type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0663
 Návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 798/2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru, pokud jde o financování některých podniků /* KOM/2004/0663 konecném znení */
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 798/2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru, pokud jde o financování některých podniků(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA(1) Dne 28. října 1996 ulozila Rada společným postojem 1996/653/SZBP některá omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru s ohledem na politickou situaci v uvedené zemi. Tato opatření byla následně několikrát rozsířena a pozměněna, naposledy společným postojem 2004/423/SZBP.(2) Některá omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru byla provedena nařízením Rady (ES) č. 798/2004.(3) S ohledem na pokračující obavy o situaci v Barmě/Myanmaru v oblasti lidských práv se Rada ve společném postoji 2004/.../SBZP rozhodla tato omezujících opatření vůči Barmě/Myanmaru posílit.(4) S ohledem na výse uvedené je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 798/2004 tak, aby se provedl zákaz poskytování finančních prostředků barmským podnikům ve státním vlastnictví.Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 798/2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru, pokud jde o financování některých podnikůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o zalození Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,s ohledem na společný postoj Rady 2004/.../SZBP, kterým se mění společný postoj 2004/423/CFSP o omezujících opatřeních vůči Barmě/Myanmaru [1],[1] Úř. věst. L , , s. .s ohledem na návrh Komise [2],[2] Úř. věst. C , , s. .vzhledem k těmto důvodům:(1) Dne 28. října 1996 ulozila Rada společným postojem 1996/653/SZBP [3] některá omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru v důsledku svého znepokojení nad chybějícím pokrokem směrem k demokratizaci a nad pokračujícím porusováním lidských práv v Barmě/Myanmaru. S ohledem na pokračující závazné a soustavné porusování lidských práv ze strany barmských orgánů, a zejména na pokračující a zesílené potlačování občanských a politických práv, a s ohledem na skutečnost, ze tyto orgány nadále nepodnikají kroky směrem k demokracii a usmíření, byla omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru několikrát po sobě rozsířena, naposledy společným postojem 2004/423/SZBP [4] o Barmě/Myanmaru. Některá omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru byla na úrovni Společenství provedena nařízením Rady (ES) č. 798/2004 [5].[3] Úř. věst. L 287, 8.11.1996, s. 1.[4] Úř. věst. L 125, 28.4.2004, s. 61.[5] Úř. věst. L 125, 28.4.2004, s. 4. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1517/2004 (Úř. věst. L 278, 27.8.2004, s. 18.).(2) S ohledem na chybějící zlepsování politické situace v Barmě/Myanmaru, která se projevuje i neochotou vojenských orgánů propustit Aung San Su Ťij a dalsí členy Národní ligy pro demokracii (NLD) a umoznit skutečný a otevřený národní sněm, a s ohledem na pokračující útlak NLD, zachovává společný postoj 2004/.../SBZP omezující opatření ulozená vůči Barmě/Myanmaru společným postojem 2004/423/SBZP a posiluje omezující opatření tím, ze mezi ně mimo jiné zahrnuje zákaz poskytování finančních prostředků některým barmským podnikům ve vlastnictví státu.(3) Toto opatření spadá do oblasti působnosti Smlouvy a proto, aby se předeslo narusení hospodářské soutěze, je třeba k jeho provedení, pokud jde o Společenství, právního předpisu Společenství.(4) Aby se zajistilo, ze opatření tohoto nařízení jsou účinná, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem vyhlásení,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 798/2004 se mění takto:(1) o článku 1 se vkládá nový bod, který zní:,6. ,financováním" se rozumí:(a) poskytování penězních půjček a úvěrů nebo nabývání cenných papírů a(b) nabytí či rozsíření účasti v právnické osobě nebo subjektu, včetně úplného převzetí existujících právnických osob nebo subjektů, a nabývání akcií a cenných papírů, které mají povahu účasti."(2) Vkládá se nový článek 6 a, který zní:,Článek 6 aBarmským podnikům ve vlastnictví státu, uvedeným v příloze IV, se neposkytne financování."(3) Článek 12 se nahrazuje tímto:,Článek 12Komise je zmocněna:(a) změnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy,(b) změnit přílohy III a IV na základě rozhodnutí přijatých v souvislosti s přílohami I a II společného postoje 2004/.../SZBP."(4) Znění přílohy tohoto nařízení se vkládá jako příloha IV.Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlásení v Úředním věstníku Evropské unie.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo pouzitelné ve vsech členských státech.V Bruselu dneZa RadupředsedaPŘÍLOHA,PŘÍLOHA IV[Seznam barmských podniků podle článku 6 a ..........]"


jurisdiction: EU

text:
 5.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 89/13
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 325/2011 НА КОМИСИЯТА
 от 4 април 2011 година
 за определяне на фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1),
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 г. за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) No 2200/96, (ЕО) No 2201/96 и (ЕО) No 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (2), и по-специално член 138, параграф 1 от него,
 като има предвид, че:
 в изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори Регламент (ЕО) No 1580/2007 посочва критерии за определяне от Комисията на фиксирани стойности при внос от трети страни за продуктите и периодите, посочени в приложение XV, част A от посочения регламент,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Фиксираните стойности при внос, посочени в член 138 от Регламент (ЕО) No 1580/2007, са определени в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на 5 април 2011 година.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 4 април 2011 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Генерален директор на Генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 350, 31.12.2007 г., стр. 1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 (EUR/100 kg)
 Код по КН
 Кодове на трети страни (1)
 Фиксирана вносна стойност
 0702 00 00
 IL
 61,9
 JO
 68,6
 MA
 51,0
 TN
 102,0
 TR
 84,7
 ZZ
 73,6
 0707 00 05
 EG
 158,2
 TR
 144,9
 ZZ
 151,6
 0709 90 70
 MA
 37,5
 TR
 115,1
 ZA
 28,9
 ZZ
 60,5
 0805 10 20
 EG
 61,7
 IL
 75,9
 MA
 54,3
 TN
 48,7
 TR
 74,2
 US
 49,1
 ZZ
 60,7
 0805 50 10
 TR
 56,6
 ZZ
 56,6
 0808 10 80
 AR
 85,6
 BR
 80,5
 CA
 87,6
 CL
 95,0
 CN
 119,0
 MK
 50,2
 US
 131,1
 UY
 70,6
 ZA
 83,7
 ZZ
 89,3
 0808 20 50
 AR
 84,8
 CL
 110,4
 CN
 85,8
 ZA
 92,1
 ZZ
 93,3
 (1) Номенклатура на страните, определена с Регламент (ЕО) No 1833/2006 на Комисията (ОВ L 354, 14.12.2006 г., стр. 19). Код „ZZ“ означава „друг произход“.


type: other

text:
9. november 2016(*)
 Kohtuasjas C‐42/15,
 mille ese on ELTL artikli 267 alusel Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda esimese astme kohus, Slovakkia) 19. detsembri 2014. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. veebruaril 2015, menetluses
 koosseisus: koja president L. Bay Larsen, kohtunikud M. Vilaras, J. Malenovský, M. Safjan (ettekandja) ja D. Šváby,
 – Euroopa Komisjon, esindajad: G. Goddin ja A. Tokár,
 olles 9. juuni 2016. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
 1 Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ (ELT 2008, L 133, lk 66, ja parandused ELT 2009, L 207, lk 14; ELT 2010, L 199, lk 40 ja ELT 2011, L 234, lk 46 ja ELT 2015, L 36, lk 15), artiklit 1, artikli 3 punkti m, artikli 10 lõikeid 1 ja 2, artikli 22 lõiget 1 ja artiklit 23.
 2 Taotlus on esitatud Home Credit Slovakia, a.s. ja Klára Bíróová vahelises vaidluses seoses nõudega tasuda maksmata summad krediidi raames, mille see äriühing oli viimasele andnud ja mida ta tagasi ei maksnud.
 3 Direktiivi 2008/48 põhjendustes 7, 9, 10, 19, 30, 31 ja 47 on märgitud:
 „(7) Selleks et aidata kaasa hästitoimiva siseturu tekkele tarbijakrediidi valdkonnas, on vaja mitmes põhiküsimuses kujundada ühtlustatud ühenduse raamistik. [...]
 (9) Täielikku ühtlustamist on vaja selleks, et tagada kõikidele ühenduse tarbijatele nende huvide võrdselt kõrgetasemeline kaitse ning luua tõeline siseturg. Seetõttu ei tohiks liikmesriikidel lubada säilitada või kehtestada muid siseriiklikke norme peale käesolevas direktiivis sätestatute. Ent sellist piirangut tuleks kohaldada ainult siis, kui norme on käesoleva direktiiviga ühtlustatud. Ühtlustatud normide puudumisel peaks liikmesriikidel olema jätkuvalt õigus säilitada või kehtestada siseriiklikke õigusakte. [...]
 (10) Käesolevas direktiivis sisalduvate mõistetega määratletakse ühtlustamise ulatus. Liikmesriikide kohustus rakendada käesoleva direktiivi sätteid peaks seega piirduma direktiivi reguleerimisalaga, nagu see on määratletud nende mõistetega. [...]
 (31) Selleks et tarbija oleks teadlik oma krediidilepingust tulenevatest õigustest ja kohustustest, peaks kogu vajalik teave olema lepingus esitatud selgel ja arusaadaval viisil.
 (47) Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastu võetud siseriiklike õigusaktide rikkumise korral, ja tagama nende eeskirjade rakendamise. Kuigi liikmesriikidele jääb karistuste valikul otsustusõigus, peaksid sätestatud karistused olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
 „Käesoleva direktiivi eesmärk on ühtlustada tarbijakrediiti käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide teatavaid aspekte.“
 5 Direktiivi artikli 3 „Mõisted“ punkti m kohaselt:
 m) „püsiv andmekandja“ – vahend, mis võimaldab tarbijal säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et sellele on võimalik hilisemaks kasutamiseks ligi pääseda teabe eesmärgiga vastavuses oleva aja jooksul, ja mis võimaldab säilitatud teavet muutmata kujul taasesitada.“
 6 Sama direktiivi artiklis 10 „Krediidilepingus sisalduv kohustuslik teave“ on sätestatud:
 a) krediidi liik;
 b) lepingupoolte isikuandmed ja geograafilised aadressid ning vajaduse korral asjaomase krediidivahendaja nimi ja geograafiline aadress;
 c) krediidilepingu kestus;
 d) krediidi kogusumma ja tingimused krediidi kasutusse võtmiseks;
 e) konkreetse kauba või teenuse eest tasumiseks maksete edasilükkamise vormis võetud krediidi puhul või seotud krediidilepingute puhul kaup või teenus ja selle hind kohe tasudes (netohind);
 f) laenuintress, kõnealuse intressimäära kohaldamistingimused ja olemasolu korral esialgse laenuintressi suhtes kohaldatav indeks või baasintressimäär, samuti laenuintressi muutmise ajavahemikud, tingimused ja kord, ning juhul kui erinevates tingimustes kohaldatakse erinevaid laenuintresse, esitatakse eespool nimetatud teave kõigi kohaldatavate laenuintresside kohta;
 k) vajaduse korral ühe või mitme konto pidamise tasud, kui see on nõutav selleks, et kajastada nii tagasimaksete kui ka krediidi kasutusse võtmise kandeid, välja arvatud juhul, kui konto avamine ei ole kohustuslik, koos maksevahendi kasutamise tasudega nii tagasimaksete kui ka krediidi kasutusse võtmise kannete eest ning muud krediidilepinguga seotud tasud ning selliste tasude muutmise tingimused;
 l) kohaldatav viivisintressimäär maksete hilinemise eest sellisena, nagu seda kohaldati krediidilepingu sõlmimise ajal, selle kohandamise üksikasjad ja vajaduse korral lepingu rikkumisest tulenevad tasud;
 m) hoiatus seoses tasumata maksetest tulenevate tagajärgedega;
 n) kohaldataval juhul avaldus, et tasumisele kuuluvad notaritasud;
 o) vajaduse korral nõutavad tagatised ja kindlustus;
 p) taganemisõiguse olemasolu või puudumine ja ajavahemik, mille vältel taganemisõigust saab kasutada, ja muud taganemisõiguse kasutamise tingimused, sealhulgas teave tarbija artikli 14 lõike 3 punkti b kohase kohustuse kohta maksta kasutatud põhiosa ja intress ning kogunevast intressist päeva kohta;
 q) artiklist 15 tulenevate õigustega seonduv teave ning nende õiguste kasutamise kord;
 r) vajaduse korral krediidi ennetähtaegse tagastamise õigus, krediidi ennetähtaegse tagastamise kord ja vajaduse korral teave, mis käsitleb krediidiandja õigust saada hüvitist ning selle hüvitise arvutamise viisi;
 s) krediidilepingu lõpetamise õiguse kasutamise kord;
 t) kas tarbijal on juurdepääs kohtuvälisele kaebuste ja kahjuhüvitusnõuete menetlusele ning kui on, selle kasutamise võimalused;
 v) vajaduse korral pädeva järelevalveasutuse nimi ja aadress.
