text:
millega püütakse kohtut
 Kohtumenetluse pikkus Euroopa Nõukogu liikmesriikides Euroopa ...
 Kohtuasjas,
 Otsus,
 Menetluse,
 Aastat,
 Kaebaja,
 Kohtu,
 Kohtumenetluse,
 Liikmesriikides
 millega püütakse kohtute töövõimet suurendada, kindlustades samaaegselt kohtuteenustekõrge kvaliteedi. 130Mobiliseerida tuleb kõik menetlusega seotud isikud, alustades kohtutest, kohtunikest,kantselei- ja halduspersonalist. Selle eesmärgi saavutamisse on vaja kaasata ka teisedõigusala töötajad, nagu advokaadid, notarid, kohtutäiturid ja kohtu määratud eksperdid,kes kõik saavad omas tegutsemisvaldkonnas oma panuse anda.Kohtud tegutsevad koostöös üha kasvava arvu muude institutsioonidega. Nõutav„hoolsus“ peab kehtima kõigi siseriiklike asutuste ja nende ametnike suhtes, kes ntvalitsuse nimel koostavad kaitseväiteid või peavad reageerima ettepanekutele püüdasaavutada kohtuväline kokkulepe. See puudutab samamoodi ka muid detsentraliseeritudavalik-õiguslikke organeid, kui nad on pooleks nt eestkoste- või hooldusõigustpuudutavates menetlustes või kui kohus nendega nt sotsiaalteenuseid võisotsiaalkindlustusmeetmeid puudutavates asjades konsulteerib.Lõpetuseks ei tohi tähelepanuta jätta ka tavakodanikke, kes on menetluse poolteks. Kuinad halvas usus käituvad hoolimatult, siis sageli on see põhjustatud sellest, et nad eitunne oma õigusi ja kohustusi. Sellekohast teavet tuleks hoolega levitada ning venitavalekäitumisele peavad kohtud reageerima seaduses ette nähtud sanktsioone rakendades, naguInimõiguste Kohus on järjepidevalt soovitanud.Euroopa Inimõiguste Kohus leiab, et kui üldsuse teavitamise kohustus on kohtuteprotseduurireeglitesse sisse kirjutatud, on kohtutel märksa lihtsam halvas usus venitavatkäitumist, mis menetluses viivitusi põhjustab, sanktsioneerida.KASUTATUD KIRJANDUSRaamatud:VS. Berger, Jurisprudence de la Cour européenne des Droits de l'Homme, Ed. Sirey,Paris, 2004, lk 818.F. Sudre, J-P Marguénaud, J. Andriantsimbazovina, A. Gouttenoire, M. Levinet, Lesgrands arrêts de la Cour européenne des Droits de l'Homme, Ed. Thémis, Puf Droit, 2003,lk 617.F. Sudre, La dimension internationale et européenne des libertés et droits fondamentaux,kogumikus: Libertés et droits fondamentaux, Ed. Dalloz, 2004, lk 33-51.C-H Van Rhee, "The law's delay: essays in undue delay in civil litigation", Intersentia,2004.130 Vt eespool viidatud CEPEJ raport “Ajahaldus kohtusüsteemides: Põhja-Euroopa uuring”,CEPEJ (2006)14.
 European Court of Human Rights, Annual Survey of Activities 2004.La Convention européenne des Droits de l'Homme, Commentaire article par article,Toimetajad L-E Pettiti, E. Decaux, P-H Imbert, Economica, Artikkel 6 -- J-C Soyer jaM de Salvia, lk 239-279.Rapport Magendie, Célérité et qualité de la justice, la gestion du temps dans le procès,La Documentation Française.Etude de législation comparée n° 146-mai 2005- Les procédures pénales accélérées enmatière pénale, F. Zocchetto, Sénateur, lk 117: http://www.senat.fr/www.senat.fr.Ajakirjad:Le délai raisonnable, Revue Trimestrielle des Droits de l'Homme, nr° 5, jaanuar 1991,R. Bindels, L'influence du droit d'être jugé dans un délai raisonnable prévu par l'article6§1 de la Convention européenne des Droits de l'Homme sur l'administration de la justicecivile belge: Annales de droit de Louvain (Bruxelles), Kd 62, 2002, lk. 349-428.F. Gölcükü: Délai raisonnable et le procès équitable dans la Convention européenne desDroits de l'Homme, Mainly Human Rights, Dir. Salvino Busuttil, 1999.
 8. detsembril 2006 Strasbourgis CEP
 - Pädevate asutuste käitumine (ku
 Mõistliku aja nõuet (Artikkel 6)
 Siinkohal esitame mõned selgitused
 ESIMENE OSAKohtu kriteeriumid „m
 Riigid peavad iga kord Kohtule oma
 Näib, et Kohus käsitleb mõnesid
 Kaebaja süüks pannakse viivitus v
 pärast kõigi menetlusastmete ja -
 Page 26 and 27: prantsuse keeles), et menetluse koh
 Page 28 and 29: Ühes asjas, milles kaebaja oli tao
 Page 30 and 31: arvatud juhul, kui konventsioonis j
 Page 32 and 33: Kui pooled peavad enne asja kohtuss
 Page 34 and 35: menetluse kiirendamist taotlenud, m
 Page 36 and 37: Raportile on lisatud tabel 44 , mis
 Page 38 and 39: Mangualde kohtule ja kestis edasi K
 Page 40 and 41: tagantjärele mõista, missuguseid
 Page 42 and 43: Kohus oma teadlikkust sellest, et
 Page 44 and 45: Mõnede kohtute ülemäärasest tö
 Page 46 and 47: Mitme kohtuniku kasutamine, nn koll
 Page 48 and 49: Otsuses kohtuasjas Lavents vs. Lät
 Page 50 and 51: Kaitseõiguste tagamise nimel lükk
 Page 52 and 53: -- advokaadid: advokaatide streik v
 Page 54 and 55: Kohus ühte Taani kohut, et see oli
 Page 56 and 57: ja materiaalne ressurss. Lisaks ref
 Page 58 and 59: Prantsusmaal on mõnedes apellatsio
 Page 60 and 61: „Seoses valitsuse väitega, et es
 Page 62 and 63: 16. mai 2002. aasta otsuses kohtuas
 Page 64 and 65: küsimused ei puudutanud üldse ted
 Page 66 and 67: Siseriiklikud reformid1. jaanuaril
 Page 68 and 69: Soome Põhiseaduse artikli 21 järg
 Page 70 and 71: Euroopa Inimõiguste Kohus on mitme
 Page 72 and 73: See, mis kaebaja jaoks vaidluses ka
 Page 74 and 75: peeti mõistlikuks (12. juuli 2005.
 Page 78 and 79: LISA 1. Statistika Kohtus arutatud
 Page 80 and 81: LISA 2. „Prioriteetsed“ asjad,
 Page 82 and 83: tööhõivevaidlustes, oli kaebaja
 Page 84 and 85: LISA 3. Keerulised asjadArtikli 6 l
 Page 86 and 87: Nuutinen vs. SOOME,27. juuni 2000T.
 Page 88 and 89: Artikli 6 lõike 1 rikkumist ei tuv
 Page 90 and 91: Glaser vs.ÜHENDKUNIGRIIK13. dets.
 Page 92 and 93: läbi vaadataksBursuc vs.RUMEENIA,1
 Page 94 and 95: Gergouil vPRANTSUSMAA,21. märts 20
 Page 96: välja arvata, ei olnud võimude po
 Magazine: Kohtumenetluse pikkus Euroopa Nõukogu liikmesriikides Euroopa ...


type: wikipedia

text:
Martin Straka (* 3. september 1972, Plzeň) je bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji.
 Klubový hokej
 Martin Straka je útočník. Je vysoký a váži (údaj z roku 2006). S hokejom začínal v Plzni. V roku 1992 si ho vybral klub Pittsburgh Penguins v úvodnom drafte NHL v prvom kole ako 19. v poradí. Už v najbližšej sezóne sa dostal v drese Pittsburghu na ľad NHL. Okrem Pittsurghu obliekal aj dres Ottawa Senators, New York Islanders, Florida Panthers a Los Angeles Kings. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za HC Lasselsberger Plzeň v českej hokejovej extralige. V sezóne 2005/2006,2006/2007 a 2007/2008 hral v NHL za New York Rangers s príjmom 3 milióny dolárov ročne. V lete 2008 podpísal zmluvu s HC Lasselsberger Plzeň.
 Reprezentácia
 Martin Straka získal s reprezentáciou Česka titul majstra sveta na majstrovstvách sveta v roku 2005 a zlatú olympijskú medailu na zimných olympijských hrách 1998 v Nagane a bronzovú na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Oblieka reprezentačný dres s číslom 28.
 Zimné olympijské hry 2006
 Česko získalo na Zimných olympijských hrách 2006 bronzové medaily. Úvod olympiády českej reprezentácii nevyšiel, keď v základnej skupine skončila až na štvrtom, poslednom postupovom mieste, po prehrách so Švajčiarskom 2:3, Fínskom 2:4 a Kanadou 2:3. Vo štvrťfinále Česko vyradilo Slovensko. V semifinále ich vyradili neskorší zlatí medailisti Švédi a v boji o bronzové medaily porazili Rusko 3:0. Martin Straka bol s ôsmimi bodmi za dva góly a šesť prihrávok najproduktívnejším hráčom svojho mužstva.
 Štatistika na ZOH
 Externé odkazy
 Martin Straka na stránke New York Rangers
 Českí hokejoví útočníci
 Českí olympijskí víťazi
 Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
 Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
 Českí bronzoví olympijskí medailisti
 Majstri sveta v ľadovom hokeji
 Účastníci MS v hokeji 1994
 Účastníci MS v hokeji 2003
 Účastníci MS v hokeji 2004
 Účastníci MS v hokeji 2005
 Hráči Pittsburgh Penguins
 Hráči Los Angeles Kings
 Hráči New York Rangers
 Hráči HC Plzeň
 Hokejisti draftovaní klubom Pittsburgh Penguins
 Osobnosti z Plzne


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 24.9.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 310/1
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2020/1321
 af 17. september 2020
 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (»Aydın Kestanesi« (BOB))
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 52, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Tyrkiets ansøgning om registrering af betegnelsen »Aydın Kestanesi« er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2), jf. artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1151/2012.
 (2)
 Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1151/2012, skal betegnelsen »Aydın Kestanesi« registreres —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Betegnelsen »Aydın Kestanesi« (BOB) registreres.
 Betegnelsen i stk. 1 henviser til et produkt i kategori 1.6. Frugt, grøntsager og korn, også forarbejdet, i bilag XI til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 (3).
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 17. september 2020.
 På Kommissionens vegne
 For formanden
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 Medlem af Kommissionen
 (1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.
 (2) EUT C 185 af 4.6.2020, s. 16.
 (3) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 af 13. juni 2014 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 179 af 19.6.2014, s. 36).


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,21.6.2017
 COM(2017) 322 final
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
 Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutuselevõtmise kohta(Soome taotlus – EGF/2017/002 FI/Microsoft 2)
 SELETUSKIRI
 ETTEPANEKU TAUST
 1.Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondist (edaspidi „EGF“) rahalise toetuse saamise suhtes kohaldatavad eeskirjad on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruses (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006
 1
 (edaspidi „EGFi määrus“).
 2.Soome esitas 1. veebruaril 2017 taotluse EGF/2017/002 FI/Microsoft 2, et saada EGFist rahalist toetust seoses koondamistega
 2
 ettevõtja Microsoft (Microsoft Mobile Oy), tema 11 tarnija ja tootmisahela järgmise etapi tootja juures.
 3.Pärast taotluse hindamist otsustas komisjon kooskõlas EGFi määruse kõikide kohaldatavate sätetega, et EGFist rahalise toetuse andmise tingimused on täidetud.
 TAOTLUSE KOKKUVÕTE
 EGFi taotlus
 EGF/2017/002 FI/Microsoft 2
 Liikmesriik
 Soome
 Asjaomane piirkond / asjaomased piirkonnad (NUTS
 3
 2. tasand)
 Helsingi-Uusimaa (Uusimaa, FI1B1)
 Lääne-Soome (Pirkanmaa, FI197)
 Lõuna-Soome (Varsinais-Suomi, FI1C1)
 Taotluse esitamise kuupäev
 1. veebruar 2017
 Taotluse kättesaamise kinnitamise kuupäev
 1. veebruar 2017
 Lisateabe nõudmise kuupäev
 15. veebruar 2017
 Lisateabe esitamise tähtaeg
 29. märts 2017
 Hindamise lõpuleviimise tähtaeg
 21. juuni 2017
 Sekkumiskriteerium
 EGFi määruse artikli 4 lõike 1 punkt a
 Põhiettevõtja
 Microsoft (Microsoft Mobile Oy))
 Asjaomaste ettevõtjate arv
 12
 Majandussektor(id)
 (NACE Revision 2 osa)
 4
 62 Programmeerimine, konsultatsioonid jms tegevused
 Tütarettevõtjate, tarnijate ja tootmisahela järgmise etapi tootjate arv
 11
 Vaatlusperiood (neli kuud)
 12. juuli 2016 – 12. november 2016
 Koondamiste arv vaatlusperioodil (a)
 1 248
 Koondamiste arv enne või pärast vaatlusperioodi (b)
 0
 Koondamiste koguarv
 1 248
 Rahastamisnõuetele vastavate toetusesaajate koguarv
 1 248
 Sihtrühma kuuluvate toetusesaajate koguarv
 1 000
 Sihtrühma kuuluvate mittetöötavate ja mitteõppivate noorte arv
 0
 Individuaalsete teenuste eelarve (eurodes)
 5 559 300
 EGFi rakendamise eelarve
 5
 (eurodes)
 307 500
 Kogueelarve (eurodes)
 5 866 800
 EGFi toetus (60 %) (eurodes)
 3 520 080
 TAOTLUSE HINDAMINE
 Menetlus
 4.Soome ametiasutused esitasid taotluse EGF/2017/002 FI/Microsoft 2 kaheteist nädala jooksul alates EGFi määruse artiklis 4 sätestatud sekkumiskriteeriumide täitmise kuupäevast, s.o 1. veebruaril 2017. Komisjon kinnitas taotluse kättesaamist samal päeval ja palus Soome ametiasutustelt lisateavet 15. veebruaril 2017. Lisateave esitati kuue nädala jooksul alates teabenõude esitamise kuupäevast. Täieliku taotluse saamisest alates arvestatav 12 nädala pikkune tähtaeg, mille jooksul komisjon peaks hindama taotluse vastavust rahalise toetuse andmise tingimustele, lõpeb 21. juunil 2017.
