type: other

text:
Behandling af bo efter svensk statsborger - Højesteret 15. novemb
 afsagt fredag den 15. november 2019
 Sag 158/2018
 (advokat Johan Hartmann Stæger for alle)
 I tidligere instanser er afsagt kendelse af Skifteretten i Roskilde den 19. januar 2018 og af Østre Landsrets 1. afdeling den 27. marts 2018.
 I påkendelsen har deltaget tre dommere: Jan Schans Christensen, Kurt Rasmussen og Lars Apostoli.
 Kærende, A, B og C, har nedlagt påstand om, at Skifteretten i Roskilde ikke har kompetence til at behandle boet efter D.
 Indkærede, Skattestyrelsen, har påstået stadfæstelse.
 D, der var svensk statsborger, afgik ved døden den 31. december 2015 efter længere tids sygdom.
 Han havde i perioden 2007 til 2014 været ansat som professor ved X-by Universitet og var efter det oplyste i denne periode fuldt skattepligtig til Danmark.
 Han ejede en ejendom i Y-by, Sverige, og erhvervede sammen med sin dengang kommende ægtefælle, A, i 2004 en ejendom beliggende Z-by, Danmark, således at han ejede 1/3 og hun 2/3. Ægtefællerne havde fuldstændigt særeje i ægteskabet.
 I 2012 fik han stillet diagnosen Amyotrofisk Lateral Sclerose (ALS), som han de følgende år blev behandlet for på YY hospital. I efteråret 2015 blev hans tilstand imidlertid efter det oplyste forværret i en sådan grad, at han ikke længere følte sig i stand til at blive transporteret til
 Sverige for behandling. Han blev derfor indlagt på ÆÆ Sygehus, som efter aftale med det svenske sygehus, hvor han tidligere var blevet behandlet, overtog behandlingen af ham i den sidste del af livet.
 I forbindelse med indlæggelsen på det danske sygehus skiftede han folkeregisteradresse til den ejendom, som han ejede i sameje med sin ægtefælle, idet personalet på sygehuset havde oplyst ham om, at gratis behandling på et dansk sygehus krævede dansk folkeregisteradresse.
 Forud herfor havde han været tilmeldt det svenske folkeregister, hvor han stod anført med bopæl i Y-by, Sverige.
 Ca. 3 måneder efter indlæggelsen på det danske sygehus afgik D som anført ved døden den 31. december 2015. Ved sin død efterlod han tre arvinger, sin ægtefælle, A, og to særbørn, B og C. De to særbørn, der begge er voksne, boede i henholdsvis Sverige og USA.
 Den 1. maj 2016 udleverede Skifteretten i Roskilde boet efter D til bobestyrer, og den 10. maj 2016 registrerede den svenske myndighed Skatteverket en af arveringerne indleveret ”bouppteckning”.
 I forbindelse med skiftet af dødsboet efter D gjorde SKAT (nu Skattestyrelsen) gældende, at dødsboet i henhold til den nordiske dødsbokonvention skulle skiftes i Danmark, jf. konventionens artikel 19, hvorefter dødsboer efter nordiske statsborgere skiftes i det land, hvor afdøde var bosat.
 Skifteretten i Roskilde fandt ved kendelse af 19. januar 2018, at dødsboet skulle behandles af de svenske myndigheder og anførte som begrundelse herfor følgende:
 ”Retten skal tage stilling til, om boet efter afdøde helt eller delvist skal skiftes i Danmark og i så fald, hvilket lovvalg der skal anvendes i forbindelse med et skifte.
 Det følger af Den Nordiske Dødsbokonventions artikel 1, at konventionen finder anvendelse i sager om arv og testamente efter en person, der ved sin død var statsborger og bosat i en kontraherende stat, medmindre andet følger af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 af 4. juli 2012.
 D var ved sin død svensk statsborger, han havde selvstændig bolig i Y-by, Sverige og var endvidere tilmeldt sin ægtefælles adresse i Z-by. Dødsfaldet er således omfattet af Den Nordiske Dødsbokonvention.
 I medfør af artikel 19, stk. 1, henhører skiftebehandlingen som hovedregel under retterne i den medlemsstat, hvor afdøde var bosat ved sin død. Dansk skiftekompetence forudsætter således, at afdøde havde bopæl i Danmark.
 Det fremgår af artikel 27, at hvis en ret i en af de kontraherende stater har truffet afgørelse om, at et bo, som omhandles i artikel 19, skal behandles af retten, skifteretten, boutredningsman, bobestyrer eller testamentseksekutor eller skiftes under medvirken af skiftesman, eller at det skal udleveres til private skifte, er afgørelsen bindende også i de andre stater.
 Det kan i nærværende sag lægges til grund, at de svenske skattemyndigheder har behandlet en boopgørelse efter afdøde, hvori indgår alle afdødes aktiver og passiver, herunder de danske.
 Henset hertil har skifteretten i Roskilde ikke kompetence til at behandle boet, jf. artikel 27 i Den Nordiske Dødsbokonvention, hvorfor anmodningen fra SKAT om, at alle afdødes aktiver skal medtages i en boopgørelse i Danmark, jf. artikel 19 i den nordiske dødsboskiftekonvention, ikke tages til følge.”
 Skattestyrelsen kærede denne afgørelse til Østre Landsret, der ændrede skifterettens afgørelse, idet landsretten fandt, at alle Ds aktiver og passiver skulle medtages i boopgørelsen i Danmark.
 Landsrettens begrundelse lyder således:
 ”Landsretten tiltræder, at konventionen af 19. november 1934 mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige om arv og dødsboskifte som ændret ved overenskomst af 9. december 1975 og overenskomst af 1. juni 2012 (Den Nordiske Dødsbokonvention) finder anvendelse.
 Det fremgår af konventionens artikel 2, at der i sager om ret til arv efter afdøde som udgangspunkt skal anvendes loven i den kontraherende stat, hvor afdøde var bosat ved sin død. Endvidere fremgår det af konventionens artikel 19, at skiftebehandlingen skal foregå efter loven i den kontraherende stat, hvor afdøde var bosat, og skal høre under retterne eller myndighederne i denne stat, for så vidt loven henlægger behandlingen til retten eller myndigheden. Hvor afdøde må anses for at have været bosat ved sin død fastlæggesi overensstemmelse med det internationalprivatretlige domicilbegreb.
 Landsdommerne Birgitte Grønborg Juul og Jan Uffe Rasmussen udtaler:
 Efter en samlet vurdering af sagens oplysninger, finder vi, at afdøde ved sin død må anses for at have været bosat i Danmark. Vi har herved lagt vægt på at afdøde på tidspunktet for sin død var tilmeldt folkeregistret på den ejendom, hvor også hans ægtefælle var bosiddende, og som parret ejede i fællesskab, således at afdøde ejede 1/3, samt at han i en årrække indtil sin pensionering havde haft sin beskæftigelse i X-by og således må anses i vidt omfang at have opholdt sig her. Oplysningerne om, at afdøde i 2015 udelukkende tilmeldte sig folkeregistret i Danmark af praktiske årsager, kan under disse omstændigheder ikke føre til et andet resultat.
 Det følger herefter af konventionens § 19, at skiftebehandlingen hører under retterne eller myndighederne i Danmark.
 På baggrund af sagens oplysninger finder jeg, at afdøde frem til den 28. september 2015 var bosat i Sverige. Jeg har herved lagt vægt på, at afdøde frem til denne dato var tilmeldt folkeregisteret i Y-by kommun, hvor afdøde havde sit hus og bohave, og at afdøde frem til dette tidspunkt ikke havde været fastboende i Danmark.
 Afdøde skiftede folkeregisteradresse til sin hustrus adresse i Danmark fra den 28. september 2015 og frem til sin død den 31. december 2015, og jeg lægger efter sagens oplysninger til grund, at afdøde udelukkende flyttede folkeregisteradresse til Danmark af hensyn til et behandlingsforløb på ÆÆ sygehus. Jeg lægger hermed til grund, at afdødes sygdom i september 2015 var ganske fremskredet, og at behandlingsforløbet var aftalt mellem neurologisk afdeling på YY-by hospital, Sverige, hvor afdøde hidtil havde modtaget behandling, og neurologisk afdeling på ÆÆ sygehus, idet ÆÆ Sygehus skulle hjælpe afdøde i den sidste del af livet.
 På den baggrund finder jeg, at afdøde må anses for at have været bosat i Sverige frem til sin død den 31. december 2015, selvom afdøde flyttede folkeregisteradresse til Danmark de sidste tre måneder af sit liv. Det følger herefter af konventionens § 19, at skiftebehandlingen
 hører under retterne eller myndighederne i Sverige. Det kan ikke føre til en ændret vurdering, at afdøde i skatteretlig henseende har været fuldt skattepligtig til Danmark siden 15. august 2007.
 For Højesteret er der bl.a. fremkommet følgende supplerende oplysninger:
 Af Ds journal fra YY-by hospital fremgår bl.a., at han var i behandling her frem til den 3. september 2015. Det fremgår endvidere, at han betalte brugerbetaling til det svenske sygehusvæsen.
 Frem til sin død betalte han endvidere bl.a. el, vand, tv, internet, telefon og alarm vedrørende sin ejendom i Y-by, og han fik på et tidspunkt efter konstateringen af sin sygdom en tryghedsalarm, der efter det oplyste kunne anvendes til at tilkalde hjalp til ejendommen i Y-by.
 I ægtepagt af 21. november 2007 mellem A og D er det anført, at ægtefællerne begge var boende i ejendommen beliggende Z-by. Det samme fremgår af et testamente af 15. maj 2013, idet det dog i kodicil af 20. maj 2015 er anført, at D var boende i ejendommen beliggende i Yby.
 Af Ds skatteoplysninger fremgår, at han for 2007-2014 selvangav befordringsfradrag, og at han i hvert fald i 2009, 2012, 2013 og 2014 anførte Y-by som sin bopælsadresse. Det fremgår endvidere, at D selvangav befordringsfradrag fra Y-by til X-by Universitet for 194 dage i 2011, 166 dage i 2012, 198 dage i 2013 og 205 dage i 2014.
 Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af A.
 A har forklaret bl.a., at hun er 68 år og pensioneret farmaceut, men fortsat arbejder 10 timer om ugen som qualified person i et transportfirma.
 Hun fandt sammen med D i 2002. Han boede i Y-by nord for Stockholm i en villa på 145 m2. Ejendommen var en helårsbolig. Han var ligesom hende uddannet farmaceut og arbejdede fuld tid som farmakolog på YY-by hospital, og han var tilknyttet sygehusets apotek som forskningsapoteker. Samtidig var han adjungeret professor ved YY Universitet, og han havde som følge af sin beskæftigelse meget internationalt arbejde. Da de mødte hinanden, havde han to børn fra et tidligere ægteskab, der begge boede i Sverige. Hun boede selv i en ejendom ved Æ-by i Danmark og arbejdede som farmaceut i Ø-by.
 I november 2003 fik hun nyt arbejde på sygehusapoteket på Å-by hospital i Stockholm. Hun blev officielt boende med folkeregisteradresse i Danmark, men boede hos D i Y-by. D arbejdede fortsat på sygehuset og på YY Universitet. Hun var i Sverige i ugens løb, men kom til Danmark i hvert fald én gang om måneden. Hun tænkte på det tidspunkt ikke over, at hun stadig havde folkeregisteradresse i Danmark.
 I 2004 købte hun ejendommen i XX-by i Danmark, fordi bodelingen med hendes tidligere mand var afsluttet, og fordi hun ville investere pengene, hun fik ved bodelingen. Hun arbejdede på dette tidspunkt fortsat på Å-by hospital i Stockholm. De købte ejendommen sammen, således at hun ejede 2/3 og han ejede 1/3. Foruden at være en investering, fungerede ejendommen også som et hus, de kunne bruge, når de var i Danmark. De havde ikke planer om at flytte til Danmark, og han beholdt også sin ejendom i Y-by.
 I 2005 fik hun nyt arbejde på Rigshospitalet, hvor hun også tidligere havde arbejdet, og hun flyttede sin folkeregisteradresse til X Kommune. D arbejdede stadig i Stockholm og med forskellige internationale opgaver.
 I 2007 opsagde han sit arbejde på sygehuset i Stockholm og fik arbejde som professor ved Xby Universitet. Han havde også fået tilbudt et professorat i Finland, men han valgte arbejdet i Danmark. Han beholdt dog en stor del af de funktioner, han havde på universitetet i YY-by, herunder i forhold til at vejlede de studerende. Han valgte at få arbejde i Danmark, dels fordi han gerne ville prøve at arbejde i udlandet, dels på grund af sine professionelle interesser. Det var ikke fordi, han ønskede en større tilknytning til Danmark.