 7 Direktiivi 2008/48 artikli 14 „Taganemisõigus“ lõikes 1 on ette nähtud:
 8 Direktiivi artikkel 22 „Ühtlustamine ja käesoleva direktiivi sätete imperatiivsus“ on sõnastatud järgmiselt:
 9 Direktiivi artiklis 23 „Karistused” on ette nähtud:
 „Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
 10 Direktiivi 2008/48 II lisa „Euroopa tarbijakrediidi standardinfo teabeleht“ sisaldab punktis 2 „Krediiditoote kirjeldus“ rubriiki „Osamaksed ja vajaduse korral osamaksete tegemise järjekord“. Sellele rubriigile vastab järgmine kirjeldus:
 Intress ja/või tasud makstakse järgmiselt:“
 11 Direktiiv 2008/48 võeti Slovaki õigusesse üle seadusega Zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tarbijakrediidi, muude krediitide ja tarbijalaenude seadus nr 129/2010, millega muudetakse mõningaid seadusi) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „seadus nr 129/2010“).
 12 Selle seaduse § 9 sätestab:
 „1. Tarbijakrediidileping koostatakse kirjalikus vormis. Iga lepingupool peab saama vähemalt ühe eksemplari paberil või muul püsival andmekandjal, mis on tarbijale kättesaadav.
 2. Tarbijakrediidileping peab peale tsiviilseadustikus [...] ette nähtud üldiste andmete sisaldama järgmisi andmeid:
 k) tagasimakstava krediidisumma suurus, arv, maksetähtajad, intress ja lisatasud ning vajaduse korral ka tagasimaksete sooritamise järjekord erineva laenuintressiga laenujääkide puhul,
 l) tähtajalise lepingu krediidi põhiosa tagasimaksmisel tarbija õigust küsida krediidilepingu kestuse ajal mis tahes hetkel tasuta väljavõtet tagasimaksetabelist lõike 5 tähenduses.
 13 Selle seaduse § 11 lõige 1 sätestab:
 „Tarbijakrediit loetakse antuks ilma intressi ja lisatasudeta, kui:
 a) tarbijakrediidileping ei ole koostatud kirjalikus vormis § 9 lõike 1 tähenduses ega sisalda § 9 lõike 2 punktides a–k, r ja y ning § 10 lõikes 1 loetletud andmeid,
 b) tarbijakrediidilepingus nimetatud krediidi kulukuse aastamäär on ebatäpne tarbija kahjuks.“
 14 Občiansky zákonník’i (tsiviilseadustik) § 40 näeb ette:
 „1. Tehing on kehtetu, kui see pole koostatud seaduses ette nähtud või poolte kokkulepitud vormis.
 3. Kirjalikus vormis koostatud tehing on kehtiv, kui selle on allkirjastanud tehingu tegija; kui tehing on mitmepoolne, ei pea poolte allkirjad tingimata olema samal lehel, kui seadus ei sätesta teisiti. Allkirja võib juhtudel, kui see on kasutusvaldkonnas ette nähtud, asendada elektroonilise allkirjaga.
 4. Kirjaliku vormi nõue on täidetud, kui tehing tehakse telegraafi, teleksi või elektroonilisel teel, mis võimaldavad tehingu sisu taasesitamise ja tehingu tegija tuvastamise. Kirjaliku vormi nõue on alati täidetud juhul, kui elektrooniliselt koostatud tehing on elektrooniliselt allkirjastatud.
 15 Tsiviilseadustiku § 46 lõikes 2 on sätestatud:
 „Lepingu sõlmimine kirjalikus vormis eeldab ainult pakkumuse ja kirjaliku aktsepti olemasolu. [...]“
 16 Obchodný zákonník’i (äriseadustik) § 273 on sõnastatud järgmiselt:
 „1. Osa lepingu sisust võib olla väljendatud ka viitena kutse- või huviühenduste poolt varem välja töötatud üldtingimustele, intressile või muudele tehingu tingimustele, mis on sõlmitava lepingu pooltele teada või on esitatud pakkumuse lisas.
 3. Lepingu koostamisel võib kasutada majandustegevuses kasutatavaid tüüplepinguvorme.“
 17 Krediidiandja Home Credit Slovakia ja krediidisaaja K. Bíróová sõlmisid 29. juunil 2011 krediidilepingu tüüplepinguvormil, mis sisaldas krediidi andmise kuupäeval täidetud väljasid.
 18 Eelotsusetaotlusest nähtub, et need väljad sisaldasid eelkõige krediidisaaja isikuandmete ja tema töö, sealhulgas töötasu teavet. Lisaks olid täpsustatud krediiti ja rahaliste vahendite käsutusse andmist puudutavad andmed, see tähendab muu hulgas krediidi kogusumma ja tarbija makstav kogusumma, kuumaksete suurus, kuumaksete arv ja krediidi tagasimaksete tähtajad, laenuintress ning krediidi täieliku tagasimaksmise tähtaeg, mis oli 36 kuud pärast selle andmist. Hinnanguline krediidi kulukuse aastamäär oli 35% ja 37,5% vahel, selle täpne suurus tuli kindlaks määrata pärast krediidi andmist.
 19 Krediidi kogusumma oli 700 eurot, leping nägi ette tarbijapoolse tagasimakse kogusumma 1087,56 eurot.
 20 Veel nägi leping ette, et lepingu lahutamatuks osaks on dokument „Äriühingu Home Credit Slovakia, a.s. krediidilepingute tingimused. Laen“ (edaspidi „üldtingimused“).
 21 Home Credit Slovakia ja K. Bíróová allkirjastasid selliselt koostatud krediidilepingu. Lisaks kinnitas viimati nimetatu selle lepingu kohaselt oma allkirjaga, et talle on üldtingimused teatavaks tehtud, ta on nendega tutvunud, üldtingimustes sisalduvad tingimused on selged ja piisavalt täpsed, ning väljendas üldtingimuste siduvuse suhtes oma tahet.
 22 Üldtingimusi krediidilepingu pooled aga ei allkirjastanud.
 23 Üldtingimuste kohaselt on krediidisaajal õigus küsida krediidiandjalt igal ajal krediidilepingu kehtivuse jooksul tasuta väljavõtet tagasimaksetabelist, milles on märgitud võlgnetavad summad ning selliste summade tagasimaksetähtajad ja ‐tingimused, sealhulgas iga tagasimakse jaotus krediidi põhiosa, intressi ja võimalike lisatasude vahel.
 24 Üldtingimustes ei ole aga täpsustatud, kuidas jaotatakse krediidisaaja laenu igakuine tagasimakse ühelt poolt intressi ja lisatasude ning teiselt poolt krediidi põhiosa tagasimaksete vahel.
 25 Pärast kahe kuumakse tasumist lõpetas K. Bíróová antud krediidi tagasimaksmise. Seetõttu palus Home Credit Slovakia krediit tervenisti ennetähtaegselt tagastada ning palus K. Bíróovál maksta põhiosa koos intressiga ja krediidilepingus ette nähtud viivitusintress.
 26 Kuna Home Credit Slovakiale neid summasid ei makstud, esitas ta eelotsusetaotluse esitanud kohtule hagi, et võlg sisse nõuda. Kuna sellel kohtul on kahtlusi krediidilepingu kehtivuse suhtes, kuna pooled ei ole üldtingimustele alla kirjutanud, siis on ta seisukohal, et vaidluse lahendus sõltub direktiivi 2008/48 tõlgendamisest.
 27 Neil asjaoludel otsustas Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda esimese astme kohus, Slovakkia) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
 „1. Kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikes 1 (koosmõjus artikli 3 punktiga m) toodud mõisteid „paberil“ ja „mõnel muul püsival andmekandjal“ tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad mitte ainult poolte allkirjastatud dokumendi teksti (materiaalne, „hard copy“), mis peab sisaldama kõiki direktiivi artikli 10 lõike 2 punktides a–v nõutud andmeid, vaid ka mis tahes muid dokumente, millele dokumendi tekstis on viidatud ja mis siseriikliku õiguse kohaselt on lepingu lahutamatu osa (näiteks dokument, mis sisaldab „lepingu üldtingimusi“, „krediiditingimusi“, „kulude loetelu“, krediidiandja koostatud „maksegraafikut“), isegi need dokumendid iseenesest ei vasta „kirjaliku vormi“ nõuetele siseriiklikus õiguses (näiteks juhul, kui pooled ei ole neid allkirjastanud)?
 2. Esimesele küsimusele antavat vastust arvestades:
 kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikeid 1 ja 2, koosmõjus direktiivi artikliga 1, mille kohaselt ühtlustatakse viidatud aspektid selle direktiiviga täielikult, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid või tavad, mis nõuavad, et artikli 10 lõike 2 punktides a–v ette nähtud kõik lepingut puudutavad andmed oleks toodud ühes dokumendis, mis vastab „kirjaliku vormi“ nõuetele asjaomase liikmesriigi õiguses (see tähendab põhimõtteliselt sellises dokumendis, mille pooled on allkirjastanud), ei tunnusta tarbijakrediidilepingu täit õigusjõudu pelgalt põhjusel, et osa eespool nimetatud teabest ei ole allkirjastatud dokumendis esitatud, isegi juhul, kui kõik need andmed (või osa nendest) on toodud eraldi dokumendis (näiteks „lepingu üldtingimused“, „krediiditingimused“, „kulude loetelu“, krediidiandja koostatud „maksegraafik“), ning kui see kirjalik leping viitab sellisele dokumendile, sellise dokumendi lepingu osana käsitamise tingimused, mis on siseriiklikus õiguses ette nähtud, on täidetud ja seega vastab läbirääkimistes kokkulepitud tarbijakrediidileping kui tervik „mõnel muul püsival andmekandjal“ koostatud lepingu nõuetele direktiivi artikli 10 lõike 1 tähenduses?