 Taotluse rahastamiskõlblikkus
 Asjaomased ettevõtjad ja toetusesaajad
 5.Taotlus hõlmab 1 248 töötajat, kes koondati ettevõtja Microsoft Oy (Microsoft Mobile Oy) ning tema 11 tarnija ja tootmisahela järgmise etapi tootja juures. Põhiettevõtja tegutseb majandusharus, mis on liigitatud NACE Revision 2 osa 62 (programmeerimine, konsultatsioonid jms tegevused) alla. Microsoft Mobile Oy-s koondatud inimesed elavad peamiselt NUTS 2. tasandi piirkondades Helsingi-Uusimaal, Lääne-Soomes ja Lõuna-Soomes.
 Ettevõtjad ja koondatud töötajate arv vaatlusperioodil
 Microsoft Mobile Oy
 1 191
 Manpower Group Solutions
 14
 Accenture Oy
 5
 Sale Nordic Oy
 1
 HCL Technologies Ltd
 3
 Spellpoint Oy
 1
 ISS Palvelut OyManpower
 20
 Symbio Finland Oy
 3
 JOT Automation Oy
 1
 Tieto Oy
 2
 Lionbridge Oy
 6
 Varamiespalvelu-Group Oy
 1
 Ettevõtjaid kokku: 12
 Koondatuid kokku:
 1 248
 Tegevuse lõpetanud füüsilisest isikust ettevõtjaid kokku:
 0
 Rahastamise nõuetele vastavaid töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid kokku:
 1 248
 Sekkumiskriteeriumid
 6.Soome ametiasutused esitasid taotluse EGFi määruse artikli 4 lõike 1 punkti a kohaste sekkumiskriteeriumide alusel, milles on seatud tingimuseks, et vaatlusperioodiks oleva nelja kuu jooksul on liikmesriigi ettevõtja koondanud vähemalt 500 töötajat, kaasa arvatud töötajad, kelle on koondanud nimetatud ettevõtja tarnijad ja tootmisahela järgmise etapi tootjad.
 7.Taotluses viidatud neljakuuline vaatlusperiood kestis 12. juulist 2016 kuni 12. novembrini 2016.
 8.Vaatlusperioodil toimusid järgmised koondamised:
 –Microsoft koondas 1 191 töötajat,
 –Microsofti 11 tarnija või tootmisahela järgmise etapi tootja juures koondati 57 töötajat.
 Koondamiste ja tegevuse lõpetamise juhtude arvutamine
 9.Vaatlusperioodil toimunud koondamisi arvutati järgmiselt:
 –1 248 koondatud töötajat kuupäevast, mil tööandja esitas töötajale individuaalse teate koondamise või töölepingu lõpetamise kohta.
 Rahastamisnõuetele vastavad toetusesaajad
 10.Rahastamise nõuetele vastavaid toetusesaajaid on kokku 1 248.
 Seos koondamiste ja maailmakaubanduses globaliseerumise tagajärjel toimunud suurte struktuurimuutuste vahel
 11.Et näidata seost koondamiste ja maailmakaubanduses globaliseerumise tagajärjel toimunud suurte struktuurimuutuste vahel, väidab Soome, et tööjõu vähendamise peamine põhjus on mobiiltelefonide sektoris valitsev üleilmne konkurents ja sellest tulenev Microsoft Mobile Oy (ja tema Windowsi-põhise operatsioonisüsteemi) turuosa vähenemine.
 12.Pärast seda, kui Microsoft (USA) omandas Nokia mobiiltelefonide äri, asutati 2014. aastal ettevõtja Microsoft Mobile Oy, kelle peakorter on Soomes Espoos. Soomes paiknev ettevõtja Microsoft Mobile Oy võttis üle ligikaudu 4 700 Nokia töötajat.
 13.Nokia kasutas üksnes Microsofti Windowsi operatsioonisüsteemi. Microsoft Mobile Oy jätkas seda tava. Kõnealuse operatsioonisüsteemi üleilmne turuosa oli 2013. aasta keskel 3,3 %, see vähenes 2016. aastal 0,8 %-le. Konkurentide operatsioonisüsteemid suurendasid 2016. aasta alguseks oma turuosa (nt Android 82,2 %-le ja iOS (Apple) 14,6 % -le
 6
 7
 ).
 14.Turuosa vähenemine jätkus hoolimata asjaolust, et Microsoft Mobile Oy hakkas tegema uusi mobiilseadmeid ja investeeris nende disaini, koostisse ja turustamisse
 8
 .. Konkurendid pakuvad odavamat riistvara ja odavamaid operatsioonisüsteemitooteid, mis tärkava majandusega turgude ja ka Euroopa uutele tarbijatele väga meeldivad.
 15.Käesolev taotlus on järg mitmele varasemale Soome poolt Nokia allakäiguga seoses esitatud taotlusele (EGF/2007/003 FI/Perlos, EGF/2012/006 FI/Nokia Salo, EGF/2013/001 FI/Nokia, EGF/2015/001 FI/Broadcom, EGF/2015/005 FI/Computer Programming, EGF/2016/001 FI/Microsoft ja EGF/2016/008 FI/Nokia Network Systems).
 Koondamisi ja tegevuse lõpetamist põhjustanud sündmused
 16.Mobiiliseadmete tootmine liigub järjest enam madalamat palka maksvatesse riikidesse, kus töötingimused on sageli kehvad
 9
 . Madalatel palkadel on kulutasuvuses oma osa
 10
 . Tärkavatel turgudel on odavad mobiiliseadmed väga nõutud. Ka Euroopas kasvab nende import
 11
 .
 17.Nokia turuosa vähenemise tingis arvukate, madalast tööjõu- ja tootmiskuludest kasu lõikavate Ida-Aasia nutitelefonitootjate agressiivne turuletulek.
 18.Selles konkurentsivõitluses osutusid võitjateks USAs ja Aasias paiknevad tootjad, kes kasutavad Android- ja iOS- operatsioonisüsteemide tarkvara.
 19.Androidil on sadu partnereid, eelkõige Aasias, ja nad toovad igal aastal turule uusi telefonimudeleid. Androidil on mitu valikuvõimalust, mis jäävad keskmise või madala lõpphinnaga vahemikku. See on väga oluline India, Aafrika ja Lähis-Ida turgudel.
 20.Mobiiliseadmete tootmine on üle viidud Lõuna-Koreast Hiinasse ja üpris hiljuti isegi madalamate kuludega riikidesse, nagu Vietnam
 12
 .
 21.2016. aasta mais teatas Microsoft, et kärbib Soomes Microsoft Mobile Oy-s kuni 1 350 töökohta. Microsoft Mobile Oy on sulgemas kogu oma tegevust. 550 töötajat kaotasid töö Helsingi-Uusimaa piirkonnas, 500 Pirkanmaal (Lääne-Soome) ja 300 Salos (Lõuna-Soome).
 22.Praegu menetletakse ühte EGFi sekkumist (EGF/2016/001 FI/Microsoft), millega soovitakse toetada varem Microsofti juures koondatud töötajaid. Käesoleva ettepaneku sihtrühma kuuluvad toetusesaajad on kõnealuse juhtumi omadest eraldatud.
 Koondamiste eeldatav mõju kohalikule, piirkondlikule või riigi majandusele ja tööhõivele
 Koondamistest mõjutatud NUTS 2. tasandi piirkonnad on Helsingi-Uusimaa, Lõuna-Soome ja Lääne-Soome.
 Helsingi-Uusimaa
 23.2012.–2016. aasta ulatuslikud koondamised puudutasid põhiliselt elektroonika- ja tarkvaratööstust. 2016. aastal toimusid koondamised mitmes tootmissektoris ja ehitusel.
 24.Info-ja kommunikatsioonisektoris töötavate inimeste arv Uusimaal oli 2016. aasta kolmandas kvartalis 6 000 võrra väiksem kui aasta varem. Kõrgharidusega isikute ja IKT spetsialistide hulgas kasvab töötus veelgi
 13
 .
 25.2012.–2016. aasta ulatuslikud koondamised Helsingis, Espoos ja Vantaas puudutasid põhiliselt elektroonika- ja tarkvaratööstust. Nende sektorite ettevõtjad koondasid aastatel 2012–2016 enam kui 5 000 töötajat.
 26.Ligikaudu 72 % Microsofti poolt selles piirkonnas koondatud töötajatest on kõrgharidusega.
 Lääne-Soome
 27.Selles piirkonnas on Microsoft Mobile Oy koondamistest kõige rohkem mõjutatud Pirkanmaa.
 28.2016. aastal oli Pirkanmaa tööhõive- ja majandusarengu ametis (edaspidi „TE palvelut“) registreeritud 38 077 töötut tööotsijat. Töötud tööotsijad moodustasid 14,6 % töövõimelisest elanikkonnast
 14
 .
 29.Pirkanmaa TE palvelut on praegu registreerinud IKT sektoris umbes 1 700 töötut tööotsijat. 2016. aastal oli Pirkanmaa IKT sektoris kõigi töötute tööotsijate hulgas pikaajalisi töötuid 40 %.
 30.Kutsealade arvestuses oli töötuse kasv kõige suurem kõrgharidusega spetsialistide hulgas. 2016. aasta septembris oli piirkonnas töötu tööotsijana registreeritud kokku 6 084 akadeemilise kraadiga isikut. Kõrgelt haritud töötajate tööhõivemäär kasvas selle piirkonna tehnoloogiasektoris eelmisel aastal 8,1 protsendipunkti.
 Lõuna-Soome
 31.Selles piirkonnas mõjutasid Microsoft Mobile Oy koondamised kõige rohkem Salo linna piirkonda. Salos kaotab Microsofti juures TE palvelute teatel töö 300 töötajat.
 32.Kokku on Salos aastatel 2007–2014 kaotatud 6 900 töökohta (töökohtade arv vähenes 26 protsendipunkti). Endise Nokia mobiiltelefonide tootmise lõpetamise ja majanduslanguse tagajärjel suurenes selles piirkonnas aastatel 2008–2016 töötus üle kahe korra.
 33.Piirkonna töötuse määr on kasvanud rohkem kui kümme protsendipunkti, st 7,0 %-lt 17,5 %-le. See muutus on erakordne isegi võrreldes Soome teiste omavalitsustega, kus paikneb Nokia/Microsoft
 15
 ..
 34.Salo töötute seas kasvas kõrgharidusega inimeste osakaal.
 Sihtrühma kuuluvad toetusesaajad ja kavandatud meetmed
 Sihtrühma kuuluvad toetusesaajad
 35.Meetmetes osalevate koondatud töötajate hinnanguline arv on 1 000. Kõnealused töötajad jagunevad soo, kodakondsuse ja vanuse alusel järgmiselt:
 Kategooria
 Sihtrühma kuuluvate
 toetusesaajate arv
 Sugu:
 Mehed:
 740
 (74,0 %)
 Naised:
 260
 (26,0 %)
 Kodakondsus:
 ELi kodanikud:
 955
 (95,5 %)
 ELi mittekuuluvate riikide kodanikud:
 45
 (4,5 %)
 Vanuserühm:
 15–24aastased:
 0
 (0 %)
 25–29aastased:
 25
 (2,5 %)
 30–54aastased:
 925
 (92,5 %)
 55–64aastased:
 50
 (5,0 %)
 üle 64aastased:
 0
 (0 %)
 Kavandatud meetmete rahastamiskõlblikkus
 36.Koondatud töötajatele osutatavad individuaalsed teenused koosnevad järgmistest meetmetest.
 –Nõustamine ja muud ettevalmistavad meetmed: meetmete hulka kuuluvad tööotsimiskoolitus, tööjõu liikuvuse alane toetus (EURESe teenused), personaalne nõustamine (töönõustamine), karjäärinõustamine ja ekspertide poolne hindamine.
 –Tööhõive- ja ettevõtlusteenused: meetmete hulka kuuluvad sõltumatu tööotsimise toetamine, pädevuste hindamine, katseajaga töö pakkumine ja värbamisüritused.
 –Koolitus: meede hõlmab kutseõpet, jätku- ja muutusekoolitust, ümberõpet, ettevõtluskoolitust ja tööjõu liikuvusega seotud koolitust.
 –Ettevõtlusega alustamise toetus: meetme raames antakse ettevõtlusega alustamise toetust, et soodustada äri loomist, äritegevuse alustamist ja täisajaga tegutsema hakkamist IKT või muus sektoris.
 –Palgatoetus: meetmega toetatakse uuel töökohal töötamist, vähendades uue tööandja palgakulusid. Palgatoetus moodustab 30–50 % töötaja palgakuludest.
 –Sõidu- ja majutuskulude hüvitised: meetmega kaetakse kulud, mida tööotsija kannab koolituse ajal.
 37.Kirjeldatud kavandatud meetmed on aktiivsed tööturumeetmed, mis on EGFi määruse artikli 7 kohaselt rahastamiskõlblikud. Need meetmed ei asenda passiivseid sotsiaalse kaitse meetmeid.
 38.Soome on esitanud nõutud teabe meetmete kohta, mida asjaomased ettevõtjad peavad võtma riigisiseste õigusaktide või kollektiivlepingute kohaselt. Nad on kinnitanud, et EGFi rahaline toetus ei asenda ühtegi niisugust meedet.
 Eelarveprognoos
 39.Hinnangulised kogukulud on 5 866 800 eurot, mis sisaldavad individuaalsete teenuste kulusid summas 5 559 300 eurot ning ettevalmistus-, haldus-, teavitamis- ja reklaami- ning kontrolli- ja aruandluskulusid summas 307 500 eurot.
 40.EGFist taotletud rahalise toetuse kogusumma on 3 520 080 eurot (60 % kogukuludest).
 Meetmed
 Osalejate hinnanguline arv
 Hinnanguline kulu osaleja kohta
 (eurodes)
 Hinnangulised kogukulud*
 (eurodes)
 Individuaalsed teenused (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punktide a ja c kohased meetmed)
 Nõustamine ja muud ettevalmistavad meetmed (Valmennukset ja muut valmentavat toimenpiteet)
 195
 1 200
 234 000
 Tööhõive- ja ettevõtlusteenused (Työllisyys- ja yrityspalvelut)
 800
 606
 484 800
 Koolitus (Koulutus)
 535
 6 000
 3 210 000
 Ettevõtluse alustamise toetus (Starttiraha)
 18
 8 000
 144 000
 Vahesumma (a):
 Protsent individuaalsete teenuste paketist
 –
 4 072 800
 (73,26 %)
 Toetused ja stiimulid (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohased meetmed)
 Palgatoetus (Palkkatuki)
 163
 9 000
 1 467 000
 Sõidu- ja majutuskulude hüvitised (Liikkuvuusavustus)
 130
 150
 19 500
 Vahesumma (b):
 Protsent individuaalsete teenuste paketist
 –
 1 486 500
 (26,74 %)
 EGFi määruse artikli 7 lõike 4 kohased meetmed
 1. Ettevalmistav tegevus
 –
 9 000
 2. Haldamine
 –
 143 000
 3. Teavitamine ja reklaam
 –
 115 500
 4. Kontroll ja aruandlus
 –
 40 000
 Vahesumma (c):
 Protsent kogukuludest:
 –
 307 500
 (5,24 %)
 Kogukulud (a + b + c):
 –
 5 866 800
 EGFi toetus (60 % kogukuludest)
 –
 3 520 080
 *: % on ümardatud, muud näitajad ei ole.
