GYV_SK). Parenkame raudonos spalvos skalę. Legendą sugraduosime į keturis intervalus: iki 50 000, 50 001 – 100 000, 100001 – 200000, daugiau kaip 200000 gyventojų. I� prad ̨ių nustatome intervalų skaičių (4) eilutėje Classes, tada pakeičiame intervalų ribines reik�mes (stulpelyje Range), ir pavadinimus (stulpelyje Label), kaip tai parodyta 27 paveiksle. Nuspaudus Apply ir OK, sluoksnio legenda ir grafinis vaizdas pakeičiamas pagal mūsų nustatymus.
 2.7.4. Sluoksnio legendos i�saugojimas ir įkėlimas
 Legenda i�saugoma sluoksnio kontekstiniame meniu pasirinkus komandą Save as layer file. Atsidaro lentelė Save Layer, kurioje nurodome, kur ir kokiu pavadinimu norime i�saugoti legendą. ArcView 8.3. programose legendos i�saugomos *.lyr formatu.
 I�saugotą legendą įkeliame sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelėje Symbology. Spaud ̨iame mygtuką Import, atsidaro lentelė Import Symbology ( ̨r.28 pav.), kurios eilutėje Layer nurodome norimą įkelti legendą (spaud ̨iame mygtuką Open, atsidaro paie�kos lentelė Import Symbology from Layer, kurioje nurodome norimą įkelti legendą). Patvirtinus pasirinkimą, nurodyta legenda panaudojama sluoksnio vizualizavimui.
 Pratimas. Savivaldybių sluoksnio legendą, sukurtą atliekant 10 u ̨duotį, i�saugome kataloge “Bandymai” pavadinimu “gyv_sk”. Savivaldybių sluoksnį pa�aliname i� projekto ir po to įkeliame i� naujo. Matome, kad sluoksnio legenda pasikeitė. Įkeliame i�saugotą legendą
 2.8. Plotinių ir/arba rastrinių duomenų grafinio vaizdo persidengimo problemos sprendimas
 Jeigu projekte įjungti keli darbui reikalingi plotiniai/rastriniai duomenų sluoksniai, apimantys tą pačią mus dominančią teritoriją, susiduriame su problema – negalime per ̨iūrėti visų duomenų grafinio vaizdo vienu metu, nes auk�čiau esančio plotinio/rastrinio sluoksnio grafinis vaizdas“u ̨dengia” ̨emiau esantį. Yra keletas �ios problemos būdų, priklausomai nuo to, kokio tipo sluoksniai persidengia. Bet kuriuo atveju vienas ar keli i� persidengiančių sluoksnių turi būti padaryti “permatomais”. Jeigu persidengia nevienodo tipo (rastrinis ir vektorinis) sluoksniai, permatomu paprastai daromas vektorinis sluoksnis.
 2.8.1. Rastrinio sluoksnio vaizdo koregavimas. Rastrinis sluoksnis “permatomu” padaromas panaudojus papildomą įrankių paletę Effects ( ̨r. 2.3.1., 29 pav.): paletės lange Layer nurodome sluoksnį, kurio vaizdą norime koreguoti. De�inėje paletės pusėje yra trys nustatymai: Adjust transparency – nustatomas permatomumo lygis, Adjust brightness – ry�kumas, Adjust contrast – kontrastas.
 Pratimas. Į projektą įkeliame du rastrinius duomenų sluoksnius ( ̨r. 2.2.1.): skenuotą topografinį ̨emėlapį “c-43-21-a-b-4.tif” (c:gis duomenystopo_10000) ir aerofotovaizdą “VMI_5522.tif” (c:gis duomenysortofoto) ir i�didiname jų vaizdą ( ̨r. 2.2.7.). Kitus sluoksnius i�jungiame. Matome, kad �ie du sluoksniai perdengia vienas kitą ir negalime matyti abiejų sluoksnių vaizdo vienu metu.
 Įjungiame papildomą įrankių paletę Effects. Paletės lange Layer nurodome sluoksnį, kurio vaizdą norime padaryti “permatomu”. Koreguosime aerofotovaizdą. Įjungiame nustatymą Adjust Transparency ir nustatome pageidaujamą permatomumo lygį (paprastai u ̨tenka nustatyti apie pusę skalės). Permatomumo lygį nustatome apie 50 proc. Pasirinktas sluoksnis tapo permatomu, taigi galime matyti abiejų sluoksnių vaizdą vienu metu ir palyginti. Vėl atstatome pradinį sluoksnio vaizdą (permatomumo lygis 0 proc.).
 29 pav. Rastrinio vaizdo koregavimas naudojant paletę Effects.
 2.8.2. Vektorinio plotinio sluoksnio padarymas “permatomu”. Vektorinis plotinis sluoksnis “permatomu” padaromas koreguojant sluoksnio legendą: vietoj i�tisinio u ̨pildymo spalva panaudojame ta�kuotę/�trichuotę arba i�vis atsisakome ̨enklo u ̨pildymo spalva.
 Pratimas. I�didiname rastrinių sluoksnių vaizdą. Į projektą įkeliame ̨emėnaudos sluoksnį (c:gis duomenysgdb200 zemnaud). Kaip matome, ̨emėnaudos sluoksnis u ̨dengia rastrinių sluoksnių vaizdą. Padarysime ̨emėnaudos sluoksnį permatomu i�tisinį u ̨pildymą spalva pakeisdami �trichuote. Atidarome ̨emėnaudos sluoksnio ̨enklo redagavimo lentelę ( ̨r. 2.7.1.), spaud ̨iame mygtuką Properties. Atsidaro nustatymų lentelė Symbol Property Editor. Nustatymo eilutėje Type nurodome Line Fill Symbol (�richuoti linijomis). Taip pat galime nustatyti �trichavimo linijų spalvą (nustatymas Color), pobūdį (nustatymas Line), i�orinės linijos pobūdį (nustatymas Outline), �trichavimo linijų pasvirimo kampą (nustatymas Angle), atstumą tarp �trichavimo linijų (nustatymas Separation) ir kt. �trichavimo linijų spalvą nustatome raudoną, i�orinę liniją – raudoną 2 punktų storio, pasvirimo kampą – 45 laipsnių, atstumą tarp linijų – 8 punktų.
 Patvirtinus nustatymus, ̨emėnaudos sluoksnio legenda pakeičiama. Matome, kad ̨emėnaudos sluoksnis tapo “permatomas” ir galime matyti bent dviejų sluoksnių vaizdą vienu metu. Dabar galime palyginti ̨emėnaudos sluoksnio duomenis su rastrinių sluoksnių vaizdu. Matome, kad ̨emėnaudos sluoksnio duomenys yra stipriai generalizuoti, nes �io sluoksnio mastelis 1:200000, o rastrinių sluoksnių mastelis – 1:10000.
 2.9. Atributinės informacijos pavaizdavimas grafiniame sluoksnio vaizde
 Dirbant su vektoriniais duomenimis kartais (da ̨niausiai – rengiant ̨emėlapio maketą) prireikia vizualizuoti (t.y. parodyti grafiniame sluoksnio vaizde) objektų pavadinimus arba kategorijų indeksus. Tokie u ̨ra�ai ArcView programose vadinami Label(s).
 Sluoksnio kontekstiniame meniu pasirinkus komandą Label Features ( ̨r. 11 pav.), bus vizualizuoti stulpelio, nurodyto sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelės Fields eilutėje Pimary Display Field įra�ai.
 Tačiau geriausia �į u ̨davinį spręsti sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelėje Labels ( ̨r. 2.2.4.), nes čia galime pasirinkti ̨ymiai daugiau nustatymų (keisti u ̨ra�ų stilių, nurodyti pageidaujamą patalpinimo vietą ir kt.). Visų pirma u ̨dedame varnelę ties eilute Label Features in this layer, taip patvirtindami, kad norime panaudoti �ią funkciją. Tada eilutėje Label Field nurodome atributinės lentelės stulpelį, kurio įra�us norėsime i�kelti į grafinį sluoksnio vaizdą. Eilutėje Method galime pasirinkti u ̨ra�ų pavaizdavimo būdą:
 Label all the features the same way – visų objektų informaciją vizualizuoti vienodai;
 Define classes of features and label each class differently – suskirstyti objektus į klases ir kiekvienai klasei vizualizuoti informaciją skirtingai.
 Nuspaudę mygtuką Symbol galime keisti u ̨ra�ų parametrus (�riftą, dydį, spalvą ir kt.). Sukurtą u ̨ra�ų stilių galime i�saugoti. Nuspaudę mygtuką Label Placement Options galime nustatyti pageidaujamą u ̨ra�ų patalpinimo vietą. Nuspaudę mygtuką Label Styles galime pasirinkti jau sukurtus u ̨ra�ų stilius.
 2.11 u ̨duotis. Upių sluoksnio grafiniame vaizde vizualizuoti upių pavadinimus.
 Sprendimas. Upių sluoksnio kontekstiniame meniu pasirinkame komandą Label Features. Matome, kad į sluoksnio grafinį vaizdą i�keliami sluoksnio atributinės lentelės stulpelio GKODAS įra�ai, nes būtent �is stulpelis nurodytas sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelės Fields eilutėje Pimary Display Field. Atidarome sluoksnio nustatymų lentelės Layer Properties kortelę Labels. Eilutėje Label Field nurodome stulpelį VARDAS (30 pav.). Spaud ̨iame mygtuką Symbol ir atsiradusioje lentelėje Symbol Selector nustatome upių pavadinimams būdingą u ̨ra�ų stilių: pakeičiame u ̨ra�ų spalvą (mėlyna) ir nustatome, kad u ̨ra�ai būtų pateikiami kursyvu. Nustatymus patvirtiname. Sluoksnio grafiniame vaizde rodomi upių pavadinimai pagal mūsų nustatymus.