 Hans arbejde på X-by Universitet indebar ikke, at han skulle være i X-by hele tiden, men han var der stort set hver dag, bortset fra de dage han arbejdede hjemme, eller når han havde andre forpligtelser i Sverige eller andre lande.
 I 2007 blev de gift, men de havde ikke en almindelig hverdag sammen. De spiste ikke nødvendigvis sammen i hverdagen eller stod op sammen, og han blev også i Sverige, når han havde forpligtelser dér. Der var perioder, hvor de begge var i Sverige, men når hun tog hjem, tog han ikke nødvendigvis med hende. Han flyttede heller ikke sin folkeregisteradresse til Danmark, og han havde også fortsat sin faste læge i Stockholm.
 De indgik en ægtepagt i november 2007. Årsagen til, at de indgik ægtepagten, var, at de var voksne mennesker med særbørn, og de ønskede ikke at skulle skændes i tilfælde af skilsmisse.
 De havde kun delvist fællesøkonomi. De havde således hver deres konti, men de havde også en fælles konto, hvorfra de betalte fællesudgifter. Når de handlede, brugte de begge to deres kreditkort. Når hun var i Sverige, brugte hun et svensk kreditkort knyttet til hendes svenske konto.
 I 2012 fik han konstateret Amyotrofisk Lateral Sclerose (ALS). Indtil da havde han passet sit arbejde i X-by, og han havde også arbejdet med de studerende på universitetet i YY-by. Han fik konstateret ALS på YY-by hospital, og han modtog også behandling i Sverige. Han havde ingen tilknytning til det danske sygehusvæsen, så det var naturligt, at han fik behandling i Sverige.
 I perioden efter 2012 og indtil november 2014 arbejdede han fortsat i X-by, og han var også stadig tilknyttet nogle eksamensstuderende i YY-by. Hverdagen fortsatte også som hidtil med, at de rejste frem og tilbage mellem Danmark og Sverige, men i efteråret 2014 blev kraften i hans højre arm nedsat, og han kunne derfor ikke længere køre bil. Herefter var de begge hjemme enten i Sverige eller i Danmark.
 Det danske sygehusvæsen blev først involveret i september 2015. Han havde fået det dårligt med vejrtrækningen i begyndelsen af september, og han havde derfor henvendt sig til privathospitalet i ZZ-by. I slutningen af september besøgte de ALS-teamet på X-hospital. Her fortalte man ham, at han skulle flytte sin folkeregisteradresse til Danmark, hvis han skulle kunne modtage behandling uden at betale for det, hvilket gjorde ham meget bange. Det var denne oplysning, der var baggrunden for, at han flyttede sin folkeregisteradresse til Danmark.
 I 2013 oprettede de et testamente, fordi de vidste, at han ville dø af ALS. Et kodicil til testamentet blev oprettet i 2015, fordi de ønskede klarhed over, hvem der boede hvor. Det er forkert, når der i testamentet fra 2013 står, at de begge boede i Danmark.
 I begyndelsen af 2015 kørte hun dem fortsat frem og tilbage mellem Danmark og Sverige. I midten af august 2015 var den sidste gang, de var i Sverige. Han havde indtil da modtaget hjemmepleje i Sverige, men fra begyndelsen af juni 2015 havde de også købt privat hjemmepleje i Danmark.
 Fakturaerne fra den 22. april 2013 og frem angår den egenbetaling, som D skulle betale, når han havde kontakt med det svenske sygehusvæsen. Fakturaen fra den 31. maj 2015 og frem angår betaling for den tryghedsalarm, han fik, og som man kan bruge, hvis man får et ildebefindende eller falder om, når man er alene. Han fik formentlig alarmen i 2014.
 I 2015 regnede de med, at D skulle dø i Sverige, hvilket også fremgår af journalnotatet fra Region Y.
 Den svenske ejendom blev solgt i august 2016, og hun blev boende i Danmark. D havde aldrig givet udtryk for, at han ville sælge ejendommen i Sverige. Hans tankegang var meget svensk, og han sammenlignede ofte Danmark med Sverige, når de var i Danmark. Han gik også meget op i svensk politik, og han tog gladeligt til ambassaden for at stemme. Hans aske blev spredt på havet.
 Turene frem og tilbage mellem Danmark og Sverige foregik med både fly og bil. Hvis de begge skulle afsted, havde de taget bilen. De havde formentlig taget bilen 80 procent af gangene. Hun havde en BroBizz til Øresund, men D anvendte den også. De havde begge bil. Ds bil var registeret i Sverige, men i en kort periode havde han også en bil registeret i Danmark.
 Huset i Y-by var el-opvarmet, og der var også tændt for både varme og vand, når de ikke var der, og der var alarm i huset.
 Skattestyrelsens oplysninger om Ds befordringsfradrag, hvoraf det fremgår, at han i 2014 kørte frem og tilbage 205 dage om året, mener hun ikke kan stemme. Alene i oktober og november 2014 var han bl.a. en uge i Polen og en uge i Bulgarien, og han var i øvrigt på arbejde i Sverige, men hun ved ikke, hvordan D beregnede eller indberettede sit befordringsfradrag.
 De kærende har anført bl.a., at D ved sin død var bosat i Sverige, hvorfor boet efter ham skal behandles der, jf. artikel 19 i Den Nordiske Dødsbokonvention.
 Begrebet ”bosat” i artikel 19 skal forstås i overensstemmelse med det internationalt privatretlige begreb ”sædvanligt opholdssted” (habitual residence), og D må anses for at have haft sædvanligt opholdssted i Sverige.
 Det påhviler Skattestyrelsen at løfte bevisbyrden for, at D skiftede sædvanligt opholdssted til Danmark inden sin død, og denne bevisbyrde er ikke løftet.
 Bl.a. følgende objektive forhold taler for, at D ved sin død havde sædvanligt opholdssted i Sverige: at han var svensk statsborger, at han havde sædvanligt opholdssted i Sverige indtil i hvert fald 1. oktober 2004, hvor han i en alder af 59 år købte en ejendom i Danmark sammen med sin kommende ægtefælle, at han udelukkende arbejdede i Sverige indtil 2007, hvor han i en alder af 62 år fik ansættelse på X-by Universitet, at han også efter 2007 bevarede sin professionelle tilknytning til universitet i YY-by, hvor han var adjungeret professor og førte studerende til eksamen frem til 2014, at han bevarede sin bopæl i Sverige i perioden 2007-2014, hvor han var ansat på X-by Universitet, at han var registreret i det svenske folkeregister indtil få måneder før sin død, at han også efter 2007 bevarede sin læge i Sverige og betalte brugerbetaling til det svenske sygehusvæsen, at han blev behandlet for sin ALS-sygdom på YY-by hospital frem til få måneder før sin død, at han efter konstateringen af ALS fik installeret en tryghedsalarm i sit hjem i Y-by, at han – som forklaret af A – i betydeligt omfang i perioden 2007 til sommeren 2015 opholdt sig i sin ejendom beliggende Y-by, hvortil han betalte bl.a. strøm, el, alarm, tv, internet og telefon, at han modtog pensionsudbetalinger fra Sverige og indleverede svensk selvangivelse frem til sin død, at han først blev registreret i det danske folkeregister få måneder før sin død, at han ikke er begravet i Danmark, at hans ene barn bor i Sverige, og at nettoværdien af hans formue i Sverige, der er opgjort til ca. 7.922.000 SEK, klart overstiger nettoværdien af hans formue i Danmark, der er opgjort til ca. 847.000 kr. Det må på den anførte baggrund lægges til grund, at D bevarede sin stærke tilknytning til Sverige gennem hele livet, men at han som international kapacitet i sit professionelle virke og som kosmopolit havde job og privatliv også uden for Sveriges grænser.
 Det af D selvangivne befordringsfradrag har ingen betydning for vurderingen af, hvor han har sædvanligt opholdssted i Den Nordiske Dødsbokonventions forstand.
 Skifteretten i Roskilde har i lyset af de foreliggende omstændigheder ikke kompetence til at behandle boet efter D.
 I det omfang Højesteret finder, at der ved vurderingen af, hvor en person har sædvanligt opholdssted, kan lægges vægt på subjektive forhold, taler bl.a. følgende yderligere for, at D ved sin død havde sædvanligt opholdssted i Sverige: at han ved kodicil af 20. maj 2015 tilkendegav, at han fortsat anså sig for at være bosat i Sverige, at flytningen til Danmark få måneder før hans død udelukkende var begrundet i, han var nervøs for hjemtransporten til sin ejendom i Y-by og at han alene lod sig registrere i det danske folkeregister, fordi han og hans ægtefælle fik oplyst, at det var en forudsætning for, at han kunne blive behandlet på ÆÆ Sygehus de sidste måneder af livet, sådan som det var aftalt mellem ÆÆ Sygehus og YY-by hospital i Sverige. Det må også tillægges betydning, at hverken hans valg af arbejde på X-by Universitet eller hans køb af ejendom i Z-by var begrundet i, at han ønskede stærkere tilknytning til Danmark.
 Subsidiært gøres det gældende, at det svenske Skatteverket må sidestilles med en ”ret” i Den Nordiske Dødsbokonventions artikel 27’s forstand. Skatteverkets afgørelse om at behandle den i Sverige indleverede bouppteckning i boet efter D er derfor bindende i Danmark.
 Indkærede har anført bl.a., at det følger af dødsboskiftelovens § 2, stk. 1, 1. pkt., at et dødsbo skal behandles i den retskreds, hvor afdøde havde hjemting, jf. retsplejelovens §§ 235 og 236.
 Ifølge retsplejelovens § 235, stk. 2, har en person hjemting i den retskreds, hvor han har bopæl.
 Det er ubestridt, at D havde hjemting ved Skifteretten i Roskilde ved dødsfaldet den 31. december 2015, hvorfor boet – efter dødsboskiftelovens § 2, stk. 1, 1. pkt. – skal behandles ved denne ret.
 Den Nordiske Dødsbokonvention afskærer ikke Danmark fra at behandle dødsboet i overensstemmelse med dødsboskifteloven, idet D ved sin død var bosat i Danmark, jf. konventionens artikel 19, stk. 1.
 Konventionen definerer ikke, hvad der skal forstås ved ”bosat”, men Skattestyrelsen er enig med boet i, at ”bosat” i konventionens forstand – efter den revision heraf, der fandt sted i 2012 – skal forstås som det ”sædvanlige opholdssted”. Der findes ingen definition eller fast og entydig forståelse af, hvad der forstås ved det ”sædvanlige opholdssted”, men det er klart, at afgørelsen af, om en person har sædvanligt opholdssted i Danmark, må træffes på baggrund af en helhedsvurdering, jf. herved også UfR 2014.2463 H. Helhedsvurderingen må basere sig på den enkelte sags konkrete omstændigheder, hvorved navnlig kan indgå varigheden og formålet med opholdet.
 D må på denne baggrund klart anses for at have værende bosat i Danmark på tidspunktet for dødsfaldet. Det skal i den forbindelse tillægges afgørende vægt, at han ejede en ejendom i Zby, at hans ægtefælle havde bopæl i denne ejendom, at han i hvert fald siden indgåelse af ægteskabet i 2007 har været samlevende med ægtefællen, at han hverken havde ægtefælle, samlever eller børn på sin ejendom i Sverige, at han i perioden 2007-2014 havde fuldtidsansættelse som professor ved X-by Universitet, at han flere gange selv har angivet ejendommen i Z-by som sin adresse, herunder da han selvangav befordringsfradrag, at han siden 2007 opholdt sig den altovervejende del af tiden i Danmark, og at opholdene i Sverige i modsætning hertil havde et underordnet omfang.
 Det er således ikke korrekt, at D først fik en perifer (formel) tilknytning til Danmark kort før dødsfaldet. Realiteten er derimod, at han i en længere årrække havde bolig, ægtefælle, arbejde og ophold i Danmark. Han havde således en nær og stabil tilknytning til Danmark, der var omdrejningspunktet for hans tilstedeværelse.
 Det forhold, at D var svensk statsborger, og at størstedelen af hans aktiver befandt sig i Sverige, samt oplysningerne om hans livsførelse før 2007, kan overfor de foreliggende tungtvejende forhold, ikke føre til den konklusion, at han ikke var bosat i Danmark. Der er i øvrigt ikke ført bevis for, at Ds arbejde for YY-by Universitet eller hans internationale engagement havde noget nævneværdigt omfang.