 3. Kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkti h tuleb tõlgendada nii, et selles sättes nõutud andmed (täpsemalt „maksete sagedus“)
 – tuleb täpsustada konkreetse lepingu tingimustes (põhimõtteliselt iga üksiku osamakse täpse maksekuupäeva äramärkimisega (päev, kuu, aasta) või
 – piisab, kui leping sisaldab üldist viidet objektiivselt kindlaks määratavatele parameetritele, millest on võimalik need kuupäevad tuletada (näiteks tingimusega „kuumaksed tuleb tasuda kalendrikuu 15. kuupäevaks“, „esimene kuumakse tuleb tasuda lepingu allakirjastamise kuu jooksul ja iga järgnev kuumakse tuleb tasuda kuu aja jooksul pärast eelmise makse tasumist“ või muus sarnases sõnastuses tingimustega)?
 4. Juhuks kui õigeks osutub kolmanda küsimuse teises taandes toodud tõlgendus, siis kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkti h tuleb tõlgendada nii, et selles sättes nõutud andmed (täpsemalt „maksete sagedus“) võivad olla ka eraldi dokumendis, millele viitab kirjalikus vormis koostatud lepingu nõuetele (direktiivi artikli 10 lõike 1 tähenduses) vastav leping, kuid mis ise ei pea tingimata nendele nõuetele vastama (või põhimõtteliselt ei pea tingimata olema lepingu poolte allkirjastatud; näiteks võib tegemist olla dokumendiga, milles esitatakse „lepingu üldtingimused“, „krediiditingimused“, „kulude loetelu“, krediidiandja koostatud „maksegraafik“)?
 5. Kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkti i, koosmõjus [sama sätte] punktiga h, tuleb tõlgendada nii, et
 – tähtajalises krediidilepingus, milles krediidi põhiosa tagasimaksmine toimub üksikute osamaksetena, ei pea sõlmimise hetkel olema täpselt kindlaks määratud, milline osa igast maksest on põhiosa katteks ja milline osa tavaintressi ja lisatasude katteks (see tähendab, et kokku lepitud maksegraafik ei pea tingimata olema lepingu lahutamatu osa), ning need andmed võivad sisalduda maksegraafikus/tagasimaksetabelis, mille krediidiandja esitab krediidisaajale viimase taotluse korral; või siis tuleb seda tõlgendada nii, et
 – artikli 10 lõike 2 punkt h tagab krediidisaajale täiendava õiguse küsida mis tahes hetkel krediidilepingu kehtivuse ajal tagasimaksetabelist väljavõtet, viidates mõnele kindlale kuupäevale, kuid see õigus ei vabasta lepingu pooli kohustusest lisada lepingusse nende kavandatud üksikute osamaksete jaotust (mis krediidilepingu alusel tuleb lepingu kehtivusajal tasuda) põhiosa, tavaintressi ja lisatasude katteks, tehes seda igas käsitletavas lepingus individuaalselt?
 6. Juhuks kui õigeks osutub viienda küsimuse esimeses taandes toodud tõlgendus, siis kas see küsimus jääb direktiiviga 2008/48 täielikult ühtlustatud valdkonda, mistõttu liikmesriik ei saa selle direktiivi artikli 22 lõike 1 tähenduses enam nõuda, et krediidilepingus oleks täpselt kindlaks määratud, milline osa igast maksest on põhiosa katteks ja milline osa tavaintressi ja lisatasude katteks (see tähendab kokku lepitud maksegraafik on lepingu lahutamatu osa)?
 7. Kas direktiivi 2008/48 artiklit 1, mille kohaselt ühtlustatakse viidatud aspektid selle direktiiviga täielikult, või direktiivi artiklit 23, mille kohaselt peavad karistused olema proportsionaalsed, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt tähendab see, kui puudub enamik direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikes 2 ette nähtud lepinguga seotud andmetest, et krediit on antud ilma intressi ja lisatasudeta, ning krediidisaajal on kohustus maksta krediidiandjale tagasi vaid lepingu alusel saadud krediidi põhisumma?“
 28 Esimese ja teise küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikeid 1 ja 2 koostoimes selle direktiivi artikli 3 punktiga m tuleb tõlgendada nii, et esiteks peab kogu direktiivi artikli 10 lõikes 2 viidatud krediidilepingu teave sisalduma ühes dokumendis, teiseks peab paberil koostatud krediidileping olema poolte allkirjastatud ning kolmandaks on allkirjastamise nõue kohaldatav sellise lepingu igasuguse teabe suhtes.
 29 Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 1 esimese lõigu kohaselt koostatakse krediidileping paberil või mõnel muul püsival andmekandjal.
 30 Kuid mitte miski selles direktiivis ei viita sellele, et selles sättes silmas peetud krediidilepingud peavad olema koostatud ühes dokumendis.
 31 Nagu nähtub direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikest 2 koostoimes selle direktiivi põhjendusega 31, on nõue täpsustada selles sättes loetletud andmed paberil või mõnel muul püsival andmekandjal koostatud lepingus selgelt ja kokkuvõtlikult vajalik selleks, et tarbijal oleks võimalik teada oma õigusi ja kohustusi.
 32 See nõue aitab kaasa direktiiviga 2008/48 taotletava eesmärgi saavutamisele, mis on näha tarbijakrediidi valdkonnas mitmes põhiküsimuses ette täielik ja imperatiivne ühtlustamine, mida on vaja selleks, et tagada kõikidele liidu tarbijatele nende huvide võrdselt kõrgetasemeline kaitse ja aidata kaasa hästi toimiva siseturu tekkele tarbijakrediidi valdkonnas (vt selle kohta kohtuotsus, 21.4.2016, Radlinger ja Radlingerová, C‐377/14, EU:C:2016:283, punkt 61).
 33 Kuigi kõik direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikes 2 loetletud andmed ei pea seda eesmärki arvestades olema tingimata ühes dokumendis, tuleb siiski märkida, et selle artikli lõiget 1 silmas pidades peavad kõik lõikes 2 loetletud andmed olema koostatud paberil või mõnel muul püsival andmekandjal ja moodustama krediidilepingu lahutamatu osa.
 34 Kuna direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikes 2 viidatud teave peab olema täpsustatud selgelt ja kokkuvõtlikult, on vaja, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 52 sisuliselt märkis, et krediidileping peab sisaldama selget ja täpset viidet seda teavet sisaldavatele muudele paberkandjatele ja muudele püsivatele andmekandjatele, mis tarbijale enne lepingu sõlmimist esitati, et tal oleks tegelikult võimalik teada kõiki oma õigusi ja kohustusi.
 35 Nimelt, viidates muu hulgas direktiivi 2008/48 artikli 3 punktis m sisalduvale mõistele „püsiv andmekandja“, leidis Euroopa Kohus, et see andmekandja peab tagama tarbijale analoogselt paberkandjaga selle, et tema käsutuses on selles sättes ette nähtud teave oma õiguste vajaduse korral maksmapanemiseks. Selles suhtes on oluline, et tarbijal on võimalik isiklikult talle suunatud teavet säilitada, et oleks tagatud selle sisu muutumatus ja et teavet on võimalik muutmata kujul taasesitada (vt selle kohta seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direktiiviga 97/7/EÜ tarbijate kaitse kohta sidevahendi abil sõlmitud lepingute korral (EÜT 1997, L 144, lk 19; ELT eriväljaanne 15/03, lk 319) kohtuotsus, 5.7.2012, Content Services, C‐49/11, EU:C:2012:419, punktid 42–44).
 36 Mis puudutab teiseks küsimust, kas paberil koostatud krediidilepingu peavad pooled olema allkirjastanud asjaomase liikmesriigi õiguses ette nähtud korra kohaselt, siis tuleb märkida, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 1 esimene lõik ei viita siseriiklikule õigusele ja et seega on selles sättes viidatud mõisted „paber“ või „püsiv andmekandja“ autonoomsed mõisted. Nende tõlgendamist ei määra krediidilepingute koostamise vormi käsitlevad siseriiklikud õigusnormid.
 37 Kuigi mõiste „paber“ ei ole selles direktiivis määratletud, näeb direktiivi artikli 3 punkt m ette, et „püsiv andmekandja“ on vahend, mis võimaldab tarbijal säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et sellele on võimalik hilisemaks kasutamiseks ligi pääseda teabe eesmärgiga vastavuses oleva aja jooksul, ja mis võimaldab säilitatud teavet muutmata kujul taasesitada.
 38 Direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 1 sõnastusest endast nähtub, et mõiste „paber“ viitab vahendile, millel on krediidileping koostatud, ilma et oleks nõutud sellise andmekandja allkirjastamine. Samas palub eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsemalt selgitada, kas direktiiviga on vastuolus, et liikmesriik näeb sellise nõude ette oma siseriiklikes õigusnormides.
 39 Sellega seoses on oluline meenutada, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 1 teise lõigu kohaselt ei piira selle artikli kohaldamine krediidilepingu sõlmimise õiguspärasust käsitlevate liikmesriikide õigusnormide kohaldamist, kui need on kooskõlas liidu õigusega.
 40 Nõue, et pooled allkirjastaksid paberil koostatud krediidilepingu, mis – nagu nähtub eelkõige käesoleva kohtuotsuse punktist 26 – on põhikohtuasjas ajassepuutuvas siseriiklikus õiguses ette nähtud lepingu kehtivuse tingimusena, kuulub direktiivi 2008/48 selle sätte tähenduses krediidilepingu sõlmimise õiguspärasust käsitlevate siseriiklike õigusnormide alla.
 41 Ent see nõue ei ole vastuolus ei direktiiviga 2008/48, mille eesmärk on näha tarbijakrediidi valdkonnas mitmes põhiküsimuses ette täielik ja imperatiivne ühtlustamine, mida on vaja selleks, et tagada kõikidele liidu tarbijatele nende huvide võrdselt kõrgetasemeline kaitse ja aidata kaasa hästi toimiva siseturu tekkele tarbijakrediidi valdkonnas (vt selle kohta kohtuotsused, 27.3.2014, LCL Le Crédit Lyonnais, C‐565/12, EU:C:2014:190, punkt 42; 18.12.2014, CA Consumer Finance, C‐449/13, EU:C:2014:2464, punkt 21, ning 21.4.2016, Radlinger ja Radlingerová, C‐377/14, EU:C:2016:283, punkt 61), ega liidu õigusega üldiselt.
 42 Mis puudutab kolmandaks küsimust, kas siseriiklikes õigusnormides ette nähtud allkirjastamise nõue võib olla kohaldatav selliste lepingute kogu teabele, siis tuleb märkida, et „krediidilepingus“ direktiivi 2008/48 artikli 3 punkti c tähenduses, mis on direktiivi artikli 10 lõike 1 kohaselt koostatud paberil või mõnel muul püsival andmekandjal, tuleb selgelt ja kokkuvõtlikult täpsustada direktiivi artikli 10 lõikes 2 loetletud teave.
 43 Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 35, on kogu selle teabe lepingus esitamine järelikult kohustuslik.
 44 Neil asjaoludel, kui liikmesriik näeb oma siseriiklikes õigusaktides ette, et allkirjastamise nõue on kohaldatav lepingu kogu teabe suhtes – seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus –, ei ole see nõue vastuolus direktiiviga 2008/48 ega liidu õigusega üldiselt.