 III. Duomenų kūrimas ir redagavimas
 Naudodami GIS programas galime kurti naujus bei koreguoti esamus vektorinius ir atributinius duomenis. �iame skyriuje susipa ̨insime kaip tai daroma ArcView 8.3. programose.
 3.1. Naujo duomenų sluoksnio sukūrimas
 Nauji duomenų sluoksniai kuriami programoje ArcCatalog. �ią programą paleid ̨iame programos meniu Tools arba nuspaudę atitinkamą mygtuką įrankių panelėje Standart ( ̨r. 2.3.4.). Atsidaro programos dialogo lentelė, kurioje i� prad ̨ių nurodome katalogą, kuriame norėsime i�saugoti naują sluoksnį (31 pav.). Po to meniu File pasirenkame komandas New > Shapefile (32 pav.).
 Atsidaro naujo sluoksnio kūrimo lentelė, kurioje nurodome naujo sluoksnio pavadinimą (eilutė Name; atminkite, kad suteikiant duomenų sluoksniams pavadinimus reikia vengti specifinių lietuvi�kų raid ̨ių) ir sluoksnio tipą (Feature Type): Point – ta�kinis, Polyline – linijinis, Polygon – plotinis (pastarasis nustatymas ypač svarbus – nuo to priklauso, kokius objektus galėsime kurti naujame sluoksnyje). Nurodyti koordinačių sistemos nebūtina. Nuspaudus mygtuką OK, naujas sluoksnis sukuriamas. Jį galima įkelti į projektą ( ̨r. 2.2.1.).
 33 pav. Naujo sluoksnio parametrų nustatymas
 3.1 u ̨duotis. Sukurti naujus trijų pagrindinių tipų (ta�kinį, linijinį ir plotinį) duomenų sluoksnius (i�saugoti kataloge “Bandymai”, sluoksniams suteikti tipų pavadinimus, t.y.: “Taskai”, “Linijos”, “Plotai”).
 Sprendimas. Atidarome projektą “Bandymai” ir sukuriame nurodytus sluoksnius, kaip apra�yta auk�čiau. Įkeliame juos į projektą. Matome kad �iuose sluoksniuose dar nėra nei grafinių nei atributinių duomenų – juos reikia skurti.
 3.2. Vektorinio sluoksnio duomenų eksportavimas į naują SHAPE formato sluoksnį
 Naudodami ArcInfo duomenis susiduriame su problema – �io formato duomenų negalima redaguoti ArcView programoje. Norint redaguoti ArcInfo duomenis ArcView programoje, juos reikia eksportuoti į SHAPE formatą. Eksportuojant bus sukurtas naujas SHAPE formato sluoksnis (ArcInfo sluoksnis liks nepakitęs). Galime eksportuoti visus ( ̨r. 2 u ̨d.) arba atrinktus ( ̨r. 3 u ̨d.) duomenis. Tokiu pačių būdu, esant poreikiui, galime eksportuoti į naują sluoksnį ir SHAPE sluoksnio duomenis.
 3.2 u ̨duotis. Eksportuoti GBD200 duomenų bazės upių sluoksnį į naują SHAPE formato sluoksnį.
 Sprendimas. Įjungtą paliekame tik upių sluoksnį, kitus sluoksnius i�jungiame. Upių sluoksnio kontekstiniame meniu pasirenkame komandas Data > Export Data (34 pav.). Atsidaro duomenų eksportavimo lentelė (35 pav.). Eilutėje Export galime pasirinkti, ar norime eksportuoti visus duomenis (All features) ar tik atrinktus (pa ̨ymėtus) duomenis (Selected features) ar tik duomenis, kurių grafinį vaizdą matome programos darbo lauke (All features in View Extent). Kadangi mums reikia eksportuoti visą sluoksnį, paliekame nustatymą All features. Apatinėje lentelės eilutėje nurodome kur ir kokiu pavadinimu norėsime i�saugoti naują sluoksnį. Sluoksnį i�saugome kataloge “Bandymai”, pavadinimu “Upes”.
 Nuspaudus OK, ArcInfo sluoksnio duomenų pagrindu sukuriamas naujas SHAPE formato sluoksnis. Baigus eksportuoti, programa klausia ar norime įkelti naują sluoksnį į projektą. Patvirtiname. Įkėlus naują upių sluoksnį matome, kad jis grafi�kai nesiskiria nuo analogi�ko ArcInfo sluoksnio. Atidarome abiejų sluoksnių atributines lenteles. Matome, kad jos taip pat nesiskiria. Taigi, buvo perkelti tiek grafiniai, tiek atributiniai duomenys. Skirtumas tas, kad SHAPE formato upių sluoksnio duomenis galėsime redaguoti. ArcInfo formato sluoksnį pa�aliname i� projekto.
 3.3 u ̨duotis. GBD200 duomenų bazės pelkių sluoksnio pagrindu sukurti naują durpynų sluoksnį.
 Sprendimas. Įjungiame pelkių sluoksnį, kitus sluoksnius i�jungiame. Pelkių sluoksnio atributinėje lentelėje i�renkame objektus, turinčius Gkodą “ed0” (durpynai) ( ̨r. 2.5.1., 7 u ̨d.). Atributinę lentelę u ̨darome. Matome, kad atrinkti objektai yra pa ̨ymėti.
 Pelkių sluoksnio kontekstiniame meniu pasirenkame komandas Data > Export Data. Matome, kad duomenų eksportavimo lentelės eilutėje Export nurodyta reikiama funkcija Selected Features (t.y. eksportuoti tik atrinktus duomenis). Naują sluoksnį i�saugome kataloge “Bandymai”, pavadinimu “Durpynai”. Įkeliame naują sluoksnį. Kaip matome, jį sudaro tik objektų, turinčių Gkodą “ed0”, t.y. durpynų, grafiniai ir atributiniai duomenys.
 3.3. Vektorinių duomenų kūrimas ir redagavimas
 �iame poskyryje bus naudojami du svarbūs GIS terminai. Naujų objektų kūrimas vadinamas vektorizavimu, o terminas “redagavimas” apima jau esamų objektų koregavimą arba i�trynimą.
 Vektorizuojant ir redaguojant duomenis labai svarbu nustatyti tinkamą vaizdo mastelį – nuo to priklausys duomenų detalumas. Mastelio parinkimas priklauso nuo duomenų bazės detalumo bei objektų, kuriuos vektorizuojame ar redaguojame, ypatybių. Jeigu duomenų bazė turi nustatytą mastelį, patartina vektorizavimo ir redagavimo veiksmus atlikti bent dvigubai stambesniame mastelyje (pvz. jei redaguojamos ar kuriamos duomenų bazės mastelis 1:10000, vektorizuojame ir redaguojame 1:5000 arba dar stambesniame mastelyje).
 Atidarome naują projektą. I� katalogo “Bandymai” įkeliame sluoksnius “Taskai”, “Linijos” ir “Plotai”. �iuose kol kas tu�čiuose duomenų sluoksniuose mokysimės vektorizuoti skirtingo pobūd ̨io objektus. Taip pat įkeliame rastrinį sluoksnį “pav.tif” (c:Gis duomenysPav.). I�didiname �io sluoksnio vaizdą ( ̨r. 2.2.7.). Kaip matome, tai yra sovietinio topografinio ̨emėlapio masteliu 1:10000 fragmentas (toliau – fragmentas). Jį naudosime kaip duomenų �altinį vektorizavimui.
 3.3.1. Duomenų redagavimo re ̨imo nustatymas. Redagavimo panelė Editor
 Norint pradėti redaguoti sluoksnį, visų pirma reikia atidaryti redagavimo įrankių paletę Editor. �ią paletę galime atidaryti meniu Toolbars ( ̨r. 2.3.1.) arba nuspaudę atitinkamą mygtuką įrankių panelėje Standart (2.3.4.). panelę patalpiname įrankių juostoje. Atidaryta panelė lieka neaktyvi tol, kol neįjungiamas duomenų redagavimo re ̨imas.
 Duomenų redagavimo re ̨imo nustatymas. Redagavimo re ̨imą įjungiame redagavimo panelės meniu Editor pasirinkdami komandą Start Editing (t.y. pradėti redagavimą). Jeigu projekte esančių vektorinių sluoksnių duomenys talpinami ne tame pačiame kataloge, įjungiant redagavimo re ̨imą reikės nurodyti (nuspaudus Start Editing programa atidaro specialia lentelę), kurio katalogo duomenis norėsime redaguoti.
 Redaguojamas sluoksnis
 U ̨duotis (funkcija)
 Atidarome redagavimo paletę ir įjungiame redagavimo re ̨imą. Kadangi į �į projektą įkeltų sluoksnių duomenys saugomi tame pačiame kataloge “Bandymai”, nurodyti katalogo neprireikia.
 Per ̨iūrėti pa ̨ymėto objekto atributinę informaciją
 Redagavimo įrankis
 Redagavimo meniu
 Vektorizavimo įrankis
 Pasukti objektą aplink savo a�į
 Perkirpti linijinį objektą
 36 pav. Redagavimo paletė Editor.
 Redagavimo paletės lange Target galime nurodyti sluoksnį, kurio duomenis norime redaguoti. Pasirinkti galime tik i� SHAPE formato vektorinių sluoksnių, kurių duomenys saugomi nurodytame kataloge (�iuo atveju – kataloge “Bandymai”). Jeigu norime redaguoti kitame kataloge esančius duomenis, redagavimą reikia sustabdyti ir įjungti i� naujo, nurodant reikiamą katalogą.
 Lange Task ( ̨r. 36 pav.) nurodome norimą atlikti veiksmą:
 Create New Feature
 Sukurti naują objektą
 ˇr. 2.3.2., 2.3.3., 2.3.4.