 Det er korrekt, at D først i efteråret 2015 lod sig registrere som bosiddende i Danmark, således at han var registreret i Danmark ved sin død den 31. december 2015. Efter CPR-loven påhviler det den, som flytter, at indgive anmeldelse herom, og registreringen vil derfor normalt bero på, om den pågældende selv har meldt flytning. Det har derfor begrænset betydning for den foreliggende sag, hvor D var registreret. Dette særligt også fordi, det følger af CPRlovens § 16, stk. 5, at registrering forudsætter, at den pågældende har bopæl eller fast opholdssted i Danmark, jf. lovens § 6, hvorfor D burde have meldt flytning til Danmark mange år tidligere.
 Der er tre selvstændige grunde til, at artikel 27 i Den Nordiske Dødsbokonvention ikke forhindrer Skifteretten i Roskilde i at behandle boet efter D i overensstemmelse med dødsboskiftelovens § 2 og konventionens artikel 19. For det første er Skatteverket ikke en ret, men en offentlig myndighed. For det andet blev beslutningen om skiftebehandling i Danmark truffet af Skifteretten i Roskilde forud for nogen afgørelse fra Skatteverket. Danmark var således først i tid, og artikel 27 afskærer derfor Sverige – ikke Danmark – fra at behandle boet. For det tredje forholder det sig således, at selv hvis en svensk domstol havde truffet afgørelse om, at boet skulle behandles i Sverige, og selv hvis dette var sket, før en dansk domstol havde truffet afgørelse om behandling i Danmark, så ville denne afgørelse være åbenbart forkert, idet D var bosat i Danmark, og Danmark ville derfor ikke skulle anerkende en sådan beslutning.
 Dødsboskiftelovens § 2, stk. 1, 1. pkt., lyder således:
 ”§ 2. Et dødsbo behandles i den retskreds, hvor afdøde havde hjemting, jf. retsplejelovens §§ 235 og 236. ...”
 Retsplejelovens § 235, stk. 1 og 2, lyder således:
 ”§ 235. Retssager anlægges ved sagsøgtes hjemting, medmindre andet er bestemt ved lov.
 Stk. 2. Hjemtinget er i den retskreds, hvor sagsøgte har bopæl. Har sagsøgte bopæl i flere retskredse, er hjemtinget i enhver af dem.”
 Artikel 2, 19 og 27 i Den Nordiske Dødsbokonvention lyder således:
 ”I. Arv og uskiftet bo.
 ... Artikel 2.
 Medmindre arveladeren har bestemt andet i henhold til artikel 3, anvendes loven i den kontraherende stat, hvor arvelader var bosat ved sin død, i sager om ret til arv efter vedkommende.
 Fremgår det undtagelsesvis af alle sagens omstændigheder, at den afdøde ved sin død havde en klart tættere tilknytning til en anden kontraherende stat end den, hvis lov skulle finde anvendelse i henhold til stk. 1, er det loven i denne anden stat, der skal anvendes på spørgsmål om ret til arv.
 III Skiftebehandling
 Behandling af et dødsbo og skifte mellem afdødes arvinger og den efterlevende ægtefælle skal, når afdøde var statsborger i en kontraherende stat, foregå efter loven i den kontraherende stat, hvor vedkommende var bosat, og skal høre under retterne eller myndighederne i denne stat, for så vidt loven henlægger behandlingen til retten eller myndigheden.
 Behandlingen af boet skal også omfatte formue tilhørende boet, som findes i en anden kontraherende stat.
 IV. Almindelige bestemmelser
 Har en ret i en af de kontraherende stater truffet afgørelse om, at et bo, som omhandles i artikel 19, skal behandles af retten, skifteretten, boutredningsman, bobestyrere eller testamentseksekutor eller skiftes under medvirken af skiftesman, eller at det skal udleveres til privat skifte, er afgørelse bindende også i andre stater.”
 Det er ubestridt, at D havde hjemting ved Skifteretten i Roskilde, da han afgik ved døden den 31. december 2015, hvorfor boet skal behandles ved denne ret, jf. dødsboskiftelovens § 2, stk. 1, 1. pkt., jf. retsplejelovens § 235, stk. 2, medmindre Danmark er afskåret fra at behandle boet i medfør af konventionen af 19. november 1934 mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige om arv og dødsboskifte som ændret ved overenskomst af 9. december 1975 og overenskomst af l. juni 2012 (Den Nordiske Dødsbokonvention).
 Det følger af konventionens artikel 19, at behandling af et dødsbo og skifte mellem afdødes arvinger og den efterlevende ægtefælle, når afdøde var statsborger i en kontraherende stat, skal foregå efter loven i den kontraherende stat, hvor vedkommende var bosat, og skal høre under retterne eller myndighederne i denne stat, for så vidt loven henlægger behandlingen til retten eller en myndighed. Det følger endvidere af bestemmelsen, at behandlingen af boet også skal omfatte formue tilhørende boet, som findes i en anden kontraherende stat.
 Sagens hovedspørgsmål er, om D på tidspunktet for sin død den 31. december 2015 var ”bosat” i Danmark, sådan som begrebet skal forstås efter artikel 19 i Den Nordiske Dødsbokonvention.
 Hvis dette er tilfældet, er det endvidere et spørgsmål, om Skifteretten i Roskilde er afskåret fra at behandle boet i medfør af artikel 27 i Den Nordiske Dødsbokonvention.
 Af konventionens artikel 27 følger, at hvis en ret i en kontraherende stat har truffet afgørelse om, at et bo, som omhandlet i artikel 19, skal behandles af retten, skifteretten, boutredningsman, bobestyrere eller testamentseksekutor eller skiftes under medvirken af skifteman, eller at det skal udleveres til privat skifte, er afgørelsen bindende også i andre stater.
 Begrebet ”bosat” i Den Nordiske Dødsbokonvention
 Den Nordiske Dødsbokonvention definerer ikke, hvad der skal forstås ved ”bosat” i konventionens artikel 19.
 På baggrund af bestemmelsens ordlyd samt konventionens opbygning og forarbejder, finder Højesteret, at begrebet ”bosat” skal forstås i overensstemmelse med det internationale privatretlige begreb det ”sædvanlige opholdssted” (habitual residence). Afgørelse af, om D på tidspunktet for sin død var bosat i Danmark, må derfor bero på en helhedsvurdering af hans livsomstændigheder, herunder omfanget og varigheden af hans ophold i Danmark, samt baggrunden for, at han var her i landet.
 Højesteret finder, at der på den ene side må lægges vægt på bl.a., at D sammen med sin dengang kommende ægtefælle, A, i 2004 købte en ejendom beliggende i Z-by, således at han ejede 1/3 og hun 2/3, at han i 2007 fik fuldtidsbeskæftigelse som professor på X-by Universitet, hvor han var ansat frem til 2014, at hans ægtefælle var registreret som bosiddende på ejendommen i Z-by, at han flere gange har angivet ejendommen i Z-by som sin bopæl – det gælder f.eks. i en ægtepagt af 21. november 2007, i et testamente af 15. maj 2013 og gentagne gange overfor skattemyndighederne, og at det bl.a. på baggrund af de oplysninger, D har afgivet til skattemyndighederne om sin befordring mellem ejendommen i Z-by og sin arbejdsplads i X-by, må lægges til grund, at han har befundet sig i Danmark i et meget betydeligt omfang.
 På den anden side må der lægges vægt på bl.a., at D havde en ejendom i Sverige, som han afholdt almindelige udgifter til i form af bl.a. el, vand, telefon, internet, tv og alarm, at han frem til 2015 beholdt sin egen læge i Sverige, at han efter at have fået konstateret sygdommen Amyotrofisk Lateral Sclerose (ALS) i 2012 frem til september 2015 blev behandlet herfor i Sverige, og at han på grund af sygdommen fik installeret en tryghedsalarm, der kunne tilkalde hjælp, når han befandt sig på ejendommen i Sverige.
 Højesteret finder efter en samlet vurdering af de anførte forhold, at D må anses for at have værende ”bosat” i Danmark på tidspunktet for sin død, og at Danmark blev hans sædvanlige opholdssted, længe før han i september 2015 skiftede folkeregisteradresse til Danmark.
 Skifteretten i Roskilde har som følge heraf kompetence til at behandle boet efter D, jf. artikel 19 i Den Nordiske Dødsbokonvention, medmindre Skifteretten i Roskilde er afskåret herfra som følge af konventionens artikel 27.
 Den 10. maj 2016 registrerede Skatteverket i Sverige den af arvingerne udarbejdede boopgørelse (bouppteckning). Højesteret finder, at dette ikke indebærer, at en svensk ret har truffet en afgørelse om skiftebehandling efter svensk ret, jf. konventionens artikel 19, som efter artikel 27 forhindrer, at Skifteretten i Roskilde behandler sagen.


text:
Modifié par Loi n°2006-1666 du 21 décembre 2006 - art. 41 (V) JORF 27 décembre 2006
 I. - Par dérogation aux dispositions des articles L. 131-7 et L. 139-2, le financement des mesures définies aux articles L. 241-13 et L. 241-6-4, à l'article 3 de la loi n° 98-461 du 13 juin 1998 d'orientation et d'incitation relative à la réduction du temps de travail, aux articles 1er et 3 de la loi n° 96-502 du 11 juin 1996 tendant à favoriser l'emploi par l'aménagement et la réduction conventionnels du temps de travail et à l'article 13 de la loi n° 2003-47 du 17 janvier 2003 relative aux salaires, au temps de travail et au développement de l'emploi, est assuré par une affectation d'impôts et de taxes aux régimes de sécurité sociale.
 1° Une fraction égale à 95 % de la taxe sur les salaires, mentionnée à l'article 231 du code général des impôts, nette des frais d'assiette et de recouvrement déterminés dans les conditions prévues au III de l'article 1647 du même code ;
 2° Le droit sur les bières et les boissons non alcoolisées, mentionné à l'article 520 A du même code ;
 3° Le droit de circulation sur les vins, cidres, poirés et hydromels, mentionné à l'article 438 du même code ;
 4° Le droit de consommation sur les produits intermédiaires, mentionné à l'article 402 bis du même code ;
 5° Les droits de consommation sur les alcools, mentionnés au I de l'article 403 du même code ;
 6° La taxe sur les contributions patronales au financement de la prévoyance complémentaire, mentionnée à l'article L. 137-1 du présent code ;
 7° La taxe sur les primes d'assurance automobile, mentionnée à l'article L. 137-6 du présent code ;
 8° La taxe sur la valeur ajoutée brute collectée par les commerçants de gros en produits pharmaceutiques, dans des conditions fixées par décret ;
 9° La taxe sur la valeur ajoutée brute collectée par les fournisseurs de tabacs, dans des conditions fixées par décret ;
 10° Une fraction égale à 3,39 % du droit de consommation sur les tabacs mentionné à l'article 575 du code général des impôts.
 III. - 1. Bénéficient de l'affectation des impôts et taxes définis au II les caisses et régimes de sécurité sociale suivants :
 1° La Caisse nationale de l'assurance maladie des travailleurs salariés ;
 2° La Caisse nationale d'allocations familiales ;
 3° La Caisse nationale d'assurance vieillesse des travailleurs salariés ;
 4° La Caisse centrale de la mutualité sociale agricole ;
 5° L'Etablissement national des invalides de la marine ;
 6° La Caisse de retraite et de prévoyance des clercs et employés de notaires ;
 7° La Caisse autonome nationale de sécurité sociale dans les mines ;
 8° Les régimes de sécurité sociale d'entreprise de la Société nationale des chemins de fer français et de la Régie autonome des transports parisiens.
 Les régimes et caisses de sécurité sociale concernés par les mesures d'allégement général de cotisations sociales mentionnées au I bénéficient d'une quote-part des recettes mentionnées au II au prorata de la part relative de chacun d'entre eux dans la perte de recettes en 2006 liée aux mesures d'allégement général de cotisations sociales mentionnées au I.
 Cette quote-part est fixée à titre provisoire par un arrêté conjoint des ministres chargés du budget et de la sécurité sociale, pris avant le 1er janvier 2006 sur la base des dernières données disponibles. Cette quote-part sera définitivement arrêtée dans les mêmes conditions avant 1er juillet 2007 sur la base des données effectives de l'année 2006.
 2. L'Agence centrale des organismes de sécurité sociale est chargée de centraliser le produit des taxes et des impôts mentionnés au II et d'effectuer sa répartition entre les caisses et régimes de sécurité sociale mentionnés au présent III conformément à l'arrêté mentionné au 1.
 3. Un arrêté des ministres chargés du budget, de la sécurité sociale et de l'agriculture adapte les règles comptables prises en application de l'article L. 114-5 du présent code pour le rattachement des impôts et des taxes mentionnés au II.
 IV. - En cas d'écart constaté entre le produit en 2006 des impôts et taxes affectés et le montant définitif de la perte de recettes liée aux allégements de cotisations sociales mentionnés au I pour cette même année, cet écart fait l'objet d'une régularisation, au titre de l'année 2006, par la plus prochaine loi de finances suivant la connaissance du montant définitif de la perte.