 41.Tabelis esitatud meetmetega (EGFi määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohased meetmed) seotud kulud ei ületa 35 % kooskõlastatud individuaalsete teenuste paketi kogukuludest. Soome on kinnitanud, et nende meetmete puhul nõutakse sihtrühma kuuluvate toetusesaajate aktiivset osalemist tööotsingul või koolitusmeetmetes.
 42.Soome kinnitas ka, et füüsilisest isikust ettevõtjate ja selliste isikute puhul, kes on alustanud tegevust ettevõtjana või kes on ettevõtte üle võtnud, ei ületa investeeringud 15 000 eurot ühe toetusesaaja kohta.
 Kulude rahastamiskõlblikkuse periood
 43.Soome ametiasutused hakkasid sihtrühma toetusesaajatele individuaalseid teenuseid osutama 12. juulil 2016. Seega võib nende meetmete kulude katteks saada EGFist toetust alates 12. juulist 2016 kuni 1. veebruarini 2019.
 44.Soome hakkas EGFi rakendamisega seotud halduskulusid kandma 12. juulil 2016. Ettevalmistus-, haldus-, teavitamis- ja reklaami- ning kontrolli- ja aruandluskulude katteks võib seega anda EGFi rahalist toetust alates 12. juulist 2016 kuni 1. augustini 2019.
 Vastastikune täiendavus liikmesriikide või liidu vahenditest rahastatavate meetmetega
 45.Riikliku eel- või kaasrahastamise eraldised on enamasti pärit tööhõive- ja majandusministeeriumi haldusalasse kuuluvate riiklike tööhõiveametite eelarvest. Mõnda teenust rahastatakse majandusarengu-, transpordi- ja keskkonnaküsimustega tegelevate keskuste (ELY-keskused) ning tööhõive ja majandusarengu ametite (TE palevelut) tegevuskuludest.
 46.Soome on kinnitanud, et EGFist rahalist toetust saavad eespool kirjeldatud meetmed ei saa toetust liidu teistest rahastamisvahenditest.
 Sihtrühma kuuluvate toetusesaajate või nende esindajate või tööturu osapoolte ning kohalike ja piirkondlike asutustega konsulteerimise kord
 47.Soome on andnud teada, et kooskõlastatud individuaalsete teenuste pakett on koostatud konsulteerides töörühmadega, kuhu kuulusid ELY-keskuste, asjaomaste piirkondade TE palvelute, Microsofti, Soome tehnoloogiatööstuse, ametiühingu (Pro), Soome inseneride kutseliidu ja Soome innovatsiooni rahastamiskeskuse esindajad.
 Haldus- ja kontrollisüsteemid
 48.Taotlus sisaldab haldus- ja kontrollisüsteemi kirjeldust, milles on täpsustatud asjaomaste asutuste vastutusalad. Soome on komisjonile teatanud, et rahalist toetust haldab tööhõive- ja majandusministeerium, mis on EGFi korraldus- ja sertifitseerimisasutus ning EGFi väljamakseid tegev vahendusasutus. EGFi vahendite haldamine on tehtud ülesandeks selle ministeeriumi tööhõive ja ettevõtluse osakonnale.
 49.Sertifitseerimisülesandeid täidab personali- ja haldusüksus. Makseid toetusesaajatele teevad piirkondlikud majandusarengu-, transpordi- ja keskkonnaküsimustega tegelevad keskused ning tööhõive ja majandusarengu ametid.
 50.Auditeerimise eest vastutab sõltumatu siseauditi üksus, mis tegutseb tööhõive- ja majandusministeeriumi kantseleiülema alluvuses.
 Asjaomase liikmesriigi kohustused
 51.Soome on esitanud kõik vajalikud kinnitused seoses järgmisega:
 –kavandatud meetmetele juurdepääsu võimaldamisel ja nende rakendamisel järgitakse võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtteid;
 –liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud nõuded kollektiivse koondamise kohta on täidetud;
 –töötajaid koondanud ettevõtjad, kes on pärast koondamisi tegevust jätkanud, on täitnud seoses koondamistega oma õigusjärgsed kohustused ning oma töötajaid vastavalt toetanud;
 –kavandatud meetmed ei saa toetust liidu muudest fondidest ega rahastamisvahenditest ning välistatud on topeltrahastamine;
 –kavandatud meetmed täiendavad struktuurifondidest rahastatavaid meetmeid;
 –EGFi rahaline toetus vastab liidu riigiabi menetlus- ja materiaalõiguse normidele.
 MÕJU EELARVELE
 Eelarvet käsitlev ettepanek
 52.Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 (millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020)
 16
 artiklis 12 on sätestatud, et EGFi toetused ei tohi ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 150 miljonit eurot (2011. aasta hindades).
 53.Olles hinnanud taotlust EGFi määruse artikli 13 lõikes 1 sätestatud tingimuste kohaselt ning arvestades sihtrühma kuuluvate toetusesaajate arvu, kavandatavaid meetmeid ja hinnangulisi kulusid, teeb komisjon ettepaneku, et taotluse alusel rahalise toetuse andmiseks võetaks kasutusele EGFi vahendeid 3 520 080 euro suuruses summas, mis moodustab 60 % kavandatud meetmete kogukuludest.
 54.EGFi vahendite kasutuselevõtmise ettepaneku kohta teevad otsuse Euroopa Parlament ja nõukogu ühiselt, nagu on sätestatud 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta)
 17
 punktis 13.
 Seotud õigusaktid
 55.Komisjon esitab koos EGFi kasutuselevõtmise otsuse ettepanekuga Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku 3 520 080 euro ümberpaigutamiseks asjakohasele eelarvereale.
 56.Koos EGFi vahendite kasutuselevõtmise otsust käsitleva ettepanekuga võtab komisjon rakendusaktina vastu rahalise toetuse andmise otsuse, mis jõustub päeval, mil Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad vastu kavandatud otsuse EGFi vahendite kasutuselevõtmise kohta.
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
 Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutuselevõtmise kohta
 (Soome taotlus – EGF/2017/002 FI/Microsoft 2)
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
 võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006,
 18
 eriti selle artikli 15 lõiget 4,
 võttes arvesse 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta,
 19
 eriti selle punkti 13,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (EGF) eesmärk on toetada maailmakaubanduses globaliseerumise tõttu toimunud oluliste struktuurimuutuste, üleilmse finants- ja majanduskriisi jätkumise või uue üleilmse finants- ja majanduskriisi tõttu koondatud töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid, kes on oma tegevuse lõpetanud, ning aidata neil tööturule tagasi pöörduda.
 (2)Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013
 20
 artikli 12 kohaselt ei tohi EGFist antav toetus ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 150 miljonit eurot (2011. aasta hindades).
 (3)1. veebruaril 2017 esitas Soome taotluse, et saada EGFist rahalist toetust seoses koondamistega ettevõtja Microsoft Oy (Microsoft Mobile Oy), tema 11 tarnija ja tootmisahela järgmise etapi tootja juures. Taotluse kohta esitati lisateavet vastavalt määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 8 lõikele 3. Taotlus vastab EGFi rahalise toetuse kindlaksmääramise nõuetele, mis on sätestatud määruse (EL) nr 1309/2013 artiklis 13.
 (4)Seega tuleks võtta kasutusele EGFi vahendid, et anda Soome taotluse alusel rahalist toetust summas 3 520 080 eurot.
 (5)Selleks et EGFi vahendeid saaks võimalikult kiiresti kasutusele võtta, tuleks käesolevat otsust kohaldada alates selle vastuvõtmise kuupäevast,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu 2017. aasta üldeelarvest võetakse Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi raames kulukohustuste ja maksete assigneeringutena kasutusele 3 520 080 eurot.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval. Seda kohaldatakse alates [the date of its adoption]*.
 21Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel
 Nõukogu nimel
 president
 eesistuja
 (1)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.
 (2)
 EGFi määruse artikli 3 tähenduses.
 (3)
 Komisjoni 8. novembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1046/2012, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS), seoses uueks piirkondlikuks jaotuseks vajalike aegridade edastamisega (ELT L 310, 9.11.2012, lk 34).
 (4)
 ELT L 393, 30.12.2006, lk 1.
 (5)
 Kooskõlas määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 7 lõikega 4.
 (6)
 www.statista.com/chart/4112/smartphone-market-share
 (7)
 https://www.strategyanalytics.com/strategy-analytics/news/strategy-analytics-press-releases/strategy-analytics-press-release/2016/11/02/strategy-analytics-android-captures-record-88-percent-share-of-global-smartphone-shipments-in-q3-2016#.WTosOjclGUl
 (8)
 www.statista.com/chart/4112/smartphone-market-share
 (9)
 http://www.businessinsider.com/samsung-factory-working-conditions-2012-11?r=US&IR=T&IR=T
 (10)
 http://comptryx.com/product/global_salary_survey
 (11)
 https://www.kantarworldpanel.com/global/News/Android-Share-Tops-75-in-Europes-Largest-Markets
 (12)
 http://www.thanhniennews.com/business/samsung-shifts-plants-from-china-to-vietnam-to-protect-margins-392.html
 (13)
 http://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/78927/TKAT_Oct_2016_en.pdf?sequence=1
 (14)
 http://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/78927/TKAT_Oct_2016_en.pdf?sequence=1
 (15)
 http://www.itproportal.com/2015/07/20/nokias-woes-pushing-finnish-town-salo-further- into-recession/
 (16)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 884.
 (17)
 ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.
 (18)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.
 (19)
 ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.
 (20)
 Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määrus (EL, Euratom) nr 1311/2013, millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 884).
 (21)
 Date to be inserted by the Parliament before the publication in OJ.


text:
 |
 52014PC0721
 Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo Austrija, Belgija ir Lenkija įgaliojamos ratifikuoti Budapešto konvenciją dėl krovinių vežimo vidaus vandenų keliais sutarties (CMNI) arba prie jos prisijungti /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1. PASIŪLYMO
 APLINKYBĖS
 Komisija siūlo Tarybai įgalioti
 Austriją ir Lenkiją ratifikuoti Budapešto konvenciją dėl
 krovinių vežimo vidaus vandenų keliais sutarties (CMNI) (toliau –
 Budapešto konvencija) arba prie jos prisijungti. Budapešto konvencija priimta
 Centrinės laivybos Reinu komisijos ir Dunojaus komisijos,
 bendradarbiaujant su Jungtinių Tautų Europos ekonomine komisija,
 bendrai surengtoje diplomatinėje konferencijoje.
 2005 m. balandžio 1 d.
 įsigaliojusi Budapešto konvencija tapo labai sėkminga ir ja
 prisidedama prie vidaus rinkos transporto srityje. Ja siekiama tarp Europos
 šalių suderinti sutartinius ir vidaus vandenų navigacijos standartus.
 Šios konvencijos susitariančiosios šalys jau yra vienuolika Sąjungos
 valstybių narių, konkrečiai: Belgija[1], Bulgarija,
 Čekija, Kroatija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Prancūzija, Rumunija,
 Slovakija, Vokietija ir Vengrija. Airija, Danija, Estija, Graikija, Ispanija,
 Italija, Jungtinė Karalystė, Kipras, Latvija, Lietuva, Malta,
 Portugalija, Slovėnija, Suomija ir Švedija Komisijai nurodė
 neturinčios vidaus vandens kelių, kuriems būtų taikoma
 Budapešto konvencija.
 Austrija ir Lenkija keletą kartų
 išreiškė susidomėjimą tapti konvencijos šalimis; iš tiesų
 jų dalyvavimas paskatins plačiai taikyti šį teisinį
 dokumentą ir suteiks naudos piliečiams ir įmonėms.
 2. KONSULTACIJŲ SU
 SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 Austrijos ir Lenkijos prisijungimo prie
 Budapešto konvencijos klausimas buvo keletą kartą nagrinėtas
 Civilinės teisės klausimų darbo grupės (bendrieji
 klausimai) posėdžiuose.
 Net konvencijos šalimis neketinančios
 tapti valstybės narės linkusios paremti Komisijos iniciatyvą,
 kuria siekiama įgalioti Austriją ir Lenkiją ratifikuoti
 Budapešto konvenciją ar prie jos prisijungti.
 Šį pasiūlymą taip pat aktyviai
 rėmė vidaus vandenų laivybos verslui atstovaujančios
 Europos asociacijos (Europos baržų sąjunga ir IVR (Tarptautinė
 asociacija vidaus vandenų laivybos ir draudimo interesams atstovauti ir
 Europos vidaus vandenų laivų registrui tvarkyti)).
 3. TEISINIAI PASIŪLYMO
 ASPEKTAI
 Budapešto konvencijos 29 straipsnyje yra
 nuostatų dėl vežimo sutarties, kuriai taikoma konvencija, šalių
 teisės pasirinkimo. Šiomis nuostatomis daromas poveikis Reglamente (EB)
 Nr. 593/2008 nustatytoms taisyklėms dėl sutartinėms
 prievolėms taikytinos teisės (Roma I)[2].
 Todėl Budapešto konvencija yra susitarimas, iš dalies patenkantis į
 išimtinės Europos Sąjungos kompetencijos sritį. Valstybės
 narės konvencijos negali ratifikuoti ar prie jos prisijungti
 neturėdamos Sąjungos įgaliojimo (SESV 2 straipsnio 1 dalis).
 Komisija pastebi, kad Belgija Budapešto
 konvenciją ratifikavo 2008 m. rugpjūčio 5 d., po
 reglamento „Roma I“ priėmimo ir įsigaliojimo 2008 m. liepos
 24 d. Todėl Sąjungos įgaliojimas turi būti skirtas ir
 Belgijai, kad būtų ištaisyta dabartinė neteisėta
 padėtis.
 Komisija taip pat pažymi, kad tik kai kurios
 valstybės narės išreiškė susidomėjimą būti
 konvencijos šalimis. Kitos valstybės narės nelaiko savęs
 suinteresuotomis, nes mano, kad neturi vidaus vandens kelių, kuriems
 būtų taikoma Budapešto konvencija. Be to, konvencija nenumatoma
 galimybė Sąjungai tapti jos šalimi, ir bet kuriuo atveju Komisija
 šiuo metu neketina siūlyti pritarti, kad konvencija kaip nors kitaip
 saistytų Sąjungą.