 Automati�kai u ̨baigti naują plotinį objektą pagal �alia esančio ribą
 Select Features Using Line / Area
 Pa ̨ymėti objektus naudojant liniją / plotą
 ˇymi visų redaguojamų sluoksnių objektus
 Extend / Trim Features
 Padidinti/suma ̨inti pa ̨ymėtą linijinį objektą
 Vartojama retai, ̨r. meniu Help
 Veidrodi�kai atspindėti pa ̨ymėtą objektą
 Modify feature
 Koreguoti objektą
 Reshape Feature
 Pridėti/atimti arealą prie/i� pa ̨ymėto plotinio objekto
 Cut Polygon Feature
 Pa ̨ymėtą plotinį objektą perkirpti į dvi dalis
 Redagavimo sustabdymas. Redagavimas sustabdomas redagavimo meniu Editor pasirinkus komandą Stop Editing.
 Pakeitimų i�saugojimas. Pakeitimai i�saugomi redagavimo meniu Editor pasirinkus komandą Save Edits. Jeigu buvo padaryti duomenų pakeitimai, stabdant redagavimą programa klausia, ar juos i�saugoti.
 Pakeitimų at�aukimas. Pakeitimus at�aukti galima naudojant įrankių paletės Standart įrankius “rodyklytes” Undo/Redo ( ̨r. 2.3.4.) arba surenkant atitinkamas klavi�ų kombinacijas Ctrl+Z (atitinka Undo) Ctrl+Y (atitinka Redo).
 Objektų ̨ymėjimas, i�trynimas ir perstūmimas. Redaguojant duomenis da ̨nai prireikia i�skirti objektus, kuriuos norėsime i�trinti, perstumti arba redaguoti. Tai atliekama naudojant redagavimo įrankį Edit. ˇymėjimas nuimamas paspaudus redagavimo įrankiu bet kurioje vaizdo vietoje, kurioje nėra vektorinių objektų. Objektai i�trinami juos pa ̨ymėjus (tai galima padaryti ir atlikus u ̨klausą pagal atributinius duomenis, ̨r. 2.5.) ir nuspaudus klavi�ą Delete. Norint perstumti objektą reikia jį pa ̨ymėti ir, neatleid ̨iant kairio pelės klavi�o, perstumti į norimą vietą.
 3.3.2. Ta�kinių objektų vektorizavimas ir redagavimas
 Ta�kinių objektų vektorizavimas ir redagavimas yra pats paprasčiausias, kadangi galime atlikti tik tris veiksmus: “padėti” ta�ką, jį perkelti ir i�trinti.
 3.4 U ̨duotis. Nuvektorizuoti, perkelti, i�trinti ir vėl sugrą ̨inti ta�kinį objektą sluoksnyje “Taskai”.
 Sprendimas. I�didiname fragmento vaizdą iki e ̨ero apylinkių. Nustatome mastelį 1:5000. Jei reikia, perstumiame fragmento vaizdą taip, kad e ̨eras būtų centre.
 Redagavimo panelės lange Target nustatome ta�kinį sluoksnį “Taskai”. Redagavimo panelės lange Task nurodome funkciją Create New Feature sukurti naują objektą). Pasirenkame vektorizavimo įrankį “pie�tuką”. Ta�kinis objektas sukuriamas nuvedus vektorizavimo įrankį į norimą vietą ir paspaudus kairį pelės klavi�ą. Ta�kinį objektą padedame bet kurioje vaizdo vietoje. Matome, kad jis yra pa ̨ymėtas. Pasirenkame redagavimo įrankį “rodyklę” ir paspaud ̨iame kitoje vietoje. ˇymėjimas nuimamas. Atidarome sluoksnio atributinę lentelę. Matome, kad joje atsirado nauja eilutė, atitinkanti naują objektą, tačiau kol kas lentelėje nėra jokios atributinės informacijos – ją reikia įvesti. Atributinę lentelę u ̨darome.
 Dabar perkelsime nuvektorizuotą objektą. Redagavimo įrankiu vėl pa ̨ymime objektą ir, neatleisdami kairio pelės klavi�o, perne�ame į altitudės �iauriniame e ̨ero krante vietą. Objektą i�triname ir vėl sugrą ̨iname ( ̨r. Objektų i�trynimas ir Pakeitimų at�aukimas).
 3.3.3. Linijinių objektų vektorizavimas ir redagavimas
 Linijinių objektų objektų vektorizavimas ir redagavimas sudėtingesnis, nes be jau minėtų veiksmų – naujo objekto sukūrimo, jau esamo perkėlimo ir i�trynimo – linijinį objektą galime koreguoti, pratęsti, suskaidyti į dalis, sujungti keletą linijinių objektų į vieną.
 3.3.3.1. Naujo linijinio objekto sukūrimas. Redagavimo paletės lange Target nurodome sluoksnį “Linijos”, lange Task – funkciją Create New Feature. Pasirenkame vektorizavimo įrankį. Linijinis objektas vektorizuojamas pradiniame bei posūkio ta�kuose paspaud ̨iant kairį pelės klavi�ą. Tokiu būdu sukuriami mazgai (Vertex), per kuriuos trumpiausiu atstumu vedama linija. Mazgus jungiančios atkarpos vadinamos briaunomis (Edge). Vektorizavimą baigiame du kartus greitai nuspausdami kairį pelės klavi�ą.
 Briaunos (Edge)
 Objekto prad ̨ia
 Objekto pabaiga
 Mazgai (Vertex)
 37 pav. Linijinio objekto struktūra
 Jeigu vektorizuojamas objektas tęsiasi toliau negu siekia vaizdas darbo lauke, vaizdą galime perstumti norima kryptimi neu ̨baigiant vektorizavimo (naudojame paletės Tools vaizdo perstūmimo įrankį Pan, ̨r. 2.3.2.; taip pat, esant poreikiui, galime pakeisti mastelį) ir, vėl pasirinkę vektorizavimo įrankį, toliau pratęsti objekto vektorizavimą.
 3.5 U ̨duotis. Nuvektorizuoti upelio Merkavas atkarpą nuo e ̨ero į �iaurę.
 Sprendimas. Vektorizuojame upelį iki darbo lauko kra�to. Kaip matome, upelis tęsiasi toliau, todėl perstumiame vaizdą reikiama kryptimi ir vektorizuojame toliau, kol vėl prieiname darbo lauko kra�tą. Vektorizavimą u ̨baigiame.
 3.3.3.2. Linijinio objekto koregavimas. Jeigu objektas nepakankamai sutampa su duomenų �altinio (�iuo atveju – skenuoto ̨emėlapio fragmento) vaizdu, jį reikia koreguoti. Redagavimo panelės lange Task nurodome veiksmą Modify Feature (t.y. koreguoti objektą). Pasirenkame redagavimo įrankį ir juo pa ̨ymime objektą, kurį norėsime koreguoti. Koregavimas atliekamas i�trinant, pridedant bei perstumiant objekto kontūrą sudarančius mazgus.
 Mazgų perstūmimas. U ̨vedame redagavimo įrankį ant mazgo, kurio padėtį reikia koreguoti, nuspaud ̨iame kairį pelės klavi�ą ir neatleisdami perstumiame mazgą į reikiamą vietą. Pokytis u ̨fiksuojamas paspaudus įrankiu �alia objekto.
 Papildomų mazgų įterpimas. Jeigu objekto koregavimui tam tikroje vietoje pritrūksta mazgų, juos galima įterpti. Redagavimo įrankiu u ̨einame ant reikiamos objekto vietos, paspaud ̨iame de�inį pelės klavi�ą ir pasirod ̨iusiame kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Insert Vertex (t.y. įterpti mazgą). Įterptą mazgą galime perstumti į reikiamą vietą.
 Nereikalingų mazgų i�trynimas. U ̨vedame redagavimo įrankį ant nereikalingo mazgo, nuspaud ̨iame de�inį pelės klavi�ą ir pasirod ̨iusiame kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Delete Vertex. Objekto kontūro pokytis u ̨fiksuojamas paspaudus įrankiu �alia objekto.
 Pratimas. Vaizdo mastelį suma ̨iname iki 1:3000 ir koreguojame nuvektorizuotą objektą, kad jo kontūras kiek galima tiksliau atitiktų upelį skenuotame ̨emėlapyje.
 3.3.3.3. Naujo linijinio objekto vektorizavimas “pritraukiant” jo prad ̨ią/pabaigą prie jau esamo objekto. Pritraukimo funkcija ArcView programoje vadinama Snapping. Ji daugiausia naudojama linijinių objektų vektorizavimui. �i funkcija svarbi tuo, kad leid ̨ia i�vengti linijinių duomenų nutrūkimo ar persidengimo tame pačiame sluoksnyje. Pritraukimo funkcija įjungiama redagavimo panelės meniu Editor pasirinkus Snapping.
 38 pav.
 Atsidariusioje lentelėje Snapping Environment (38 pav.) redaguojamo linijinio sluoksnio (�iuo atveju – sluoksnio “Linijos”) eilutėje varnelėmis pa ̨ymime vietas, prie kurių norėsime pritraukti naujo objekto prad ̨ią arba pabaigą. Vertex – artimiausias mazgas, Edge – briauna, End – linijinio objekto pabaiga.
 39 pav.
 Pritraukimo atstumas (Snapping Tolerance) nustatomas automati�kai. Jeigu jis per didelis arba per ma ̨as, galima pakeisti. Redagavimo panelės meniu Editor pasirenkame Options ir atsidariusios nustatymų lentelės Editing Options kortelėje General eilutėje Snapping tolerance nustatome pageidaujamą pritraukimo atstumą (39 pav.). Jį galima nustatyti tiek pikseliais, tiek nustatytais matavimo vienetais (metrais). �is nustatymas svarbus tuo, kad jei pritraukimo atstumas nustatytas per didelis – programa gali pritraukti naują objektą mums to nenorint, o jeigu per ma ̨as – bus sunku naudoti pritraukimo funkciją.