 Toute modification en 2006 du champ ou des modalités de calcul des mesures d'allégement général de cotisations sociales mentionnées au I donnera lieu, si besoin, à un ajustement de la liste des impôts et taxes affectés en application du présent article.
 A compter de l'exercice 2007, en cas d'écart positif entre le produit des impôts et taxes mentionnées au II et le montant de la perte de recettes liée aux allégements généraux mentionnés au I, le montant correspondant à cet écart est affecté à la sécurité sociale, dans les conditions fixées par la loi de financement de la sécurité sociale. En 2007, il est affecté à la Caisse nationale d'assurance maladie des travailleurs salariés et fixé par arrêté des ministres chargés du budget et de la sécurité sociale.
 A compter de l'exercice 2007, en cas d'écart négatif entre le produit des impôts et taxes mentionnées au II et le montant de la perte de recettes liée aux allégements généraux mentionnés au I, le montant correspondant à cet écart fait l'objet d'une régularisation par la plus prochaine loi de finances suivant la connaissance du montant définitif de la perte.
 V. - Le Gouvernement remettra au Parlement en 2008 et 2009 un rapport retraçant, au titre de l'année précédente, d'une part, les recettes des impôts et taxes affectés aux caisses et régimes mentionnés au III en application du présent article et, d'autre part, le montant constaté de la perte de recettes liée aux mesures d'allégements de cotisations sociales mentionnées au I. En cas d'écart supérieur à 2 % entre ces deux montants, ce rapport est transmis par le Gouvernement à une commission présidée par un magistrat de la Cour des comptes, désigné par le Premier président de la Cour des comptes et comportant des membres de l'Assemblée nationale, du Sénat, des représentants des ministres en charge de la sécurité sociale et du budget, ainsi que des personnalités qualifiées, qui lui donne un avis sur d'éventuelles mesures d'ajustement.
 CGI 231, 1647, 520, 438, 402 bis, 403, 575
 Loi n°96-502 du 11 juin 1996 - art. 1
 Loi n°96-502 du 11 juin 1996 - art. 3
 Loi 2003-47 2003-01-17 art. 13


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/33
 sag ligeledes er trådt i kraft. Sagsøgeren har derfor anført de Ifølge sagsøgeren indeholder den anfægtede beslutning en
 samme søgsmålsgrunde og argumenter som i sag T-100/02, række fejlagtige vurderinger og retlige fejl. For det første har
 hvilke igen er de samme som de i sag T-99/02 anførte. Kommissionen fejlagtigt konkluderet, at levering af handelscu-
 men til et af sagsøgerens produktionsanlæg ikke udgør et
 selvstændigt marked. For det andet har Kommissionen undladt
 at undersøge, om der ville opstå en dominerende stilling på
 (1) Ved den fusion, Kommissionen har taget stilling til i Shell/DEA- dette marked, og er således ikke nået frem til, at der var opstået
 sagen, vil Deutsche Shell erhverve enekontrol over virksomheden en sådan dominerende stilling. Subsidiært har sagsøgeren gjort
 DEA Mineralöl. Sagsøgeren i nærværende sag har i sag T-100/02 gældende, at Kommissionen skulle have fastlagt et bredere
 tillige anfægtet Kommissionens beslutning i sag nr. COMP/ afgrænset relevant marked for salg af cumen, og at den skulle
 M.2389 — Shell/DEA. have undersøgt, om der var skabt en dominerende stilling på
 det således afgrænsede marked.
 Sagsøgeren har ligeledes anført søgsmålsgrunde vedrørende
 væsentlige formelle mangler, magtfordrejning og tilsidesættelse
 af princippet om god forvaltningsskik. Ifølge sagsøgeren burde
 Kommissionen have indhentet oplysninger fra tredjemand om
 BP og Veba Öl’s salg af cumen.
 Sag anlagt den 5. april 2002 af Ineos Phenol GmbH & Co
 KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at den anfægtede
 (Sag T-103/02) beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel, eftersom
 Kommissionen har undladt at undersøge BP og Veba Öl’s
 (2002/C 156/62) leverancer af handelscumen og således ikke har behandlet de
 spørgsmål, der er rejst af sagsøgeren i nærværende sag.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Ineos Phenol GmbH & Co KG
 ved Julian Ellison, Mark Clough, QC, og Matthew Hall,
 advokatfirmaet Ashurst Morris Crisp, Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning i sag nr. COMP/M.2533-BP/
 E.ON annulleres i henhold til EF-traktatens artikel 230 i
 sin helhed, og/eller for så vidt som den implicit vedrører
 Sag anlagt den 8. april 2002 af SFT Gondrand Frères mod
 levering af handelscumen.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-104/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 156/63)
 Sagsøgeren køber store mængder af et petrokemisk produkt,
 kaldet cumen, fra BP og Veba Öl.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning om at erklære
 en fusion, hvorved BP sammen med E.ON erhverver fælles
 kontrol over Veba Öl, forenelig med det fælles marked og
 EØS-aftalen på visse betingelser. Søgsmålsgrundene i denne
 sag vedrører det forhold, at Kommissionen i den nævnte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beslutning ikke har undersøgt de konkurrencespørgsmål, fusio- den 8. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 nen mellem BP og Veba Öl giver anledning til, for så vidt angår Europæiske Fællesskaber af SFT Gondrand Frères, Paris, ved
 disse selskabers leverancer af handelscumen. avocat Mireille Famchon, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 156/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Selskabet har endelig gjort gældende, at det ikke kan kritiseres
 for urigtigheder og at det ikke har udvist åbenbar forsømme-
 lighed.
 — Beslutningen (REM 06/01) af 14. januar 2002 annulleres
 og SFT Gondrand Frères fritages for antidumpingtold i
 overensstemmelse med selskabets anmodning herom.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 3319/94 af 22.12.1994 om indførelse
 af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af
 urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Bulgarien og Polen
 eksporteret af selskaber, der ikke er fritaget for tolden, og om
 endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 350 af
 31.12.1994, s. 20).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er godkendt toldspeditør. I 1997 overførte selska-
 bet tre ladninger af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat
 med oprindelse i Bulgarien og Polen til fri omsætning. I
 forbindelse med underskrivning af tolddeklarationerne ansøgte
 sagsøgeren om at blive fritaget for den antidumpingtold, der
 pålægges indførsler af dette produkt, når produktet har Sag anlagt den 15. april 2002 af Grupo El Prado-Cervera,
 oprindelse i Polen. Efter en gennemgang af ansøgningen S.L. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 besluttede den franske toldmyndighed, at antidumpingtolden (Varemærker og Design).
 burde have været pålagt og afkrævede sagsøgeren betaling af
 toldskylden.
 (Sag T-117/02)
 (2002/C 156/64)
 Sagsøgeren ansøgte herefter om at blive fritaget for antidum-
 pingtolden og for den tilsvarende merværdiafgift. Ansøgningen (Processprog: spansk)
 blev via de franske myndigheder videresendt til Kommissionen,
 som afslog at fritage selskabet for antidumpingtolden. Sagsøge-
 ren har i denne sag bestridt Kommissionens beslutning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. april 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Grupo El Prado-
 Cervera, S.L., Valencia (Spanien), ved advokat Patricia Koch
 Ifølge sagsøgerens opfattelse skal der i henhold til forordning Moreno.
 (EF) nr. 3319/94 (1) ikke betales antidumpingtold. Sagsøgeren
 har oplyst, at varerne er blevet faktureret direkte fra det polske
 selskab, Zaklady Azotowe Pulawy, til det franske selskab, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Evertrade. Prisen på varerne var desuden højere end minimum-
 simportprisen. Under disse omstændigheder er der ikke grund- — Det fastslås, at artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 lag for at pålægge de omtvistede indførsler en antidumpingtold. nr. 40/94 om EF-varemærker er tilsidesat ved afgørelsen
 af 12. februar 2002 fra Første Appelkammer ved Harmo-
 niseringskontoret, hvorved indsigelsen mod EF-varemær-
 ke nr. 1.021.229, CHUFAFIT, i klasse 29 og 31 blev
 afvist, og den nævnte afgørelse annulleres.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at en toldfritagelse
 ville være begrundet i denne sag, eftersom der foreligger særlige
 omstændigheder. Ifølge sagsøgerens opfattelse er formålet med — Det fastslås, at der foreligger forvekslelighed mellem
 antidumpingtolden at undgå, at dumpingforanstaltningerne ansøgningen om EF-varemærke nr. 1.021.229, CHUFA-
 omgås gennem oprettelsen af et importkredsløb, som indebæ- FIT, i klasse 29 og 31 og det spanske varemærke
 rer mellemkomst af mellemliggende selskaber placeret i tredje- nr. 1.778.419, CHUFI, der beskytter varer i klasse 29, og
 lande. Dette formål er blevet tilgodeset, eftersom den polske det spanske figurvaremærke nr. 2.063.328, CHUFI, der
 eksportørs første køber var fransk. Endvidere giver den om- beskytter varer i klasse 31.
 handlede forordning anledning til fortolkningsspørgsmål. Sag-
 søgeren har oplyst, at de franske myndigheder har fortolket — Det bestemmes, at ansøgningen om EF-varemærke
 forordningen på samme måde som sagsøgeren. Selskabet har nr. 1.021.229, CHUFAFIT, i klasse 29 og 31 skal afvises.
 desuden tilføjet, at undladelsen er af rent formel karakter og
 ikke har haft reelle konsekvenser for en korrekt forvaltning af — Endelig tilpligtes sagsøgte og om fornødent intervenien-
 toldordningen. ten at betale sagens omkostninger.


type: legislation

text:
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,5.10.2020
 COM(2020) 633 final
 2020/0284(NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais, sa Chomhairle Chomhpháirteach a bunaíodh faoin gComhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile, maidir le cainníochtaí tagartha ar leith atá in Iarscríbhinn IV de CCE a choigeartú
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1.Ábhar an togra
 Baineann an togra seo leis an gcinneadh lena leagtar síos an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais, sa Chomhairle Chomhpháirteach a bunaíodh faoin gComhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche (“CCE” nó an “Comhaontú”) idir an tAontas Eorpach agus Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, maidir le cainníochtaí tagartha a choigeartú le haghaidh táirgí ar leith atá liostaithe in Iarscríbhinn IV de CCE chun críche Airteagal 35 de CCE.
 2.Comhthéacs an mholta
 2.1.Forais agus cuspóirí an togra
 Déantar foráil in Airteagal 35 de CCE maidir leis an bhféidearthacht go gcuirfidh Aontas Custaim Dheisceart na hAfraice beart coimirce i bhfeidhm i bhfoirm dleacht allmhairiúcháin sa chás go rachaidh, le linn aon tréimhse dhá mhí dhéag ar leith, méid na n‐allmhairí de tháirge talmhaíochta isteach in Aontas Custaim Dheisceart na hAfraice a liostaítear in Iarscríbhinn IV de CCE, ar de thionscnamh an Aontais é, thar an gcainníocht tagartha le haghaidh an táirge a liostaítear san Iarscríbhinn sin.
 Cuimsítear in Iarscríbhinn IV de CCE tábla ina liostaítear cainníochtaí tagartha le haghaidh fiche trí (23) táirge ar feadh tréimhse dhá bhliain (12) déag (“bliain 1”, “bliain 2” etc.). I bhfonóta (1) a ghabhann leis an tábla, deirtear “maidir leis na línte taraife a ngabhann réiltín leo, sa chás go bhfuil dáta theacht i bhfeidhm an Chomhaontaithe seo tar éis 2015, is éard a bheidh sa chainníocht tagartha do Bhliain 1 meán na n‐allmhairí ón Aontas Eorpach isteach in Aontas Custaim Dheisceart na hAfraice sna trí (3) bliana roimhe sin. Déanfar na cainníochtaí tagartha le haghaidh na mblianta ina dhiaidh sin (i ndiaidh Bhliain 1) a choigeartú go comhréireach i gcomhréir leis na cainníochtaí tagartha sa tábla sin”.
 Déantar foráil in Airteagal 113(8) de CCE gur “sa chás go gcinneann na Páirtithe, ag fanacht ar dháta theacht i bhfeidhm an Chomhaontaithe seo, an Comhaontú a chur i bhfeidhm go sealadach, measfar go dtagrófar gach tagairt sa Chomhaontú don dáta a mbeidh feidhm ag cur i bhfeidhm sealadach den sórt sin”.
 Tá CCE i bhfeidhm go sealadach ón 10 Deireadh Fómhair 2016. Dá bhrí sin, ba cheart an tagairt atá cainníochtaithe d'aon táirge déag (11) a liostaítear in Iarscríbhinn IV de CCE (táirgí a ngabhann réiltín leo) a choigeartú i gcomhréir leis an bhfonóta a ghabhann le hIarscríbhinn IV.