 Su vidaus navigacija susijusiuose ES
 teisės aktuose nėra vienodos vidaus vandens kelių
 apibrėžties. Kai kurių su vidaus vandens keliais susijusių
 direktyvų ar reglamentų taikymo sritis kiekviename teisės akte
 reglamentuojama skirtingai. Pavyzdžiui, Direktyvoje 2006/87/EB dėl vidaus
 vandens keliais plaukiojančių laivų techninių
 reikalavimų[3]
 pateikiamas vidaus vandens kelių, kuriems taikoma direktyva, sąrašas
 (I priedas). Šis sąrašas grindžiamas valstybių narių
 pranešimais, kuriais jos deklaruoja, kur jų teritorijose direktyva
 turėtų būti taikoma. Kita vertus, Direktyvoje 96/50/EB dėl
 nacionalinių laivų kapitonų pažymėjimų,
 leidžiančių vežti krovinius ir keleivius Bendrijos vidaus
 vandenų keliais, įgijimo sąlygų suderinimo[4] nustatant, kurie
 vandens keliai patenka į direktyvos taikymo sritį, naudojama kitokia
 sistema.
 Iš principo direktyva taikoma visiems ES vidaus vandens keliams, išskyrus
 Reiną ir kitus Direktyvos 91/672/EEB II priede paminėtus vandens
 kelius.
 Sąjunga gali išimties tvarka
 įgalioti vieną ar daugiau valstybių narių būti
 konvencijos šalimi. Šiuo atveju išimtinė kompetencija apribota vienintele
 nuostata, ir toks įgaliojimas nėra kliūtis įgyvendinti
 Sąjungos išorės politiką dėl teisminio bendradarbiavimo
 civilinėse ir komercinėse bylose. Pirmiausia pagrįstas yra
 Austrijos ir Lenkijos prašymas, nes kitos valstybės narės konvencijos
 šalimis tapo iki Reglamento (EB) Nr. 593/2008 priėmimo. Šiuo
 įgaliojimu neturi būti daromas poveikis išimtinei Sąjungos
 kompetencijai; jis skirtas labai konkrečioms aplinkybėms.
 Todėl Tarybos sprendimas turi būti
 skirtas tik Austrijai, Belgijai ir Lenkijai.
 Pagal Budapešto konvencijos 30 straipsnį
 susitariančiosios valstybės gali padaryti pareiškimus dėl
 konvencijos taikymo srities. Atitinkamos valstybės narės,
 prisijungdamos prie Konvencijos, gali padaryti visus jų nuomone
 reikalingus pareiškimus, galimus pagal Konvencijos nuostatas. Šių
 pareiškimų tekstas turėtų būti pridėtas prie Tarybos
 sprendimo. [...]
 2014/0345 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Austrija, Belgija ir Lenkija
 įgaliojamos ratifikuoti Budapešto konvenciją dėl krovinių
 vežimo vidaus vandenų keliais sutarties (CMNI) arba prie jos prisijungti
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl
 Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 2 straipsnio 1 dalį ir
 81 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos
 pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento
 pritarimą[5],
 kadangi:
 (1) Sąjunga stengiasi sukurti bendrą teisminę
 erdvę, grindžiamą teismo sprendimų abipusio pripažinimo
 principu;
 (2) Budapešto konvencija dėl
 krovinių vežimo vidaus vandenų keliais sutarties (CMNI) (toliau –
 Budapešto konvencija) yra vertinga priemonė vidaus vandenų laivybai
 visoje Europoje skatinti;
 (3) Sąjunga turi
 išimtinę kompetenciją bent jau dėl Budapešto konvencijos
 dėl krovinių vežimo vidaus vandenų keliais sutarties (CMNI) 29
 straipsnio tiek, kiek šiomis nuostatomis daromas poveikis Reglamente (EB) Nr.
 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma
 I) nustatytoms taisyklėms[6];
 (4) regioninės
 ekonominės integracijos organizacijos negali prisijungti prie Budapešto
 konvencijos. Todėl Sąjunga negali tapti Budapešto konvencijos
 susitariančiąja šalimi;
 (5) todėl valstybės
 narės, turinčios į Budapešto konvencijos taikymo sritį
 patenkančių laivybai tinkamų vidaus vandens kelių,
 turėtų būti įgaliotos konvenciją ratifikuoti arba prie
 jos prisijungti;
 (6) Budapešto konvencijos
 susitariančiosios šalys yra vienuolika Sąjungos valstybių
 narių, konkrečiai: Belgija, Bulgarija, Čekija, Kroatija, Liuksemburgas,
 Nyderlandai, Prancūzija, Rumunija, Slovakija, Vokietija ir Vengrija;
 (7) Belgija konvenciją
 ratifikavo 2008 m. rugpjūčio 5 d., taigi po reglamento
 „Roma I“ priėmimo. Todėl reikia, kad Taryba atgaline data
 įgaliotų Belgiją ratifikuoti Budapešto konvenciją;
 (8) Austrija ir Lenkija, kurios
 turi laivybai tinkamų vidaus vandens kelių, patenkančių
 į Budapešto konvencijos taikymo sritį, išreiškė norą tapti
 susitariančiosiomis šalimis;
 (9) likusios Sąjungos
 valstybės narės nurodė, kad jos neturi į Budapešto
 konvencijos taikymo sritį patenkančių laivybai tinkamų
 vidaus vandens kelių ir todėl nėra suinteresuotos
 konvenciją ratifikuoti ar prie jos prisijungti;
 (10) Budapešto konvencijoje
 susitariančiosioms valstybėms suteikiama galimybė padaryti
 pareiškimus dėl jos taikymo srities. Todėl prisijungdamos prie
 Konvencijos Austrija ir Lenkija turėtų padaryti visus jų nuomone
 reikalingus pareiškimus, galimus pagal Konvencijos nuostatas. Šių
 pareiškimų tekstas turėtų būti pridėtas prie Tarybos
 sprendimo;
 (11) Jungtinei Karalystei ir
 Airijai 2008 m. birželio 17 d. Reglamentas (EB) Nr. 593/2008 dėl
 sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) yra
 privalomas, todėl jos dalyvauja priimant šį sprendimą;
 (12) pagal prie Europos
 Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
 pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir
 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis
 nėra jai privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ
 SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 1. Taryba įgalioja Austriją,
 Belgiją ir Lenkiją 2 straipsnyje išdėstytomis sąlygomis
 ratifikuoti Budapešto konvenciją dėl krovinių vežimo vidaus
 vandenų keliais sutarties (CMNI) arba prie jos prisijungti.
 2. Konvencijos tekstas pateikiamas šio
 sprendimo I priede.
 2 straipsnis
 Taryba įgalioja Austriją ir
 Lenkiją ratifikuojant Budapešto konvenciją ar prisijungiant prie jos
 padaryti atitinkamus pagal konvencijos nuostatas leidžiamus pareiškimus.
 Šis sprendimas skirtas Austrijai, Belgijai ir
 Lenkijai.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos
 vardu
 Pirmininkas
 [1] JT EEK svetainės duomenimis, Belgija Budapešto
 konvenciją ratifikavo 2008 m. rugpjūčio 5 d., taigi po
 Reglamento (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms
 taikytinos teisės (Roma I) įsigaliojimo.
 [2] OL L 177, 2008 7 4, p. 6.
 [3] OL L 389, 2006 12 30, p. 1–260.
 [4] OL L 235, 1996 9 17, p. 31–38.
 [5] OL C [...], [...], p. [...].
 [6] OL L 177, 2008 7 4, p. 6.
 Budapešto konvencija dėl
 krovinių vežimo
 vidaus
 vandenų keliais sutarties (CMNI)
 Priimta
 CRK, Dunojaus komisijos ir JT EEK 2000 m. rugsėjo 25 – spalio 3 d.
 bendrai surengtoje diplomatinėje konferencijoje Budapešte.
 Šios konvencijos šalys,
 atsižvelgdamos
 į 1975 m. rugpjūčio 1 d. Europos saugumo ir
 bendradarbiavimo konferencijos baigiamajame akte numatytas rekomendacijas
 dėl teisinio režimo suderinimo siekiant plėtoti Centrinės
 laivybos Reinu komisijos ir Dunojaus komisijos valstybių narių transportą
 bendradarbiaujant su Jungtinių Tautų Europos ekonomine komisija,
 pripažindamos, kad
 būtina ir pageidautina bendru sutarimu nustatyti tam tikras vienodas
 taisykles, susijusias su krovinių vežimo vidaus vandenų keliais
 sutartimis,
 nusprendė
 sudaryti tam skirtą konvenciją ir todėl susitarė taip:
 I SKYRIUS. BENDROSIOS
 NUOSTATOS
 1 straipsnis.
 Apibrėžtys
 Šioje konvencijoje:
 (1)
 vežimo sutartis – bet kokia bet kurios rūšies
 sutartis, kuria vežėjas įsipareigoja už atlygį nuvežti
 krovinį vidaus vandenų keliais;
 (2)
 vežėjas – bet kuris asmuo, kuris su
 siuntėju sudaro vežimo sutartį arba kurio vardu sudaroma tokia
 sutartis;
 (3)
 faktinis vežėjas – bet kuris asmuo, išskyrus
 vežėjui pavaldžius ir jo įgaliotus asmenis, kuriam vežėjas
 pavedė vykdyti vežimą ar jo dalį;
 (4)
 siuntėjas – bet kuris asmuo, kuris su
 vežėju sudaro vežimo sutartį arba kurio vardu ar kurio naudai
 sudaroma tokia sutartis;
 (5)
 gavėjas – teisę priimti krovinį
 turintis asmuo;
 (6)
 transporto dokumentas – dokumentas, kuriuo
 įrodoma, kad vežimo sutartis sudaryta ir kad vežėjas perėmė
 arba pakrovė krovinį, sudarytas konosamento arba važtaraščio ar
 bet kurio kito prekyboje naudojamo dokumento pavidalu;
 (7)
 krovinio sąvoka neapima velkamų arba
 stumiamų laivų, keleivių bagažo ir transporto priemonių;
 kai krovinys sudėtas į konteinerį, ant padėklo arba ant
 panašios gabenimo priemonės ar jos viduje arba kai jis supakuotas,
 krovinio sąvoka apima ir tokią gabenimo priemonę arba
 pakuotę, jei ją pateikė siuntėjas;
 (8)
 sąvoka „raštu“ apima, jei susijusios šalys
 nesusitarė kitaip, informacijos perdavimą elektroninėmis,
 optinėmis ar panašiomis ryšio priemonėmis, įskaitant, bet
 neapsiribojant, telegrafą, telefaksą, teleksą, elektroninį
 paštą ir elektroninį keitimąsi duomenimis (EDI), jeigu ši
 informacija prieinama, kad ją būtų galima naudoti vėliau;
 (9)
 pagal šią konvenciją taikytina
 atitinkamos valstybės teisė reiškia toje valstybėje
 galiojančias teisines normas, išskyrus jos tarptautinės
 privatinės teisės normas.
 2 straipsnis. Taikymo
 sritis
 (1)
 Ši konvencija taikoma bet kuriai vežimo
 sutarčiai, pagal kurią krovinio pakrovimo uostas arba perėmimo
 vieta ir krovinio iškrovimo uostas arba pristatymo vieta yra dviejose
 skirtingose valstybėse, iš kurių bent viena yra šios konvencijos
 šalis. Jeigu sutartyje numatyta, kad galima rinktis iš keleto iškrovimo
 uostų arba pristatymo vietų, pasirinkimą lemia iškrovimo uostas
 arba pristatymo vieta, į kurią krovinys buvo faktiškai pristatytas.
 (2)
 Ši konvencija taikoma, jeigu vežimo sutarties
 tikslas yra krovinio pervežimas be perkrovimo tiek vidaus vandenų keliais,
 tiek vandenimis, kuriems taikomi jūrų reglamentai, 1 dalyje
 išdėstytomis sąlygomis, nebent:
 a)
 pagal taikytiną jūrų
 laivininkystės teisę išduotas jūrinis konosamentas arba
 b)
 atstumas, kurį reikia nukeliauti vandenimis,
 kuriems taikomi jūrų reglamentai, yra didesnis.
 (3)
 Ši konvencija taikoma nepriklausomai nuo laivo
 valstybės, registracijos vietos ar uosto, nuo to, ar laivas yra
 jūrų ar vidaus vandenų laivybos laivas, ir nepriklausomai nuo
 vežėjo, siuntėjo ar gavėjo pilietybės, nuolatinės
 gyvenamosios vietos ar registruotos buveinės.
 II SKYRIUS
 SUSITARIANČIŲJŲ
 ŠALIŲ TEISĖS IR ĮSIPAREIGOJIMAI
 3 straipsnis
 Krovinio perėmimas,
 vežimas ir pristatymas
 (1)
 Vežėjas per nurodytą laiką nugabena
 krovinį į pristatymo vietą ir pristato jį gavėjui
 tokios būklės, kokios jis buvo jam perduotas.
 (2)
 Jei nesusitarta kitaip, krovinio perėmimas ir
 pristatymas vyksta laive.
 (3)
 Kurį laivą naudoti, sprendžia
 vežėjas. Jis privalo prieš kelionę ir jai prasidėjus su deramu
 rūpestingumu užtikrinti, kad, įvertinus vežtiną krovinį,
 laivas būtų tinkamos priimti krovinį būklės, tinkamas
 laivybai ir turėtų sukomplektuotą įgulą ir
 įrangą, kaip numato galiojantys reglamentai, bei pasirūpinti,
 kad būtų suteikti reikalingi nacionaliniai ir tarptautiniai leidimai
 vežti aptariamą krovinį.
 (4)
 Kai yra susitarta dėl vežimo konkrečiu laivu
 ar konkrečios rūšies laivu, vežėjas turi teisę pakrauti
 arba perkrauti visą krovinį ar jo dalį į kitą
 laivą ar kitos rūšies laivą be siuntėjo sutikimo, tik:
 a)
 esant tokioms aplinkybėms kaip žemas vandens
 lygis arba bet kokia kita kliūtis laivybai, kurių vežimo sutarties
 sudarymo metu nebuvo galima numatyti ir kurioms esant būtina pakrauti arba
 perkrauti krovinį, kad būtų galima įvykdyti vežimo
 sutartį, ir kai vežėjas negali per atitinkamą laikotarpį
 gauti nurodymų iš siuntėjo, arba
 b)
 kai tai atitinka uoste, kuriame yra laivas,
 vyraujančią praktiką.
 (5)
 Išskyrus atvejus, kai numatyti atitinkami
 siuntėjo įsipareigojimai, vežėjas užtikrina, kad krovinio
 pakrovimas, sudėjimas ir pritvirtinimas nedarytų įtakos laivo
 saugumui.
 6. Vežėjas turi teisę vežti
 krovinį ant denio arba atvirais laivais tik jei dėl to sutarta su
 siuntėju arba jei tai atitinka konkrečios srities praktiką arba
 to reikalauja įstatymų nuostatos.
 4 straipsnis. Faktinis
 vežėjas
 (1)
 Vežėjo ir faktinio vežėjo sutartis,
 atitinkanti 1 straipsnio 1 dalyje išdėstytą apibrėžtį,
 pagal šią konvenciją yra vežimo sutartis. Šios sutarties tikslu
 visos šios konvencijos nuostatos, susijusios su siuntėju, taikomos
 vežėjui, o nuostatos, susijusios su vežėju, taikomos faktiniam vežėjui.