 3.6 U ̨duotis. Nustatyti pritraukimo funkciją ir pratęsti upelio vektorizavimą į �iaurę iki fragmento kra�to, pritraukiant naujos atkarpos prad ̨ią prie ank�čiau nuvektorizuoto objekto pabaigos.
 Sprendimas. Perstumiame vaizdą taip, kad anksčiau nuvektorizuotos atkarpos pabaiga būtų apatiniame pakra�tyje. Įjungiame pritraukimo funkciją. Lange Target nustatome funkciją Create New Feature. Pasirenkame vektorizavimo įrankį. I�bandome, kokiu atstumu naujo objekto prad ̨ia bus pritraukta prie ankstesnio pabaigos. Jeigu �is atstumas labai didelis arba per ma ̨as, jį pakeičiame (esant masteliui 1:3000 rekomenduojamas pritraukimo atstumas apie 10 pikselių). Pritraukiame naujo objekto prad ̨ią prie anksčiau nuvektorizuotos atkarpos pabaigos. Toliau vektorizuojame upelį iki fragmento pabaigos.
 3.3.3.4. Linijinių objektų perkirpimas. Redagavimo paletės lange Task pasirenkame funkciją Modify feature. Redagavimo įrankiu pa ̨ymime objektą, kurį norime perkirpti. Redagavimo paletėje pasirenkame įrankį Split (į de�inę nuo lango Target, ̨r. 36 pav.) ir norimoje vietoje perkerpame objektą.
 3.7 U ̨duotis. Perkirpti antrąją nuvektorizuotą upelio atkarpą į dvi apylyges dalis.
 Sprendimas. I�didiname vaizdą tiek, kad darbo lauke matytume visą nuvektorizuotą upelio dalį. Pa ̨ymime antrąją nuvektorizuotą atkarpą ir perkerpame ją į dvi apylyges dalis. Įsitikiname, kad objektas i� tiesų perkirptas.
 3.3.3.5. Kelių objektų sujungimas į vieną., Lange Task pasirenkame funkciją Modify feature, redagavimo įrankiu pa ̨ymime objektus, kuriuos norime sujungti ir redagavimo paletės meniu Editor pasirenkame komandą Merge. Pa ̨ymėti objektai sujungiami į vieną.
 3.8 U ̨duotis. Sujunkite visas nuvektorizuotas upelio atkarpas į vieną objektą.
 3.3.4. Plotinių objektų vektorizavimas ir redagavimas
 Vėl i�didiname vaizdą iki e ̨ero apylinkių. Nustatome mastelį 1:3000. Jei reikia, perstumiame vaizdą taip, kad e ̨eras būtų vaizdo centre. Redagavimo paletės lange Target nurodome plotinį sluoksnį “Plotai”.
 3.3.4.1. Naujo plotinio objekto vektorizavimas. Plotiniuose sluoksniuose vektorizavimas atliekamas pana�iai kaip ir linijiniuose, skirtumas tik toks, kad nuvektorizuotas objektas neturi prad ̨ios/pabaigos.
 U ̨duotis. Nuvektorizuoti e ̨erą.
 Sprendimas. Redagavimo paletės lange Task nurodome funkciją Create New Feature. Pasirenkame vektorizavimo įrankį. Vektorizuojame e ̨erą pagal jo kontūrą.
 3.3.4.2. Naujo plotinio objekto nuvektorizavimas �alia jau esančio, paliekant bendrą ribą. �i funkcija svarbi tuo, kad leid ̨ia i�vengti �alia esančių plotinių objektų persidengimo / ribų nesutapimo tame pačiame sluoksnyje.
 3.9 U ̨duotis. Nuvektorizuoti e ̨erą supančią pelkę bei į �iaurės rytus esantį mi�kelį.
 Sprendimas. Redagavimo paletės lange Task nurodome funkciją Auto Complete Polygon. Pasirenkame vektorizavimo įrankį.
 Pelkės vektorizavimas �iuo atveju yra sudėtingas tuo, kad pelkė apsupa e ̨erą. Tokiu atveju naują objektą vektorizuojame taip: vektorizuoti pradedame esančio objekto (�iuo atveju “e ̨ero”) viduje, tuomet i�einame į pelkės pakra�tį ir vektorizuojame pagal jį kol apeiname aplinkui, vektorizavimą u ̨baigiame naujojo objekto viduje ( ̨r. 40 pav.).
 Mi�kelio vektorizavimas yra paprastesnis u ̨davinys, nes jis tik �liejasi prie pelkės. Vektorizuoti vėl pradedame jau esančio objekto (�iuo atveju “pelkės”) viduje, ties objektų (“pelkės” ir “mi�ko”) susikirtimo ta�ku. Vektorizuoti baigiame taip pat “pelkės” viduje, ties antruoju susikirtimo ta�ku ( ̨r. 41 pav.).
 Plotinių objektų koregavimas atliekamas taip pat kaip linijinių objektų. Tačiau susiduriame su jau ̨inoma problema: nuvektorizuoti plotiniai objektai u ̨dengia skenuoto ̨emėlapio vaizdą, todėl nematome, ar jų kontūrai gerai nuvektorizuoti. Sluoksnį “Plotai” padarome permatomu ( ̨r. 2.8.2.) ir kur reikia pakoreguojame objektų kontūrus.
 3.3.4.3. Plotinių objektų perkirpimas ir sujungimas. Norint perkirpti plotinius objektus, redagavimo paletės lange Task reikia pasirinkti funkciją Cut Polygon Features, redagavimo įrankiu pa ̨ymėti objektus, kuriuos norėsime perkirpti ir, pasirinkus vektorizavimo įrankį, nubrė ̨ti kirpimo liniją. Plotinių objektų sujungimas atliekamas taip pat kaip ir linijinių objektų.
 3.10 U ̨duotis. Perkirpti visus tris sukurtus plotinius objektus ir po to juos vėl sujungti.
 “Pelkė”
 “E ̨eras”
 A – vektorizavimo prad ̨ia
 B – vektorizavimo pabaiga
 C – persikirtimo ta�kas
 Vektorizuojamas objektas (“pelkė”)
 Esamas objektas (“e ̨eras”)
 40 pav. Esamą objektą apsupančio objekto vektorizavimas: procesas (kairėje) ir rezultatas (de�inėje).
 “Mi�kas”
 C – susikirtimo ta�kai
 Vektorizuojamas objektas (“mi�kas”)
 Esamas objektas (“pelkė”)
 41 pav. Prie esamo objekto besi�liejančio objekto vektorizavimas: procesas (kairėje) ir rezultatas (de�inėje).
 3.11 U ̨duotis. Sukurti plotinį Lietuvos Respublikos teritorijos sluoksnį.
 Sprendimas. I� GDB200 duomenų bazės įkeliame apskričių sluoksnį “region.aps” (C:Gis duomenys.GDB200.Adm). Jį konvertuojame į SHAPE formatą (i�saugome kataloge “Bandymai” pavadinimu “Lietuva”; ̨r. 3.2.). Naują SHAPE formato sluoksnį įkeliame į projektą, i�didiname jo vaizdą. Įjungiame naujo sluoksnio “Lietuva” redagavimą ( ̨r. 3.3.1), pa ̨ymime visus �io sluoksnio objektus ir sujungiame. Sluoksnyje lieka tik vienas objektas – Lietuvos Respublikos teritorija. Duomenų redagavimą sustabdome, pakeitimus i�saugome.
 3.3.4.4. Plotinio objekto kontūro koregavimas prijungiant arba i�jungiant apibrė ̨tą arealą. Jeigu prireikia pridėti/i�imti didesnį arealą, koreguoti plotinio objekto kontūrą perstumiant mazgus gali būti nepatogu. Tokiu atveju tikslinga naudoti funkciją Reshape Feature, kuri nustatoma redagavimo panelės lange Task. Redagavimo įrankiu pa ̨ymime objektą, kurio kontūrą norime koreguoti. Tada pasirinkę vektorizavimo įrankį apibrė ̨iame arealą, kurį nori prijungti/i�jungti: jeigu norime arealą prijungti, jį brė ̨iame į objekto i�orę, o jeigu norime i�jungti – į objekto vidų (42 pav.). Priklausomai nuo to, baigus vektorizavimą, apibrė ̨tas arealas bus prijungtas arba i�jungtas.
 42 pav. Plotinio objekto kontūro koregavimas prijungiant (A) arba i�jungiant (B) apibrė ̨tą arealą.
 2.3.5. Objektų kopijavimas i� vieno sluoksnio į kitą. Objektus galime kopijuoti i� vieno sluoksnio į kitą tik tada, jeigu abu sluoksniai yra vienodo geometrinio tipo (ta�kiniai, linijiniai arba plotiniai). Objektų kopijavimas atliekamas taip:
 įjungiame duomenų redagavimo re ̨imą (abu sluoksniai turi būti redaguojami);
 2. pasirenkame redagavimo įrankį ir pa ̨ymime objektą (objektus), kuriuos norėsime nukopijuoti;
 nuspaud ̨iame komandos Copy mygtuką įrankių paletėje Standart;
 redagavimo paletės lange Target nurodome sluoksnį, į kurį norime nukopijuoti objektus;
 nuspaud ̨iame komandos Paste mygtuką įrankių paletėje Standart.