 2.2.An Chomhairle Chomhpháirteach den Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus Comhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice
 Bunaítear le hAirteagal 100 de CCE Comhairle Chomhpháirteach “a dhéanfaidh maoirseacht ar chur chun feidhme an Chomhaontaithe sin agus a riarfaidh é”
 Déantar foráil in Airteagal 101(1) “go mbeidh an Chomhairle Chomhpháirteach comhdhéanta, ar thaobh amháin, de chomhaltaí ábhartha ó Chomhairle an Aontais Eorpaigh agus comhaltaí ábhartha ón gCoimisiún Eorpach, agus, ar an taobh eile, de na hAirí ábhartha ó Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche nó a gcuid ionadaithe”.
 Seo a leanas feidhmeanna na Comhairle Comhpháirtí a liostaítear in Airteagal 101(3):
 (a)a bheith freagrach as oibríocht agus cur chun feidhme an Chomhaontaithe seo agus faireachán a dhéanamh ar chomhlíonadh a cuid cuspóirí;
 (b)aon mhórfhadhb a thiocfaidh chun cinn faoin gComhaontú seo a bhaineann leis an leas coiteann agus a bhféadfadh dochar a dhéanamh don trádáil idir na Ballstáit;
 (c)scrúdú a dhéanamh ar thograí agus ar mholtaí ó Pháirtithe maidir le hathbhreithniú an Chomhaontaithe seo;
 (d)moltaí iomchuí a dhéanamh;
 (e)faireachán a dhéanamh ar an gcaidreamh forbartha agus eacnamaíoch idir na Páirtithe;
 (f)faireachán agus measúnú a dhéanamh ar thionchar fhorálacha comhair an Chomhaontaithe ar an bhforbairt inbhuanaithe;
 (g)faireachán agus athbhreithniú a dhéanamh ar an dul chun cinn atá déanta maidir leis na hábhair uile a chlúdaítear sa Chomhaontú seo;
 (h)a rialacha nós imeachta féin a bhunú;
 (i)rialacha nós imeachta an Choiste um Thrádáil agus Fhorbairt a bhunú;
 (j)faireachán a dhéanamh ar obair an Choiste um Thrádáil agus Fhorbairt; agus
 (k)aon dualgas eile faoin gComhaontú sin a chomhlíonadh.
 Bunaítear le hAirteagal 102(1) go bhféadfaidh an Chomhairle Chomhpháirteach cinntí a ghlacadh maidir leis na hábhair uile a chumhdaítear faoin gComhaontú sin. Tugtar le fios i bhfonóta 1 d'Iarscríbhinn IV de CCE go nglacfar cinneadh chun na cainníochtaí tagartha a choigeartú le haghaidh na dtáirgí a ngabhann réiltín leo sa chás go bhfuil dáta theacht i bhfeidhm CCE tar éis 2015 (mar atá sa chás seo).
 2.3.An Cinneadh atá beartaithe ag Comhairle Chomhpháirteach CCE
 Ag an gcúigiú cruinniú de chuid an Choiste um Thrádáil agus Fhorbairt den Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus Comhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice (arb é is ról dó cúnamh a thabhairt don Chomhairle Chomhpháirteach chun “a cuid dualgas a chomhlíonadh” agus atá comhdhéanta d'ionadaithe ó na Páirtithe a bhíonn “ar leibhéal na n‐oifigeach sinsearach de ghnáth”), tháinig na Páirtithe a bhaineann le CCE ar chomhaontú neamhfhoirmiúil maidir le leibhéil truicir na gcoimircí talmhaíochta a choigeartú i gcomhréir le fonóta 1 d'Iarscríbhinn IV de CCE. D'fhormhuinigh an Chomhairle Chomhpháirteach an comhaontú sin ag an gcéad chruinniú an 19 Feabhra 2019 agus ba í an chonclúid a baineadh as “go nglacfaidh sí an cinneadh seo trí nós imeachta i scríbhinn nó trí mheán leictreonach mar a fhoráiltear ina Rialacha Nós Imeachta”. Chuige sin, tá na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche tiomanta do dhréachtchinneadh ón gComhairle Chomhpháirteach a roinnt leis an Aontas Eorpach faoin 15 Márta 2019. Fuair an tAontas Eorpach an dréacht sin an 19 Feabhra 2020, thart ar bhliain ina dhiaidh sin.
 3.An seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais
 Bunaítear leis an gcinneadh atá beartaithe ón gComhairle an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais, sa Chomhairle Chomhpháirteach a bunaíodh faoi CCE, maidir cainníochtaí tagartha ar leith atá in Iarscríbhinn IV de CCE a choigeartú.
 Bunófar seasamh mar sin ar réamh-chomhaontú na bPáirtithe maidir le CCE ag an gcéad chruinniú de Chomhairle Chomhpháirteach CCE.
 Baineann ábhar an togra a bheartaítear le beartas trádála, réimse a bhfuil inniúlacht sheachtrach eisiach ag an Aontas de bhua Airteagal 3(2) CFAE.
 4.Bunús dlí
 4.1.Bunús dlí don nós imeachta
 4.1.1.Prionsabail
 In Airteagal 218(9) den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh (CFAE) déantar foráil maidir le cinntí lena leagtar síos “na seasaimh atá le glacadh thar ceann an Aontais i gcomhlacht arna chur ar bun le comhaontú nuair a iarrtar ar an gcomhlacht sin gníomhartha a ghlacadh a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo, seachas gníomhartha lena bhforlíonfar nó lena leasófar creat institiúideach an chomhaontaithe.”
 Áirítear ar an gcoincheap “gníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo” gníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo de bhua rialacha an dlí idirnáisiúnta lena rialaítear an comhlacht atá i gceist. Áirítear air freisin ionstraimí nach bhfuil éifeacht cheangailteach leo faoin dlí idirnáisiúnta, ach “a bhféadfadh tionchar cinntitheach a bheith acu ar ábhar na reachtaíochta a ghlacfaidh reachtas an Aontais Eorpaigh”.
 4.1.2.Cur i bhfeidhm maidir leis an gcás seo
 CCE a bunaíodh an Chomhairle Chompháirteach.
 Beidh éifeachtaí dlí ag an gcinneadh atá le glacadh ag an gComhairle Chomhpháirteach. A luaithe a ghlacfar é, beidh éifeachtaí dlíthiúla ag an leasú atá beartaithe faoi dhlí idirnáisiúnta i gcomhréir le hAirteagal 35 agus Iarscríbhinn IV den Chomhaontú.
 Leis an gcinneadh atá beartaithe, ní dhéantar creat institiúideach an Chomhaontaithe a fhorlíonadh ná a leasú.
 Dá bhrí sin, is é Airteagal 218(9) CFAE an bunús dlí nós imeachta le haghaidh an chinnidh atá beartaithe.
 4.2.Bunús dlí substainteach
 4.2.1.Prionsabail
 An bunús dlí substainteach le haghaidh cinneadh faoi Airteagal 218(9) CFAE go príomha, braitheann sé ar chuspóir agus ábhar an chinnidh atá beartaithe agus a bhfuiltear ag glacadh seasamh thar ceann an Aontais ina leith. Má tá dhá aidhm ag an gcinneadh atá beartaithe nó má tá dhá chomhpháirt ann agus más féidir ceann de na haidhmeanna nó de na comhpháirteanna sin a shainaithint mar phríomhaidhm nó mar phríomh-chomhpháirt agus an ceann eile mar aidhm nó comhpháirt theagmhasach, ní mór an cinneadh faoi Airteagal 218(9) CFAE a bhunú ar bhunús dlí substainteach aonair, eadhon an bunús dlí a éilítear de réir na príomhaidhme nó na príomh-chomhpháirte.
 4.2.2.Cur i bhfeidhm maidir leis an gcás seo
 Baineann cuspóir agus ábhar an chinnidh atá beartaithe leis an gcomhbheartas tráchtála.
 Dá bhrí sin, is í an chéad fhomhír d'Airteagal 207(4) CFAE an bunús substainteach dlí leis an gcinneadh atá beartaithe.
 4.3.Conclúid
 Is í an chéad fhomhír d'Airteagal 207(4) ba cheart a bheith ina bunús dlí leis an gcinneadh atá beartaithe, i gcomhar le hAirteagal 218(9) CFAE.
 5.Foilsiú an chinnidh atá beartaithe
 Ós rud é go leasófar CCE le cinneadh ón gComhairle Chomhpháirteach, is iomchuí é a fhoilsiú in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh tar éis a ghlactha.
 2020/0284 (NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais, sa Chomhairle Chomhpháirteach a bunaíodh faoin gComhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile, maidir le cainníochtaí tagartha ar leith atá in Iarscríbhinn IV de CCE a choigeartú
 TÁ COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh, agus go háirithe an chéad fhomhír d'Airteagal 207(4) de, i gcomhar le hAirteagal 218(9) de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún Eorpach,
 De bharr an mhéid seo a leanas:
 (1)Shínigh an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit an Comhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile, an 10 Meitheamh 2016
 1
 (“an Comhaontú”).
 (2)Cuirtear an Comhaontú i bhfeidhm go sealadach idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus an Bhotsuáin, Leosóta, an Namaib, Eswatini agus an Afraic Theas, den pháirt eile, ón 10 Deireadh Fómhair 2016, agus idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus Mósaimbíc, den pháirt eile, ón 4 Feabhra 2018.
 (3)De bhun Airteagal 102(1) den Chomhaontú, féadfaidh an Chomhairle Chomhpháirteach cinntí a ghlacadh maidir leis na hábhair uile a chumhdaítear faoin gComhaontú seo. De bhun Airteagal 101(3)(h) agus (i), bunaíonn an Chomhairle Chomhpháirteach a rialacha nós imeachta féin agus rialacha nós imeacht an Choiste um Thrádáil agus Fhorbairt.
 (4)Bunaítear le hAirteagal 35 den Chomhaontú an fhéidearthacht go gcuirfidh Aontas Custaim Dheisceart na hAfraice beart coimirce i bhfeidhm i bhfoirm dleacht allmhairiúcháin sa chás go rachaidh, le linn aon tréimhse dhá mhí dhéag ar leith, méid na n‐allmhairí de tháirge talmhaíochta isteach in Aontas Custaim Dheisceart na hAfraice atá liostaithe in Iarscríbhinn IV de CCE, ar de thionscnamh an Aontais é, thar an gcainníocht tagartha le haghaidh an táirge atá liostaithe san Iarscríbhinn sin.
 (5)Déantar foráil i bhfonóta 1 a ghabhann le hIarscríbhinn IV de CCE go ndéanfar na cainníochtaí tagartha le haghaidh na línte taraife a ngabhann réiltín leo a choigeartú, sa chás go mbeidh dáta theacht i bhfeidhm an Chomhaontaithe ann tar éis 2015,
 TAR ÉIS AN CINNEADH SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 Beidh an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais sa Chomhairle Chomhpháirteach maidir le cainníochtaí tagartha ar leith de na táirgí atá liostaithe in Iarscríbhinn IV de CCE agus a ngabhann réiltín leo, chun críocha Airteagal 35 den Chomhaontú, bunaithe ar an dréachtchinneadh ón gComhairle Chomhpháirteach atá i gceangal leis an gCinneadh seo.
 Airteagal 2
 Dírítear an cinneadh seo chuig an gCoimisiún.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann na Comhairle
 An tUachtarán
 (1)
 An Comhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile (IO L 250, 16.9.2016, lch. 3).
 ---documentbreak---
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,5.10.2020
 COM(2020) 633 final
 IARSCRÍBHINN
 a ghabhann leis an
 Togra le haghaidh Cinneadh ón gComhairle
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais, sa Chomhairle Chomhpháirteach a bunaíodh faoin gComhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus na Stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile, maidir le cainníochtaí tagartha ar leith atá in Iarscríbhinn IV de CCE a choigeartú
 DRÉACHT
 CINNEADH Uimh. 2/2020
 DEN CHOMHAIRLE CHOMHPHÁIRTEACH
 ARNA BUNÚ FAOIN gCOMHAONTÚ COMHPHÁIRTÍOCHTA EACNAMAÍCHE
 IDIR AN tAONTAS EORPACH
 AGUS A BHALLSTÁIT, DE PHÁIRT,
 AGUS STÁIT ATÁ i gCOMHAONTÚ FORBRAÍOCHTA DHEISCEART NA hAFRAICE ATÁ SA CHOMHAONTÚ COMHPHÁIRTÍOCHTA EACNAMAÍCHE, DEN PHÁIRT EILE
 maidir le leibhéil truicir a ghlacadh le haghaidh táirgí atá incháilithe i gcomhair bearta coimirce agus táirgí a ngabhann réiltín leo, i gcomhréir le fonóta 1 d'Iarscríbhinn IV den Chomhaontú
 TÁ AN CHOMHAIRLE CHOMHPHÁIRTEACH,
 Ag féachaint don Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir an tAontas Eorpach agus a Bhallstáit, de pháirt, agus stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche, den pháirt eile (“An Chomhaontú”), agus go háirithe Airteagail 35 agus 102 de, agus do Chinneadh Uimh. 1/2019 den Chomhairle Chomhpháirteach (Rialacha Nós Imeachta den Chomhairle Chomhpháirteach).