 (2)
 Jei vežėjas paveda vežimą ar jo dalį
 vykdyti faktiniam vežėjui, nepriklausomai nuo to, ar tai daro naudodamasis
 vežimo sutarties jam suteikta teise, jis vis tiek pagal šios konvencijos
 nuostatas lieka atsakingas už visą vežimą. Visos šios konvencijos
 nuostatos, reglamentuojančios vežėjo atsakomybę, taip pat
 taikomos faktinio vežėjo atsakomybei už jo vykdomą vežimą.
 (3)
 Pavesdamas vykdyti vežimą ar jo dalį
 faktiniam vežėjui, vežėjas visada informuoja siuntėją.
 (4)
 Bet koks susitarimas su siuntėju arba
 gavėju, kuriuo išplečiama vežėjo atsakomybė pagal šios
 konvencijos nuostatas, faktiniam vežėjui galioja tik tokia apimtimi,
 dėl kurios jis aiškiai raštu sutiko. Faktinis vežėjas gali naudotis
 visais vežėjo pagal vežimo sutartį turimais atsikirtimais.
 (5)
 Jeigu atsakingi ir vežėjas, ir faktinis
 vežėjas, jie solidariai atsako atitinkama apimtimi. Jokia šio straipsnio
 nuostata nekliudo jiems reikšti atgręžtinį reikalavimą vienas
 kitam.
 5 straipsnis. Pristatymo
 terminas
 Vežėjas pristato krovinį per vežimo
 sutartyje sutartą laikotarpį arba, jei dėl jo nesusitarta, per
 pagrįstą laikotarpį, kurio būtų galima tikėtis iš
 rūpestingo vežėjo, atsižvelgiant į kelionės ir nekliudomos
 laivybos aplinkybes.
 6 straipsnis.
 Siuntėjo įsipareigojimai
 (1)
 Siuntėjas sumoka vežimo sutartyje nustatytas
 sumas.
 (2)
 Siuntėjas iki krovinio perdavimo raštu
 pateikia vežėjui šiuos duomenis apie vežtiną krovinį:
 a)
 krovinio matmenis, kiekį arba svorį ir
 santykinį krovimo tūrį;
 b)
 krovinio identifikavimui būtinas žymas;
 c)
 krovinio pobūdį, charakteristikas ir
 savybes;
 d)
 nurodymus dėl kroviniui taikomų
 muitų ar administracinių taisyklių;
 e)
 kitus reikalingus duomenis, įrašytinus
 transporto dokumente.
 Kai krovinys perduodamas, siuntėjas taip
 pat perduoda vežėjui visus reikalingus lydimuosius dokumentus.
 (3)
 Jei to reikalauja krovinio pobūdis,
 siuntėjas, įvertindamas sutartą vežimą, supakuoja
 krovinį taip, kad nuo tada, kai vežėjas jį perima, iki
 pristatymo būtų išvengta praradimo ar sugadinimo ir kad
 būtų užtikrinta, jog krovinys nepadarys žalos laivui arba kitiems
 kroviniams. Vadovaudamasis tuo, kaip susitarta dėl vežimo, siuntėjas
 taip pat pasirūpina atitinkamu pažymėjimu, vadovaujantis taikytinais
 tarptautiniais arba nacionaliniais reglamentais arba, jei tokių
 reglamentų nėra, vidaus laivyboje bendrai pripažintomis
 taisyklėmis ir praktika.
 (4)
 Įvertinant vežėjui tenkančius įsipareigojimus,
 siuntėjas krovinį pakrauna, sudeda ir pritvirtina vadovaudamasis
 vidaus laivybos praktika, nebent vežimo sutartyje nustatyta kitaip.
 7 straipsnis. Pavojingi
 ir teršiantys kroviniai
 (1)
 Jei reikia vežti pavojingą arba aplinką
 teršiantį krovinį, siuntėjas, prieš perduodamas krovinį, be
 duomenų, nurodytų 6 straipsnio 2 dalyje, aiškiai raštu informuoja
 vežėją apie krovinio keliamą pavojų ir taršos riziką
 ir apie apsaugos priemones, kurių turi būti imtasi.
 (2)
 Kai pavojingo arba aplinką teršiančio
 krovinio vežimui būtinas leidimas, siuntėjas visus reikalingus
 dokumentus perduoda ne vėliau kaip krovinio perdavimo metu.
 (3)
 Kai tęsti vežimą, iškrauti arba
 pristatyti pavojingą arba aplinką teršiantį krovinį tampa
 neįmanoma, nes nėra administracinio leidimo, krovinio grąžinimo
 į pakrovimo uostą arba į artimesnę vietą, kur jis gali
 būti iškrautas, pristatytas arba išmestas, išlaidas padengia
 siuntėjas.
 (4)
 Kilus tiesioginiam pavojui gyvybei, turtui arba
 aplinkai, vežėjas turi teisę krovinį iškrauti, nukenksminti
 arba, jei tokia priemonė nėra neproporcinga krovinio keliamam
 pavojui, sunaikinti, net jei prieš perimdamas krovinį jis buvo informuotas
 arba kitaip sužinojo apie krovinio keliamą pavojų arba taršos
 riziką.
 (5)
 Kai vežėjas turi teisę imtis 3 ir 4
 dalyse nurodytų priemonių, jis gali reikalauti žalos atlyginimo.
 8 straipsnis.
 Siuntėjo atsakomybė
 (1)
 Net jei nėra siuntėjo kaltės, jis
 atsako už visą žalą ir išlaidas, kurias vežėjas arba faktinis
 vežėjas patyrė dėl to, kad:
 (a)
 nėra duomenų arba informacijos,
 nurodytų 6 straipsnio 2 dalyje arba 7 straipsnio 1 dalyje, jie
 netikslūs arba neišsamūs;
 (b)
 pavojingas arba aplinką teršiantis krovinys
 nėra pažymėtas arba paženklintas pagal taikytinus tarptautinius ar
 nacionalinius reglamentus arba, jei tokių reglamentų nėra, pagal
 vidaus laivyboje bendrai pripažįstamas taisykles ir praktiką;
 (c)
 nėra būtinų lydraščių, jie
 netikslūs arba neišsamūs.
 Vežėjas negali pasinaudoti šia
 sąlyga dėl siuntėjo atsakomybės, jei įrodoma, kad yra
 kaltas pats vežėjas, jam pavaldūs arba jo įgalioti asmenys. Tas
 pats taikoma faktiniam vežėjui.
 (2)
 Siuntėjas kaip už savo paties veiksmus arba
 neveikimą atsako už asmenų, kuriuos jis pasitelkia vykdyti užduotis
 ir įsipareigojimus, nurodytus 6 ir 7 straipsniuose, veiksmus ir
 neveikimą, jei šie asmenys veikė neviršydami jiems suteiktų
 įgaliojimų.
 9 straipsnis
 Vežėjo teisė
 nutraukti vežimo sutartį
 (1)
 Vežėjas gali nutraukti vežimo sutartį,
 jei siuntėjas neįvykdo 6 straipsnio 2 dalyje arba 7 straipsnio 1 ir 2
 dalyse nustatytų įsipareigojimų.
 (2)
 Jei vežėjas pasinaudoja savo teise nutraukti
 sutartį, jis gali iškrauti krovinį siuntėjo sąskaita ir
 turi teisę papildomai reikalauti, kad jam būtų sumokėta bet
 kuri iš šių sumų:
 a)
 trečdalis sutarto frachto arba
 b)
 papildomai prie mokesčio už prastovą, jei
 jis taikomas, – kompensacija, lygi patirtų išlaidų ir padaryto
 nuostolio sumai bei, jeigu kelionė jau prasidėjo, frachto dalis,
 proporcinga jau atliktai kelionės daliai.
 10 straipsnis. Krovinio
 pristatymas
 (1)
 Nepažeidžiant 6 straipsnyje numatyto siuntėjo
 įsipareigojimo, gavėjas, kroviniui pasiekus pristatymo vietą,
 paprašęs jį pristatyti, pagal vežimo sutarties sąlygas atsako už
 mokėtiną krovinio frachtą ir kitus mokesčius ir už savo
 mokamą įmoką bendrosios avarijos atveju. Jei transporto
 dokumento nėra arba toks dokumentas nepateiktas, gavėjas atsako už
 frachtą, sutartą su siuntėju, jei tai atitinka rinkoje
 nusistovėjusią praktiką.
 (2)
 Krovinio perdavimas gavėjo dispozicijon pagal
 vežimo sutarties sąlygas arba pagal konkrečioje srityje
 nusistovėjusią praktiką arba pagal iškrovimo uoste taikomas
 įstatymines nuostatas laikomas pristatymu. Pristatymu taip pat laikomas
 priverstinis krovinio perdavimas valdžios institucijai arba trečiajai
 šaliai.
 III SKYRIUS. TRANSPORTO
 DOKUMENTAI
 11 straipsnis.
 Pobūdis ir turinys
 (1)
 Kiekvieną kartą, kai krovinio vežimui
 taikoma ši konvencija, vežėjas išduoda transporto dokumentą;
 konosamentą jis išduoda tik esant siuntėjo prašymui ir jei dėl
 to susitarta prieš krovinį pakraunant arba perimant vežti. Transporto
 dokumento nebuvimas arba tai, kad jis neišsamus, nedaro įtakos vežimo sutarties
 galiojimui.
 (2)
 Transporto dokumento originalą turi pasirašyti
 vežėjas, laivo kapitonas arba vežėjo įgaliotas asmuo.
 Vežėjas gali reikalauti, kad originalą arba nuorašą savo parašu
 patvirtintų ir siuntėjas. Pasirašyti galima ranka, atspausdinant
 telefaksu, perforuojant, antspauduojant, simboliais arba bet kokiomis kitomis
 mechaninėmis arba elektroninėmis priemonėmis, jei to nedraudžia
 valstybės, kurioje išduotas transporto dokumentas, teisės aktai.
 (3)
 Šis transporto dokumentas yra vežimo sutarties
 sudarymo ir turinio bei vežėjo krovinio perėmimo prima facie
 įrodymas, išskyrus, jei esama priešingų įrodymų. Visų
 pirma, jis yra pagrindas preziumuoti, kad transporto dokumente apibūdintas
 krovinys perimtas vežti.
 (4)
 Kai transporto dokumentas yra konosamentas, vien
 tik jis lemia vežėjo ir gavėjo santykius. Vežėjo ir
 siuntėjo santykius ir toliau lemia vežimo sutarties sąlygos.
 (5)
 Transporto dokumente, be jo pavadinimo, yra šie
 duomenys:
 a)
 vežėjo ir siuntėjo vardas ir pavardė
 arba pavadinimas, registruota buveinė arba gyvenamoji vieta;
 b)
 krovinio gavėjas;
 c)
 laivo, į kurį priimtas krovinys,
 pavadinimas arba numeris, arba duomenys transporto dokumente, kuriais nurodoma,
 kad krovinys vežėjo perimtas, bet dar nepakrautas į laivą;
 d)
 pakrovimo uostas arba vieta, kur krovinys buvo
 perimtas, ir iškrovimo uostas arba pristatymo vieta;
 e)
 įprastas krovinio rūšies pavadinimas ir
 jo įpakavimo metodas, ir, pavojingo arba aplinką teršiančio
 krovinio atveju, jo pavadinimas pagal galiojančius reikalavimus arba, jei
 tokio pavadinimo nėra, jo bendrasis pavadinimas;
 f)
 pakrauto arba perimto vežti krovinio matmenys,
 skaičius arba svoris ir identifikavimo požymiai;
 g)
 jei taikoma – patvirtinimas, kad krovinys vežamas
 arba gali būti vežamas ant denio arba atvirais laivais;
 h)
 sutartos nuostatos dėl frachto;
 i)
 važtaraščio atveju – žyma, ar tai originalas,
 ar kopija; konosamento atveju – originalų skaičius;
 j)
 išdavimo vieta ir data.
 Transporto dokumento teisinei reikšmei pagal
 šios konvencijos 1 straipsnio 6 dalį neturi įtakos vieno ar daugiau
 iš šioje dalyje nurodytų duomenų nebuvimas.
 12 straipsnis. Išlygos
 transporto dokumentuose
 (1)
 Vežėjas turi teisę transporto dokumente
 įrašyti išlygas, susijusias su:
 a)
 krovinio matmenimis, kiekiu ar svoriu, jei jis turi
 pagrindo įtarti, kad siuntėjo pateikti duomenys yra netikslūs,
 arba jei jis neturėjo tinkamų priemonių patikrinti šiuos
 duomenis, ypač, jeigu krovinys nebuvo suskaičiuotas, išmatuotas arba
 pasvertas jam dalyvaujant, arba dėl to, kad nesant aiškaus susitarimo
 matmenys arba svoris buvo nustatyti pagal grimzlę;
 b)
 identifikavimo ženklais, kurie nėra aiškiai ir
 patikimai pritvirtinti prie paties krovinio, arba, jei krovinys supakuotas,
 prie talpų arba pakuotės;
 c)
 akivaizdžia krovinio būkle.
 (2)
 Vežėjui nepažymėjus akivaizdžios krovinio
 būklės arba neįrašius išlygų šiuo klausimu, laikoma, kad
 jis transporto dokumente pažymėjo, jog krovinys iš pažiūros buvo
 geros būklės.
 (3)
 Jeigu, vadovaujantis transporto dokumente
 nurodytais duomenimis, krovinys patalpinamas į konteinerį arba laivo
 triumą ir užplombuojamas kitų asmenų nei vežėjas, jam
 pavaldūs arba jo įgalioti asmenys ir jeigu pasiekus iškrovimo
 uostą arba pristatymo vietą nei konteineris, nei plombos nėra
 pažeisti arba sugadinti, preziumuojama, kad krovinys buvo prarastas arba
 sugadintas ne vežimo metu.
 13 straipsnis.
 Konosamentas
 (1)
 Konosamento originalai yra nuosavybę
 patvirtinantys vardiniai arba pareikštiniai dokumentai, išduoti gavėjo
 vardu.
 (2)
 Pristatymo vietoje krovinys turi būti
 perduodamas tik pateikus pradžioje pateikto konosamento originalą; po to
 negalima naudojant kitus originalus reikalauti pakartotinio pristatymo.
 (3)
 Vežėjui perėmus krovinį, konosamento
 perdavimas asmeniui, šiuo konosamentu įgaliotam priimti krovinį,
 teisės į krovinį įgijimo atžvilgiu turi tokias pačias
 pasekmes kaip krovinio perdavimas.
 (4)
 Jeigu konosamentas perduotas trečiajai šaliai,
 įskaitant gavėją, kuri elgėsi sąžiningai,
 pasikliaudama konosamente esančiu krovinio apibūdinimu, neleistini 11
 straipsnio 3 dalyje ir 12 straipsnio 2 dalyje nustatytą prielaidą
 paneigiantys įrodymai.
 IV SKYRIUS. TEISĖ
 DISPONUOTI KROVINIU
 14 straipsnis.
 Disponavimo teisės turėtojas
 (1)
 Siuntėjas turi teisę disponuoti kroviniu;
 visų pirma, jis gali reikalauti, kad vežėjas nutrauktų krovinio
 vežimą, pakeistų pristatymo vietą arba pristatytų
 krovinį kitam gavėjui nei nurodytasis transporto dokumente.
 (2)
 Siuntėjo disponavimo teisė pasibaigia,
 gavėjui po krovinio atvykimo į numatytą pristatymo vietą
 paprašius perduoti krovinį, ir
 a)
 kai vežama pagal važtaraštį – perdavus
 originalą gavėjui;
 b)
 kai vežama pagal konosamentą – kai
 siuntėjas neteko visų turėtų originalų perdavęs
 juos kitam asmeniui.
 (3)
 Padarydamas atitinkamą įrašą
 važtaraštyje, siuntėjas važtaraščio išdavimo metu gali atsisakyti
 savo disponavimo teisės gavėjo atžvilgiu.
 15 straipsnis
 Disponavimo teisės
 įgyvendinimo sąlygos
 Norėdamas pasinaudoti savo disponavimo
 teise, siuntėjas arba – 14 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytais atvejais –
 gavėjas privalo:
 a)
 kai naudojamas konosamentas, pateikti visus
 originalus iki krovinio atvežimo į numatytą pristatymo vietą;
 b)
 kai naudojamas kitas transporto dokumentas nei konosamentas,
 pateikti šį dokumentą, kuriame turi būti pateikti nauji
 nurodymai vežėjui;
 c)
 atlyginti vežėjui visas išlaidas ir žalą,
 patirtą vykdant nurodymus;
 d)
 sumokėti visą sutartą frachtą,
 jei krovinys iškraunamas iki jo atvežimo į numatytą pristatymo
 vietą, jei vežimo sutartyje nenustatyta kitaip.
 V SKYRIUS VEŽĖJO
 ATSAKOMYBĖ
 16 straipsnis.
 Atsakomybė už žalą
 (1)
 Vežėjas atsako už žalą, atsiradusią
 dėl krovinio praradimo ar sugadinimo nuo tada, kai jis krovinį
 perėmė vežti, iki jo pristatymo, arba atsiradusią dėl
 vėlavimo pristatyti, jeigu neįrodo, kad žala atsirado dėl
 aplinkybių, kurioms rūpestingas vežėjas nebūtų
 galėjęs užkirsti kelio ir kurių pasekmių jis
 nebūtų galėjęs išvengti.
 (2)
 Vežėjo atsakomybę už žalą,
 atsiradusią dėl krovinio praradimo ar sugadinimo iki pakraunant
 krovinį į laivą arba po krovinio iškrovimo iš laivo,
 reglamentuoja vežimo sutarčiai taikytina atitinkamos valstybės
 teisė.
 17 straipsnis.
 Pavaldūs ir įgalioti asmenys
 (1)
 Vežėjas kaip už savo paties veiksmus arba
 neveikimą atsako už jam pavaldžių arba jo įgaliotų
 asmenų, kuriuos jis pasitelkia vykdydamas vežimo sutartį, veiksmus ir
 neveikimą, jei šie asmenys veikia neviršydami jiems suteiktų
 įgaliojimų.
 (2)
 Kai pagal 4 straipsnį veža faktinis
 vežėjas, vežėjas atsako ir už faktinio vežėjo bei faktiniam vežėjui
 pavaldžių bei jo įgaliotų asmenų, veikiančių
 neviršijant jiems suteiktų įgaliojimų, veiksmus ir
 neveikimą.
 (3)
 Pareiškus ieškinį vežėjui arba faktiniam
 vežėjui pavaldiems arba jų įgaliotiems asmenims, šie asmenys,
 jeigu jie įrodo, kad veikė neviršydami jiems suteiktų
 įgaliojimų, turi teisę naudotis tais pačiais atleidimo nuo
 atsakomybės arba jos apribojimo pagrindais, kuriais pagal šią
 konvenciją turi teisę pasinaudoti vežėjas arba faktinis
 vežėjas. Valdžios institucijos paskirtas locmanas, kurio negalima laisvai
 pasirinkti, nelaikomas pavaldžiu arba įgaliotu asmeniu kaip apibrėžta
 1 dalyje.
 18 straipsnis.
 Specialieji atleidimo nuo atsakomybės pagrindai
 (1)
 Vežėjas ir faktinis vežėjas atleidžiami
 nuo atsakomybės, jeigu praradimas, sugadinimas arba vėlavimas yra
 vienos iš toliau išvardytų aplinkybių arba rizikos veiksnių
 pasekmė:
 a)
 siuntėjo, gavėjo arba asmens,
 įgalioto disponuoti kroviniu, veiksmų ar neveikimo;
 b)
 siuntėjo, gavėjo arba jų vardu
 veikiančių trečiųjų asmenų atliekamo krovinio
 tvarkymo, pakrovimo, sudėjimo arba iškrovimo;
 c)
 krovinio vežimo ant denio arba atvirais laivais,
 jei dėl to susitarta su siuntėju arba jei tai atitinka
 konkrečios srities praktiką arba to reikalauja galiojančios
 reglamentų nuostatos;
 d)
 krovinio pobūdžio, dėl kurio jis visiškai
 arba iš dalies prarandamas arba sugadinamas, ypatingai dėl sulūžimo,
 rūdžių, irimo, išdžiūvimo, nutekėjimo, įprasto
 nuostolio (tūrio arba svorio) arba kenkėjų ar graužikų
 poveikio;
 e)
 krovinio, kuris tinkamai nesupakuotas dėl savo
 pobūdžio yra prarandamas arba sugadinamas, atveju – tinkamos pakuotės
 nebuvimo;
 f)
 krovinį identifikuojančių
 ženklų nepakankamumo arba netinkamumo;
 g)
 gelbėjimo arba iškėlimo operacijų
 arba bandymų atlikti tokias operacijas vidaus vandens keliuose;
 h)
 gyvų gyvūnų vežimo, išskyrus, kai
 vežėjas nesiėmė vežimo sutartyje sutartų priemonių
 arba nesilaikė sutartų nurodymų.
 (2)
 Kai dėl konkrečių aplinkybių
 žala gali būti priskiriama vienai ar daugiau aplinkybių ar rizikos
 veiksnių, išvardytų šio straipsnio 1 dalyje, preziumuojama, kad tokia
 aplinkybė ar rizikos veiksnys ją ir sukėlė. Ši prezumpcija
 netaikoma, jeigu nukentėjusioji šalis įrodo, kad patirta žala kilo ne
 iš (arba ne vien iš) vienos ar daugiau aplinkybių ar rizikos
 veiksnių, išvardytų šio straipsnio 1 dalyje.
 19 straipsnis.
 Kompensacijos apskaičiavimas
 (1)
 Kai vežėjas atsako už visišką krovinio
 praradimą, jo mokėtina kompensacija lygi krovinio vertei pristatymo
 vietoje pristatymo dieną, kaip numatyta vežimo sutartyje. Pristatymas
 kitam asmeniui vietoje asmens, kuris turi tokią teisę, laikomas
 praradimu.
 (2)
 Praradus dalį krovinio ar jį iš dalies
 sugadinus, vežėjas atsako tik tokia apimtimi, kiek sumažėjo krovinio
 vertė.
 (3)
 Krovinio vertė nustatoma remiantis kaina
 prekių biržoje arba, jei tokios kainos nėra, rinkos kaina, arba, jei
 nėra kainos prekių biržoje arba rinkos kainos, atsižvelgiant į
 įprastinę tokios pat rūšies ir kokybės prekių
 kainą pristatymo vietoje.
 (4)
 Kai krovinys dėl savo pobūdžio vežant
 netenka savo dalies, vežėjas nepriklausomai nuo vežimo trukmės atsako
 tik už tokį netekimą, kuris viršija įprastą netekimą
 (pagal tūrį arba svorį), kurį nustato vežimo sutarties
 šalys, o joms to nepadarius, jis nustatomas remiantis pristatymo vietos
 reglamentais arba nusistovėjusia praktika.
 (5)
 Šio straipsnio nuostatos nedaro poveikio
 vežėjo teisei, susijusiai su frachtu, kaip numatyta vežimo sutartyje arba,
 nesant specialių susitarimų šiuo klausimu, taikytinuose
 nacionaliniuose reglamentuose ir praktikoje.
 20 straipsnis.
 Maksimalios atsakomybės ribos
 (1)
 Vadovaujantis 21 straipsniu ir šio straipsnio 4
 dalimi ir nepriklausomai nuo jam pateikto ieškinio, vežėjas jokiomis
 aplinkybėmis nėra atsakingas už sumas, viršijančias 666,67
 apskaitos vieneto už vieną prarasto arba sugadinto krovinio pakuotės
 vienetą arba kitą krovos vienetą, arba 2 apskaitos vienetus už
 kilogramą svorio, nurodyto transporto dokumente, taikant aukštesnę iš
 šių ribų. Jeigu pakuotės vienetas arba kitas prekybos vienetas
 yra konteineris, o transporto dokumente nenurodyta jokia konteineryje
 sudėta pakuotė ar prekybos vienetas, 666,67 apskaitos vienetų
 skaičius keičiamas 1 500 apskaitos vienetų už konteinerį be
 jame esančio krovinio ir papildomai 25 000 apskaitos vienetų už
 konteineryje esantį krovinį.
 (2)
 Jeigu kroviniui sudėti naudojamas konteineris,
 padėklas arba panaši gabenimo priemonė, transporto dokumente
 nurodytos pakuotės arba prekybos vienetai, supakuoti tokioje gabenimo
 priemonėje arba ant jos, laikomi pakuotėmis arba krovos vienetais.
 Išskyrus kaip nustatyta pirmiau, tokioje gabenimo priemonėje arba ant jos
 esantis krovinys laikomas vienu prekybos vienetu. Tais atvejais, kai prarasta
 arba sugadinta pati gabenimo priemonė, ta gabenimo priemonė, jei ji
 nepriklauso vežėjui arba nėra pastarojo kitaip pateikta, laikoma
 vienu atskiru prekybos vienetu.
 (3)
 Atsiradus nuostoliams dėl vėlavimo
 pristatyti vežėjo atsakomybė neviršija frachto sumos. Tačiau
 bendra atsakomybė pagal 1 dalį ir šios dalies pirmą sakinį
 neviršija ribos, kuri būtų nustatyta vadovaujantis 1 dalimi už
 visišką krovinio, dėl kurio kilo ši atsakomybė, praradimą.
 (4)
 Maksimalios atsakomybės ribos, nurodytos 1
 dalyje, netaikomos:
 a)
 kai krovinio arba gabenimo priemonės
 pobūdis ir didesnė vertė aiškiai nurodyti transporto dokumente
 ir vežėjas šių specifikacijų nepaneigė, arba
 b)
 kai šalys aiškiai susitarė dėl
 didesnių maksimalių atsakomybės ribų.
 (5)
 Iš vežėjo, faktinio vežėjo, jiems
 pavaldžių ir jų įgaliotų asmenų gautina kompensacija
 už tą pačią žalą bendrai paėmus negali viršyti šiame
 straipsnyje nustatytų atsakomybės ribų.
 21 straipsnis.
 Teisės riboti atsakomybę praradimas
 (1)
 Vežėjas arba faktinis vežėjas neturi
 teisės į atleidimą nuo atsakomybės arba jos
 apribojimą, kaip numatyta šioje konvencijoje arba vežimo sutartyje, jeigu
 įrodoma, kad jis pats savo veiksmais arba neveikimu sukėlė
 žalą, to siekdamas arba neatsargiai, nors ir žinojo, kad tokia žala
 tikėtina.
 (2)
 Analogiškai vežėjo arba faktinio vežėjo
 vardu veikiantys jiems pavaldūs arba jų įgalioti asmenys neturi
 teisės į atleidimą nuo atsakomybės arba jos apribojimą,
 kaip numatyta šioje konvencijoje arba vežimo sutartyje, jeigu įrodoma, kad
 jie sukėlė žalą 1 dalyje aprašytu būdu.
 22 straipsnis
 Atleidimo nuo
 atsakomybės ir atsakomybės ribojimo taikymas
 Šioje konvencijoje arba vežimo sutartyje
 nustatyti atleidimo nuo atsakomybės pagrindai ir atsakomybės ribos
 taikomi visuose ieškiniuose dėl krovinio, kuriam taikoma vežimo sutartis,
 praradimo, sugadinimo arba vėlavimo jį pristatyti, nepriklausomai nuo
 to, ar ieškinys grindžiamas sutartimi, deliktu ar kokiu nors kitu teisiniu
 pagrindu.
 VI SKYRIUS PRETENZIJŲ
 PAREIŠKIMO LAIKOTARPIS
 23 straipsnis.
 Pranešimas apie žalą
 (1)
 Gavėjo priėmimas krovinio be išlygų
 yra prima facie įrodymas, kad vežėjas krovinį
 pristatė tokios pat būklės ir kiekio, koks jis jam buvo
 perduotas vežti.
 (2)
 Vežėjas ir gavėjas gali pareikalauti, kad
 krovinio būklė ir kiekis pristatant būtų patikrinti
 dalyvaujant abiems šalims.
 (3)
 Kai akivaizdu, kad krovinys prarastas arba
 sugadintas, gavėjas visas išlygas turi išdėstyti raštu, nurodydamas
 žalos pobūdį, ne vėliau kaip pristatymo metu, jeigu gavėjas
 ir vežėjas krovinio būklės nepatikrino kartu.
 (4)
 Kai krovinio praradimas arba žala
 neakivaizdūs, apie bet kokią išlygą gavėjas turi pranešti
 raštu, nurodydamas bendrą žalos pobūdį, ne vėliau kaip per 7
 iš eilės dienas nuo pristatymo; tokiu atveju nukentėjusioji šalis
 turi įrodyti, kad žala patirta kroviniui esant vežėjo žinioje.
 (5)
 Žala, kylanti dėl vėlavimo pristatyti,
 nėra atlyginama, išskyrus, kai gavėjas gali įrodyti, kad jis
 pateikė vežėjui pranešimą dėl vėlavimo per 21 iš eilės
 dieną po krovinio pristatymo ir šis pranešimas pasiekė
 vežėją.
 24 straipsnis. Ieškinio
 senatis
 (1)
 Visi ieškiniai, kylantys iš sutarties, kuriai
 taikoma ši konvencija, ribojami vieneriais metais, skaičiuojant nuo
 dienos, kurią krovinys buvo arba turėjo būti pristatytas
 gavėjui. Senaties termino skaičiavimo pradžios diena į šį
 laikotarpį neįskaičiuojama.
 (2)
 Asmuo, kuriam pareikštas ieškinys, senaties
 laikotarpiu bet kada gali pratęsti šį laikotarpį raštišku
 pareiškimu nukentėjusiajai šaliai. Šis laikotarpis gali būti
 vėl pratęstas vienu ar daugiau vėlesnių pareiškimų.
 (3)
 Senaties eigos sustabdymą ir nutraukimą
 reglamentuoja vežimo sutarčiai taikoma atitinkamos valstybės
 teisė. Ieškinio pareiškimas byloje dėl ribotos atsakomybės
 paskirstymo visiems reikalavimams, kylantiems iš žalą lėmusio
 įvykio, nutraukia senaties eigą.
 (4)
 Pagal šią konvenciją atsakingu laikomo
 asmens ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pareikštas net
 suėjus senaties terminui, nustatytam šio straipsnio 1 ir 2 dalyse, jeigu
 byla pradedama per 90 dienų laikotarpį, kuris prasideda tą
 dieną, kurią ieškinį reiškiantis asmuo įvykdė
 reikalavimą arba gavo procesinius dokumentus, arba jeigu byla pradedama
 per ilgesnį laikotarpį, kurį numato valstybės, kurioje
 pradedama byla, teisės aktai.
 (5)
 Teisės į ieškinį, kuri
 pasibaigė suėjus naikinamajam terminui, negalima įgyvendinti
 pareiškiant priešieškinį arba įvykdant tarpusavio reikalavimų
 įskaitymą.
 VII SKYRIUS. SUTARTIES
 LAISVĖS RIBOS
 25 straipsnis. Sutarties
 sąlygų negaliojimas
 (1)
 Negalioja jokia sutarties sąlyga, kuria
 siekiama panaikinti arba apriboti arba, remiantis 20 straipsnio 4 dalies
 nuostatomis, padidinti šioje konvencijoje apibrėžtą vežėjo,
 faktinio vežėjo arba jiems pavaldžių arba jų įgaliotų
 asmenų atsakomybę, perkelti įrodinėjimo naštą arba
 sutrumpinti pretenzijų pateikimo arba senaties laikotarpius, nurodytus 23
 ir 24 straipsniuose. Taip pat negalioja jokia sąlyga, kuria krovinio
 draudimo nauda perkeliama vežėjui.
 (2)
 Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų ir
 nepažeidžiant 21 straipsnio, leidžiamos sutarties sąlygos, kuriomis
 nustatoma, kad vežėjas arba faktinis vežėjas neatsako už nuostolius,
 atsiradusius dėl:
 a)
 laivo kapitono, locmano arba kito laivo,
 stūmiko arba vilkiko įgulos nario veiksmų arba neveikimo
 laivybos metu arba formuojant arba išformuojant stumiamą arba velkamą
 vilkstinę, jeigu vežėjas įvykdė 3 straipsnio 3 dalyje
 įgulai nustatytas įpareigojimus, išskyrus, kai šiuos veiksmus arba
 neveikimą lėmė siekis sukelti žalą arba neatsargus elgesys,
 žinant, kad tokia žala tikėtina;
 b)
 laive kilusio gaisro arba sprogimo, kai
 neįmanoma įrodyti, kad gaisras arba sprogimas įvyko dėl
 vežėjo arba faktinio vežėjo arba jiems pavaldžių arba jų
 įgaliotų asmenų kaltės arba laivo defekto;
 c)
 iki kelionės buvusių jo laivo arba
 nuomojamo arba frachtuojamo laivo defektų, jeigu jis gali įrodyti,
 kad šių defektų iki kelionės pradžios nežiūrint
 rūpestingumo nebuvo galima nustatyti.
 VIII SKYRIUS. PAPILDOMOS
 NUOSTATOS
 26 straipsnis. Bendroji
 avarija
 Jokia šios konvencijos nuostata nekliudo
 taikyti vežimo sutarties arba nacionalinės teisės nuostatų
 dėl žalos ir mokamų įmokų apskaičiavimo bendrosios
 avarijos atveju.
 27 straipsnis.
 Kitos taikytinos
 nuostatos ir branduolinė žala
 (1)
 Šia konvencija nėra keičiamos
 tarptautinėse konvencijose arba nacionaliniuose teisės aktuose
 dėl vidaus vandenų ar jūrų laivų savininkų
 atsakomybės apribojimo numatytos vežėjo teisės ir pareigos.
 (2)
 Vežėjas atleidžiamas nuo atsakomybės
 pagal šią konvenciją už branduolinės avarijos padarytą
 žalą, jeigu pagal valstybės įstatymus ir reglamentus, kuriais
 reglamentuojama atsakomybė branduolinės energetikos srityje, už
 šią žalą atsako branduolinio įrenginio operatorius arba kitas
 įgaliotas asmuo.
 28 straipsnis. Apskaitos
 vienetas
 Šios konvencijos 20 straipsnyje nurodytas
 apskaitos vienetas yra Tarptautinio valiutos fondo apibrėžta specialioji
 skolinimosi teisė. 20 straipsnyje minimos sumos konvertuojamos į
 valstybės nacionalinę valiutą pagal tos valiutos vertę
 teismo sprendimo priėmimo dieną arba šalių sutartą
 dieną. Susitariančiosios valstybės nacionalinės valiutos
 vertė, išreikšta specialiosiomis skolinimosi teisėmis,
 apskaičiuojama vadovaujantis aptariamą dieną Tarptautinio
 valiutos fondo savo operacijoms ir sandoriams taikomu metodu.
 29 straipsnis.
 Papildomos nacionalinės nuostatos
 (1)
 Šioje konvencijoje nenumatytais atvejais vežimo
 sutartį reglamentuoja valstybės, dėl kurios Šalys susitarė,
 teisė.
 (2)
 Nesant tokio susitarimo, turi būti taikoma
 teisė valstybės, su kuria vežimo sutartis labiausiai susijusi.
 (3)
 Preziumuojama, kad vežimo sutartis labiausiai
 susijusi su valstybe, kurioje sutarties sudarymo metu yra pagrindinė
 vežėjo veiklos vieta, jeigu šioje valstybėje yra ir pakrovimo uostas
 arba krovinio perėmimo vieta, arba iškrovimo uostas arba pristatymo vieta
 arba pagrindinė siuntėjo veiklos vieta. Kai vežėjas krante neturi
 veiklos vietos ir sudaro vežimo sutartį savo laive, preziumuojama, kad
 sutartis labiausiai susijusi su valstybe, kurioje įregistruotas laivas
 arba su kurios vėliava jis plaukioja, jeigu šioje valstybėje yra ir
 pakrovimo uostas arba krovinio perėmimo vieta, arba iškrovimo uostas arba
 pristatymo vieta arba pagrindinė siuntėjo veiklos vieta.
 (4)
 Valstybės, kurioje yra krovinys, teisė
 reglamentuoja realią garantiją, pateikiamą vežėjui
 ieškiniams, nurodytiems 10 straipsnio 1 dalyje, užtikrinti.
 IX SKYRIUS
 PAREIŠKIMAI DĖL
 TAIKYMO SRITIES
 30 straipsnis
 Vežimas tam tikrais
 vidaus vandenų keliais
 (1)
 Kiekviena valstybė šios konvencijos
 pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo prie
 jos metu gali pareikšti, kad ji netaikys šios konvencijos vežimui tam tikrais
 jos teritorijoje esančiais vidaus vandenų keliais, kuriems netaikomos
 tarptautinės laivybos taisyklės ir kurios nejungia tokių
 tarptautinių vandens kelių. Tačiau tokiame pareiškime negali
 būti išvardyti visi pagrindiniai tos valstybės vandens keliai.
 (2)
 Kai vežimo sutarties tikslas yra krovinio vežimas
 be perkrovimo tiek šio straipsnio 1 dalyje nurodytame pareiškime išvardytais
 vandens keliais, tiek ir šiame pareiškime neišvardytais vandens keliais, tokiai
 sutarčiai konvencija taip pat taikoma, nebent vežimo pastaraisiais vandens
 keliais atstumas yra didesnis.
 (3)
 Valstybei padarius pareiškimą pagal 1
 dalį, bet kuri kita susitariančioji valstybė gali pareikšti, kad
 ji taip pat netaikys šios konvencijos nuostatų tame pareiškime nurodytoms
 sutartims. Pagal šią dalį padarytas pareiškimas įsigalioja
 konvencijai įsigaliojus toje valstybėje, kuri padarė
 pareiškimą pagal 1 dalį, tačiau ne anksčiau nei konvencija
 įsigalioja valstybėje, padariusioje pareiškimą pagal šią
 dalį.
 (4)
 Šio straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodyti pareiškimai
 gali būti visiškai arba iš dalies atšaukti, apie tai pranešant depozitarui
 ir nurodant datą, nuo kada jie nebegalioja. Šių pareiškimų
 atšaukimas nedaro jokio poveikio jau sudarytoms sutartims.
 31 straipsnis
 Nacionalinis arba
 nemokamas transportas
 Kiekviena valstybė šios konvencijos
 pasirašymo, ratifikavimo, patvirtinimo, priėmimo arba prisijungimo prie
 jos metu ar bet kada vėliau gali pareikšti, kad ji šią
 konvenciją taip pat taikys:
 a)
 vežimo sutartims, pagal kurias pakrovimo uostas
 arba perėmimo vieta ir iškrovimo uostas arba pristatymo vieta yra jos
 pačios teritorijoje;
 b)
 nukrypstant nuo 1 straipsnio 1 dalies,
 neatlygintinam vežimui.
 32 straipsnis
 Regioninės
 nuostatos dėl atsakomybės
 (1)
 Kiekviena valstybė šios konvencijos
 pasirašymo, ratifikavimo, patvirtinimo, priėmimo arba prisijungimo prie
 jos metu ar bet kada vėliau gali pareikšti, kad vežant krovinį tarp
 pakrovimo uostų arba krovinio perėmimo vietų ir iškrovimo
 uostų arba pristatymo vietų, kurios abi yra jos pačios
 teritorijoje arba viena yra jos pačios teritorijoje, o kita –
 valstybės, padariusios tokį pat pareiškimą, teritorijoje,
 vežėjas neatsako už žalą, atsiradusią dėl laivo kapitono,
 locmano arba kito laivo, stūmiko arba vilkiko įgulos nario
 veiksmų ar neveikimo laivybos metu arba formuojant arba išformuojant
 stumiamą arba velkamą vilkstinę, jeigu vežėjas
 įvykdė 3 straipsnio 3 dalyje įgulai nustatytus
 įpareigojimus, išskyrus, kai šiuos veiksmus arba neveikimą
 lėmė siekis sukelti žalą arba neatsargus elgesys, žinant, kad
 tokia žala tikėtina.
 (2)
 1 dalyje nurodyta nuostata dėl
 atsakomybės tarp dviejų susitariančiųjų valstybių
 įsigalioja tada, kai ši konvencija įsigalioja antrojoje
 valstybėje, padariusioje tokį pat pareiškimą. Jeigu valstybė
 padarė šį pareiškimą po to, kai konvencija įsigaliojo tos
 valstybės atžvilgiu, 1 dalyje nurodyta nuostata dėl atsakomybės
 įsigalioja pirmąją mėnesio, einančio po trijų
 mėnesių laikotarpio nuo pranešimo depozitarui apie pareiškimą,
 dieną. Nuostata dėl atsakomybės taikoma tik po jos
 įsigaliojimo pasirašytoms vežimo sutartims.
 (3)
 Pagal 1 dalį padarytas pareiškimas bet kada
 gali būti atšauktas pranešant depozitarui. Pareiškimą atšaukus, 1
 dalyje nurodytos nuostatos dėl atsakomybės netenka galios
 pirmąją kito mėnesio po pranešimo dieną arba pranešime
 nurodytu vėlesniu metu. Atšaukimas netaikomas vežimo sutartims,
 pasirašytoms prieš nuostatoms dėl atsakomybės netenkant galios.
 X SKYRIUS. BAIGIAMOSIOS
 NUOSTATOS
 33 straipsnis
 Pasirašymas,
 ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas, prisijungimas
 (1)
 Šią konvenciją visos valstybės gali
 pasirašyti per vienerius metus depozitaro buveinėje. Pasirašymo
 laikotarpis prasideda dieną, kai depozitaras paskelbia, jog yra visi
 autentiški šios konvencijos tekstai.
 (2)
 Valstybės gali tapti šios konvencijos šalimis:
 a)
 pasirašydamos ją be ratifikavimo,
 priėmimo ar patvirtinimo išlygų;
 b)
 pasirašydamos ją su išlyga, kad ji bus
 ratifikuojama, priimama ar patvirtinama ir vėliau ją ratifikuodamos,
 priimdamos arba patvirtindamos;
 c)
 prisijungdamos praėjus nustatytam pasirašymo
 terminui.
 (3)
 Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba
 prisijungimo dokumentai deponuojami pas depozitarą.
 34 straipsnis.
 Įsigaliojimas
 (1)
 Ši konvencija įsigalioja pirmąją
 dieną mėnesio, einančio po trijų mėnesių
 laikotarpio nuo dienos, kai šią konvenciją be jokių išlygų
 dėl ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo pasirašo arba savo
 ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus
 depozitarui pateikia penkios valstybės, pasibaigimo.
 (2)
 Kiekvienos valstybės, kuri pasirašo šią
 konvenciją be jokių išlygų dėl ratifikavimo, priėmimo arba
 patvirtinimo, arba deponuoja pas depozitarą ratifikavimo, priėmimo,
 patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus po to, kai ši konvencija
 įsigaliojo, atžvilgiu ji įsigalioja kito mėnesio po to, kai
 pasibaigia trijų mėnesių laikotarpis nuo pasirašymo be jokių
 išlygų dėl ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo, arba
 ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentų
 deponavimo pas depozitarą, pirmąją dieną.
 35 straipsnis.
 Denonsavimas
 (1)
 Šią konvenciją jos šalis gali denonsuoti
 pasibaigus vienerių metų laikotarpiui nuo dienos, kada ji
 įsigaliojo tos valstybės atžvilgiu.
 (2)
 Pranešimas apie denonsavimą pateikiamas
 depozitarui.
 (3)
 Denonsavimas įsigalioja pirmąją
 dieną mėnesio, einančio po vienerių metų laikotarpio
 nuo pranešimo apie denonsavimą pateikimo, arba po ilgesnio laikotarpio,
 nurodyto pranešime apie denonsavimą, pasibaigimo.
 36 straipsnis.
 Peržiūra ir keitimas
 Ne mažiau kaip trečdalio šios konvencijos
 susitariančiųjų valstybių prašymu depozitaras sušaukia
 susitariančiųjų valstybių konferenciją, kad konvencija
 būtų peržiūrėta arba pakeista.
 37 straipsnis
 Atsakomybės
 ribojimo sumų ir apskaitos vienetų peržiūra
 (1)
 Nepaisant 36 straipsnio nuostatų, kai
 siūloma peržiūrėti 20 straipsnio 1 dalyje nurodytą
 sumą arba pakeisti 28 straipsnyje apibrėžtą vienetą kitu
 vienetu, depozitaras, ne mažiau kaip ketvirtadalio šios konvencijos šalių
 prašymu pateikia šį pasiūlymą visiems Jungtinių Tautų
 Europos ekonominės komisijos, Centrinės laivybos Reinu komisijos ir
 Dunojaus komisijos nariams ir visoms susitariančiosioms valstybėms ir
 sušaukia konferenciją, kurios vienintelis tikslas yra pakeisti 20
 straipsnio 1 dalyje nurodytą sumą arba pakeisti 28 straipsnyje
 apibrėžtą vienetą kitu vienetu.
 (2)
 Konferencija sušaukiama ne anksčiau kaip po
 šešių mėnesių nuo tos dienos, kai buvo perduotas
 pasiūlymas.
 (3)
 Dalyvauti konferencijoje turi teisę visos šios
 konvencijos susitariančiosios valstybės, nepriklausomai nuo to, ar
 jos yra 1 dalyje nurodytų organizacijų narės.
 (4)
 Pakeitimai priimami dviejų trečdalių
 konferencijoje atstovaujamų ir balsavusių konvencijos
 susitariančiųjų valstybių balsų dauguma, jeigu
 balsuojant atstovaujama ne mažiau kaip pusei šios konvencijos
 susitariančiųjų valstybių.
 (5)
 Konsultuojantis dėl 20 straipsnio 1 dalyje
 nurodytos sumos pakeitimo, konferencijoje atsižvelgiama į žalą
 sukėlusių įvykių patirtį, visų pirma padarytos
 žalos dydį, piniginių verčių pokyčius ir siūlomo
 pakeitimo poveikį draudimo išlaidoms.
 (6)
 a)
 sumos pakeitimas pagal šį straipsnį gali
 įsigalioti ne anksčiau kaip po penkerių metų nuo tos
 dienos, nuo kurios šią konvenciją tapo galima pasirašyti, ir ne
 anksčiau kaip po penkerių metų nuo tos dienos, kai
 įsigaliojo anksčiau pagal šį straipsnį padarytas
 pakeitimas;
 b)
 suma negali būti padidinta tiek, kad
 viršytų šioje konvencijoje nustatytas viršutines atsakomybės ribas,
 padidintas 6 proc. per metus, apskaičiuotas sudėtinių
 palūkanų principu nuo tos dienos, nuo kurios šią konvenciją
 tapo galima pasirašyti;
 c)
 suma negali būti padidinta tiek, kad
 viršytų trigubą šioje konvencijoje nustatytų viršutinių
 atsakomybės ribų sumą.
 (7)
 Depozitaras praneša visoms susitariančiosioms
 valstybėms apie visus pagal 4 dalį priimtus pakeitimus. Laikoma, kad
 pakeitimas priimtas praėjus aštuoniolikai mėnesių nuo pranešimo
 dienos, jei per šį laikotarpį ne mažiau kaip ketvirtadalis
 valstybių, kurios sprendimo dėl pakeitimo priėmimo metu buvo
 susitariančiosios valstybės, nepranešė depozitarui, kad jos
 nepriims pakeitimo; tokiu atveju pakeitimas atmetamas ir neįsigalioja.
 (8)
 Kiekvienas pakeitimas, laikomas priimtu pagal 7
 dalį, įsigalioja praėjus aštuoniolikai mėnesių nuo
 pritarimo jam.
 (9)
 Pakeitimas galioja visoms susitariančiosioms
 valstybėms, jeigu jos vadovaudamosi 35 straipsniu nedenonsuoja šios
 konvencijos ne mažiau kaip šeši mėnesiai iki pakeitimo įsigaliojimo.
 Toks denonsavimas įsigalioja įsigaliojus pakeitimui. Toks
 denonsavimas įsigalioja įsigaliojus pakeitimui.
 (10)
 Kai pakeitimas yra priimtas, bet dar nėra
 praėjęs jam pritarti reikalingas aštuoniolikos mėnesių
 laikotarpis, valstybė, tuo laikotarpiu tapusi susitariančiąja
 valstybe, yra pakeitimo saistoma, jei jis įsigalioja. Valstybę,
 tapusią susitariančiąja valstybe po šio laikotarpio, saisto
 pagal 7 dalį priimtas pakeitimas. Šioje dalyje nurodytais atvejais
 valstybę pakeitimas saisto, kai tik jis įsigalioja arba kai tos
 valstybės atžvilgiu įsigalioja ši konvencija, jei tai įvyksta
 vėliau.
 38 straipsnis.
 Depozitaras
 (1)
 Šią konvenciją saugo Vengrijos
 Respublikos vyriausybė.
 (2)
 Depozitaras:
 a)
 perduoda visoms valstybėms, dalyvavusioms
 diplomatinėje konferencijoje Budapešto konvencijai dėl krovinių
 vežimo vidaus vandenų keliais sutarties priimti, patikrinti šios
 konvencijos redakciją oficialia kalba, kuri konferencijos metu dar nebuvo
 parengta;
 b)
 praneša visoms a papunktyje nurodytoms
 valstybėms apie bet kokį pasiūlymą pakeisti tekstą,
 perduotą pagal a papunktį;
 c)
 nustato datą, kai visos šios konvencijos
 redakcijos oficialiomis kalbomis yra suderintos ir turi būti laikomos
 autentiškomis;
 d)
 praneša visoms a papunktyje nurodytoms
 valstybėms pagal c papunktį nustatytą datą;
 e)
 perduoda visoms valstybėms, kurios buvo
 pakviestos į diplomatinę konferenciją Budapešto konvencijai
 dėl krovinių vežimo vidaus vandenų keliais sutarties priimti, ir
 valstybėms, pasirašiusioms šią konvenciją arba prie jos
 prisijungusioms, patvirtintus šios konvencijos egzempliorius;
 f)
 informuoja visas šią konvenciją
 pasirašiusias arba prie jos prisijungusias valstybes:
 i.
 apie įvykusį bet kokį naują
 pasirašymą, pranešimą arba pareiškimą, nurodydamas pasirašymo,
 pranešimo arba pareiškimo datą;
 ii.
 apie šios konvencijos įsigaliojimo datą;
 iii.
 apie bet kokį šios konvencijos
 denonsavimą ir datą, kai šis denonsavimas turi įsigalioti;
 iv.
 apie bet kokį pagal šios konvencijos 36 ir 37
 straipsnius padarytą pakeitimą ir šio pakeitimo įsigaliojimo
 datą;
 v.
 apie bet kokį pranešimą, kurio
 reikalaujama pagal kurią nors šios konvencijos nuostatą.
 (3)
 Šiai konvencijai įsigaliojus depozitaras
 Jungtinių Tautų sekretoriatui perduoda patvirtintą šios
 konvencijos nuorašą, kad jis būtų įregistruotas ir
 paskelbtas, vadovaujantis Jungtinių Tautų Chartijos 102 straipsniu.
 SUDARYTA Budapešte 2001 m. birželio 22 d.
 vienu originaliu egzemplioriumi, kurio tekstai anglų, olandų,
 prancūzų, rusų ir vokiečių kalbomis yra vienodai
 autentiški.
 TAI PATVIRTINDAMI toliau nurodyti
 Vyriausybių įgaliotieji asmenys pasirašė šią
 Konvenciją.


text:
Oskars Spurdziņš (dzimis Aizputē) ir latviešu ekonomists un politiķis. Bijis finanšu ministrs divās valdībās, kā arī divu Saeimu deputāts, bijis vairāku politisko partiju biedrs, šobrīd pārstāv reģionālo partiju "Valmierai un Vidzemei".
 Biogrāfija
 O. Spurdziņš 1981. gadā ir pabeidzis Aizputes vidusskolu. 1986. gadā viņš absolvēja Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultāti. Pēc augstskolas pabeigšanas pārcēlies dzīvot uz Valmieru, kur strādāja par grāmatvedi Valmieras mēbeļu kombinātā.
 Politiskā darbība
 Atmodas laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontē un Zaļajā partijā. 1989. gadā ievēlēts Valmieras tautas deputātu padomē, bet 1990. gadā, tikai 27 gadu vecumā kļuva par tās priekšsēdētāju.
 1993. gadā piedalījās 5. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zaļās partijas veidotā Zaļā saraksta, bet netika ievēlēts. 1994. gadā kļuva par Finanšu ministra Andra Piebalga padomnieku.
 1995. gadā piedalījās 6. Saeimas vēlēšanās no LNNK un Latvijas Zaļās partijas kopīgā saraksta, taču atkal netika ievēlēts parlamentā. Toties jau nākamajā gadā O. Spurdziņš bija padomnieks diviem ministriem: Valsts ieņēmumu valsts ministrei Aijai Počai un Īpašo uzdevumu ministram Pašvaldību lietās Ernestam Jurkānam.
 1997. ievēlēts Valmieras pilsētas domē, pretendējis arī uz domes priekšsēdētāja amatu, bet nav guvis kolēģu atbalstu.
 O. Spurdziņš bija Tautas partijas dibinātāju skaitā 1998. gadā un kandidēja no tās saraksta arī 7. Saeimas vēlēšanās, tomēr atkal netika ievēlēts. 1999. gada jūlijā O. Spurdziņš kļuva par 7. Saeimas deputātu mandātu uz laiku nolikušā partijas līdera Andra Šķēles vietā. 2002. gadā notikušajās 8. Saeimas vēlēšanās viņš netika ievēlēts nākamajā Saeimas sasaukumā.
 2004. gada 9. martā O. Spurdziņš kļuva par Induļa Emša valdības finanšu ministru, šo pašu amatu viņš saglabāja arī Aigara Kalvīša Ministru kabinetā. 2006. gada oktobrī O. Spurdziņš tika ievēlēts 9. Saeimā, kā arī saglabāja finanšu ministra amatu Kalvīša otrajā valdībā, kas darbojās līdz 2006. gadam. Ivara Godmaņa Ministru kabinetā O. Spurdziņu finanšu ministra amatā nomainīja Atis Slakteris, bet O. Spurdziņš atjaunoja 9. Saeimas deputāta mandātu.
 10. Saeimas vēlēšanās startēja ar ceturto numuru no apvienības "Par Labu Latviju" saraksta Vidzemes apgabalā, taču netika ievēlēts. 2012. gada pavasarī O. Spurdziņš bija reģionālās partijas "Valmierai un Vidzemei" dibinātāju skaitā un tika ievēlēts tās valdē.
 Pēc politiskās darbības beigām
 No 2010. gada decembra ir "VTU Valmiera" valdes priekšsēdētājs.
 Atsauces
 1963. gadā dzimušie
 Aizputē dzimušie
 Latvijas Zaļās partijas politiķi
 Tautas Partijas politiķi
 Latvijas finanšu ministri
 7. Saeimas deputāti
 9. Saeimas deputāti
 Latvijas parlamentārie sekretāri
 Valmieras pašvaldības vadītāji
 Latvijas ekonomisti
 Latvijas Universitātes absolventi


text:
1042 (MXLII) je bilo navadno leto, ki se je po julijanskem koledarju začelo na petek.
 Dogodki
 Bizantinsko cesarstvo
 18. april - Cesar Mihael V. Kalafat zapre v samostan socesarico Zojo Bizantinsko. Po smrti cesarja in soproga Mihaela IV. Paflagonca je konec prejšnjega leta regentka Zoja Bizantinska za naslednika določila nečaka in posinovljenca Mihaela V. Kalafata v upanju, da bo ugodna marioneta. ↓
 19. aprila → Naslednjega dne sledi vsesplošen upor množice v Konstantinoplu, ki zahteva obnovitev Zojinega sovladarstva. Mihael Kalafat je prisiljen ugoditi zahtevam. ↓
 20. aprila → Socesarica Zoja odstavi nesojenega 'samostojnega' cesarja Mihaela V. Kalafata, ki se zateče v varstvo samostana. Kljub temu, da se odpove vsem pravicam do prestola in poda redovniško prisego, je po bizantinskem aristokratskem običaju oslepljen, kastriran in iznakažen. Umre štiri mesece kasneje. Cesarica Zoja za kratek čas kot sovladarico prizna svojo sestro Teodoro.
 11. junij - Poroka med cesarico Zojo in Konstantinom IX. Monomahom. S tem dobi Konstantin pravico do bizantinskega prestola in kratkotrajno zavezništvo Teodore z Zojo postane brezpredmetno.
 Bizantinski general Jurij Manijak se upre novemu bizantinskemu cesarju Konstantinu IX. Monomahu, ker mu le-ta ni priznaval uspeha pri zavzetju dela Sicilije od Arabcev. Hkrati se ob podpori normanskih najemnikov razglasi za cesarja in začne marširati proti Konstantinoplu. 1043 ↔
 Bodoči norveški kralj Harald Hardrada, ki je bil vodja elitne garde varajaških najemnikov v bizantinski vojski, je odpuščen iz bizantinske vojske in napoten domov. Ni znano, kakšna je njegova vloga v vsesplošnih zarotah bizantinskega dvora.
 Vojislav, knez Duklje (danes Črna gora) izžene Bizantince.
 Ostalo
 8. junij - Po smrti anglodanskega kralja Hartaknuta, ki se ga je na neki poroki napil do smrti, zasede angleški prestol kralj Edvard Spoznavalec, ki vlada do leta 1066. V političnem vakuumu, ki se vzpostavi s smrtjo Hartaknuta ↓
 → norveški kralj Magnus I. doda svoji kraljevini še Dansko.
 Normani si za prestolnico nastajajoče vojvodine izberejo mesto Melfi v Apuliji.
 Henrik III. prenese pravice do Vojvodine Bavarske na Henrika II. Luksemburškega. Cilj obeh Henrikov je zaustavitev vpadov madžarskega kralja Samuela Abe na ozemlje Svetega rimskega cesarstva.
 Po smrti emirja Abada I. prevzame oblast v muslimanskem Seviljskem kraljestvu njegov sin Abad II.
 Maroko: vzpon berberske dinastije Almoravidov.
 Dinastija Song dobrodušno zviša svoje tributarne dajatve dinastiji Liao, s katerimi si je kupovala mir pred njimi. Razlog je v vzpostavitvi novega cesarstva Zahodne Xie, ki je tudi poznalo vojaške šibkosti Songa. Kitajska treh cesarstev Songa, Liaa in Zahodne Xie je obstajala do vzpona Mongolov dve stoletji kasneje.
 Začetek gradnje Westminsterske opatije.
 Rojstva
 papež Urban II. († 1099)
 Boleslav II., poljski kralj († 1081)
 Sančo Ramirez, aragonski kralj († 1094)
 Smrti
 25. januar - Abad I., seviljski emir
 8. junij - Hartaknut, danski in angleški kralj (* 1018)
 24. avgust - Mihael V. Kalafat, bizantinski cesar (* 1015)
 9. november - Oldřih, češki vojvoda (* okoli 975)
 Neznan datum
 Džajasimha II., indijski kralj Zahodne Čalukje
 Glej tudi