 3.12 U ̨duotis. Nukopijuoti objektą i� upių sluoksnio į sluoksnį “Linijos”.
 Sprendimas. I� katalogo “Bandymai” įkeliame upių sluoksnį, jeigu reikia i�didiname jo vaizdą. Įjungtus paliekame tik �į sluoksnį bei sluoksnį “Linijos”, kitus sluoksnius i�jungiame. Įjungiame redagavimo re ̨imą (jeigu programa klausia, pasirenkame redaguoti katalogo “Bandymai” duomenis, nes būtent �iame kataloge saugomi abiejų reikalingų sluoksnių duomenys), pa ̨ymime bet kurį objektą upių sluoksnyje ir nuspaud ̨iame komandos Copy mygtuką. Tada redagavimo paletės lange Target nurodome sluoksnį “Linijos” ir nuspaud ̨iame komandos Paste mygtuką. Upių sluoksnį i�jungiame. Matome, kad objektas buvo nukopijuotas į sluoksnį “Linijos”. Atidarome abiejų sluoksnių atributines duomenų lenteles. Matome, kad atributinė objekto informacija nebuvo nukopijuota, nes sluoksnio “Linijos” atributinėje lentelėje nėra reikiamų stulpelių. Atributines lenteles u ̨darome, redagavimą sustabdome, pakeitimų nesaugome.
 3.4. Atributinių duomenų kūrimas ir redagavimas
 3.4.1. Naujo sluoksnio atributinės lentelės sukūrimas ir objektų
 atributinės informacijos įvedimas
 3.13 U ̨duotis. Sukurti sluoksnio “Plotai” atributinę lentelę ir įvesti objektų atributinę informaciją.
 Sprendimas. Įjungiame sluoksnį “Plotai” ir i�didiname jo vaizdą. Kitus sluoksnius i�jungiame. Atidarome sluoksnio atributinę lentelę. Kaip matome, joje nėra jokios reik�mingos atributinės informacijos. Taigi, mums patiems teks sukurti naujus stulpelius ir įra�yti objektų atributinius duomenis.
 3.4.1.1. Naujų stulpelių kūrimas. Naujus stulpelius kurti galima tik i�jungus duomenų redagavimo re ̨imą. Kuriant naujus stulpelius svarbu i� anksto apsispręsti dėl jų pavadinimų. Lentelės meniu Options pasirenkame komandą Add Field ( ̨r. 3.4.4.).
 Gauname stulpelio kūrimo lentelę (43 pav.), kurioje turime nurodyti stulpelio pavadinimą (Name) ir pasirinkti įra�ų tipą (Type):
 Short Integer – skaičius iki 5 skaitmenų;
 Long Integer – skaičius nuo 5 iki 9 skaitmenų;
 Double – skaičius, ilgesnis kaip 9 skaitmenys;
 Text – tekstas;
 43 pav.
 Date – data.
 Lentelės lange Field Properties galime nustatyti papildomus stulpelio parametrus priklausomai nuo duomenų tipo, pvz. maksimalų įra�ų ilgį, skaitmenų po kablelio skaičių. Paspaudus mygtuką OK sukuriamas naujas stulpelis de�inėje atributinės lentelės pusėje.
 Sluoksnio “Plotai” atributinėje lentelėje sukuriame tris naujus stulpelius: “Gkodas”, “Objektas” ir “Vardas”. Visų �ių stulpelių įra�ų tipas – tekstas. Tekstiniai įra�ai gali būti iki 255 simbolių ilgio. Kadangi Gkodai yra trumpi, nurodome ma ̨esnį ilgį – 10 simbolių. Tuo tarpu kitų dviejų stulpelių įra�ų ilgį paliekame 50 simbolių, nes �iuose stulpeliuose įra�ai gali būti ilgesni.
 Atributinės lentelės stulpelių plotį ir i�sidėstymą galime keisti.
 3.4.1.2. Naujų atributinių duomenų įra�ymas ir esamų redagavimas. Įjungiame sluoksnio “Plotai” redagavimo re ̨imą. Dabar galima įra�yti sluoksnyje esančių objektų atributinius duomenis. Programos lange pa ̨ymime e ̨erą atitinkantį objektą. Atidarius sluoksnio atributinę lentelę matome, kad viena eilutė yra pa ̨ymėta (i�skirta kita spalva). �i eilutė atitinka programos lange pa ̨ymėtą objektą. Taigi, duomenis apie tą objektą reikia įra�yti būtent �ioje eilutėje.
 44 pav.
 Stulpelyje “Gkodas” įvedame e ̨ero Gkodą (hd3), stulpelyje “Objektas” įra�ome Gkodo paai�kinimą (e ̨eras). Kadangi e ̨ero vardas ̨emėlapyje nenurodytas, stulpelyje “Vardas” nera�ome nieko (44 pav.).
 Pa ̨ymėje objektą, atitinkantį pelkę, įvedame tokią atributinę informaciją: Gkodas – hd6, objektas – pelkė. Pa ̨ymėję objektą, atitinkantį mi�ką, įvedame: Gkodas –ms0, objektas – mi�kas.
 Padarytus įra�us galime keisti. Pakoreguojame Gkodų paai�kinimus, kad jie prasidėtų did ̨iosiomis raidėmis (t.y. “E ̨eras”, “Pelkė”, “Mi�kas”).
 3.4.1.3. Nereikalingų stulpelių i�trynimas. Stulpeliai i�trinami i�jungus redagavimo re ̨imą. Pa ̨ymime nereikalingą stulpelį ir jo kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Delete Field ( ̨r. 2.4.3.). Pa ̨ymėtas stulpelis i�trinamas.
 Kadangi, nei vienas objektas neturi vardo, stulpelis “Vardas” yra nereikalingas. Sustabdome sluoksnio redagavimą ir jį i�triname.
 3.4.2. Kiekybinių objekto charakteristikų (ilgio/ploto/perimetro) perskaičiavimas
 Nuvektorizavus naują objektą, jo kiekybinės charakteristikos (linijinių objektų ilgis, plotinių – plotas ir perimetras) automati�kai nepaskaičiuojamos. Taip pat kiekybinės charakteristikos neperskaičiuojamos pakoregavus objektą. Sukūrus naują sluoksnį, jo atributinėje lentelėje netgi nėra stulpelių �ioms charakteristikoms įra�yti – juos reikia sukurti.
 Minėtų kiekybinių charakeristikų stulpeliai turi tipi�kus pavadinimus: ilgis – Length, plotas – Area, perimetras – Perimeter. Kuriant �iuos stulpelius geriausia nurodyti įra�ų tipą Double.
 3.14 U ̨duotis. Paskaičiuoti sluoksnių “Plotai” ir “Linijos” objektų kiekybines charakteristikas.
 Sprendimas. Sluoksnio “Plotai” atributinėje lentelėje sukuriame sukuriame stulpelį “Area” (įra�ų tipas Double), kuriame paskaičiuosime objektų plotus. Paskaičiavimo algoritmą randame pasinaudodami pagalbos meniu Help.
 45 pav.
 Į paie�kos langą įra�ome frazę “making field calculations”, spaud ̨iame mygtuką List Topics ir lange Select Topic pa ̨ymime u ̨klausą atitinkantį įra�ą. De�iniajame lange pasirodo informacija apie u ̨klausos objektą (45 pav.). Pasirinkę nuorodą Updating area for a shapefile, gausime ploto paskaičiavimo algoritmą, pasirinkę nuorodą Updating perimeter for a shapefile perimetro paskaičiavimo algoritmą, o pasirinkę nuorodą Updating length for a shapefile, gausime ilgio paskaičiavimo algoritmą.
 Per ̨iūrime ploto paskaičiavimo algoritmą.
 Įjungiame duomenų redagavimo re ̨imą. Atributinėje lentelėje pa ̨ymime stulpelį Area ir jo kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Calculate Values. Atsidariusioje lentelėje pa ̨ymime nustatymą Advanced (u ̨dedame varnelę). Lange “Pre-Logic VBA Script Code”, įra�ome reikalingą skriptą ( ̨r. pav.). �į skriptą galima nukopijuoti i� pagalboje apra�yto algoritmo (�e�tasis ̨ingsnis). Lange “Area=” įra�ome “dblArea” (46 pav.). Nuspaudus mygtuką OK, paskaičiuojami sluoksnio objektų plotai matavimo vienetais (�iuo atveju – kvadratiniais metrais). Plotiniams objektams esant poreikiui taip pat galima paskaičiuoti perimetrą.
 47 pav.
 Analogi�kai atliekamas ir linijinių sluoksnių objektų ilgių paskaičiavimas, skiriasi tik skriptas ir apatiniame paskaičiavimo lentelės lange “Length=” reikia įra�yti “dblLength” (47 pav.). Sluoksnio “Linijos” atributinėje lentelėje sukuriame stulpelį “Length”, kuriame paskaičiuojame objektų ilgį matavimo vienetais (�iuo atveju – metrais).
 3.4.3. Vienodos atributinės informacijos įra�ymas keliems objektams
 3.15 U ̨duotis. Upių sluoksnio atributinėje lentelėje sukurti katalogą Kategorija ir jame i�skirti pagrindines upes.
 Sprendimas. Įjungiame upių sluoksnį, i�didiname jo vaizdą. Sustabdome redagavimą, atidarome sluoksnio atributinę lentelę ir sukuriame stulpelį pavadinimu “Kategorija” (įra�ų tipas – tekstas, ilgis – 5 simboliai). I�renkame pagrindines Lietuvos upes pagal vardą: Nemunas, Skirvytė, Neris, ˇeimena, Merkys, �e�upė, �ventoji, Nevė ̨is, Dubysa, Jūra, Minija, Venta, Mū�a, Lėvuo, Nemunėlis ( ̨r. 2.5.). Atrinkti objektai turi būti pa ̨ymėti tiek atributinėje lentelėje, tiek grafiniame sluoksnio vaizde.