 TAR ÉIS AN CINNEADH SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 De bhun fhonóta 1 d'Iarscríbhinn IV den Chomhaontú, déantar na cainníochtaí tagartha le haghaidh an táirge a ngabhann réiltín leis a choigeartú, chun críocha Airteagal 35 den Chomhaontú, i gcomhréir leis an Iarscríbhinn a ghabhann leis an gCinneadh seo.
 Airteagal 2
 Tiocfaidh an Cinneadh seo i bhfeidhm ar dháta a ghlactha.
 Thar ceann na Comhairle Comhpháirtí
 Ionadaí ó na stáit atá i gComhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice atá sa Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche
 Ionadaí an Aontais Eorpaigh
 PEGGY O. SERAME
 VALDIS DOMBROVSKIS
 Dáta:
 Dáta:
 Iarscríbhinn: Cainníochtaí tagartha coigeartaithe (tonaí méadracha) d'Iarscríbhinn IV den Chomhaontú (leathanach L 250/1917-18 den Chomhaontú Comhpháirtíochta Eacnamaíche idir Comhphobal Forbraíochta Dheisceart na hAfraice agus an tAontas Eorpach)
 2016
 2017
 2018
 2019
 2020
 2021
 2022
 2023
 2024
 2025
 2026
 2027
 Línte taraife
 Bliain 1
 Bliain 2
 Bliain 3
 Bliain 4
 Bliain 5
 Bliain 6
 Bliain 7
 Bliain 8
 Bliain 9
 Bliain 10
 Bliain 11
 Bliain 12
 02062100
 100
 110
 121
 133
 146
 161
 177
 195
 215
 237
 261
 287
 02062900
 1 005
 1 106
 1 206
 1 307
 1 407
 1 508
 1 609
 1 709
 1 810
 1 910
 2 011
 2 111
 02064900
 5 000
 5 500
 6 000
 6 500
 7 000
 7 500
 8 000
 8 500
 9 000
 9 500
 10 000
 10 500
 11041910
 150
 165
 182
 200
 220
 242
 266
 293
 322
 354
 390
 429
 11071010
 2 373
 2 613
 2 874
 3 161
 3 478
 3 825
 4 204
 4 628
 5 089
 5 595
 6 152
 6 771
 04012007
 6 353
 6 986
 7 701
 8 457
 9 315
 10 234
 11 256
 12 379
 13 625
 14 973
 16 485
 18 119
 20011000
 1 302
 1 432
 1 576
 1 732
 1 905
 2 096
 2 305
 2 536
 2 791
 3 069
 3 376
 3 714
 20019010
 270
 297
 328
 360
 396
 436
 480
 527
 580
 638
 701
 771
 180631
 3 046
 3 350
 3 655
 3 959
 4 264
 4 569
 4 873
 5 178
 5 482
 5 787
 6 091
 6 396
 180632
 938
 1 032
 1 126
 1 220
 1 314
 1 408
 1 501
 1 595
 1 689
 1 783
 1 877
 1 971
 180690
 7 196
 7 916
 8 635
 9 355
 10 074
 10 794
 11 514
 12 233
 12 953
 13 672
 14 392
 15 112


type: wikipedia

text:
Rinn neimhe níos mó ná pláinéad agus níos lú ná réalta, is abhac donn é. An tslí a gcruthaítear abhac donn, chuirfeadh sé cruthú réalta i gcuimhne duit ar shlí, ach de cheal maise ní thagann a dhóthain teasa san abhac donn riamh chun go dtosódh an hidrigin ar chomhleá ann. Is deacair abhac donn a bhrath, agus go dtí seo níl ach líon beag reann neimhe aimsithe i mBealach na Bó Finne ar féidir gur abhaic dhonna iad. Mar gheall ar a laghad mais atá iontu é sin, agus iad a bheith ina n-aonar.
 Réaltaí
 Réalteolaíocht


text:
 21.7.2016
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 196/46
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2016/1187
 z dnia 20 lipca 2016 r.
 ustanawiające standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1308/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające wspólną organizację rynków produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 922/72, (EWG) nr 234/79, (WE) nr 1037/2001 i (WE) nr 1234/2007 (1),
 uwzględniając rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) nr 543/2011 z dnia 7 czerwca 2011 r. ustanawiające szczegółowe zasady stosowania rozporządzenia Rady (WE) nr 1234/2007 w odniesieniu do sektorów owoców i warzyw oraz przetworzonych owoców i warzyw (2), w szczególności jego art. 136 ust. 1,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 543/2011 przewiduje – zgodnie z wynikami wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej – kryteria, na których podstawie Komisja ustala standardowe wartości dla przywozu z państw trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w części A załącznika XVI do wspomnianego rozporządzenia.
 (2)
 Standardowa wartość w przywozie jest obliczana każdego dnia roboczego, zgodnie z art. 136 ust. 1 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, przy uwzględnieniu podlegających zmianom danych dziennych. Niniejsze rozporządzenie powinno zatem wejść w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Standardowe wartości celne w przywozie, o których mowa w art. 136 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, są ustalone w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 20 lipca 2016 r..
 W imieniu Komisji,
 za Przewodniczącego,
 Jerzy PLEWA
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 671.
 (2) Dz.U. L 157 z 15.6.2011, s. 1.
 ZAŁĄCZNIK
 Standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 (EUR/100 kg)
 Kod CN
 Kod państw trzecich (1)
 Standardowa wartość w przywozie
 0702 00 00
 MA
 173,3
 ZZ
 173,3
 0709 93 10
 TR
 135,8
 ZZ
 135,8
 0805 50 10
 AR
 169,6
 BO
 223,6
 CL
 178,3
 UY
 172,0
 ZA
 166,9
 ZZ
 182,1
 0808 10 80
 AR
 155,9
 BR
 100,7
 CL
 140,6
 CN
 82,5
 NZ
 144,0
 US
 117,0
 UY
 72,1
 ZA
 122,7
 ZZ
 116,9
 0808 30 90
 AR
 105,2
 CL
 129,2
 NZ
 155,4
 ZA
 128,9
 ZZ
 129,7
 0809 10 00
 TR
 203,6
 ZZ
 203,6
 0809 29 00
 TR
 276,9
 ZZ
 276,9
 (1) Nomenklatura krajów ustalona w rozporządzeniu Komisji (UE) nr 1106/2012 z dnia 27 listopada 2012 r. w sprawie wykonania rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 471/2009 w sprawie statystyk Wspólnoty dotyczących handlu zagranicznego z państwami trzecimi, w odniesieniu do aktualizacji nazewnictwa państw i terytoriów (Dz.U. L 328 z 28.11.2012, s. 7). Kod „ZZ” odpowiada „innym pochodzeniom”.


text:
 10.8.2015
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 262/39
 Wyrok Sądu do spraw Służby Publicznej (druga izba) z dnia 30 czerwca 2015 r. – Z/Trybunał Sprawiedliwości
 (Sprawa F-64/13) (1)
 ((Służba publiczna - Urzędnicy - Sprawozdanie z oceny - Zwłoka w sporządzeniu sprawozdania z oceny - Skarga o stwierdzenie nieważności - Skarga o odszkodowanie lub zadośćuczynienie))
 (2015/C 262/52)
 Język postępowania: francuski
 Strony
 Strona skarżąca: Z (przedstawiciele: adwokat F. Rollinger)
 Strona pozwana: Trybunał Sprawiedliwości (przedstawiciel: A. V. Placco, pełnomocnik)
 Przedmiot sprawy
 Żądanie stwierdzenia nieważności sprawozdania z oceny skarżącej dotyczącego okresu od dnia 1 stycznia do dnia 31 grudnia 2008 r. oraz zasądzenie od pozwanej zapłaty zadośćuczynienia.
 Sentencja wyroku
 1)
 Skarga zostaje oddalona.
 2)
 Z pokrywa własne koszty oraz zostaje obciążona kosztami poniesionymi przez Trybunał Sprawiedliwości Unii Europejskiej.
 (1) Dz.U. C 274 z 21.9.2013, s. 30.


text:
 15.10.2005
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 257/4
 Euroopan yhteisöjen komission 17.8.2005 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
 (Asia C-318/05)
 (2005/C 257/08)
 Oikeudenkäyntikieli: saksa
 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.8.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Richard Lyal ja Kilian Gross, prosessiosoite Lexemburgissa
 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
 1)
 toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 18, 39, 43 ja 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sulkenut ulkomaisille kouluille maksetut koulumaksut poikkeuksetta Einkommensteuergesetzin (tuloverolaki, EStG) 10 §:n 1 momentin 9 kohdassa säädettyjen erityiskuluvähennysten ulkopuolelle,
 2)
 velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Euroopan komission näkemyksen mukaan Saksan Einkommensteuergesetzin 10 §:n 1 momentin 9 kohdan säännös ei ole yhteensoveltuva palvelujen tarjoamisen vapauden eikä EY:n perustamissopimuksen mukaisten liikkumisvapauksien kanssa.
 EStG:n 10 §:n 1 momentin 9 kohdan mukaan Saksassa verovelvollisella on mahdollisuus vähentää verotettavista tuloistaan 30 prosenttia valtion hyväksymille tai tunnustamille yksityiskouluille maksetusta koulumaksusta erityiskuluina. Toisissa jäsenvaltioissa sijaitseville yksityiskouluille maksettujen koulumaksujen osalta tällaista vähennysmahdollisuutta ei ole.
 Komission mielestä ulkomaisten yksityiskoulujen yleinen poissulkeminen tällaisen verotuksellisen etuuden ulkopuolelle on syrjivää. Sen mukaan ulkomaisten yksityiskoulujen epäedullisempi verotuksellinen kohtelu loukkaa sekä ulkomaisten koulujen että Saksassa asuvien verovelvollisten, jotka haluaisivat lähettää lapsensa ulkomaiseen yksityiskouluun, palvelujen tarjoamisen vapautta.
 Tämän lisäksi ulkomaisten yksityiskoulujen on sijoittauduttava Saksaan, jos ne haluavat välttää asiakkaisiinsa epäedullisen verotuksellisen kohtelun kautta kohdistuvan kilpailuhaitan. Näin puututaan sijoittautumisvapauteen lainvastaisella tavalla.
 Vähennysmahdollisuuden rajoittaminen loukkaa myös niiden muiden EU-maiden kansalaisten vapauksia, jotka haluaisivat muuttaa Saksaan, mutta jotka samalla haluaisivat pitää lapsensa edelleen lähtömaassaan sijaitsevissa yksityiskouluissa. Sama pätee Saksan kansalaisiin, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa, mutta jotka ovat edelleen Saksassa rajoituksetta verovelvollisia. Myös heitä kohdellaan epäedullisemmin, jos he haluavat lähettää lapsensa Saksan ulkopuolella sijaitseviin yksityiskouluihin.


type: contracts

text:
 27.11.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 342/44
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
 č. 136/2014
 z 27. júna 2014,
 ktorým sa mení príloha XVIII (Zdravie a bezpečnosť pri práci, pracovné právo a rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami) k Dohode o EHP
 SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,
 so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), a najmä na jej článok 98,
 keďže:
 (1)
 Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/35/EÚ z 26. júna 2013 o minimálnych zdravotných a bezpečnostných požiadavkách týkajúcich sa vystavenia pracovníkov rizikám vyplývajúcim z fyzikálnych činidiel (elektromagnetické polia) (20. samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) a o zrušení smernice 2004/40/ES (1) sa má začleniť do Dohody o EHP.
 (2)
 Príloha XVIII k Dohode o EHP by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
 PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
 Článok 1
 Znenie bodu 16jc (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/40/ES) prílohy XVIII k Dohode o EHP sa nahrádza takto:
 „32013 L 0035: smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/35/EÚ z 26. júna 2013 o minimálnych zdravotných a bezpečnostných požiadavkách týkajúcich sa vystavenia pracovníkov rizikám vyplývajúcim z fyzikálnych činidiel (elektromagnetické polia) (20. samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) a o zrušení smernice 2004/40/ES (Ú. v. EÚ L 179, 29.6.2013, s. 1).“
 Článok 2
 Znenie smernice 2013/35/EÚ v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejní v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, je autentické.