 45 Kõiki neid kaalutlusi arvestades tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikeid 1 ja 2 koosmõjus selle direktiivi artikli 3 punktiga m tuleb tõlgendada nii, et
 – nendega ei ole vastuolus, kui liikmesriik näeb oma siseriiklikes õigusnormides esiteks ette, et direktiivi 2008/48 kohaldamisalasse kuuluv krediidileping, mis on koostatud paberil, peab olema poolte allkirjastatud ning teiseks, et see allkirjastamise nõue on kohaldatav kogu direktiivi artikli 10 lõikes 2 viidatud teabe suhtes.
 46 Kolmanda ja neljanda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkti h tuleb tõlgendada nii, et on vaja, et krediidilepingus oleks märgitud tarbija poolt tehtava iga makse täpne kuupäev või on piisav, kui leping sisaldab üldist viidet, mis võimaldab nende maksete kuupäevad kindlaks teha.
 47 Sellega seoses olgu meenutatud, et selles sättes on ette nähtud, et krediidilepingus täpsustatakse selgelt ja kokkuvõtlikult tarbija poolt tehtavate maksete summa, arv ja sagedus ning vajaduse korral tagasimaksete sooritamise järjekord erineva laenuintressiga laenujääkide puhul.
 48 Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 55, on selle sätte eesmärk tagada, et tarbija teab, millal on krediidi tagasimakse tähtajad.
 49 Järelikult on see eesmärk täidetud, kui lepingutingimused võimaldavad tarbijal raskusteta ja kindlalt tagasimaksete tähtajad kindlaks teha.
 50 Neil asjaoludel tuleb kolmandale ja neljandale küsimusele vastata, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkti h tuleb tõlgendada nii, et ei ole vaja, et krediidilepingus oleks märgitud tarbija poolt tehtava iga makse täpne kuupäev, kui lepingu tingimused võimaldavad tarbijal raskusteta ja kindlalt maksete kuupäevad kindlaks teha.
 51 Viienda ja kuuenda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi artikli 10 lõike 2 punkte h ja i tuleb tõlgendada nii, et tähtajalises krediidilepingus, mis näeb ette põhiosa tagasimaksmise järjestikuste maksetega, tuleb tagasimaksetabeli kujul täpsustada, milline osa igast maksest on põhiosa katteks, ning kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas direktiivi artikli 22 lõiget 1 arvestades on nende sätetega vastuolus, kui liikmesriik sellise kohustuse oma õigusnormides ette näeb.
 52 Nendele küsimustele vastamiseks tuleb märkida, et nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 47, näeb direktiivi artikli 10 lõike 2 punkt h ette, et krediidilepingus täpsustatakse ainult tarbija tehtavate maksete summa, arv ja sagedus ning vajaduse korral tagasimaksete sooritamise järjekord erineva laenuintressiga laenujääkide puhul.
 53 Direktiivi artikli 10 lõike 2 punktist i ja lõikest 3 nähtub, et krediidiandja on kohustatud esitama tasuta tagasimaksetabeli kujul esitatava loetelu ainult tarbija taotluse korral mis tahes hetkel kogu krediidilepingu kestuse jooksul.
 54 Nende sätete selget sõnastust arvestades tuleb tõdeda, et direktiiv 2008/48 ei näe ette kohustust lisada krediidilepingusse tagasimaksetabeli kujul esitatav loetelu.
 55 Seoses liikmesriikide õigusega selline kohustus oma siseriiklikes õigusnormides ette näha tuleb rõhutada, et direktiivi 2008/48 kohaldamisalasse kuuluvate lepingute puhul ei tohi liikmesriigid kehtestada lepingupooltele kohustusi, mida selles direktiivis ei ole ette nähtud, kui direktiiv sisaldab ühtlustatud sätteid nende kohustustega seotud valdkonnas (vt analoogia alusel kohtuotsus, 12.7.2012, SC Volksbank România, C‐602/10, EU:C:2012:443, punktid 63 ja 64).
 56 Tuleb aga tõdeda, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõige 2 ühtlustab teabe, mille märkimine krediidilepingus on kohustuslik.
 57 On tõsi, et direktiivi artikli 10 lõike 2 punkti u kohaselt täpsustatakse krediidilepingus selgelt ja kokkuvõtlikult vajaduse korral muud lepingutingimused. Kuid selle sätte eesmärk on kehtestada kohustus esitada paberil või mõnel muul püsival andmekandjal koostatud lepingus kõik poolte vahel krediiti puudutava lepingulise suhte raames kokku lepitud tingimused.
 58 Seda sätet ei saa siiski tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel oma siseriiklikes õigusnormides ette näha kohustuse lisada krediidilepingusse muud kui direktiivi artikli 10 lõikes 2 loetletud teavet.
 59 Seega tuleb viiendale ja kuuendale küsimusele vastata, et direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punkte h ja i tuleb tõlgendada nii, et tähtajalises krediidilepingus, mis näeb ette põhiosa tagasimaksmise järjestikuste maksetega, ei tule tagasimaksetabeli kujul täpsustada, milline osa igast maksest on põhiosa katteks. Nende sätetega, koosmõjus direktiivi artikli 22 lõikega 1, on vastuolus, kui liikmesriik sellise kohustuse oma õigusnormides ette näeb.
 60 Seitsmenda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2008/48 artiklit 23 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik näeb siseriiklikes õigusnormides ette, et kui krediidilepingus ei ole täpsustatud kõik direktiivi artikli 10 lõikes 2 nõutud andmed, siis loetakse, et krediit on antud ilma intressi ja lisatasudeta.
 61 Sellega seoses tuleb kohe meenutada, et direktiivi 2008/48 artikli 23 kohaselt kehtestavad liikmesriigid eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks.
 62 Direktiivi põhjendusest 47 nähtub siiski, et kuigi liikmesriikidele jääb karistuste valikul otsustusõigus, peavad karistused olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad (vt selle kohta kohtuotsus, 27.3.2014, LCL Le Crédit Lyonnais, C‐565/12, EU:C:2014:190, punkt 43).
 63 Euroopa Kohus on juba leidnud, et karistuste rangus peab vastama nende rikkumiste raskusele, mille eest neid määratakse, eelkõige tagades tegeliku hoiatava mõju ja järgides samas proportsionaalsuse üldpõhimõtet (vt kohtuotsus, 27.3.2014, LCL Le Crédit Lyonnais, C‐565/12, EU:C:2014:190, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
 64 27. märtsi 2014. aasta kohtuotsuses LCL Le Crédit Lyonnais (C‐565/12, EU:C:2014:190) Euroopa Kohus juba hindas küsimust, kas on kinni peetud piiridest, mis on kehtestatud liikmesriigi ette nähtud karistuste korra suhtes, mille kohaselt kõnealusel juhul, kui krediidiandja rikub direktiivi 2008/48 artiklis 8 ette nähtud lepingueelset kohustust kontrollida tarbija krediidivõimelisust, kaotab ta põhimõtteliselt täielikult oma õiguse saada lepingujärgseid intresse.
 65 Võttes arvesse tarbijakaitse eesmärgi olulisust, mis on lahutamatu krediidiandja kohustusest kontrollida krediidisaaja krediidivõimelisust, leidis Euroopa Kohus, et kui intresside kaotamise karistus osutub nõrgaks, kui mitte lausa olematuks, siis järeldub sellest paratamatult, et karistus ei ole tegelikult hoiatav (vt selle kohta kohtuotsus, 27.3.2014, LCL Le Crédit Lyonnais, C‐565/12, EU:C:2014:190, punktid 52 ja 53).
 66 Krediidilepingus krediidi tagasimaksmise tingimusi ja lisatasusid puudutava teatava teabe märkimata jätmise kohta leidis Euroopa Kohus samuti, et arvestades eesmärki, mida taotletakse nõukogu 22. detsembri 1986. aasta direktiiviga 87/102/EMÜ tarbijakrediiti käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT 1987, L 42, lk 48; ELT eriväljaanne 15/01, lk 326), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiiviga 98/7/EÜ (EÜT 1998, L 101, lk 17; ELT eriväljaanne 15/04, lk 36) (edaspidi „direktiiv 87/102“), kaitsta tarbijat ebaõiglaste krediiditingimuste eest ja tagada talle täielik teave sõlmitud lepingu edaspidise täitmise tingimustest lepingu sõlmimisel, nõudis direktiivi artikli 4, et krediidisaajale peab teatavaks tegema kogu teabe, mis võib mõjutada tema kohustuse ulatust (vt kohtuotsus, 9.7.2015, Bucura, C‐348/14, ei avaldata, EU:C:2015:447, punkt 57).
 67 Näiteks peeti direktiivi 87/102 kontekstis olulist tähtsust omavaks krediidi kulukuse aastamäära märkimist krediidilepingus, kuna eelkõige võimaldab see tarbijal hinnata oma kohustuse ulatust (vt selle kohta kohtumäärus, 16.11.2010, Pohotovosť, C‐76/10, EU:C:2010:685, punktid 70 ja 71).
 68 Ent direktiivi 87/102 tõlgendati nii, et selle kohaselt oli liikmesriigi kohtul lubatud omal algatusel kohaldada selle direktiivi artikli 4 siseriiklikusse õigusesse ülevõtvaid sätteid, mis nägid ette, et krediidi kulukuse aastamäära tarbijakrediidilepingus märkimata jätmise korral loetakse krediit antuks ilma intresside ja lisatasudeta (vt selle kohta kohtumäärus, 16.11.2010, Pohotovosť, C‐76/10, EU:C:2010:685, punkt 76).
 69 Arvestades käesoleva kohtuotsuse punktides 63–68 viidatud kohtupraktikat, tuleb tõdeda, et direktiivi 2008/48 kontekstis olulise tähtsusega kohustuse rikkumist krediidiandja poolt võib karistada siseriiklike õigusnormide kohaselt sellega, et krediidiandja kaotab õiguse intressidele ja lisatasudele.
 70 Niisuguse olulise tähtsusega on kohustus täpsustada krediidilepingus muu hulgas selline teave nagu krediidi kulukuse aastamäär, millele on viidatud direktiivi 2008/48 artikli 10 lõike 2 punktis g, maksete arv ja sagedus direktiivi artikli 10 lõike 2 punkti h kohaselt ning kohaldataval juhul avaldus, et tasumisele kuuluvad notaritasud, nõutavad tagatised ja kindlustus, nagu on ette nähtud direktiivi artikli 10 lõike 2 punkides n ja o.
 71 Kuna nende andmete krediidilepingus märkimata jätmine võib kahtluse alla seada tarbija võimaluse hinnata oma kohustuse ulatust, tuleb siseriiklikes õigusnormides ette nähtud karistust, mille kohaselt kaotab krediidiandja oma õiguse saada intresse ja lisatasusid, pidada direktiivi 2008/48 artikli 23 ja käesoleva kohtuotsuse punktis 63 meenutatud kohtupraktika tähenduses proportsionaalseks.
 72 Kuid proportsionaalseks ei saa pidada siseriiklike õigusnormide kohaselt niisuguse karistuse kohaldamist, mis tekitab krediidiandjale tõsiseid tagajärgi, niisuguse teabe märkimata jätmise korral nagu direktiivi 2008/48 artikli 10 lõikes 2 viidatud teave, mis oma olemuselt ei mõjuta tarbija suutlikkust hinnata oma kohustuse ulatust, nagu eelkõige direktiivi artikli 10 lõike 2 punktis v viidatud pädeva järelevalveasutuse nimi ja aadress.
 73 Neil asjaoludel tuleb seitsmendale küsimusele vastata, et direktiivi 2008/48 artiklit 23 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik näeb oma siseriiklikes õigusnormides ette, et juhul, kui krediidilepingus ei ole täpsustatud kogu direktiivi artikli 10 lõikes 2 nõutud teavet, loetakse, et leping on sõlmitud ilma intressi ja lisatasudeta, tingimusel et tegemist on teabega, mille puudumine võib kahtluse alla seada tarbija võimaluse hinnata oma kohustuse ulatust.


text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 52009PC0399
 Priekšlikums Padomes regula ar ko izveido ilgtermiņa plānu anšovu krājumam Biskajas līcī un zvejniecībām, kas šo krājumu izmanto {SEC(2009) 1076 final} {SEC(2009) 1077 final} /* COM/2009/0399 galīgā redakcija - CNS 2009/0112 */
 [pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 29.7.2009COM(2009) 399 galīgā redakcija2009/0112 (CNS)PriekšlikumsPADOMES REGULAar ko izveido ilgtermiņa plānu anšovu krājumam Biskajas līcī un zvejniecībām, kas šo krājumu izmanto {SEC(2009) 1076 final}{SEC(2009) 1077 final}PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Ar šo ierosināto regulu izveido ilgtermiņa pārvaldības plānu anšovu krājumam Biskajas līcī un zvejniecībām, kas šo krājumu izmanto. Plāna mērķis ir saglabāt anšovu krājuma biomasu Biskajas līcī tādā apjomā, kas nodrošina tā ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, pamatojoties uz zinātniskiem ieteikumiem, un vienlaikus panākt pēc iespējas lielāku zvejniecības stabilitāti un rentabilitāti. Šie mērķi atbilst kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem, kas izklāstīti 2. pantā Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[1] un 2002. gadā Johannesburgas Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību pieņemtā īstenošanas plāna 30. punktā. Jaunā plāna galvenie elementi ir šādi. Vajadzība izveidot ilgtermiņa pārvaldības plānu, ar ko aizstāj ikgadējos ad hoc pasākumus zvejas iespēju noteikšanai. Patlaban Biskajas līcī ir noteikts anšovu zvejas liegums. Komisija piekrīt zinātniskajam ieteikumam un ieinteresēto personu izteiktajiem viedokļiem, ka priekšnoteikums šīs zvejas atsākšanai ir ilgtermiņa stratēģija, kuras galvenais elements ir piemērots ieguves noteikums. Piemērots ieguves kontroles noteikums, lai garantētu zvejniecības stabilitāti. Šā ilgtermiņa plāna pamatā ir ieguves kontroles noteikums, kuram būtu jānodrošina lieli anšovu ieguves apjomi no konkrētā krājuma, zvejniecības stabilitāte un zems krājuma izsīkšanas risks. Tika izvērtēti vairāki iespējamo noteikumu varianti. Šā izvērtējuma rezultāti liecina, ka piemērotākais noteikums gada KPN, proti, kopējās pieļaujamās nozvejas, aprēķināšanai ir šāds: [pic] kur: TACy ir kopējā pieļaujamā nozveja pārvaldības gadam y, kas ilgst no jūlija līdz nākamā gada jūnijam, TAC min ir minimālā KPN, TAC max ir maksimālā KPN, Bpa ir nārsta bara biomasas piesardzīgais apjoms, kas noteikts šim krājumam, gamma γ ir ieguves koeficients, SSBy ir nārsta bara biomasas faktiskais apjoms, ko nosaka katru gadu maijā. Attiecīgajiem parametriem, ko ievieto iepriekš minētajā formulā, lai veiktu aprēķinus saistībā ar anšovu krājuma pārvaldību Biskajas līcī, saskaņā ar zinātnisko ieteikumu vajadzētu būt šādiem: TAC min = 7 000 t, TAC max = 33 000 t, Bpa = 33 000 t, γ = 0,3. Stingrāki kontroles un noteikumu izpildes pasākumi. Ilgtermiņa plānā jāiestrādā arī kontroles noteikumi. Tiem jāveido pamats pastiprinātam kontroles režīmam un tādējādi jāpapildina kopējās zivsaimniecības politikas vispārējās kontroles sistēmas prasības, kuras patlaban tiek pārskatītas. Tiklīdz jaunā Kontroles regula būs pieņemta, tai būtu jāaizstāj šīs regulas attiecīgā nodaļa. |120 | Vispārīgais konteksts Kopējās zivsaimniecības politikas reforma 2002. gadā pavēra iespēju īstenot ilgtermiņa plānus, nevis tikai īstermiņa pieeju, kas balstīta uz brīvi apspriežamiem ikgadējiem lēmumiem. Turklāt kopējās zivsaimniecības politikas 2002. gada reformas laikā Komisija un Padome vienojās pakāpeniski ieviest daudzgadu plānus un atjaunošanas plānus attiecībā uz Kopienai svarīgiem zvejas resursiem. Uz ilgtermiņa plāniem balstīta resursu pārvaldība ir piemērotākais instruments, lai nodrošinātu ūdeņu dzīvo resursu izmantošanu, kas garantē ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus. Ir izstrādāti plāni lielākajai daļai mencas krājumu Kopienas ūdeņos, diviem heka krājumiem, diviem Norvēģijas omāra krājumiem, diviem jūrasmēles krājumiem un jūras zeltplekstes un jūrasmēles krājumiem Ziemeļjūrā. |130 | Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā - Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku ir noteikti vispārējie principi zvejas resursu ilgtspējīgai izmantošanai. - Padomes 1993. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2847/1993, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai. - Padomes 2006. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu. |40 | Atbilstība pārējiem Eiropas Savienības politikas virzieniem un mērķiem Priekšlikuma mērķis — ilgtspējīga attīstība — atbilst Kopienas vides politikai, īpaši tiem šīs politikas aspektiem, kas saistīti ar dabīgo biotopu aizsardzību un dabas resursu saglabāšanu. |APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |211 | Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Priekšlikumā ir ņemti vērā rezultāti, kas gūti apspriešanās procesā, kurā Komisija iesaistīja dalībvalstis, kā arī ieinteresēto aprindu pārstāvjus reģionālajās konsultatīvajās padomēs. Komisija 2007. gada novembrī iesniedza dalībvalstīm neoficiālu tehnisku dokumentu. Šajā dokumentā bija izklāstīti dažādi iespējamie pārvaldības plāna elementi, tostarp alternatīvas pieejas. Dažādas iespējas attiecībā uz ieguves kontroles noteikumiem Tika izvērtēta potenciālā pārvaldības efektivitāte, ko nodrošinātu dažādi iespējamie risinājumi, un ar šiem risinājumiem saistītie kompromisi ieguves apjoma/riska ziņā. Iespējamā zvejas jaudas/piepūles pārvaldība Šīs zvejniecības pienācīgas pārvaldības vajadzībām jāizstrādā plāns, lai nodrošinātu, ka šajā zvejniecībā katru gadu īstenotā zvejas piepūle atbilst pieejamajām zvejas iespējām. Tehniski pasākumi Mazuļu aizsardzības apgabals, lai varētu nārstot lielāka daļa krājumā tikko iekļāvušos īpatņu, un/vai iespēja noteikt apgabalus pieaugušu zivju aizsardzībai. Kontroles pasākumi Vajadzība izveidot stingru kontroles režīmu, kurā dalībvalstīm paredzēts pienākums izstrādāt nacionālos kontroles plānus. Tirgus pasākumi Dažādas iespējas paredzēt tirgus pasākumus, kuri balstīti uz atļauto īpatņu skaitu vienā kilogramā. Pētniecība Vajadzība izstrādāt jaunas zinātniskas metodes, lai būtu iespējams precīzāk novērtēt krājuma papildināšanos konkrētā gadā, galvenokārt veicot uzskaites zvejas sezonas rudens posmā, lai (vēlu) nākamajā pavasarī noteiktu KPN. Apspriešanās laikā sagatavotais dokuments bija adresēts arī Dienvidrietumu ūdeņu reģionālajai konsultatīvajai padomei (SWWRAC). Šo struktūru Eiropas Kopiena ir izveidojusi, lai zvejas un apstrādes nozares uzņēmumu pārstāvji, vides nevalstiskās organizācijas, personas, kas nodarbojas ar atpūtas zveju, un dažādas citas grupas varētu sniegt Eiropas Komisijai atsauksmes un ieteikumus par politikas izstrādi un ierosinātajiem pasākumiem dienvidrietumu ūdeņos, kur notiek zveja no šā krājuma. Ar SWWRAC apspriedās par dažādiem ziņojumiem, kurus zinātnisko un tehnisko ekspertu grupa (sk. nākamo iedaļu) sagatavojusi par šā krājuma pārvaldības iespējām. Tas bija nozīmīgs ieguldījums, un pašreizējā priekšlikumā ir ņemti vērā daži no šajā sakarībā izvirzītajiem jautājumiem. |212 | Atbilžu kopsavilkums SWWRAC piekrita, ka ir nepieciešams izveidot ilgtermiņa plānu anšovu krājuma pārvaldībai Biskajas līcī. Turklāt tā atbalstīja ieguves kontroles noteikumu, kurš ir ļoti līdzīgs šajā priekšlikuma paredzētajam noteikumam. Tomēr šī reģionālā konsultatīvā padome vēlējās palielināt ieguves koeficientu (gamma) līdz 0,4 (ierosinātā 0,3 vietā). Tas ievērojami paaugstinātu riska pakāpi, tādējādi palielinot varbūtību, ka krājuma apjoms kļūst mazāks par Blim un tiek noteikts zvejas liegums. Attiecībā uz pārējiem aspektiem apspriešanās procesā nonāca pie secinājuma, ka šajā priekšlikumā Komisijai vislielākā vērība jāpievērš ieguves kontroles noteikumiem un kontroles prasībām, savukārt citus iespējamos elementus, kas iztirzāti neoficiālajā tehniskajā dokumentā, var ņemt vērā citos normatīvajos instrumentos (piemēram, reģionālos tehniskos pasākumos un/vai pētnieciskās uzskaitēs Komisijas padomdevēju organizāciju satvarā). |Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana |221 | Zinātnes nozares un specializācijas jomas Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejai (ZZTEK) lūdza sniegt ekspertu atzinumu par anšovu ilgtermiņa pārvaldību. Tika organizētas divas ad hoc ekspertu grupas sanāksmes; pirmā sanāksme notika Hamburgā 2008. gada 14.−18. aprīlī, otrā — Sansebastjanā 2008. gada 2.−6. jūnijā. ZZTEK savu ieteikumu izdeva plenārsēdē 2008. gada 2.−4. jūlijā. Turklāt 2009. gada 20.−24. aprīlī tika analizēts jauns reģionālās konsultatīvās padomes ierosināts noteikums, kurā paredzēta lielāka Blim vērtība. |2249 | Saņemto un izmantoto atzinumu kopsavilkums Galvenie atzinumi ir šādi. Gan ZZTEK, gan SWW RAC uzskata, ka būtiskus ieguvumus var nodrošināt, pašreizējo sistēmu, kas pamatojas uz ikgadējiem ad hoc pasākumiem, aizstājot ar ilgtermiņa plānu. ZZTEK nāca klajā ar dažādu ieguves kontroles noteikumu rezultātiem, kas iegūti, veicot riska analīzi šādiem izmantošanas scenārijiem: A iespēja: nozvejā iegūst konstantu daļu no apjoma, kas pārsniedz izdzīvojušo īpatņu biomasas (nārsta bara biomasas) apjomu, B iespēja: nozvejā iegūst konstantu daļu no nārsta bara biomasas apjoma; C iespēja: nozvejā iegūst konstantu daļu no apjoma, kas pārsniedz izdzīvojušo īpatņu biomasas apjomu krājuma sliktas papildināšanās gadījumā. Šo iespēju ierosināja reģionālā konsultatīvā padome; D iespēja: nozvejā iegūst konstantu daļu no nārsta bara biomasas apjoma, taču tiek noteikti konkrēti ierobežojumi attiecībā uz minimālo biomasas apjomu. Arī šo iespēju ierosināja reģionālā konsultatīvā padome. Analīzes pamatā bija simulācijas modelis, ar kura palīdzību novērtēja varbūtību, ka krājuma apjoms kļūst mazāks par Blim un tiek noteikts zvejas liegums desmit gadu periodā. Pašreizējais priekšlikums pamatojas uz D iespēju. |225 |226 | Ekspertu atzinumu publiskošanai izmantotie līdzekļi ZZTEK ieteikums ir publiski pieejams tīmekļa vietnē (fishnet.jrc.it/web/stecf). |230 | Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējums ir izstrādāts, pamatojoties galvenokārt uz divām politikas pamatiespējām, no kurām otrajai ir trīs apakšiespējas: politika netiek mainīta (status quo); tiek izveidots ilgtermiņa plāns, ņemot vērā ZZTEK piedāvātās 3 alternatīvas. Pēc iepazīšanās ar ietekmes novērtējumu reģionālā konsultatīvā padome ierosināja vēl vienu iespēju (D iespēja). ZZTEK novērtējums liecināja, ka šī iespēja ir salīdzināma ar C iespēju, kurai tika dota priekšroka ietekmes novērtējumā, proti, tā nodrošinātu tādu pašu labvēlīgu ietekmi uz krājumu, vienlaikus samazinot krājuma izsīkšanas risku. Ņemot vērā to, ka reģionālā konsultatīvā padome visvairāk atbalstīja tieši šo iespēju, tā tika izvēlēta ierosinātās regulas izstrādei. Ietekmes novērtējums pieejams: http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI |310 | Juridiskais pamats Ilgtermiņa plānu izstrādes juridiskais pamats ir Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 37. pants. |329 | Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu. |331 |IETEKME UZ BUDžETU |409 | Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. |PAPILDU INFORMāCIJA |Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība |531 | Priekšlikumā ir iekļauts noteikums, kas paredz novērtēt plānu reizi trīs gados, sākot no regulas spēkā stāšanās dienas. |532 | Pamatojoties uz ZZTEK un ICES zinātnisko ieteikumu, ierosinātajā plānā ir noteikts nārsta bara biomasas minimālais apjoms, kuru nesasniedzot, būtu jāpatur spēkā zvejas liegums. Priekšlikumā ir iekļauta novērtēšanas klauzula, lai nodrošinātu to, ka šo parametru attiecīgā gadījumā var grozīt, ņemot vērā jaunu zinātnisku informāciju un ieteikumus. |2009/0112 (CNS)PriekšlikumsPADOMES REGULAar ko izveido ilgtermiņa plānu anšovu krājumam Biskajas līcī un zvejniecībām, kas šo krājumu izmantoEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:(1) Ņemot vērā 2002. gadā Johannesburgā ANO Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību pieņemto īstenošanas plānu, Eiropas Kopiena inter alia ir uzņēmusies saistības saglabāt vai atjaunot zivju krājumus tādā apjomā, kas nodrošinātu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, un steidzami, ja iespējams, ne vēlāk kā 2015. gadā sasniegt šos mērķus attiecībā uz noplicinātajiem krājumiem.(2) Krājuma sliktā stāvokļa dēļ Biskajas līcī kopš 2005. gada ir spēkā anšovu zvejas liegums.(3) Lai anšovu krājuma stāvokli Biskajas līcī uzlabotu tiktāl, ka krājuma apjoms ļautu nodrošināt tā ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, ir jāparedz krājuma ilgtermiņa pārvaldības pasākumi, kuri nodrošinātu to, ka lieli ieguves apjomi no šā krājuma ir saskaņā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, un garantētu pēc iespējas lielāku zvejniecības stabilitāti, vienlaikus saglabājot zemu krājuma izsīkšanas risku.(4) Anšovu zvejas sezona Biskajas līcī ilgst no kārtējā gada 1. jūlija līdz nākamā gada 31. jūnijam. Vienkāršošanas labad ir lietderīgi paredzēt īpašus pasākumus KPN noteikšanai katrai zvejas sezonai un zvejas iespēju sadalīšanai starp dalībvalstīm, ievērojot pārvaldības periodu un pamatojoties uz Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas (ZZTEK) ieteikumu. Tāpēc šim nolūkam jāizmanto citāda procedūra nekā tā, kura paredzēta 20. pantā Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[4].(5) No ZZTEK sniegtā ieteikuma izriet, ka, nozvejā iegūstot konstantu daļu no nārsta bara biomasas, iespējams nodrošināt ilgtspējīgu krājuma pārvaldību. Turklāt ZZTEK norāda, ka minimālais nārsta bara biomasas apjoms, pēc kura sasniegšanas varētu uzsākt anšovu ieguvi no krājuma, būtu jānosaka 24 000 tonnu apmērā un biomasas piesardzīgais apjoms —33 000 tonnu apmērā. Turklāt piemērots procentuālais ieguves apjoms būtu 30 % no nārsta bara biomasas katru gadu, paredzot atbilstīgus ierobežojumus. Šāda procentuālā daļa līdz minimumam samazinātu risku, ka krājuma apjoms kļūst mazāks par nārsta bara biomasas minimālo apjomu, kā arī varbūtību, ka tiek noteikts zvejas liegums, un vienlaikus palīdzētu saglabāt augstus ieguves apjomus.(6) Ja pietiekami precīzas un reprezentatīvas informācijas trūkuma dēļ ZZTEK nespēj sniegt ieteikumu par KPN, jāparedz noteikumi, lai nodrošinātu KPN konsekventu noteikšanu.(7) Turklāt jānodrošina iespēja pielāgot plānu, ja tā izvērtēšanā tiktu konstatēts, ka plānā noteiktais nārsta bara biomasas minimālais apjoms vai KPN apjomi vairs nav piemēroti. Ņemot vērā to, ka zvejas iespēju noteikšana un iedalīšana ir ļoti svarīgi kopējās zivsaimniecības politikas pasākumi, kuri tieši ietekmē dalībvalstu zvejas flotu sociāli ekonomisko stāvokli, Padomei ir lietderīgi paturēt tiesības tieši īstenot izpildes pilnvaras šajos konkrētajos jautājumos.(8) Lai nodrošinātu šajā regulā noteikto pasākumu ievērošanu, ir jāparedz kontroles pasākumi papildus tiem, kas paredzēti Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai[5]. Ņemot vērā to, ka anšovu zvejā ir iesaistīts liels skaits kuģu, kuru garums ir mazāks par 15 metriem, ir lietderīgi uz visiem kuģiem, kuri zvejo anšovus, attiecināt pienākumu, kas noteikts Komisijas 2003. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 2244/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz kuģu satelītnovērošanas sistēmām[6].(9) Ir lietderīgi nodrošināt šā plāna regulāru novērtēšanu un — ja šāda novērtēšana liecina, ka ieguves kontroles noteikumi vairs nenodrošina piesardzīgu pieeju krājuma pārvaldībai, — plāna pielāgošanu.(10) Padomes 2006. gada 27. jūlija Regulas (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu[7] 21. panta a) punkta i) un iv) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām plāns jāuzskata par atjaunošanas plānu Regulas (EK) Nr. 2371/2002 5. panta nozīmē, ja krājuma apjoms ir mazāks par nārsta bara biomasas piesardzīgo apjomu, un par apsaimniekošanas [pārvaldības] plānu minētās regulas 6. panta nozīmē visos citos gadījumos,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.I NODAĻAPRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS1. pantsPriekšmetsAr šo regulu izveido ilgtermiņa plānu anšovu krājuma saglabāšanai un pārvaldībai Biskajas līcī (turpmāk “plāns”).2. pantsDarbības jomaŠo regulu piemēro anšovu krājumam, kas dzīvo ICES VIII zonā.3. pantsDefinīcijasŠajā regulā piemēro šādas definīcijas:a) “zvejas sezona” ir laikposms, kas ilgst no 1. jūlija līdz nākamā gada 31. jūnijam;b) “kopējā pieļaujamā nozveja” (KPN) ir daudzums, ko katrā zvejas sezonā var iegūt no anšovu krājuma 2. pantā minētajā zonā un izkraut vai izmantot kā dzīvu ēsmu;c) “kvota” ir KPN daļa, kas iedalīta dalībvalstīm;d) “biomasas piesardzīgais apjoms” ir nārsta bara biomasa 33 000 t apmērā;e) “pašreizējā biomasa” ir anšovu krājuma biomasas apjoma mediāna zvejas sezonā.II NODAĻAILGTERMIŅA PĀRVALDĪBAS MĒRĶIS4. pantsPlāna mērķisPlāna mērķis ir:a) nodrošināt lielus ieguves apjomus no anšovu krājuma saskaņā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu unb) garantēt iespējami lielāku zvejniecības stabilitāti, vienlaikus saglabājot zemu krājuma izsīkšanas risku.III NODAĻAIEGUVES NOTEIKUMI5. pantsKPN un tās sadalījums starp dalībvalstīm1. KPN un tās sadalījums starp dalībvalstīm katrai zvejas sezonai atbilst I pielikumā norādītajam apjomam tonnās, kas savukārt atbilst ZZTEK novērtētajai pašreizējai biomasai.2. Ja pietiekami precīzas un reprezentatīvas informācijas trūkuma dēļ ZZTEK nespēj sniegt ieteikumu par pašreizējo biomasu, KPN un kvotas nosaka šādi:a) ja ZZTEK iesaka anšovu nozvejas samazināt līdz iespējami mazākajam apjomam, KPN un kvotas nosaka vismaz par 25 % mazākas nekā KPN un kvotas, ko piemēroja iepriekšējā zvejas sezonā;b) visos pārējos gadījumos KPN un kvotas atbilst apjomam tonnās, ko piemēroja iepriekšējā zvejas sezonā.3. Katru gadu Komisija informē attiecīgās dalībvalstis par ZZTEK ieteikumu un saskaņā ar I pielikumu apstiprina KPN un kvotas, kas atbilst minētajam ieteikumam un ir piemērojamas zvejas sezonā, kura sākas attiecīgā gada 1. jūlijā, un publicē tās Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā un Komisijas tīmekļa vietnē.6. pantsPasākumu pielāgošanaJa ZZTEK norāda, ka 3. pantā minētais biomasas piesardzīgais apjoms vai I pielikumā minētie KPN apjomi, kas atbilst attiecīgajiem biomasas apjomiem, vairs nav piemēroti, lai nodrošinātu anšovu krājuma ilgtspējīgu izmantošanu, Padome saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 20. pantā noteikto procedūru pieņem lēmumu par jaunām minēto apjomu vērtībām.7. pantsSaistība ar Regulu (EK) Nr. 847/96KPN un kvotām, kas saskaņā ar šo nodaļu piemērojamas katrā zvejas sezonā, piemēro 5. panta 2. punktu Padomes 1996. gada 6. maija Regulā (EK) Nr. 847/96, kas ievieš papildu nosacījumus ikgadējai kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotu pārvaldei[8].IV NODAĻAUZRAUDZĪBA, INSPEKCIJA UN PĀRRAUDZĪBA8. pantsSaistība ar Regulu (EEK) Nr. 2847/93Šajā nodaļā paredzētos kontroles pasākumus piemēro papildus tiem pasākumiem, kas noteikti Regulā (EEK) Nr. 2847/93, Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 V nodaļā un minēto regulu īstenošanas noteikumos.9. pantsĪpaša zvejas atļauja1. Lai zvejotu anšovus Biskajas līcī, kuģiem jābūt īpašai zvejas atļaujai, kura izdota saskaņā ar Padomes 1994. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr 1627/94, kas paredz vispārīgus noteikumus attiecībā uz īpašām zvejas atļaujām[9].2. Ja zvejas kuģim nav 1. punktā minētās zvejas atļaujas, tam ir aizliegts zvejot vai paturēt uz kuģa jebkādu daudzumu anšovu, kamēr šis kuģis atrodas zvejas reisā, kura laikā tas ir atradies arī 2. pantā norādītajā ICES zonā.3. Pirms zvejas darbību sākšanas katrā zvejas sezonā dalībvalstis izveido to kuģu sarakstu, kuriem ir 1. punktā minētā īpašā zvejas atļauja, un savā oficiālajā tīmekļa vietnē dara to pieejamu Komisijai un citām dalībvalstīm, nodrošinot saiti uz attiecīgo tīmekļa lappusi. Dalībvalstis regulāri aktualizē sarakstu un nekavējoties informē Komisiju un citas dalībvalstis par visām izmaiņām sākotnējā saitē uz tīmekļa lappusi.10. pants Kuģu satelītnovērošanas sistēmaUz 9. pantā minētajiem kuģiem, kuru lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, no 2010. gada 1. jūlija papildus Regulas (EK) Nr. 2371/2002 22. panta 1. punkta b) apakšpunktam attiecas Komisijas Regulā (EK) Nr. 2244/2003 paredzētie pienākumi.11. pants Kontrolpārbaudes1. Attiecībā uz anšoviem dalībvalstis veic Regulas (EEK) Nr. 2847/93 19. pantā paredzētās administratīvās kontrolpārbaudes un datu verifikāciju. Īpašu vērību pievērš iespējai, ka citu sugu zivis ziņojumos varētu būt norādītas kā anšovi un ka anšovi ziņojumos varētu būt norādīti kā citu sugu zivis.2. Dalībvalstis, izmantojot VMS datus, pārbauda, vai Zvejas uzraudzības centros ( FMC ) saņemtā informācija atbilst zvejas žurnālā reģistrētajām darbībām. Šādas kontrolpārbaudes reģistrē datorlasāmā formā un glabā trīs gadus.3. Katra dalībvalsts savā oficiālajā tīmekļa vietnē uztur un dara pieejamu informāciju par kontaktpunktiem zvejas žurnālu un izkraušanas deklarāciju iesniegšanai.12. pantsAnšovu svēršanaZvejas kuģa kapteinis nodrošina to, ka jebkādu 2. pantā norādītajā apgabalā nozvejotu un uz kuģa paturētu vai Kopienas ostā izkrautu anšovu daudzumu pirms pārdošanas vai pirms transportēšanas uz citu vietu nosver uz kuģa vai izkraušanas ostā. Svēršanai izmanto kompetento valsts iestāžu apstiprinātus svarus. Svēršanas rezultātā iegūto skaitli izmanto, aizpildot Regulas (EEK) Nr. 2847/93 8. pantā minēto deklarāciju.13. pantsAizliegums pārkraut citā kuģīAnšovu pārkraušana citā kuģī, atrodoties jūrā, 2. pantā norādītajā apgabalā ir aizliegta.14. pantsIepriekšējs paziņojums1. Tāda Kopienas zvejas kuģa kapteinis vai viņa pārstāvis, kurš ved vairāk nekā vienu tonnu anšovu, vismaz četras stundas pirms ieiešanas dalībvalsts ostā vai jebkurā izkraušanas vietā informē attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes par:a) ostas vai izkraušanas vietas nosaukumu;b) paredzamo ierašanās laiku attiecīgajā ostā vai izkraušanas vietā;c) visu to sugu zivju dzīvsvaru kilogramos, no kurām uz kuģa paturēti vairāk nekā 50 kg.2. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā paredzēts izkraut vairāk nekā vienu tonnu anšovu, var pieprasīt, lai uz kuģa paturētās nozvejas izkraušana nesāktos bez minēto iestāžu atļaujas.3. Kopienas zvejas kuģa kapteinis vai viņa pārstāvis, kas vēlas jūrā pārkraut citā kuģī vai izkraut jebkādu uz kuģa paturētu daudzumu, vai izkraut to trešās valsts ostā vai izkraušanas vietā, sniedz karoga dalībvalsts kompetentajām iestādēm 1. punktā minēto informāciju vismaz 24 stundas pirms pārkraušanas citā kuģī vai izkraušanas, ko veic, atrodoties jūrā, vai pirms izkraušanas trešā valstī.15. pantsApstiprinātās ostas1. Ja Kopienā no Kopienas zvejas kuģa jāizkrauj vairāk nekā viena tonna anšovu, kuģa kapteinis nodrošina to, ka izkraušanu veic tikai apstiprinātās ostās.2. Katra dalībvalsts apstiprina ostas, kurās vienmēr izkrauj anšovus, kuru daudzums pārsniedz vienu tonnu.3. Katra dalībvalsts 15 dienu laikā pēc šīs regulas stāšanās spēkā oficiālajā tīmekļa vietnē dara publiski pieejamu apstiprināto ostu sarakstu un 30 dienu laikā pēc tam — ar šīm ostām saistītās inspekcijas un pārraudzības procedūras, tostarp noteikumus un nosacījumus par to, kā katrā izkraušanā reģistrēt anšovu daudzumus un ziņot par tiem.16. pantsPielaides robeža, novērtējot zvejas žurnālā reģistrētos daudzumusAtkāpjoties no 5. panta 2. punkta Komisijas 1983. gada 22. septembra Regulā (EEK) Nr. 2807/83, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā reģistrēt informāciju par dalībvalstu veikto zivju nozveju[10], pieļaujamā pielaides robeža uz kuģa paturēto daudzumu novērtēšanai kilogramos ir 5 % no zvejas žurnālā minētā skaitļa.17. pantsAnšovu atsevišķa uzglabāšanaUz Kopienas zvejas kuģa ir aizliegts paturēt jebkādu anšovu daudzumu tvertnēs jauktā veidā kopā ar citu sugu jūras organismiem. Tvertnes ar anšoviem kuģa kravas telpās novieto tā, lai tās atrastos atsevišķi no citām tvertnēm.18. pantsAnšovu transportēšana1. Dalībvalsts kompetentās iestādes var pieprasīt, lai visus anšovus, kas nozvejoti 2. pantā norādītajā apgabalā un pirmoreiz izkrauti minētajā dalībvalstī, pirms tālākas transportēšanas no pirmās izkraušanas ostas nosver inspektoru klātbūtnē. Pirms piedāvāt pirmajai pārdošanai un pārdot anšovus, kas pirmoreiz izkrauti saskaņā ar 15. pantu apstiprinātā ostā, dalībvalstu pilnvarotu kontrolieru klātbūtnē nosver reprezentatīvus paraugus, kas atbilst vismaz 20 % izkrāvumu (pēc skaita). Tālab dalībvalstis mēneša laikā pēc šīs regulas stāšanās spēkā iesniedz Komisijai datus par izmantojamo paraugu ņemšanas režīmu.2. Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2847/93 13. panta, visiem anšovu daudzumiem, kuri pārsniedz 50 kg un kurus transportē uz vietu, kas nav pirmās izkraušanas vai importēšanas vieta, pievieno minētās regulas 8. panta 1. punktā paredzētās deklarācijas kopiju, kurā norādīti transportētie anšovu daudzumi. Minētās regulas 13. panta 4. punkta b) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu nepiemēro.19. pantsNacionālās kontroles rīcības programmas1. Dalībvalstis, uz kuru kuģiem attiecas šī regula, saskaņā ar II pielikumu izstrādā nacionālo kontroles rīcības programmu un nodrošina, lai Regulas (EEK) Nr. 2847/93 6. panta 6. punktā minētajos atlases [paraugu ņemšanas] plānos īpaša vērību tiktu pievērsta šo kuģu darbību uzraudzībai.2. Dalībvalstis, uz kuru kuģiem attiecas šī regula, katru gadu līdz 30. septembrim savā oficiālajā tīmekļa vietnē Komisijai un citām dalībvalstīm, uz kurām attiecas šī regula, dara pieejamu nacionālo kontroles rīcības programmu un tās īstenošanas grafiku, kā arī 1. punktā minētos paraugu ņemšanas plānus.3. Komisija vismaz reizi gadā sasauc Zvejniecības un akvakultūras komitejas sanāksmi, lai izvērtētu nacionālo kontroles rīcības programmu piemērošanu un rezultātus.20. pantsInspekcijas standartiNacionālajās kontroles rīcības programmās, kas minētas 21. pantā, nosaka konkrētus inspekcijas standartus. Šādus standartus periodiski pārskata pēc tam, kad veikta sasniegto rezultātu analīze. Inspekcijas standartus pakāpeniski maina, līdz ir sasniegti III pielikumā noteiktie mērķstandarti.21. pantsĪpašas kontroles un inspekcijas programmasAtkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2847/93 34.c panta 1. punkta, anšovu krājuma īpašā kontroles un inspekcijas programma var ilgt vairāk nekā trīs gadus no tās spēkā stāšanās dienas.V NODAĻATURPMĀKIE PASĀKUMI22. pantsPlāna novērtēšanaPamatojoties uz ZZTEK ieteikumu un apspriedusies ar attiecīgo reģionālo konsultatīvo padomi, Komisija ne vēlāk kā trešajā šīs regulas piemērošanas gadā un pēc tam katrā trešajā šīs regulas piemērošanas gadā novērtē plāna ietekmi uz anšovu krājumu un zvejniecībām, kas šo krājumu izmanto, un attiecīgā gadījumā ierosina vajadzīgos pasākumus plāna grozīšanai.VII NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI23. pantsEiropas Zivsaimniecības fonda sniegtā palīdzība1. Tajās zvejas sezonās, kurās krājuma apjoms ir mazāks par biomasas piesardzīgo apjomu, plānu uzskata par atjaunošanas plānu Regulas (EK) Nr. 2371/2002 5. panta nozīmē Regulas (EK) Nr. 1198/2006 21. panta a) punkta i) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām.2. Tajās zvejas sezonās, kurās krājuma apjoms ir lielāks vai vienāds ar biomasas piesardzīgo apjomu, plānu uzskata par apsaimniekošanas [pārvaldības] plānu Regulas (EK) Nr. 2371/2002 6. panta nozīmē Regulas (EK) Nr. 1198/2006 21. panta a) punkta iv) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām.24. pantsStāšanās spēkāŠī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsI PIELIKUMSTurpmāk tabulā norādītie KPN apjomi ir aprēķināti saskaņā ar šādu noteikumu:[pic]kur:TAC y ir kopējā pieļaujamā nozveja pārvaldības gadam y , kas ilgst no jūlija līdz nākamā gada jūnijam,TAC min ir minimālā KPN,TAC max ir maksimālā KPN,B pa ir nārsta bara biomasas piesardzīgais apjoms, kas noteikts šim krājumam,gamma γ ir ieguves koeficients,SSB y ir nārsta bara biomasas faktiskais apjoms, ko nosaka katru gadu maijā.Attiecīgajiem parametriem, ko ievieto iepriekš minētajā formulā, lai veiktu aprēķinus saistībā ar anšovu krājuma pārvaldību Biskajas līcī, saskaņā ar zinātnisko ieteikumu vajadzētu būt šādiem:TAC min = 7 000 t,TAC max = 33 000 t,B pa = 33 000 t,γ = 0,3.Pašreizējie biomasas apjomi un atbilstošie KPN un kvotu apjomiNovērtētā pašreizējā biomasa (tonnās) | Atbilstošā KPN (tonnās) | Kvotas (tonnās) |Francija | Spānija |24 000 vai mazāk | 0 | 0 | 0 |24 001 – 33 000 | 7 000 | 700 | 6 300 |33 001 – 34 000 | 10 200 | 1 020 | 9 180 |34 001 – 35 000 | 10 500 | 1 050 | 9 450 |35 001 – 36 000 | 10 800 | 1 080 | 9 720 |36 001 – 37 000 | 11 100 | 1 110 | 9 990 |37 001 – 38 000 | 11 400 | 1 140 | 10 260 |38 001 – 39 000 | 11 700 | 1 170 | 10 530 |39 001 – 40 000 | 12 000 | 1 200 | 10 800 |40 001 – 41 000 | 12 300 | 1 230 | 11 070 |41 001 – 42 000 | 12 600 | 1 260 | 11 340 |42 001 – 43 000 | 12 900 | 1 290 | 11 610 |43 001 – 44 000 | 13 200 | 1 320 | 11 880 |44 001 – 45 000 | 13 500 | 1 350 | 12 150 |45 001 – 46 000 | 13 800 | 1 380 | 12 420 |46 001 – 47 000 | 14 100 | 1 410 | 12 690 |47 001 – 48 000 | 14 400 | 1 440 | 12 960 |48 001 – 49 000 | 14 700 | 1 470 | 13 230 |49 001 – 50 000 | 15 000 | 1 500 | 13 500 |50 001 – 51 000 | 15 300 | 1 530 | 13 770 |51 001 – 52 000 | 15 600 | 1 560 | 14 040 |52 001 – 53 000 | 15 900 | 1 590 | 14 310 |53 001 – 54 000 | 16 200 | 1 620 | 14 580 |54 001 – 55 000 | 16 500 | 1 650 | 14 850 |55 001 – 56 000 | 16 800 | 1 680 | 15 120 |56 001 – 57 000 | 17 100 | 1 710 | 15 390 |57 001 – 58 000 | 17 400 | 1 740 | 15 660 |58 001 – 59 000 | 17 700 | 1 770 | 15 930 |59 001 – 60 000 | 18 000 | 1 800 | 16 200 |60 001 – 61 000 | 18 300 | 1 830 | 16 470 |61 001 – 62 000 | 18 600 | 1 860 | 16 740 |62 001 - 63 000 | 18 900 | 1 890 | 17 010 |63 001 – 64 000 | 19 200 | 1 920 | 17 280 |64 001 – 65 000 | 19 500 | 1 950 | 17 550 |65 001 – 66 000 | 19 800 | 1 980 | 17 820 |66 001 – 67 000 | 20 100 | 2 010 | 18 090 |67 001 – 68 000 | 20 400 | 2 040 | 18 360 |68 001 – 69 000 | 20 700 | 2 070 | 18 630 |69 001 – 70 000 | 21 000 | 2 100 | 18 900 |70 001 – 71 000 | 21 300 | 2 130 | 19 170 |71 001 – 72 000 | 21 600 | 2 160 | 19 440 |72 001 – 73 000 | 21 900 | 2 190 | 19 710 |73 001 – 74 000 | 22 200 | 2 220 | 19 980 |74 001 – 75 000 | 22 500 | 2 250 | 20 250 |75 001 – 76 000 | 22 800 | 2 280 | 20 520 |76 001 – 77 000 | 23 100 | 2 310 | 20 790 |77 001 – 78 000 | 23 400 | 2 340 | 21 060 |78 001 – 79 000 | 23 700 | 2 370 | 21 330 |79 001 – 80 000 | 24 000 | 2 400 | 21 600 |80 001 – 81 000 | 24 300 | 2 430 | 21 870 |81 001 – 82 000 | 24 600 | 2 460 | 22 140 |82 001 – 83 000 | 24 900 | 2 490 | 22 410 |83 001 – 84 000 | 25 200 | 2 520 | 22 680 |84 001 – 85 000 | 25 500 | 2 550 | 22 950 |85 001 – 86 000 | 25 800 | 2 580 | 23 220 |86 001 – 87 000 | 26 100 | 2 610 | 23 490 |87 001 – 88 000 | 26 400 | 2 640 | 23 760 |88 001 – 89 000 | 26 700 | 2 670 | 24 030 |89 001 – 90 000 | 27 000 | 2 700 | 24 300 |90 001 – 91 000 | 27 300 | 2 730 | 24 570 |91 001 – 92 000 | 27 600 | 2 760 | 24 840 |92 001 – 93 000 | 27 900 | 2 790 | 25 110 |93 001 – 94 000 | 28 200 | 2 820 | 25 380 |94 001 – 95 000 | 28 500 | 2 850 | 25 650 |95 001 – 96 000 | 28 800 | 2 880 | 25 920 |96 001 – 97 000 | 29 100 | 2 910 | 26 190 |97 001 – 98 000 | 29 400 | 2 940 | 26 460 |98 001 – 99 000 | 29 700 | 2 970 | 26 730 |99 001 – 100 000 | 30 000 | 3 000 | 27 000 |Vairāk par 100 000 | 33 000 | 3 300 | 29 700 |II PIELIKUMSNacionālo kontroles rīcības programmu satursNacionālo kontroles rīcības programmu mērķis inter alia ir precizēt šādus jautājumus.1. KONTROLES LĪDZEKĻICilvēkresursi1.1. Krastā un jūrā strādājošo inspektoru skaits, kā arī laikposmi un zonas, kurās tie jāizvieto.Tehniskie resursi1.2. Patruļkuģu un lidaparātu skaits, kā arī laikposmi un zonas, kuros tie jāizmanto.Finanšu resursi1.3. Cilvēkresursu, patruļkuģu un lidaparātu izmantošanai iedalītie budžeta resursi.2. AR ZVEJAS DARBĪBĀM SAISTĪTAS INFORMĀCIJAS ELEKTRONISKA REĢISTRĒŠANA UN PAZIŅOŠANATo sistēmu apraksts, kas ieviestas, lai nodrošinātu atbilstību 11., 12., 15. un 17. pantam.3. OSTU APSTIPRINĀŠANAAttiecīgā gadījumā — to ostu saraksts, kas saskaņā ar 16. pantu apstiprinātas anšovu izkraušanai.4. PAZIŅOJUMS PIRMS IZKRAUŠANASTo sistēmu apraksts, kas ieviestas, lai nodrošinātu atbilstību 14. pantam.5. IZKRĀVUMU KONTROLEVisu to iekārtu un sistēmu apraksts, kas ieviestas, lai nodrošinātu atbilstību 12., 14., 15., 16. un 18. pantam.6. INSPEKCIJAS PROCEDŪRASNacionālajās kontroles rīcības programmās nosaka procedūras, ko ievēro:a) veicot inspekcijas jūrā vai uz sauszemes;b) sazinoties ar kompetentajām iestādēm, ko citas dalībvalstis izraudzījušās par atbildīgajām iestādēm nacionālajā kontroles rīcības programmā attiecībā uz anšoviem;c) veicot kopīgu pārraudzību un inspektoru apmaiņu, tostarp nosakot pilnvaras un tiesības inspektoriem, kas darbojas citu dalībvalstu ūdeņos.III PIELIKUMSĪPAŠI INSPEKCIJAS STANDARTIMērķis1. Katra dalībvalsts saskaņā ar šo pielikumu nosaka īpašus inspekcijas standartus.Stratēģija2. Zvejas darbību inspekciju un pārraudzību veic galvenokārt attiecībā uz kuģiem, kuri varētu nozvejot anšovus. Kā papildu kontrolpārbaudes mehānismu inspekcijas un pārraudzības efektivitātes izvērtēšanai izmanto anšovu transportēšanas un tirdzniecības izlases veida inspekcijas.Prioritātes3. Dažādiem zvejas rīku veidiem piemēro dažādas prioritātes pakāpes atkarībā no tā, cik lielā mērā zvejas iespēju limiti ietekmē flotes. Šā iemesla dēļ katra dalībvalsts nosaka konkrētas prioritātes.Mērķstandarti4. Ne vēlāk kā vienu mēnesi pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas dalībvalstis ievieš inspekciju grafikus, ņemot vērā turpmāk izklāstītos mērķus.Dalībvalstis nosaka un apraksta, kāda paraugu ņemšanas stratēģija tiks piemērota.Komisija pēc pieprasījuma var piekļūt dalībvalsts izmantotajam paraugu ņemšanas plānam.a) Ostā veiktu inspekciju intensitāteSasniedzamajai precizitātei principā vajadzētu būt vismaz līdzvērtīgai tai, ko sasniegtu ar parastu paraugu ņemšanu izlases veidā, dalībvalstīs inspicējot 20 % no visiem anšovu izkrāvumiem (pēc skaita).b) Tirdzniecības inspekciju intensitāteInspicē 5 % anšovu daudzuma, ko piedāvā pārdošanai izsolē.c) Jūrā veiktu inspekciju intensitāteElastīgs standarts: to nosaka pēc tam, kad ir sīki izanalizētas zvejas darbības katrā apgabalā. Jūrā veiktu inspekciju standarti attiecas uz patrulēšanas dienu skaitu jūrā anšovu pārvaldības apgabalos; dienām, kurās patrulē konkrētos apgabalos, var noteikt atsevišķu standartu.d) Aeronovērošanas intensitāteElastīgs standarts: to nosaka pēc tam, kad ir sīki izanalizētas zvejas darbības katrā apgabalā, ņemot vērā dalībvalsts rīcībā esošos pieejamos resursus.[1] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp.[2] OV C [...], [...], [...] lpp.[3] OV [...], [...], [...] lpp.[4] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp.[5] OV L 261, 20.10.1993., 1. lpp.[6] OV L 333, 20.12.2003., 17. lpp.[7] OV L 223, 15.8.2006., 1. lpp.[8] OV L 115, 9.5.1996., 3. lpp.[9] OV L 171, 6.7.1994., 7. lpp.[10] OV L 276, 10.10.1983., 1. lpp.