 48 pav.
 Visoms atrinktoms upėms suteiksime kategoriją “1”. Įjungiame duomenų redagavimo re ̨imą. Pa ̨ymime stulpelį “Kategorija” ir jo kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Calculate Values. Atsidariusios lentelės lange “Kategorija=” įra�ome “1” (būtinai kabutėse, jeigu stulpelis tekstinis, ̨r. 48 pav.). Nuspaudus OK visų pa ̨ymėtų objektų eilutėse stulpelyje “Kategorija” atsiras įra�as “1”. Dabar, kurdami sluoksnio legendą, galėsime vizualizuoti pagrindines (t.y. pirmos kategorijos) upes. Redagavimą sustabdome, pakeitimus i�saugome.
 3.4.4. Objektų i�trynimas pagal atributinius duomenis
 Pa ̨ymėjus objektus atitinkančias eilutes atributinėje lentelėje, objektai pa ̨ymimi ir grafiniame sluoksnio vaizde. Tuomet, įjungus duomenų redagavimo re ̨imą, mes juos galime i�trinti nuspausdami klavi�ą Delete.
 3.16 U ̨duotis. Upių sluoksnyje i�rinkti objektus, kurių Gkodas yra “hc97” ir juos i�trinti.
 Sprendimas. Upių sluoksnio atributinėje lentelėje i�renkame objektus, kurių Gkodas yra “hc97” ( ̨r. 2.5.1.). Atributinę lentelę i�jungiame. Matome, kad atrinkti objektai yra pa ̨ymėti grafiniame sluoksnio vaizde – tai laivybai tinkamos upės. Įjungiame duomenų redagavimo re ̨imą ir i�triname pa ̨ymėtus objektus nuspausdami klavi�ą Delete. Matome, kad ir pa ̨ymėti objektai yra i�trinami. Taip pat i�trinamos juos atitinkančios eilutės atributinėje lentelėje. Redagavimą sustabdome, pakeitimų nesaugome.
 3.4.5. Stulpelyje esančios atributinės informacijos kopijavimas į kitą stulpelį
 3.17 U ̨duotis. Upių sluoksnio atributinėje lentelėje sukurti stulpelį “Objektas” ir nukopijuoti į jį stulpelio GKODAS duomenis.
 Sprendimas. Upių sluoksnio atributinėje lentelėje sukuriame stulpelį “Objektas”. Įjungiame duomenų redagavimo re ̨imą. Pa ̨ymime stulpelį “Objektas” ir jo kontekstiniame meniu pasirenkame komandą Calculate Values. Atsidariusioje lentelėje, lange Fields nurodome stulpelį GKODAS. Toks pat įra�as atsiranda ir lentelės lange “Objektas=” ( ̨r. 49 pav.). Nuspaudus mygtuką OK, stulpelio GKODAS duomenys nukopijuojami į stulpelį “Objektas”.
 Atlikę �ią u ̨duotį, duomenų redagavimą sustabdome, pakeitimų nesaugome.
 IV. ˇemėlapio maketavimas ir paruo�imas spausdinimui
 ˇemėlapio maketui naudojamas tas pats duomenų grafinis vaizdas, kurį nustatome darbo lauke Data View re ̨ime. Todėl, prie� pradedant maketuoti ̨emėlapį, turime paruo�ti grafinį duomenų vaizdą – įkelti ir įjungti reikalingus duomenų sluoksnius, nustatyti jų legendas, esant poreikiui vizualizuoti atributinę informaciją (Labels) ir nustatyti vaizdo mastelį bei dydį. Norint paruo�ti ̨emėlapio maketą, reikia pereiti į ̨emėlapio maketavimo re ̨imą Layout View ( ̨r. 50 pav.). Būsimo maketo dydis ir orientacija nustatoma meniu File pasirinkus komandą Page setup.
 4.1 U ̨duotis. Parengti A4 formato Landscape orientacijos Lietuvos savivaldybių su pagrindiniais keliais ir gele ̨inkeliais ̨emėlapio maketą, masteliu 1:2000000.
 Sprendimas. Atidarome naują projektą. I� GDB200 duomenų bazės įkeliame reikalingus sluoksnius: “adm”, “gelez”, “keliai”. Nustatome reikiamą mastelį. Kaip matome, kelių ir gele ̨inkelių rodoma per daug – mums reikės ̨emėlapyje vaizduoti tik pagrindinius.
 Nustatysime maketo dydį ir orientaciją. Meniu File pasirenkame komandą Page setup ir atsidariusioje nustatymų lentelėje nustatome reikiamą lapo dydį ir orientaciją.
 Pakeičiame sluoksnių pavadinimus: “adm polygon” į “Savivaldybės”, “keliai arc” – į “keliai”, “gelez arc” – į “Gele ̨inkeliai” ( ̨r. 2.2.5.).
 Sutvarkome sluoksnių legendas. Pirmiausia nustatome pagrindinio – savivaldybių – sluoksnio ̨enklo parametrus ( ̨r. 2.7.1.). Atidarome ̨enklo redagavimo lentelę Symbol Selector. U ̨pildymo spalvą (nustatymas Color) pasirenkame matinę �viesiai ̨alią (Tzavorite Green). Pakeisime ir i�orinės ribos (Outline) ̨enklą. ˇenklo redagavimo lentelėje spaud ̨iame mygtuką Properties, atsivėrusioje lentelėje Symbol Property Editor spaud ̨iame mygtuką Outline. Atsidaro i�orinės ribos ̨enklo redagavimo lentelė. Joje pasirenkame i�orinės ribos ̨enklą “Boundary, County”, kuris tinkamas savivaldybių lygio administracinių vienetų riboms vaizduoti.
 Toliau sutvarkome kelių sluoksnio legendą. Nustatome, kad būtų vaizduojami tik pirmos kategorijos keliai ( ̨r. 2.7.2.). ˇenklo koregavimo lentelėje pasirenkame ̨enklą “Highway” (greitkelis), suma ̨iname jo storį iki 2 punktų (nustatymas Width). ˇenklo paai�kinimą “1” pakeičiame į “Magistraliniai keliai”. Turinio lentelėje i�triname stulpelio pavadinimą “KATEGORIJA”.
 Sutvarkome gele ̨inkelių sluoksnio legendą. Nustatome, kad būtų vaizduojami tik pagrindiniai gele ̨inkeliai, t.y. objektai, kurių Gkodas yra “gz2”. ˇenklo redagavimo lentelėje pasirenkame ̨enklą “Single, nautical dashed”, kuris atitinka įprastą gele ̨inkelių vaizdavimą. ˇenklo storį suma ̨iname iki 2 punktų. ˇenklo paai�kinimą “gz2” pakeičiame į “Gele ̨inkeliai”. Turinio lentelėje i�triname stulpelio pavadinimą “GKODAS”.
 50 pav. Turinio lentelė pakeitus sluoksnių pavadinimus ir sutvarkius legendas.
 Vaizdo paruo�imą u ̨baigiame i�keldami savivaldybių pavadinimus ( ̨r. 2.9.). U ̨ra�us pastoriname (nustatymas Bold).
 Vaizdas paruo�tas. Pereiname į maketo re ̨imą Layout View ( ̨r. skyrelį apie programos lango struktūrą). �iame re ̨ime vaizdo didinimas, ma ̨inimas ir stumdymas vykdomas naudojant paletės Layout ( ̨r. 52 pav.) įrankius (�i paletė įsijungia automati�kai perėjus į Layout View re ̨imą). Grafiniai maketo elementai ̨ymimi naudojant panelės Tools įrankį Select Elements ( ̨r. 2.3.2.) – pa ̨ymėjus galima keisti elemento dydį bei vietą.
 Jeigu ̨emėlapio mastelis pasikeitė, vėl nurodome reikiamą mastelį.
 ˇemėlapio pavadinimo įkėlimas. Meniu Insert pasirenkame komandą Title. Įra�ome pavadinimą “Savivaldybės”. Pavadinimą perkeliame į laisvą vir�utinį de�inį maketo kampą. Du kartus paspaudus ant pavadinimo kairiu klavi�u gauname lentelę, kurioje galima keisti pavadinmo �rifto parametrus.
 ˇemėlapio legendos įkėlimas. Meniu Insert pasirenkame komandą Legend. Pirmame legendos nustatymo etape galime parinkti, kokių sluoksnių legendas norėsime įdėti, bei legendos stulpelių skaičių. Kadangi nurodyti visi reikalingi sluoksniai, nieko nekeičiame, spaud ̨iame mygtuką Next. Antrame etape galima nustatyti legendos pavadinimo parametrus. Legendą pavadiname “Sutartiniai ̨enklai”. Trečiame etape galime pasirinkti legendos rėmelio (Border) tipą, galinio fono (Background) spalvą. Legendos rėmą nustatome paprastą vieno punkto liniją, galinio fono spalvą parenkame geltoną (Yellow). Paskutiniame etape galima nustatyti legendos sudedamųjų dalių dyd ̨ius ir tarpus tarp jų. Nieko nekeičiame, spaud ̨iame Finish. Legendą perkeliame į apatinį kairį kra�tą.
 Mastelio įkėlimas. Galima įkelti dviejų tipų mastelius – grafinį (Scale Bar) ir tekstinį (Scale Text). Įkelsime tekstinį mastelį. Meniu Insert pasirenkame komandą Scale Text. Atsidariusioje lentelėje galima pasirinkti mastelio tekstinę i�rai�ką. Pasirenkame Absolute scale. Mastelį perkeliame į apatinį de�inį kampą.
 Pasaulio �alių rodyklės įkėlimas. Meniu Insert pasirenkame komandą North Arrow. Atsidariusioje lentelėje galima pasirinkti rodyklės grafinį vaizdą. Pasirenkame ESRI North12. �iaurės rodyklę padedame vir� mastelio.