 Článok 3
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 28. júna 2014 pod podmienkou, že boli doručené všetky oznámenia podľa článku 103 ods. 1 Dohody o EHP (2).
 Článok 4
 Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP Úradného vestníka Európskej únie a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.
 V Bruseli 27. júna 2014
 Za Spoločný výbor EHP
 predseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Ú. v. EÚ L 179, 29.6.2013, s. 1.
 (2) Ústavné požiadavky neboli oznámené.


text:
Sir Terence David John „Terry“ Pratchett, OBE (28. dubna 1948 Beaconsfield, Buckinghamshire, Anglie – 12. března 2015 Broad Chalke, Wiltshire, Anglie) byl anglický spisovatel věnující se převážně žánru fantasy. Je známý především svou sérií knih Úžasná Zeměplocha. Do češtiny jeho dílo překládal Jan Kantůrek.
 Životopis
 Pratchett se narodil v Beaconsfieldu v anglickém hrabství Buckingham Davidovi a Eileen Pratchettovým. Absolvoval High Wycombe Technical High School (nynější John Hampden Grammar School), kde byl klíčovým členem debatní společnosti a psal příběhy do školního časopisu. Popisuje se vtipně jako „nepopsatelný student“ a v „Who's Who“ připisuje s nadsázkou své vzdělání Beaconsfieldské veřejné knihovně.
 Prvním publikovaným dílem byla krátká povídka The Hades Business (Kšeft v Hádesu) uveřejněná ve školním časopise, když mu bylo 13 let, a poté v časopise Science Fantasy v roce 1963, za což obdržel 14 liber. Druhá uveřejněná práce se jmenovala Night Dweller (Noční tvor) a byla publikována ve 156. čísle časopisu New Worlds v listopadu 1965.
 Po odchodu ze školy v roce 1965 získal práci v místních novinách Bucks Free Press a později působil v několika dalších regionálních novinách v jihozápadní Anglii včetně Western Daily Press a Bath Chronicle.
 V roce 1968 se Pratchett oženil s Lyn Purves a v roce 1976 se manželům narodila dcera Rhianna Pratchett, která je dnes autorkou fantasy a novinářkou.
 V roce 1968, v době, kdy byl novinářem, byl vyslán udělat interview s Petrem Bander van Durenem, jedním z ředitelů malého vydavatelství. Během rozhovoru se zmínil, že napsal knihu The Carpet People (česky Kobercové). Kniha vyšla s Prachettovými ilustracemi v roce 1971, byla slavnostně představena v oddělení koberců obchodního domu Heal's na Tottenham Court Road v Londýně a měla sice nemnoho, ale přesvědčivých recenzí. Následovaly sci-fi romány The Dark Side of the Sun (1976; česky Temná strana slunce, 1997) a Strata (1981; česky 1997).
 V roce 1980 se Pratchett stal tiskovým mluvčím elektrárenské společnosti Central Electricity Generating Board, přičemž v jeho působnosti bylo několik jaderných elektráren. Později vtipkoval o tom, že předvedl svůj smysl pro dokonalé načasování, když zaměstnání změnil tak brzy po jaderné havárii v elektrárně Three Mile Island v Pensylvánii v USA.
 Práci pro CEGB opustil v roce 1987, v době, kdy se již uživil psaním. Mohl psát více a v nejproduktivnějším období psal dvě knihy ročně.
 V roce 1998 obdržel Řád britského impéria v hodnosti Officer za službu literatuře. Se sobě vlastní ironií to komentoval prohlášením ve smyslu „mám podezření, že 'službu literatuře' prokážu, když se zdržím dalších pokusů nějakou napsat“. V roce 1999 mu byl udělen čestný doktorát literatury na universitě ve Warwicku.
 Jako svoje záliby Pratchett uváděl „psaní, procházení, počítače, život“. Dobře je znám také díky své zvláštní zálibě v pokrývkách hlavy, což je vidět na zadních stranách obálek originálních vydání většiny jeho knih.
 Ke konci roku 2007 bylo Pratchettovi diagnostikováno onemocnění Alzheimerovou chorobou.
 Dne 1. ledna 2009 jej Alžběta II. jmenovala rytířem, díky čemuž mohl Pratchett užívat titul sir.
 V roce 2009 Pratchett oznámil, že chce podstoupit eutanazii, dříve než se nemoc dostane do kritického stadia. V roce 2010 byl vybrán, aby na toto téma přednesl 1. února 2010 tzv. Dimblebyho přednášku (Richard Dimbleby Lecture byla založena na památku reportéra BBC Richarda Dimblebyho v roce 1972; od té doby je každoročně vybrána a poctěna významná osobnost, aby přednesla přednášku na aktuální téma). Přednášku s názvem Shaking Hands With Death (Potřást si rukou se smrtí / Smrtěm) Pratchett napsal, ale vzhledem ke zdravotnímu stavu ji nemohl přednést, a proto ji přečetl Pratchettův přítel herec Tony Robinson (Baldrick ze seriálu Černá zmije).
 Terry Pratchett zemřel ve svém domě 12. března 2015 na následky Alzheimerovy choroby. V srpnu 2017 byly na přání autora zničeny zárodky již nedokončených knih, když před otevřením výstavy o jeho životě a díle historický parní válec zničil pevný disk z Pratchettova počítače.
 Dílo
 Série děl „Úžasná Zeměplocha“, od roku 1983, v originále Discworld
 Kobercové – 1971, v originále The Carpet People, základ příběhů o Nomech
 Vyprávění o Nomech – v originále The Nome Trilogy, nebo The Bromeliad Trilogy (v USA)
 Velká jízda (1. vydání) nebo Na cestu (2. vydání) – v originále Truckers
 Velký boj (1. vydání) nebo Na nepřítele (2. vydání) – v originále Diggers
 Velký let (1. vydání) nebo Na shledanou (2. vydání) – v originále Wings
 Odvrácená strana slunce – 1976, v originále The Dark Side of the Sun (sci-fi)
 Strata – 1981, čistokrevné sci-fi o planetární inženýrce Kin Aradové, v němž se poprvé objevuje motiv ploché země (ještě trochu odlišné od později napsané Zeměplochy)
 Dobrá znamení – v originále Good Omens spolu s N. Gaimanem, humorně pojatý příběh o zrození Antikrista.
 Série příběhů Johnnyho Maxwella, který vidí mrtvé, mimozemšťany a spoustu dalších divných věcí:
 Johnny, jen ty můžeš zachránit lidstvo – v originále Only You Can Save Mankind, sci-fi o tom, co se stane, když se z počítačové hry stane skutečnost a hráči zjistí, že ve virtuální střílečce zabíjejí živé bytosti.
 Johnny a bomba – v originále Johnny and the Bomb
 Johnny a mrtví – v originále Johnny and the Dead
 Nefalšovaná kočka – humorný úvod do kočičí povahy
 Národ - v originále Nation
 Filuta – v originále Dodger
 Odkazy
 Reference
 Související články
 Seznam anglických spisovatelů
 Anglická literatura
 Externí odkazy
 O Pratchettovi - česky
 Diskuzní fórum o díle Terryho Pratchetta u oficiálních českých stránek
 Diskuzní fórum o díle Terryho Pratchetta
 Legie.info - autor Terry Pratchett - informace, knihy, povídky
 Terry Pratchett - video z cyklu České televize Na plovárně, 2011
 Terry Pratchett v Čechách v Divadle v Dlouhé
 Divadelní představení "Soudné sestry" v Divadle v Dlouhé
 Rozhovor Martina Veselovského s vydavatelem Terryho Pratchetta Vlastimírem Talašem
 Angličtí spisovatelé fantasy
 Angličtí humoristé
 Angličtí ateisté
 Důstojníci Řádu britského impéria
 Lidé s Alzheimerovou chorobou
 Úmrtí 2015
 Úmrtí 12. března
 Narození 1948
 Narození 28. dubna
 Muži


text:
Základné činnosti odboru živnostenského podnikania, Ministerstvo vnútra SR - Miestna štátna správa
 Okresné úrady / ŽILINSKÝ KRAJ / Liptovský Mikuláš / Odbor živnostenského podnikania / Základné činnosti odboru živnostenského podnikania
 Základné činnosti odboru živnostenského podnikania
 Odbor živnostenského podnikania | Správne poplatky | Základné činnosti odboru živnostenského podnikania
 a) na úseku živnostenskej registrácie
 1. prijíma ohlásenia živnosti (§ 45 ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 455/1991 Zb.“),
 2. zisťuje, či má ohlásenie náležitosti podľa § 45, § 45a a § 46 (§ 47 ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb.),
 3. skúma splnenie podmienok ustanovených živnostenským zákonom (§ 47 ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb.),
 4. vydáva osvedčenie o živnostenskom oprávnení (§ 10 ods. 3, 4 a § 47 ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb.),
 5. rozhoduje o tom, že ohlásením živnostenské oprávnenie nevzniklo (§ 47 ods. 9 zákona č. 455/1991 Zb.),
 6. prijíma žiadosti fyzických osôb, ktoré sa podľa osobitného právneho predpisu povinne zapisujú do obchodného registra, o vydanie osvedčenia o živnostenskom oprávnení (§ 10 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 7. prijíma žiadosti zakladateľov, prípadne orgánov alebo osôb oprávnených podať návrh na zápis slovenskej právnickej osoby do obchodného registra o vydanie osvedčenia o živnostenskom oprávnení pred zápisom do tohto registra (§ 10 ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 8. v konaní o vydaní osvedčenia o živnostenskom oprávnení pred zápisom do obchodného registra skúma, či slovenská právnická osoba bola založená a spĺňa určené podmienky(§ 10 ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 9. v konaní o vydaní osvedčenia o živnostenskom oprávnení pred zápisom do obchodného registra fyzických osôb, ktoré sa podľa osobitného právneho predpisu povinne zapisujú do obchodného registra, skúma, či tieto osoby spĺňajú určené podmienky (§ 10 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 10. rozhoduje o nesplnení určených podmienok v konaní o vydanie osvedčenia o živnostenskom oprávnení pred zápisom do obchodného registra (§ 10 ods. 3 a 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 11. posudzuje podania fyzických osôb a právnických osôb súvisiace s podnikateľskou činnosťou z hľadiska toho, či ide o živnosť podľa živnostenského zákona alebo o činnosť z jeho režimu vylúčenú (§ 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 12. posudzuje splnenie všeobecných podmienok prevádzkovania živnosti (§ 6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 13. posudzuje splnenie osobitných podmienok prevádzkovania živnosti (§ 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 14. posudzuje splnenie osobitnej odbornej spôsobilosti (§ 7a zákona č. 455/1991 Zb. v spojení s prílohou č. 4),
 15. vyzýva na odstránenie nedostatkov ohlásenia, ak ohlásenie nemá ustanovené náležitosti alebo ak je ohlásenie nezrozumiteľné (§ 47 ods. 6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 16. rozhoduje o predĺžení lehoty na odstránenie nedostatkov ohlásenia (§ 47ods.6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 17. rozhoduje o zastavení konania pri neodstránení chýb ohlásenia (§ 47 ods. 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 18. rozhoduje o tom, že podanie nie je ohlásením (§ 47 ods. 8 zákona č. 455/1991 Zb.),
 19. vyzýva podnikateľa na predloženie právoplatného rozsudku v prípade pochybností, ak výpis z registra trestov obsahuje záznam o odsúdení za úmyselný trestný čin (§ 47ods. 10 zákona č. 455/1991 Zb.),
 20. rozhoduje o zastavení konania v prípade, ak podnikateľ nepredloží právoplatný rozsudok o odsúdení za úmyselný trestný čin v určenej lehote (§ 47 ods. 10 zákona č. 455/1991 Zb.),
 21. rozhoduje o nevzniknutí živnostenského oprávnenia v prípade, že podnikateľ nespĺňa podmienku bezúhonnosti (§ 47 ods. 10 v spojení s § 6 ods. 2 zákona č. 455/1991 Zb.),
 22. rozhoduje o povolení výnimky na vykonávanie funkcie zodpovedného zástupcu vo viacerých ako v jednej prevádzkarni, ak zodpovedný zástupca má reálnu možnosť zúčastňovať sa v potrebnej miere prevádzkovania živnosti vo viacerých prevádzkarniach (§ 11 ods. 5 zákona č. 455/1991 Zb.),