 Teksto įkėlimas. Meniu Insert pasirenkame komandą Text. Įra�ome: “ˇemėlapį maketavo (vardas, pavardė)”. Tekstą padedame po ̨emėlapio pavadinimu. Teksto �rifto parametrus galima keisti taip pat kaip ir pavadinimo.
 ˇemėlapio rėmelio ir galinio fono nustatymas. Meniu Insert pasirenkame komandą Neatline. Rėmeliui (Border) nustatome paprastą 1 punkto liniją, galinio fono nenurodome.
 Baigę maketuoti, projektą i�saugome kataloge “Bandymai”, pavadinimu “Savivaldybes” ̨emėlapio ruo�inio formatu.
 51 pav.
 Grafinio duomenų vaizdo/ ̨emėlapio maketo eksportavimas į paveiksliuką (rastrinius duomenis). Tiek ̨emėlapio maketą Layout View re ̨ime , tiek grafinį duomenų vaizdą Data View re ̨ime galime eksportuoti rastro pavidalu (t.y. į paveiksliuką). Eksportavimas atliekamas taip: Meniu File pasirenkame komandą Export Map, atsidariusioje lentelėje Export nurodome, kur, kokiu pavadinimu ir formatu norime eksportuoti. Eksportavimo lentelėje nuspaudus mygtuką Options galime pasirinkti rastro rezoliuciją (jei rastrą naudosime spausdinimui, patartina rezoliuciją padidinti bent iki 300 dpi, kitaip vaizdas bus nepakankamai ry�kus) ir galinio fono (Background) spalvą. Nuspaudus mygtuką Export ̨emėlapis eksportuojamas į rastrinę bylą.
 Pratimas. ˇemėlapį eksportuojame į katalogą “Bandymai” JPEG formatu, pavadinimu “Savivaldybes1”, 300 dpi rezoliucijos, galinį foną parenkame geltoną. Įkeliame ir per ̨iūrime eksportuotą ̨emėlapį. Kadangi �is rastrinis sluoksnis yra nepriri�tas (neturi koordinačių), jis patalpinamas visi�kai kitoje vietoje nei vektoriniai sluoksniai. Taigi, �io sluoksnio koordinatės ir mastelis rodomos neteisingai.
 Eksportuojant i� Data View re ̨imo, galime gauti priri�tus rastrinius duomenis (�i funkcija aktuali tik tuomet, jeigu rastrą norėsime naudoti GIS programoje). Tam reikia eksportavimo lentelėje pasirinkti formatą TIFF, nuspausti mygtuką Options ir atsidariusioje lentelėje u ̨dėti varnelę prie nustatymo Create World File. Rastrinio vaizdo koordinatės bus i�saugotos papildomoje *.twf formato byloje.
 Pratimas. Atidarome i�saugotą ̨emėlapio ruo�inį “Savivaldybes”. Įjungiame Data View re ̨imą ir eksportuojame vaizdą kaip apra�yta auk�čiau (rezoliucija 300 dpi, galinis fonas geltonas). I�saugome kataloge Bandymai pavadinimu “Savivaldybes”. Įkeliame eksportuotą rastrinį sluoksnį. I�jungę vektorinius sluoksnius matome, kad paveiksliukas tiksliai atkartoja grafinį duomenų vaizdą – vadinasi, jo koordinatės teisingos.
 ˇemėlapio vaizdas
 Pasaulio �alių rodyklė
 Įrankių paletė Layout
 52 pav. Paruo�tas ̨emėlapio maketas.
 Individuali u ̨duotis. Sukurkite ̨emėlapį, susijusį su jūsų atliekamo mokslinio darbo tema. ˇemėlapio makete turi būti visi auk�čiau apra�yti komponentai (pavadinimas, legenda, mastelis, pasaulio �alių rodyklė, tekstas, rėmelis). ˇemėlapio maketą i�saugokite kataloge Bandymai kaip ̨emėlapio ruo�inį, vietoj pavadinimo įra�ydami savo pavardę. Taip pat ̨emėlapį eksportuokite į rastrinę bylą (i�saugokite kataloge Bandymai JPEG formatu, rezoliuciją nustatykite 200, vietoj pavadinimo įra�ykite savo pavardę).
 V. GIS IR EDUKOLOGIJA
 Kompiuterizuoto mokymo proceso spartėjimas Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklose lemia ir naujų informacijos technologijų diegimo galimybę: informacinės visuomenės sąlygomis. Geoinformacinės sistemos (GIS) plačiai naudojamos �iuolaikinėje geografijoje ˇemės kosminiams tyrimams, aplinkos ir visuomenės gamtosauginiam monitoringui, kompiuterinio ra�tingumo reikalavimai atsispindi ir �vietimo dokumentuose. GIS plėtros ir naudojimo daugelyje gyvenimo sričių analizė, besiformuojančios geoinformacinės aplinkos, pedagoginių bei technologinių sąlygų vertinimas leid ̨ia daryti i�vadą apie �ios technologijos integracijos į mokyklas būtinumą ir leid ̨ia teikti principinius metodus -būdus, spartinančius �ios technologijos panaudojamumą.
 Efektyvus GIS panaudojimas ugdyme yra daugiau nei paprastas mygtukų paspaudimas ̨emėlapio sukūrimui. GIS teigiamas vaidmuo �vietimo procese siejamas su �iais aspektais:
 · GIS – efektyvi priemonė, u ̨tikrinanti mokinių, mokytojų informacinių gebėjimų ugdymą, mokymo formų turinio ir metodikos kaitą.
 · �i geografinė informacijos technologija (kartu su kitomis informacinėmis technologijomis ) lavina intelektualinius gebėjimus:
 - kritinį mąstymą – sugebėjimą analizuoti, sintetinti ir vertinti;
 - loginį mastymą – sugebėjimą interpretuoti ir panaudoti skaičius, suprasti ir panaudoti priemones, kurios palengvina duomenų apdorojimą ir informacijos pateikimą;
 - lingvistinį mastymą – gebėjimą interpretuoti ir pristatyti informaciją ̨od ̨iu bei interpretuoti grafinę duomenų i�rai�ką;
 - erdvinį mąstymą – gebėjimą transformuoti realų vaizdą į vizualinį paveikslą ir atvirk�čiai;
 - modelinį mąstymą – gebėjimą kurti modelius, prognozes, juos analizuoti ir interpretuoti.
 · Skatina kompiuterinį ra�tingumą – operavimą bylomis, manipuliavimą duomenų baze, informacijos i�skleidimą, grafinių priemonių panaudojimą, nuotoliniu būdu surenkamų duomenų panaudojimą, naudojimąsi internetu.
 · GIS skatina diegti nuotolinio mokymo formas.
 · Panaudojant GIS atsiranda naujų galimybių plėtoti nepamokinį ugdymą.
 Visa tai rei�kia, kad GIS – priemonė ir objektas, pritaikomas mokymui įvairiuose mokymo lygiuose ir mokomuosiuose dalykuose.
 Kuris dalykas turėtų imtis iniciatyvos diegiant GIS mokyklose? Visų pirma, geografija. Geografija yra įvairialypė disciplina, apimanti plačią geografi�kai orientuotą informacijos sritį. Tuo tarpu pats GIS apibrė ̨imas prioritetą priskiria erdvi�kai orientuotai informacijai. Be to, bet kurioje GIS programoje svarbiausia jos sudedamoji dalis yra ̨emėlapis, o tai irgi yra geografų alfa ir omega. Taigi - GIS skverbimasis į mokyklas turėtų prasidėti nuo geografijos mokymo. ˇinoma, erdvi�kai orientuotos informacijos yra istorijos, biologijos, kituose dalykuose, todėl GIS skverbimasis į mokyklą galimas ir lygiagrečiais keliais.
 GIS panaudojimo mokykloje problema įsilieja į bendrą informacinių gebėjimų ugdymo problemą (sąvoką “informaciniai gebėjimai” apima terminus “informacinė kultūra”, “informaciniai įgūd ̨iai”, “kompiuterinis ra�tingumas”, “technologinis ra�tingumas” ir pan.). �iuo metu informatikai pritaria, jog svarbu i�mokyti moksleivius argumentuotai naudoti informacijos ir komunikacijos technologiją informacijai rasti, įvertinti, apdoroti, kompetentingiems sprendimams priimti bei rezultatams pateikti. Naujos technologijos taikymas turi ugdyti moksleivių nuostatą nuolatos mokytis ir atnaujinti ̨inias bei įgūd ̨ius. ˇemiau esančioje lentelėje pateikiami JAV technologinių gebėjimų nacionalinius �vietimo standartai i�rei�kia dabartinę daugelio �alių specialistų nuomonę, kokie informaciniai gebėjimai turėtų būti ugdomi vidurinėje mokykloje.
 JAV technologinių gebėjimų nacionaliniai �vietimo standartai (National.., 1998
 Technologijos samprata ir pagrindinės sąvokos:
 - moksleiviai suvokia technologijos prigimtį bei veikimo principus, sumaniai ją naudoja. *
 Socialiniai, etiniai ir kultūriniai technologijos aspektai:
 - moksleiviai suvokia technologijos įtaką kultūrai ir visuomenei, mokosi atsakingai taikyti technologijos sistemas, informaciją bei kompiuterines programas; *
 - moksleiviai ugdosi pozityvią nuostatą mokytis visą gyvenimą, bendradarbiauti, savaranki�kai bei produktyviai dirbti ir �iems tikslams taikyti technologiją.
 Technologijos taikymas:
 - moksleiviai taiko technologiją kūrybai, siekdami na�iau ir geriau mokytis; *
 - moksleiviai naudoja taikomąsias kompiuterines programas kūrybai, straipsniams rengti, modeliuoti. *
 Komunikacijos priemonės:
 - moksleiviai taiko technologiją bendradarbiaudami, skleisdami informaciją, bendraudami su bendraam ̨iais, ekspertais bei kitais ̨monėmis; *
 - moksleiviai efektyviai keičiasi idėjomis bei informacija, parenka tinkamas priemones ir technologiją. *
 Tyrinėjimo priemonės:
 - moksleiviai taiko technologiją informacijai įvairiuose �altiniuose ie�koti, rinkti bei vertinti; *
 - moksleiviai taiko technologiją duomenims apdoroti ir rezultatams pateikti;*
 - moksleiviai parenka bei įvertina konkrečiai u ̨duočiai atlikti tinkamus informacijos �altinius bei technologijos naujoves. *
 Planavimo ir valdymo priemonės:
 - moksleiviai taiko technologiją u ̨duotims atlikti ir kompetentingiems sprendimams priimti;*
 - moksleiviai taiko technologiją strategijoms parengti bei realioms u ̨duotims atlikti.*
 Prie 90% �ių �vietimo standartų įvardinimų padėta ̨vaig ̨dutė (*) rei�kia GIS panaudojimo galimybę juose (ypač integruotų GIS panaudojimą). �ių standartų taikymas priimtinas ir Lietuvoje “i�gyvendinus” kompiuterinės ir komunikacinės technikos problemą.
 Kaip ir kokie informaciniai gebėjimai turi būti ugdomi Lietuvos bendro lavinimo mokyklose, geriausiai atspindi oficialūs �alies �vietimo dokumentai – Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklos programos . XI-XII klasėse geografijos ugdymo turinyje pateikiamų vertybių sąra�e apie informacinių įgūd ̨ių ugdymą u ̨simenama: “siekti geografinio ra�tingumo, lavinant orientavimosi �iuolaikinėje informacijos ir technologijos įgūd ̨ius”. GIS integracija į geografiją vidurinėje mokykloje visa tai palengvintų ir atvertų naujas perspektyvas informacinių įgūd ̨ių ugdymo problemai spęsti.
 GIS panaudojimo problema – plataus mąsto, susijusi ne tik su skurd ̨ia mokyklų technikos baze, bet ir su mokymo turinio pertvarkymu, atsi ̨velgiant į spartų naujų technologijų plėtotę ne tik versle, bet ir mokyme.
 Geografijos dėstymas mokyklose, �iame permainų am ̨iuje, tampa aktualia problema daugeliui pasaulio �alių. Organizuojami forumai, konferencijos, geografų ir pedagogų suva ̨iavimai, kuriuose diskutuojama, kalbama ir ie�koma bendrų problemos sprendimų būdų. Tikslas vienas - koks turi būti geografijos dėstymas naujų technologijų - informacinės visuomenės - am ̨iuje Lietuvos pedagogai turėtų rimčiau susimąstyti apie naujųjų technologijų daromą įtaką mokiniams ir jų panaudojimo galimybes – kaip keisti senas nusistovėjusias mokymo tradicijas naujomis, paremtomis sparčia naujų technologijų integracija. Ypač turėtų būti per ̨iūrėtas geografijos mokymo turinys vyresnėse klasėse, kur geografija yra kaip pasirenkamasis kursas. Mūsų laikmečio ypatumas – �vietimo socialinio ir kultūrinio vaidmens kėlimas. Radikalios mokyklinės reformos �iuo metu vyksta JAV, daugelyje Europos �alių.
 Nepaisant informacijos technologijos integravimo tikslų - mokyti bei mokytis apie ar su kompiuteriu – į ugdymą ji da ̨niausiai integruojama dviem būdais: 1) formaliu – pradedamas atskiras dalykas arba kursas (dalyko dalis); 2) integruotu – informacijos technologija integruojama į įvairių kitų dalykų turinį ir mokymo metodus. GIS integracija pakopomis turėtų vykti mi�riuoju būdu. Tai lemia plačios GIS panaudojimo mokyme galimybės (turima omeny įvairios disciplinos) bei pačios technologijos įsigalėjimas įvairiose veiklos srityse.
 Mokslininkai ir �vietimo specialistai neneigia informacijos technologijos, kaip atskiro dalyko, integravimo būdo svarbos. H.G.Teiloras su bendraautoriais pateikia labai pragmati�kų argumentų: 1) jei įvedamas atskiras kursas, tai toks ugdymo pakeitimas paliečia gan nedaug mokytojų ir reikia perkvalifikuoti arba parengti ma ̨iau pedagogų (pvz., GIS kursą i�klauso 1-2 mokyklos mokytojai); 2) nereikia i� esmės keisti mokyklos ugdymo programos; 3) mokytojų parengimo kursai yra paprastesni, standartizuoti ir lengviau įgyvendinami (Taylor, Aiken, van Weert, 1993). Tačiau kai kurie autoriai teigia, kad informacijos technologijos integravimo būdas taikomas mokant atskirų dalykų ̨inių bei įgūd ̨ių, glaud ̨iau pačią technologiją susieja su pedagoginiais tikslais. GIS produktus galima naudoti mokant geografijos, istorijos, matematikos, informatikos pamokose. GIS �iuo atveju būtų mokymo priemonė. Atskiras kursas reikalingas įtvirtinti ir sustiprinti GIS programos valdymo įgūd ̨ius. GIS �iuo atveju – mokymo objektas.
 54pav. GIS taikymo mokymo procese principinė schema
 Geografinis ̨mogaus ugdymas grind ̨iamas pa ̨intinėmis ir dvasinėmis vertybinėmis nuostatomis. Viena i� jų – siekti geografinio ra�tingumo, lavinant orientavimosi �iuolaikinėje informacijoje ir technologijoje įgūd ̨ius. GIS panaudojimas ugdyme , i�reik�tas dviems būdais (kaip priemonė ir kaip objektas) prisideda prie �ių vertybių ir nuostatų įgyvendinimo.
 Kol Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklos turės galimybę įsigyti ArcGIS pograminę įrangą, įvairias duomenų bazes, �iuo metu siūlomi kiti variantai, skatinantys GIS integraciją į ugdymą. Mokymo tikslams GIS programinė įranga turi būti paprastesnė ir suprantama mokytojams bei mokiniams (t.y. skirta ne profesionaliam naudojimui). �iuo metu yra aktualu turėti supaprastintus, specializuotus pradiniam GIS įsisavinimui ar panaudojimui mokymo procese profesionalių GIS programų variantus. Tokias programas siūlytumėme pavadinti mokomosiomis GIS (MGIS).
 Mokomąsias GIS programas dar galima skirstyti į demonstracines, bendrąsias ir specializuotas. Demonstracinėse programose (pvz., ArcView demo) demonstruojamos �ios programos galimybės ir naudojimo instrukcija. Tai pa ̨intinės informacinės programos, skirtos mokinių supa ̨indinimui su profesionaliomis GIS. Jos būtinos, nes mokiniai jų dėka įgytų bendrą supratimą apie GIS bei jų programas, naudojamas pasaulyje.
 Bendrosios GIS programoms ma ̨ai skirtųsi nuo profesionalių, tačiau tai turėtų būti supaprastinti ArcGIS programų variantai, prieinami mokykloms ir naudotini mokantis dirbti su GIS ar mokytis apie GIS informatikos, geografijos bei kitų pamokų metu, kur naudojamas kompiuteris ir mokiniai dirba su naujomis technologijomis. Specializuotose GIS programose būtų akcentuojamos GIS paskirtys ir galimybės konkrečių geografijos ar kitų dalykų kursų ar temų įsisavinimui (pvz., “Akis M”). �alia paminėtų, i�skirtina dar viena kategorija – tai GIS internete. �iuo metu interneto lankytojams yra suteikta galimybė internetiniuose puslapiuose dirbti su ̨emėlapiais, kurie leid ̨ia atlikti GIS funkcijas. Mokykloms, kurios turi internetą, bet neturi galimybių įsigyti GIS mokomųjų programų, tai reali i�eitis mokinių supa ̨indinimui su GIS apskritai. Čia i� karto mokoma dirbti su dviem naujomis technologijomis - GIS ir internetu. I� čia i�plauktų ir dar viena GIS kategorija – Integruotos GIS (IntGIS). Tai GIS ir interneto – kitaip tariant dviejų naujų technologijų bendras panaudojimas neatsiejant vieno nuo kito. Taip pat galimas GIS ir GPS (Globalinė padėties nustatymo sistema) integralus variantas.
 Mokyklose programa “Akis M2” bei jos naujesnės versijos, galėtų būti viena i� pagrindinių programų mokymui su ar apie GIS.
 GIS ugdyme tarnauja kaip veiksminga �iuolaikinė komunikacijos ir tyrinėjimo priemonė. Naudojant GIS sėkmingai ugdomi �ie gebėjimai: darbo su ̨emėlapiu ir planu, tyrimų organizavimo, stebėjimo ir analizės, realios ir virtualios aplinkos vertinimo bei palyginimo, informacijos rinkimo, pateikimo ir apibendrinimo bei dalykinio bendravimo.
 Spartėjantis mokyklų kompiuterizavimas, teigiamas mokytojų po ̨iūris į naujų technologijų integraciją, mokomosios programos “Akis M” paruo�imas ir naudojimas mokant geografijos suteikia galimybę galvoti apie GIS geografijos vadovėlių idėją, kaip vieną i� geoinformacinių mokymo priemonių variantą. Jame turėtų būti gausi duomenų bazė įvairioms temoms ir galimybė atlikti įvairias geografines u ̨duotis GIS programos pagalba.
 http://www.scrigroup.com/limba/lituaniana/259/BENDROS-INIOS-APIE-ARCVIEW-GIS54939.php