 23. rozhoduje o odpustení prekážky prevádzkovania živnosti v súvislosti s konkurzom alebo reštrukturalizáciou po preskúmaní, či hospodárske pomery osoby a jej správanie nasvedčujú, že pri prevádzkovaní živnosti bude riadne plniť svoje záväzky, po preverení, či na podnikateľov majetok vyhlásil súd počas piatich rokov dvakrát konkurz alebo bol konkurz vyvolaný úmyselne a po vyžiadaní vyjadrenia Slovenskej živnostenskej komory (§ 8 ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 24. vydáva novo vzniknutým spoločnostiam prípadne družstvám v prípadoch rozdelenia obchodnej spoločnosti alebo družstva po preskúmaní splnenia podmienok určených živnostenským zákonom osvedčenia o živnostenskom oprávnení (§ 14 ods. 3, § 15 zákona č. 455/1991 Zb.),
 25. vydáva nové doklady o živnostenskom oprávnení pre pozostalých manželov, ktorí pokračujú v podnikaní po smrti živnostníka (§ 13 ods. 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 26. rozhoduje o zrušení živnostenského oprávnenia alebo o pozastavení prevádzkovania živnosti z vlastného alebo iného podnetu (§ 58 ods. 2 písm. a) zákona č. 455/1991 Zb.),
 27. rozhoduje o zrušení živnostenského oprávnenia, ak podnikateľ nespĺňa podmienky bezúhonnosti (§ 58 ods. 1 písm. a) zákona č. 455/1991 Zb.),
 28. rozhoduje o zrušení živnostenského oprávnenia, ak nastanú prekážky prevádzkovania živnosti (§ 58 ods. 1 písm. b) v spojení s § 8 ods. 1 až 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 29. rozhoduje o pozastavení prevádzkovania živnosti v prevádzkarni nachádzajúcej sa vo svojej územnej pôsobnosti a upovedomuje o tom živnostenský úrad, ktorý vydal osvedčenie o živnostenskom oprávnení (§ 58 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 30. rozhoduje v odvolacom konaní o prvostupňových rozhodnutiach obcí vo veciach preneseného výkonu štátnej správy, pokiaľ sa vecne dotýkajú podnikateľskej činnosti vykonávanej na základe živnostenského oprávnenia,
 31. plní úlohy jednotného kontaktného miesta pre slovenské fyzické osoby a slovenské právnické osoby uchádzajúce sa o živnostenské oprávnenie (§ 66b ods. 2 písm. a) zákona č. 455/1991 Zb.),
 32. vykonáva poradenskú a informačnú činnosť na úseku živnostenského podnikania (§ 66 ba ods. 1 a 2 zákona č. 455/1991 Zb.),
 33. prijíma od slovenských fyzických osôb alebo slovenských právnických osôb uchádzajúcich sa o oprávnenie prevádzkovať živnosť údaje potrebné na registráciu a oznámenia daňovníka podľa osobitného predpisu (§ 66ba ods. 3 písm. c) zákona č. 455/1991 Zb.),
 34. prijíma od slovenských fyzických osôb alebo slovenských právnických osôb uchádzajúcich sa o oprávnenie prevádzkovať živnosť údaje potrebné na prihlásenia sa do systému povinného zdravotného poistenia a oznámenie zmeny platiteľa poistného na účely zdravotného poistenia (§ 66ba ods. 3 písm. d) zákona č. 455/1991 Zb.),
 35. prijíma od slovenských fyzických osôb alebo slovenských právnických osôb uchádzajúcich sa o oprávnenie prevádzkovať živnosť údaje a doklady vrátane súdnych poplatkov, vyžadované podľa osobitného zákona na účely zápisu údajov do obchodného registra (§ 66ba ods. 3 písm. e) zákona č. 455/1991 Zb.),
 36. overuje osobné údaje navrhovateľa alebo splnomocnenca podávajúceho návrh na zápis do obchodného registra [§ 5b ods. 3 zákona č. 530/2003 Z. z. o obchodnom registri v znení zákona č. 136/2010 Z. z. (ďalej len „zákon č. 530/2003 Z. z.“)],
 37. osvedčuje pravosť podpisu navrhovateľa a pravosť podpisu splnomocniteľa, ak ide o zastúpenie na základe plnomocenstva (§ 5b ods. 3 zákona č. 530/2003 Z. z.),
 38. vyzýva navrhovateľa, aby odstránil nedostatky návrhu na zápis do obchodného registra (§ 5c ods. 2 zákona č. 530/2003 Z. z.),
 39. pripája k návrhu na zápis do obchodného registra zaručený elektronický podpis (§ 5b ods. 2 zákona č. 530/2003 Z. z.),
 40. pripája k návrhu na zápis do obchodného registra doložku osvedčujúcu zaplatenie súdneho poplatku, spôsob zaplatenia súdneho poplatku a výšku platby súdneho poplatku (§ 5c ods.4 zákona č 530/2003 Z. z.),
 41. pripája k návrhu na zápis do obchodného registra listiny prevedené do elektronickej podoby a podpísané zaručeným elektronickým podpisom (§ 5d ods. 1 písm. a) zákona č. 530/2003 Z. z.),
 42. prijíma od slovenských fyzických osôb alebo slovenských právnických osôb uchádzajúcich sa o oprávnenie prevádzkovať živnosť údaje potrebné na vyžiadanie výpisu z registra trestov (§ 66ba ods. 3 písm. f) zákona č. 455/1991 Zb.),
 43. preveruje údaje určené na registráciu daňovníkov k dani z príjmov, prihlasovanie do systému zdravotného poistenia, oznamovanie zmeny platiteľa zdravotného poistenia, zápis údajov do obchodného registra a vyžiadanie výpisu z registra trestov a zodpovedá za ich správnosť (§ 66ba ods. 5 zákona č. 455/1991 Zb.),
 44. zasiela bezodkladne Registru trestov Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky (ďalej len „GP SR“) údaje vyžadované na účel vydania výpisu registra trestov (§ 66ba ods. 6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 45. zasiela bezodkladne po vzniku živnostenského oprávnenia prijaté údaje určené na registráciu daňovníkov k dani z príjmov, prihlasovanie do systému zdravotného poistenia, oznamovanie zmeny platiteľa zdravotného poistenia na adresu elektronickej podateľne spoločnej pre daňové úrady alebo informačnému systému príslušnej zdravotnej poisťovne; k zasielaným údajom pripája pridelené identifikačné číslo (§ 66ba ods. 6 a 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 46. zasiela bezodkladne po vzniku živnostenského oprávnenia príslušnému registrovému súdu prijaté údaje určené na zápis do obchodného registra; k zasielaným údajom pripája pridelené identifikačné číslo (§ 66ba ods. 6 a 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 47. prevádza prijaté listinné dokumenty do elektronickej podoby (§ 66ba ods. 4 písm. a) zákona č. 455/1991 Zb.),
 48. sprístupňuje v pochybnostiach o správnosti zaslaných údajov prijatú spisovú dokumentáciu daňovému úradu, zdravotnej poisťovni, registrovému súdu a Registru trestov GP SR (§ 66 ba ods. 5 zákona č. 455/1991 Zb.),
 49. prijíma oznámenia o pozastavení živnostenského oprávnenia (§ 57 ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 50. prijíma žiadosti zahraničných osôb o vydanie osvedčenia o živnostenskom oprávnení (§ 10 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 51. skúma v konaní o vydaní osvedčenia o živnostenskom oprávnení pred zápisom do obchodného registra zahraničných osôb, či tieto osoby spĺňajú určené podmienky (§ 10 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 52. plní úlohy jednotného kontaktného miesta pre zahraničné osoby, pre podnikateľov podnikajúcich na základe iného ako živnostenského oprávnenia, ak tak ustanovujú osobitné zákony a pre podnikateľov poskytujúcich služby podľa osobitného zákona (§ 66b ods.2 písm. b) a c) a ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 53. prijíma od zahraničných osôb a od podnikateľov podnikajúcich na základe iného ako živnostenského oprávnenia údaje potrebné na registráciu a oznámenia daňovníka podľa osobitného predpisu (§ 66ba ods. 3 písm. c) zákona č. 455/1991 Zb.),
 54. prijíma od zahraničných osôb a od podnikateľov podnikajúcich na základe iného ako živnostenského oprávnenia údaje potrebné na prihlásenia sa do systému povinného zdravotného poistenia a oznámenie zmeny platiteľa poistného na účel zdravotného poistenia (§ 66ba ods. 3 písm. d) zákona č. 455/1991 Zb.),
 55. prijíma od zahraničných osôb a od podnikateľov podnikajúcich na základe iného ako živnostenského oprávnenia údaje a doklady vrátane súdnych poplatkov, vyžadované podľa osobitného zákona na účel zápisu údajov do obchodného registra (§ 66ba ods. 3 písm. e) zákona č. 455/1991 Zb.),
 56. prijíma údaje a doklady vrátane správnych poplatkov, ktoré sa vyžadujú podľa osobitných zákonov na účel predloženia žiadosti o oprávnenie na podnikanie na základe iného ako živnostenského oprávnenia podľa osobitných zákonov a tieto bezodkladne zasiela príslušnému orgánu (§ 66ba ods. 3 písm. b) a ods. 6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 57. potvrdzuje prevzatie žiadosti o oprávnenie na podnikanie na základe iného ako živnostenského oprávnenia podľa osobitných zákonov (§ 4 ods. 2 zákona č. 136/2010 Z. z. o službách na vnútornom trhu a o zmene a doplnení niektorých zákonov),
 58. obstaráva výpis z registra trestov a prikladá ho k žiadosti o oprávnenie na podnikanie na základe iného ako živnostenského oprávnenia, ak to osobitný zákon vyžaduje (§ 66ba ods. 7 zákona č. 455/1991 Zb.),
 59. vydáva osvedčenie o povahe a dĺžke praxe v činnostiach, ktoré sú živnosťou (§ 66b ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 60. vydáva potvrdenie o tom, že poskytovanie služieb na základe živnostenského oprávnenia nie je obmedzené alebo zakázané (§ 66b ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 61. vydáva potvrdenie o prijatí oznámenia o cezhraničnom poskytovaní služieb na území Slovenskej republiky (§ 66b ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 b) na úseku vedenia živnostenského registra
 1. zapisuje údaje o podnikateľoch do živnostenského registra (CEZIR) v členení na verejnú a neverejnú časť (§ 60 zákona č. 455/1991 Zb.),
 2. vyhotovuje výpisy z verejnej časti živnostenského registra (§ 60a ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb.),
 3. vyhotovuje výpisy z verejnej a neverejnej časti živnostenského registra fyzickej osobe, ktorej sa údaje týkajú (§ 60a ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 4. vyhotovuje prehľad zapísaných údajov v živnostenskom registri (§ 60a ods. 4 zákona č. 455/1991 Zb.),
 5. zapisuje do informačného systému živnostenského podnikania podnikateľov, ktorým vydal doklady o živnostenskom oprávnení (§ 66b ods. 1 zákona č. 455/1991 Zb.),
 6. prideľuje fyzickým osobám a právnickým osobám identifikačné číslo (§ 47 ods. 3, § 66ba ods. 7 zákona č. 455/1991 Zb. a § 5c ods. 1 zákona č. 530/2003 Z. z.),
 7. zapisuje do informačného systému jednotných kontaktných miest údaje určené pre dotknuté príslušné orgány (§ 66ba ods. 5 zákona č. 455/1991 Zb.),
 8. v postavení užívateľa informačného systému živnostenského podnikania a) zabezpečuje úlohy ustanovené v § 5 ods. 4 a § 6 ods. 4 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov,
 b) usmerňuje prácu používateľov informačného systému živnostenského registra,
 c) vedie internú evidenciu o prevádzkovanom informačnom systéme živnostenského registra,
 d) zabezpečuje aktualizáciu a správu údajov centrálnej databázy živnostenského registra,
 e) zabezpečuje náležitú úroveň bezpečnostnej kultúry zamestnancov úradu pri prevádzke informačného systému živnostenského registra,
 9. potvrdzuje podnikateľom oznamovanie zmien a doplnkov ich vyznačením na dokladoch o živnostenskom oprávnení (§ 49 ods. 2 zákona č. 455/1991 Zb.),
 10. vydáva potvrdenie o tom, že v živnostenskom registri určitý zápis nie je (§ 60a ods. 2 zákona č. 455/1991 Zb.),
 11. zapisuje vznik živnostenského oprávnenia do živnostenského registra po zápise podnikateľa do obchodného registra (§ 60 ods. 3 zákona č. 455/1991 Zb.),
 12. vymazáva adresu prevádzkarne v živnostenskom registri na základe zistení kontrolórov, že v registri zapísaná prevádzkareň bola zrušená (§ 60 ods. 6 zákona č. 455/1991 Zb.),
 13. upozorňuje registrový súd na nezhodu medzi skutočným právnym stavom a stavom zápisu v obchodnom registri (§ 200a ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku),