type: legislation

text:
 |
 52010PC0494
 /* KOM/2010/0494 lopull. - COD 2010/0257 */ Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta SEK(2010) 1097 final
 [pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 29.9.2010KOM(2010) 494 lopullinen2010/0257 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUSyhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta SEK(2010) 1097 finalPERUSTELUTEHDOTUKSEN TAUSTAKomissio julkaisi 10. lokakuuta 2007 tiedonannon Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta – KOM(2007) 575 ("sininen kirja"). Tiedonannossa korostettiin tarvetta kehittää ja panna täytäntöön meriä, valtameriä, rannikkoalueita ja merialoja koskeva yhdennetty, johdonmukainen ja yhteinen päätöksenteko. Yhdennetty meripolitiikka edistää näin ollen meriasioiden hallintoon sovellettavaa monialaista lähestymistapaa. Se kannustaa tunnistamaan ja hyödyntämään synergioita kaikkien meriin, valtameriin, rannikkoalueisiin ja merialoihin liittyvien EU:n politiikkojen eli ympäristö-, meriliikenne-, energia-, tutkimus-, teollisuus-, kalastus- ja aluepolitiikkojen välillä.Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta annettuun tiedonantoon liittyvässä toimintasuunnitelmassa SEC(2007) 1278 esitetään toimet, joiden toteuttamista Euroopan komissio ehdotti Euroopan unionin uuden yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanon ensimmäisenä toimenpiteenä. EU:n yhdennetylle meripolitiikalle tukensa antaneen 14. joulukuuta 2007 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston[1] kehotuksesta komissio antoi 15. lokakuuta 2009 kertomuksen EU:n yhdennetyn meripolitiikan edistymisestä[2]. Komissio esitti tässä kertomuksessaan yhteenvedon yhdennetyn meripolitiikan tärkeimmistä saavutuksista sekä tavoitteet sen täytäntöönpanon seuraavaa vaihetta varten[3].Yleisten asioiden neuvosto korosti 16. marraskuuta 2009 tekemissään päätelmissä yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon myönnettävän rahoituksen merkitystä kehottamalla "komissiota esittämään tarvittavat ehdotukset yhdennettyä meripolitiikkaa koskevien toimien rahoituksesta nykyisen rahoituskehyksen mukaisesti, jotta ne voitaisiin toteuttaa viimeistään vuonna 2011".Yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittäminen ja täytäntöönpano komission hahmottelemien ja neuvoston hyväksymien linjojen mukaisesti on vaarassa, koska tarvittavien toimien rahoittamiseen ei ole nykyisten rahoitusnäkymien jäljellä olevalla kaudella (2011–2013) riittävästi määrärahoja. Yhdennetyn meripolitiikan toimien rahoitus on tähän asti perustunut varainhoitoasetuksen 49 artiklan 6 kohdan a ja b alakohtaan ja kyseisen asetuksen soveltamissääntöjen 32 artiklaan, joissa säädetään pilottihankkeiden ja valmistelutoimien rahoituksesta[4]. Yhdennettyyn meripolitiikkaan liittyviä pilottihankkeita ja valmistelutoimia voidaan rahoittaa ainoastaan vuoden 2010 loppuun asti.Kohtuullinen rahoitustuki on edelleenkin tarpeen, jotta EU:n on mahdollista saattaa yhdennetty meripolitiikka täytäntöön ja kehittää sitä edelleen sekä saavuttaa yleiset tavoitteet, jotka asetettiin komission lokakuussa 2007 esittämässä sinisessä kirjassa ja vahvistettiin lokakuun 2009 edistymiskertomuksessa sekä yleisten asioiden neuvoston 16. marraskuuta 2009 tekemissä päätelmissä. Rahoitus antaa komissiolle mahdollisuuden jatkaa yhdessä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa toteuttamaansa tutkimustoimintaa, joka on jo aloitettu valmistelutoimien ja pilottihankkeiden muodossa, sekä kehittää ja konkretisoida vaihtoehtoja yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanemiseksi 15. lokakuuta 2009 laaditussa edistymiskertomuksessa esitettyjen suuntaviivojen mukaisesti.ENNAKKOARVIOINTITässä lainsäädäntöehdotuksessa ei määritellä uutta politiikkaa tai aseteta uusia tavoitteita. Merkittäviä kauaskantoisia seurauksia tai uusia poliittisia vaikutuksia ei ole tässä vaiheessa odotettavissa. Sen vuoksi tähän ehdotukseen ei liity vaikutustenarviointia. Jos katsotaan, että joillakin jatkotoimenpiteillä on todennäköisesti merkittäviä seurauksia tai poliittisia vaikutuksia, niistä laaditaan erityisiä vaikutustenarviointeja.Varainhoitoasetuksen 27 artiklan 4 kohdan ja kyseisen asetuksen soveltamissääntöjen 21 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio laati ennakkoarvioinnin ehdotettuun rahoitusohjelmaan liittyvistä yksityiskohtaisimmista näkökohdista. Kyseisessä lainsäädäntöehdotukseen liitetyssä ennakkoarvioinnissa esitetään muun muassa yleiskatsaus ehdotetusta rahoitusohjelmasta. Siinä kiinnitetään erityistä huomiota poliittiseen kontekstiin, ongelman määrittelyyn, ohjelman keskeisiin tavoitteisiin, yhteisön rahoitusosuudesta saatavaan lisäarvoon ja arviointia edellyttäviin tärkeimpiin toimintavaihtoehtoihin.Ennakkoarvioinnissa määritellyt kolme toimintavaihtoehtoa ovat seuraavat:1. ei jatkotoimia;2. kohtuullinen EU:n rahoitusosuus, jota nostetaan maltillisesti tähän mennessä toteutettuihin valmistelu- ja pilottihankkeisiin verrattuna, vaihtoehtojen tarkempaa tarkastelua ja kehittyvän yhdennetyn meripolitiikan tasaista täytäntöönpanoa varten;3. täysimittainen rahoitus.Näitä kolmea keskeistä toimintavaihtoehtoa tarkasteltiin seuraavien yhdennettyä meripolitiikkaa koskevien strategisten linjausten osalta[5]:- meriasioiden yhdennetty hallinnointi kaikilla tasoilla- merialueisiin liittyvä toiminta- monialaiset välineet yhdennettyä päätöksentekoa varten- ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajojen määritteleminen meristrategiadirektiivin puitteissa- yhdennetyn meripolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden edistäminen ja Euroopan johtava rooli tällä alalla- kestävä talouskasvu, työllisyys ja innovaatio- EU:n merialan näkyvyyden lisääminen.Kutakin käytettävissä olevaa toimintavaihtoehtoa arvioitiin seuraavilla perusteilla: i) vaihtoehdon tehokkuus asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja vastaavat hyödyt, ii) valittujen vaihtoehtojen toteuttamiskelpoisuus ja iii) kustannusvaikutus EU:n talousarvioon.Tärkeimpiä arviointituloksia vertaillaan seuraavassa taulukossa:ARVIOINTI VAIHTOEHDOT | Tehokkuus asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja vastaavat hyödyt Hyvä (+++) Keskitasoinen (+/-) Heikko (---) | Toteut-tamis-kelpoisuus Hyvä (+) Keski-tasoinen (+/-) Heikko (-) | Kustannusvaikutus EU:n talousarvioon Positiivinen (+ – +++) Negatiivinen (- – ---) | Yleisarvio Positiivinen (+ – +++) Negatiivinen (- – ---) |Vaihtoehto 1 Ei erityisiä toimia | --- | + | Määrärahat - Henkilöresurssit - Hallintomenot - | - |Vaihtoehto 2 Kohtuullinen EU:n rahoitusosuus | +++ | + | Määrärahat + Henkilöresurssit + Hallintomenot + | + |Vaihtoehto 3 Täysimittainen rahoitus | +++ | - | Määrärahat +++ Henkilöresurssit ++ Hallintomenot ++ | - |Ei jatkotoimia (vaihtoehto 1):Vaihtoehto 1 on selkeästi toteutettavissa, eikä siitä aiheutuisi kustannusvaikutuksia EU:n talousarvioon. Toisaalta jatkotoimien toteuttamatta jättäminen siten, ettei yhdennetyn meripolitiikan alalla toteutettaviin toimiin myönnettäisi kaudella 2011–2013 rahoitusta, merkitsisi ohjelman yleisten ja erityisten tavoitteiden jäämistä saavuttamatta.Tästä seuraisi puolestaan, ettei komissio saavuttaisi lokakuun 2007 sinisessä kirjassa asettamiaan poliittisia tavoitteita, jotka on vahvistettu lokakuun 2009 edistymiskertomuksessa sekä yleisten asioiden neuvoston 16. marraskuuta 2009 tekemissä päätelmissä. Tämä puute on riittävä vaihtoehdon 1 jättämiseksi pois laskuista.Kohtuullinen EU:n rahoitusosuus (vaihtoehto 2):Tällä vaihtoehdolla on vaikutusta EU:n talousarvioon. Toisaalta vaihtoehto 2 tarjoaa monia etuja. Se on toteuttamiskelpoinen ja kustannustehokas vaihtoehto, joka edistäisi merkittävästi kohdassa 2.3 kuvailtujen tavoitteiden saavuttamista. Se antaisi EU:lle mahdollisuuden jatkaa yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen tähtäävien vaihtoehtojen tarkastelua ja aloittaa politiikan täytäntöönpanon eräillä aloilla toteuttavien konkreettisten toimien muodossa. Tällä tavoin se varmistaisi yhdennetyn meripolitiikan moitteettoman ja nopean täytäntöönpanon lyhyellä ja pitkällä aikavälillä.Täysimittainen rahoitus (vaihtoehto 3):Tämä vaihtoehto auttaisi merkittävällä tavalla komissiota saavuttamaan yhdennetyn meripolitiikan osalta asetetut tavoitteet ja painopisteet. Toisaalta vaihtoehto 3 ei ole tässä vaiheessa mahdollinen. Se ei ole poliittisesti toteuttamiskelpoinen, koska yhdennetyn meripolitiikan kehittämisen nykyisessä vaiheessa ei olisi mahdollista myöntää suunniteltua merkittävästi suurempia määrärahoja. Tämä johtuu siitä, etteivät jäsenvaltiot saati komissio ole määritelleet konkreettisia toimintavaihtoehtoja, joihin ylimääräiset varat voitaisiin käyttää. Komissiolla ei myöskään ole henkilöresursseja tämän täysimittaisen rahoituksen hallinnointia varten. Ei olisi sitä paitsi viisasta toteuttaa politiikan täysimittaista rahoitusta testaamatta ratkaisuja ensin pienemmässä mittakaavassa.Näin ollen, kun otetaan huomioon vaihtoehtojen 1 ja 3 rajoitukset sekä se tosiseikka, että yhdennetyn meripolitiikan tavoitteiden saavuttaminen lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä olisi selvästi yhteisön edun mukaista, sopivin ratkaisu näyttäisi olevan kohtuullinen EU:n rahoitusosuus, joka myönnettäisiin yhdennetyn meripolitiikan alalla kaudella 2011–2013 toteutettaviin toimiinEHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDATOikeusperustaEU:n yhdennetyllä meripolitiikalla ei ole nimenomaista oikeusperustaa perussopimuksessa. Se kattaa kuitenkin monia meri- ja rannikkoasioihin liittyviä EU:n politiikanlohkoja, jotka liittyvät esimerkiksi kalastukseen, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen, liikenteeseen, teollisuuteen, alueelliseen yhteenkuuluvuuteen, tutkimukseen, ympäristöön, energiaan ja matkailuun. Ehdotettu säädös perustuu tästä syystä perussopimuksen 43 artiklan 2 kohtaan, 74 artiklaan, 77 artiklan 2 kohtaan, 91 artiklan 1 kohtaan, 100 artiklan 2 kohtaan, 173 artiklan 3 kohtaan, 175 artiklaan, 188 artiklaan, 192 artiklan 1 kohtaan, 194 artiklan 2 kohtaan ja 195 artiklan 2 kohtaan.Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaateKuten lokakuun 2007 sinisessä kirjassa ja siihen liittyvässä toimintasuunnitelmassa korostetaan, kaikissa yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon tähtäävissä toimissa on noudatettava asianmukaisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistettua toissijaisuusperiaatetta. EU:n tasoisen toiminnan perusteet liittyvät yhdennetyn meripolitiikan alaan kuuluvien toimien monialaiseen ja ylikansalliseen luonteeseen sekä alakohtaisten politiikkojen välisiin synergioihin. Tavoitteena on laatia meriä, valtameriä, rannikkoalueita ja merialojen monialaisia kysymyksiä koskeva kokonaisvaltainen kasvu- ja kestävyysstrategia. Erityistapauksia ovat rajatylittävien näkökohtiensa vuoksi toiminnot, jotka liittyvät monialaisiin politiikan toteuttamisvälineisiin ja alojen välisiin meripoliittisiin toimiin sekä yhdennetyn meripolitiikan kansainväliseen ulottuvuuteen. Nämä välineet ja toiminnot pitävät sisällään EU:n merialan yhteisen tietojenvaihtojärjestelmän, merten aluesuunnittelun, rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon sekä merialan tietoverkon.Yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanoon tähtäävät EU:n tason toimet eivät vaikuttaisi kielteisesti jäsenvaltioiden tai alueiden tasolla toteutettuihin samankaltaisiin toimiin. Eri hallintotasoilla toteutettavat monialaiset toimet pikemminkin täydentäisivät ja tukisivat toinen toisiaan. Optimoidun meripoliittisen päätöksenteon mahdollisuuksia ei voida täysipainoisesti hyödyntää, ellei yhdennetty lähestymistapa ulotu kaikille hallintotasoille[6]. Näin ollen on todennäköistä, että meripolitiikan alalla toteutettava unionin tason toiminta tarjoaa mittakaavansa ja vaikutustensa ansiosta selkeitä etuja verrattuna ainoastaan jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla toteutettaviin toimiin. Neuvosto totesi 16. marraskuuta 2009 tekemissään päätelmissä, jotka koskivat 15. lokakuuta annettua yhdennetyn meripolitiikan edistymiskertomusta, että jäsenvaltioiden ja komission olisi jatkettava toimintaansa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen. Se ilmaisi myös tyytyväisyytensä komission ja jäsenvaltioiden työhön sekä yhdennetyn meripolitiikan tulevaisuutta koskeviin linjauksiin.Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti EU:n toiminnan ei tulisi ylittää sitä, mikä on tarpeen asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämä yhdennettyä meripolitiikkaa käsittelevä ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä unionin toiminta ei yhdennetyn meripolitiikan alalla ylitä sitä, mikä on tarpeen asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tyydyttävällä tavalla. Se jättää mahdollisimman paljon liikkumavaraa kansalliselle päätöksenteolle ja noudattaa vakiintuneita kansallisia järjestelyjä ja oikeusjärjestelmiä.Yhdennetyn meripolitiikan alalla toteutettava EU:n tason toiminta toisi lisäarvoa jäsenvaltioissa jo toteutettuihin toimenpiteisiin ja lisäisi jäsenvaltioissa jo nyt aiheutuviin menoihin myönnettäviä resursseja. Nämä resurssit ovat oikeasuhteisia, sillä ne antaisivat jäsenvaltioille, alueille tai alueellisille sidosryhmille mahdollisuuden saavuttaa yhdennetyn meripolitiikan tavoitteet tehokkaammin[7].EHDOTUKSEN TAVOITTEIDEN YKSITYISKOHTAINEN SELVITYSYhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevan tukiohjelman käyttöönotto edellyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta. Ehdotetun ohjelman yleisenä tavoitteena on myöntää riittävästi rahoitusta yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon. Tämä toimi perustuisi komission vuonna 2007 laatimiin siniseen kirjaan ja toimintasuunnitelmaan ja olisi jatkoa valmistelutoimille ja pilottihankkeille, joita on määrä toteuttaa tammikuusta 2001 joulukuuhun 2013.Kuten ehdotuksen 1 ja 2 artiklassa esitetään, ehdotetusta ohjelmasta rahoitettavilla toimilla ja toiminnoilla pyritään erityisesti saavuttamaan seuraavat tavoitteet ja painopisteet, jotka on asetettu vuoden 2007 sinisessä kirjassa ja vahvistettu vuoden 2009 edistymiskertomuksessa sekä yleisten asioiden neuvoston 16. marraskuuta 2009 tekemissä päätelmissä:- jäsenvaltioiden ja rannikkoalueiden välisen meriasioiden yhdennetyn hallinnoinnin ja yhdennettyjen lähestymistapojen edelleenkehittäminen ja täytäntöönpano;- kunkin merialueen tarpeiden mukaan räätälöityjen yhdennettyjen merialuestrategioiden moitteeton ja nopea täytäntöönpano ympäri Eurooppaa;- Euroopan meripoliittisen seurantakeskuksen ja tietoverkon kaltaisten yhdennetyn meripolitiikan monialaisten välineiden edelleenkehittäminen ja täytäntöönpano sekä merivalvonnan yhdentäminen erityisesti yhteisen tietojenvaihtoympäristön perustamisen, merten aluesuunnittelun ja rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon avulla;- meriympäristöön vaikuttavan ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajojen tarkempi määrittely meristrategiapuitedirektiivin mukaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon ihmisen toiminnan yhteisvaikutukset ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan pohjalta;- yhdennetyn meripolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden edistäminen parantamalla ja kannustamalla yhdennettyyn meripolitiikkaan liittyvää vuoropuhelua, yhteistyötä ja koordinointia kolmansien maiden, myös Euroopan merialueiden rajanaapurien, tai kolmansien maiden toimijoiden sekä kansainvälisten kumppanien ja järjestöjen kanssa varmistaen yhtenäisyys alakohtaisissa politiikoissa kehitettyjen toimien kanssa;- kestävän talouskasvun, työllisyyden ja innovaation korostaminen;- EU:n merialan näkyvyyden lisääminen sekä tietojen jakamisen, parhaiden käytänteiden vaihdon, synergioiden hyödyntämisen ja lujittamisen ja sidosryhmien välisen, meriasioiden hallinnointia ja meriin, valtameriin ja rannikkoihin vaikuttavia alakohtaisia politiikkoja koskevan vuoropuhelun edistäminen ja helpottaminen tai monialaisten yhteistyöfoorumien ja -verkostojen perustaminen horisontaalisella ja merialuekohtaisella tasolla.TALOUSARVIOVAIKUTUKSETYhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevan 1. tammikuuta 2011 ja 31. joulukuuta 2013 välisenä aikana sovellettavan tukiohjelman toteuttamiseksi varattu rahoituskehys on asetusehdotuksen mukaisesti 50 000 000 euroa. Ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä tehdään yleiskatsaus talousarviovaikutuksiin ja vaadittuihin henkilö- ja hallintoresurssien uudelleenjärjestelyihin.2010/0257 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUSyhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, 74 artiklan, 77 artiklan 2 kohdan, 91 artiklan 1 kohdan, 100 artiklan 2 kohdan, 173 artiklan 3 kohdan, 175 ja 188 artiklan, 192 artiklan 1 kohdan, 194 artiklan 2 kohdan ja 195 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[8],ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[9],sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,sekä katsovat seuraavaa:1. Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta 10 päivänä lokakuuta 2007 annetussa komission tiedonannossa KOM(2007) 575 todetaan, että yhdennetyn meripolitiikan pääasiallinen tavoite on kehittää ja ottaa käyttöön yhdennetty, johdonmukainen ja yhteinen lähestymistapa meriin, valtameriin, rannikkoalueisiin ja merialoihin.2. Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta annettuun tiedonantoon liittyvässä toimintasuunnitelmassa SEC(2007) 1278 esitetään toimet, joiden toteuttamista Euroopan komissio ehdottaa Euroopan unionin uuden yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanon ensimmäisessä vaiheessa.3. Komission 15 päivänä lokakuuta 2009 antamassa kertomuksessa EU:n yhdennetyn meripolitiikan edistymisestä esitetään yhteenveto yhdennetyn meripolitiikan tärkeimmistä tähänastisista saavutuksista sekä tavoitteet sen täytäntöönpanon seuraavaa vaihetta varten.4. Yleisten asioiden neuvosto korosti 16 päivänä marraskuuta 2009 tekemissään päätelmissä yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon myönnettävän rahoituksen merkitystä kehottamalla "komissiota esittämään tarvittavat ehdotukset yhdennettyä meripolitiikkaa koskevien toimien rahoituksesta nykyisen rahoituskehyksen mukaisesti, jotta ne voitaisiin toteuttaa viimeistään vuonna 2011"[10].5. Unionin rahoitustuki on edelleenkin tarpeen, jotta unionin on mahdollista panna yhdennetty meripolitiikkansa täytäntöön ja jatkaa sen kehittämistä yhdennetystä meripolitiikasta 20 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman[11] mukaisesti sekä saavuttaa yleiset tavoitteensa, jotka asetettiin komission lokakuussa 2007 esittämässä sinisessä kirjassa ja vahvistettiin lokakuun 2009 edistymiskertomuksessa sekä yleisten asioiden neuvoston 16 päivänä marraskuuta 2009 tekemissä päätelmissä.6. Unionin rahoituksella olisi tuettava sellaisia toimia koskevaa tutkimustoimintaa, joiden tarkoituksena on edistää yhdennetyn meripolitiikan strategisia tavoitteita, mukaan luettuna meriasioiden yhdennetty hallinnointi kaikilla tasoilla, Euroopan eri merialueiden erityistarpeiden mukaan räätälöityjen yhdennettyjen merialuestrategioiden edelleenkehittämistä ja täytäntöönpanoa, ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajojen määrittelemistä yhdennetyn meripolitiikan ympäristöpilarin muodostavan meristrategiapuitedirektiivin mukaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon ihmisen toiminnan yhteisvaikutukset ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan pohjalta, sidosryhmien suurempaa osallistumista meriasioiden yhdennetyn hallinnoinnin järjestelmiin, yhdennetyn meripolitiikan monialaisten välineiden edelleenkehittämistä, yhdennetyn meripolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden kehittämistä sekä kestävää talouskasvua, työllisyyttä, innovaatiota ja kilpailukykyä.7. Kaikkia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteita ja painopistealoja ei rahoiteta muista unionin välineistä, joita ovat esimerkiksi koheesiorahasto, Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan kalatalousrahasto, seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma, liittymistä valmisteleva tukiväline (IPA) ja eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline. Sen vuoksi on tarpeen ottaa käyttöön ohjelma yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämisen tukemiseksi, jäljempänä 'ohjelma'.8. Ohjelman täytäntöönpanon kolmansissa maissa olisi edistettävä edunsaajamaan kehitystavoitteiden saavuttamista ja oltava johdonmukaista suhteessa EU:n muihin yhteistyövälineisiin, asiaankuuluvien EU:n politiikkojen tavoitteet ja painopisteet mukaan luettuina.9. Ohjelman olisi täydennettävä nykyisiä ja tulevia rahoitusvälineitä, joita jäsenvaltiot ovat asettaneet käytettäväksi kansallisella ja sitä alemmalla tasolla merten, valtamerten ja rannikoiden suojelun ja kestävän käytön edistämiseen.10. On myös tarpeen vahvistaa säännöt, jotka koskevat toimenpiteiden suunnittelua, menojen tukikelpoisuutta, unionin rahoitustuen tasoa, tärkeimpiä edellytyksiä sen myöntämiseksi sekä ohjelman kokonaismäärärahoja.11. Ohjelma olisi toteutettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002[12], jäljempänä 'varainhoitoasetus', ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002[13] mukaisesti.12. Jotta komission olisi helpompi valvoa tämän asetuksen täytäntöönpanoa, olisi voitava rahoittaa valvontaan, tarkastuksiin ja arviointiin liittyviä menoja.13. Ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistettavista vuotuisista työohjelmista olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[14] mukaisesti.14. Tämän asetuksen nojalla rahoitettaviin toimiin liittyen on tarpeen varmistaa unionin taloudellisten etujen suojaaminen soveltamalla Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 2988/95[15], komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annettua neuvoston asetusta (Euratom, EY) N:o 2185/96[16] ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999[17].15. Unionin rahoituksen tehokkuuden varmistamiseksi tämän asetuksen nojalla rahoitettuja toimia olisi arvioitava säännöllisesti.16. Jäsenvaltiot eivät voi yksin toimiessaan riittävällä tavalla toteuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan ohjelmasta rahoitettavien toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaKohdeTällä asetuksella otetaan käyttöön ohjelma, josta tuetaan yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä ja täytäntöönpanoa edistäviä toimenpiteitä, jäljempänä 'ohjelma'.2 artiklaYleiset tavoitteetOhjelmalla on seuraavat yleiset tavoitteet:a) edistää mereen ja rannikkoon liittyvien kysymysten yhdennetyn hallinnoinnin sekä yhdennettyjen merialuestrategioiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa;b) auttaa kehittämään välineitä, jotka ovat yhteisiä meri- tai rannikkoasioihin liittyville politiikanlohkoille;c) tukea yhteistä päätöksentekoa ja edistää meri- ja rannikkoalueiden varojen kestävää käyttöä sekä kestävää kasvua, innovaatiota ja työllisyyttä merialoilla ja rannikkoalueilla alakohtaisten poliittisten painopisteiden ja toimien mukaisesti;d) määritellä tarkemmin meriympäristöön vaikuttavan ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajat meristrategiapuitedirektiivin mukaisesti;e) parantaa ja tehostaa ulkoista yhteistyötä ja koordinointia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteisiin nähden.3 artiklaErityiset tavoitteet1. Edellä olevassa 2 artiklan a, b, c ja d alakohdassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti ohjelmalla pyritääna) kannustamaan jäsenvaltioita tai alueita kehittämään meriasioiden yhdennettyä hallinnointia tai ottamaan se käyttöön;b) virittämään ja vauhdittamaan yhdennettyyn meripolitiikkaan liittyviä monialaisia kysymyksiä koskevaa vuoropuhelua ja yhteistyötä sidosryhmien kanssa ja niiden kesken;c) helpottamaan meripolitiikkaan liittyvien synergioiden hyödyntämistä, tiedon jakamista ja parhaiden käytänteiden vaihtoa, mukaan luettuina meripolitiikan hallinnointi sekä aluemeriin ja rannikkoalueisiin vaikuttavat alakohtaiset politiikat;d) edistämään sellaisten monialaisten yhteistyöfoorumien ja -verkostojen perustamista, joissa otetaan huomioon teollisuuden, tutkimusorganisaatioiden, alueiden, viranomaisten ja kansalaisjärjestöjen intressit;e) helpottamaan yhteisten menetelmien ja lähestymistapojen kehittämistä.2. Edellä olevassa 2 artiklan b alakohdassa vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla pyritään kehittämään seuraavia:a) EU:n merialan yhteinen tietojenvaihtojärjestelmä, joka edistää monialaisia ja valtioiden välisiä valvontatoimintoja ja parantaa merialueen turvallista käyttöä ja jossa otetaan huomioon alakohtaisissa politiikoissa valvonnan suhteen saavutetut kehitysaskeleet ja edistetään tapauksen mukaan niiden tarpeellista kehittämistä;b) merten aluesuunnittelu ja rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito, jotka ovat kumpikin olennaisen tärkeitä välineitä ekosysteemipohjaisessa hallinnoinnissa ja merellisten alueiden ja rannikkoalueiden kestävässä kehittämisessä;c) kattava, julkinen ja korkealaatuinen merialan tietokanta, joka helpottaa kyseisten tietojen jakamista, uudelleenkäyttöä ja levittämistä eri käyttäjäryhmien kesken ja varmistaa merialan tietojen havainnollistamisen internet-pohjaisten työvälineiden avulla.3. Edellä olevassa 2 artiklan e alakohdassa vahvistetun tavoitteen mukaisesti ja alakohtaisia politiikkoja täydentäen ohjelmalla pyritään parantamaan ja tehostamaan yhdennettyjen monialaisten toimien osalta toteutettavaa yhteistyötäa) kolmansien maiden kanssa, mukaan luettuina Euroopan merialueiden rajanaapurit;b) kolmansien maiden toimijoiden kanssa;c) kansainvälisten kumppanien ja järjestöjen kanssa erityisesti suhteessa ekosysteemien ennallistamisesta tehtyihin kansainvälisiin sitoumuksiin ja muihin asiaankuuluviin sopimuksiin.4. Edellä olevassa 3 kohdassa vahvistetut erityiset tavoitteet on pyrittävä saavuttamaan 1 ja 2 kohdassa vahvistettujen erityisten tavoitteiden mukaisesti ja sopusoinnussa EU:n yhteistyövälineiden kanssa ottaen huomioon kansallisten ja alueellisten kehittämisstrategioiden tavoitteet.4 artiklaTukikelpoiset toimetOhjelmasta voidaan myöntää rahoitustukea 2 ja 3 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti esimerkiksi seuraavanlaisiin toimiin:a) selvitykset ja yhteistyöohjelmat;b) tiedottaminen ja parhaiden käytänteiden jakaminen, tietoisuuden lisääminen ja siihen liittyvien käytänteiden levittäminen, mukaan luettuina julkiset kampanjat ja tapahtumat sekä verkkosivujen kehittäminen ja ylläpito;c) konferenssit, seminaarit, työpajat ja sidosryhmäfoorumit;d) merkittävän tietomäärän, parhaiden käytänteiden ja unionin rahoittamia alueellisia hankkeita koskevan tietokannan kokoaminen, valvonta ja havainnollistaminen sekä näiden tietojen julkisen saatavuuden varmistaminen tarvittaessa myös yhteen tai useampaan näistä tarkoituksista perustetun sihteeristön avulla;e) monialaisiin välineisiin liittyvät toimet, testihankkeet mukaan luettuina.5 artiklaRahoitustuen muoto1. Unionin myöntämä rahoitustuki voi olla oikeudelliselta muodoltaana) avustus;b) julkisia hankintoja koskeva sopimus;c) hallinnollinen sopimus Yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa.2. Ohjelmasta voidaan myöntää avustuksia sekä yksittäisiin toimiin että toimintaan. Ellei asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002, jäljempänä 'varainhoitoasetus', toisin säädetä, avustusten tai julkisia hankintoja koskevien sopimusten saajat on valittava ehdotus- tai tarjouspyynnön perusteella.6 artiklaTuensaajat1. Ohjelman nojalla voidaan myöntää rahoitustukea luonnollisille ja yksityisoikeuden tai julkisoikeuden soveltamisalaan kuuluville oikeushenkilöille, unionin virastot mukaan luettuina.2. Ohjelmasta voidaan tukea kolmansia maita, kolmansien maiden sidosryhmiä ja kansainvälisiä järjestöjä tai elimiä, jotka edistävät yhtä tai useampaa 2 ja 3 artiklassa vahvistettua yleistä tai erityistä tavoitetta.3. Menettelyyn osallistumista koskeva kelpoisuus on täsmennettävä asiaa koskevassa ehdotus- tai tarjouspyynnössä.7 artiklaTäytäntöönpanomenettelyt1. Komissio noudattaa ohjelman täytäntöönpanossa varainhoitoasetusta.2. Ohjelman täytäntöönpanoa varten komissio hyväksyy 2 ja 3 artiklassa määritettyjen tavoitteiden puitteissa vuotuisen työohjelman 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.3. Vuotuisessa työohjelmassa vahvistetaan avustusten osalta yksityiskohtaisestia) ohjelmavuoden painopisteet, tavoitteet ja odotetut tulokset sekä varainhoitovuodeksi hyväksytyt määrärahat;b) toimien nimet ja kohteet;c) täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt;d) ehdotuksia valittaessa sovellettavat keskeiset valinta- ja ratkaisuperusteet;e) tarvittaessa edellytykset, jotka oikeuttavat myöntämään avustuksen ilman ehdotuspyyntöä jonkin komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 168 artiklassa määritellyn poikkeuksen perusteella;f) enimmäismäärärahat ja suurin sallittu yhteisrahoitusosuus toimea kohden, ja jos sen suuruus vaihtelee, perusteet, joiden mukaan osuuden suuruusluokka määräytyy;g) ehdotuspyyntöjen aikataulu.4. Vuotuisessa ohjelmassa vahvistetaan julkisia hankintoja koskevien sopimusten osalta yksityiskohtaisestia) toimien nimet ja kohteet;b) enimmäismäärärahat toimea kohden;c) toimien tarkoitus;d) täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt;e) alustava aikataulu hankintamenettelyjen aloittamiselle.5. Vuotuiseen työohjelmaan eivät kuulu 9 artiklan nojalla toteutettavat toimet.8 artiklaTalousarviovarat1. Rahoituskehykseksi ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistetaan 50 000 000 euroa 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi kaudeksi.2. Ohjelmaan osoitetut budjettivarat sisällytetään Euroopan unionin yleisen talousarvion vuosittaisiin määrärahoihin. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy käytettävissä olevat vuosittaiset määrärahat rahoituskehyksen asettamissa rajoissa.9 artiklaTekninen apu1. Edellä olevan 8 artiklan nojalla vahvistetulla rahoituskehyksellä voidaan kattaa myös tämän asetuksen tehokkaan täytäntöönpanon ja sen tavoitteiden saavuttamisen kannalta tarpeellisiin valmistelutoimiin, seurantaan, valvontaan, tarkastukseen ja arviointiin liittyviä välttämättömiä menoja.2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettuja toimia voivat olla etenkin selvitykset, asiantuntijoiden kokoukset ja menot, jotka aiheutuvat tietoteknisistä välineistä, järjestelmistä ja verkoista sekä muusta teknisestä, tieteellisestä ja hallinnollisesta avusta ja asiantuntemuksesta, johon komissio voi joutua turvautumaan tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi.10 artiklaSeuranta1. Rahoitustuen saajan on toimitettava komissiolle kertomuksia ohjelmasta rahoitetun toiminnan teknisestä ja taloudellisesta etenemisestä. Lisäksi on toimitettava loppukertomus kolmen kuukauden kuluessa kunkin hankkeen päättymisestä.2. Komission virkamiesten ja muun henkilöstön on tehtävä ohjelmasta rahoitettujen hankkeiden ja muiden toimenpiteiden tarkastuksia paikalla, myös otantatarkastuksina, erityisesti varmistaakseen ohjelman tavoitteiden ja tämän asetuksen 2, 3 ja 4 artiklassa vahvistettujen toimia koskevien tukikelpoisuusvaatimusten noudattamisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tilintarkastustuomioistuimen yhdessä kansallisten toimivaltaisten tilintarkastusviranomaisten kanssa suorittamia perussopimuksen 287 artiklan mukaisia tarkastuksia tai perussopimuksen 322 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista valvontaa.3. Tämän asetuksen nojalla tehtäviin sopimuksiin on erityisesti sisällytettävä määräykset komission tai sen mahdollisesti valtuuttaman edustajan suorittamasta yleisestä ja varainhoitoon liittyvästä valvonnasta sekä tilintarkastustuomioistuimen suorittamista tarkastuksista, jotka voidaan tarvittaessa tehdä paikalla.4. Tuensaajan on säilytettävä komission saatavilla kaikki hankkeeseen liittyviä menoja koskevat asiakirjat viiden vuoden ajan viimeisen hanketta koskevan maksun suorittamisesta.5. Tarvittaessa komissio mukauttaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten ja otantatarkastusten perusteella alun perin myönnetyn rahoitustuen määrää tai ehtoja sekä maksuaikataulua.6. Komissio toteuttaa kaikki muut tarvittavat toimet varmistaakseen, että rahoitetut toimet toteutetaan asianmukaisesti ja tämän asetuksen sekä varainhoitoasetuksen säännöksiä noudattaen.11 artiklaUnionin taloudellisten etujen suojaaminen1. Tästä ohjelmasta rahoitettuja toimia toteutettaessa komissio varmistaa, että unionin taloudellisia etuja suojataana) soveltamalla petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäiseviä toimenpiteitä;b) tehokkailla tarkastuksilla;c) perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin, jad) soveltamalla tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, jos väärinkäytöksiä havaitaan.2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi komissio toimii asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95, asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti.3. Komissio voi lykätä toimea varten myönnetyn rahoitustuen antamista, vähentää tuen määrää tai periä sen takaisin, jos se havaitsee väärinkäytöksiä, mukaan luettuna tämän asetuksen tai asianomaisen rahoitustuen myöntämistä koskevan päätöksen tai sopimuksen säännösten tai määräysten noudattamatta jättäminen, tai jos ilmenee, että toimea on komission hyväksyntää pyytämättä muutettu tavalla, joka on ristiriidassa sen luonteen tai toteutusta koskevien ehtojen kanssa.4. Jos määräaikoja ei ole noudatettu tai jos toimen toteutuksen edistyminen antaa perusteet vain osaan myönnetystä rahoitustuesta, komissio pyytää tuensaajaa esittämään selvityksen asiasta tietyssä määräajassa. Jos tämä ei pysty esittämään hyväksyttävää perustelua, komissio voi peruuttaa taloudellisen avustuksen loppuosan ja vaatia jo maksettujen erien palauttamista.5. Kaikki perusteettomasti maksetut erät on palautettava komissiolle. Niihin määriin, joita ei makseta takaisin ajoissa, lisätään korko varainhoitoasetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.6. Tämän artiklan soveltamiseksi väärinkäytöksenä pidetään jokaista unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen taikka sopimusvelvoitteen rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla perusteettomasta menosta aiheutuva vahinko unionin yleiselle talousarviolle tai unionin hallinnoimille talousarvioille.12 artiklaArviointiKomissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jälkiarviointikertomuksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014.13 artiklaNeuvoa-antava komitea1. Komissiota avustaa 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjen vuotuisten työohjelmien laatimisessa neuvoa-antava komitea.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.14 artiklaVoimaantuloTämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies PuheenjohtajaSÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS1. EHDOTUKSEN NIMI:Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta2. LUOKITTELU TOIMINTOPERUSTEISESSA JOHTAMIS- JA BUDJETOINTIJÄRJESTELMÄSSÄMeripolitiikka3. BUDJETTIKOHDAT3.1. 11 09 05 Yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskeva tukiohjelma11 01 04 07 Yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskeva tukiohjelma – Hallintomenot3.2. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto:1 päivästä tammikuuta 2011 31 päivään joulukuuta 20133.3. Budjettitiedot:Budjetti-kohta | Menolaji | Uusi | EFTA osallistuu | Ehdokasmaat osallistuvat | Rahoitus-näkymien otsake |11 09 05 | Pakoll./ ei-pakoll. Ei ole | JM[18] | KYLLÄ | EI | EI | Nro 2 |11 01 04 07 | Pakoll./ ei-pakoll. Ei ole | EI-JM[19] | KYLLÄ | EI | EI | Nro 2 |4. YHTEENVETO RESURSSEISTA4.1. Taloudelliset resurssit4.1.1. Yhteenveto maksusitoumusmäärärahoista (MSM) ja maksumäärärahoista (MM)milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)Menolaji | Kohdan nro | 2011 | 2012 | 2013 | Yhteensä |Toimintamenot[20] |Maksusitoumusmäärärahat (MSM) | 8.1 | a | 16.260 | 16.560 | 16.780 | 49.600 |Maksumäärärahat (MM) | b | 7.355 | 14.443 | 17.512 | 39.310 |Viitemäärään sisältyvät hallintomenot[21] |Tekninen ja hallinnollinen apu (EI-JM) | 8.2.4 | c | 0.100 | 0.100 | 0.200 | 0.400 |VIITEMÄÄRÄ YHTEENSÄ |Maksusitoumusmäärärahat | a+c | 16.360 | 16.660 | 16.980 | 50.000 |Maksumäärärahat | b+c | 7.455 | 14.543 | 17.712 | 39.710 |Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot (EI-JM) | 8.2.5 | d | 1.000 | 1.000 | 1.000 | 3.000 |Viitemäärään sisältymättömät hallintomenot lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EI-JM) | 8.2.6 | e | 0.155 | 0.157 | 0.160 | 0.472 |Toimenpiteen alustavat rahoituskustannukset yhteensä |MSM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | a+c+d+e | 17.515 | 17.817 | 18.140 | 53.472 |MM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | b+c+d+e | 8.610 | 15.700 | 18.872 | 43.182 |Vuosina 2014 ja 2015 tarvittavien, kauden 2011–2013 toimintamenoja koskeviin maksusitoumusmäärärahoihin liittyvien maksumäärärahojen odotetaan olevan yhteensä 10 290 euroa. |Tiedot yhteisrahoituksesta |Rahoitukseen osallistuva taho | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | Yht. |f |MSM YHTEENSÄ yhteisrahoitus mukaan luettuna | a+c+d+e+f |4.1.2. Yhteensopivuus rahoitussuunnitelman kanssaEhdotus edellyttää kyseeseen tulevan rahoitusnäkymien otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista.4.1.3. Vaikutukset tuloihinEhdotuksella ei ole vaikutuksia tuloihin.4.2. Henkilöresurssit kokoaikaiseksi muutettuna (sisältää virkamiehet sekä väliaikaisen ja ulkopuolisen henkilöstön) – katso erittely kohdassa 8.2.1Vuositarve | 2011 | 2012 | 2013 |Henkilöstön määrä yhteensä | 9.4 | 9.4 | 9.4 |5. OMINAISPIIRTEET JA TAVOITTEET5.1. Tarve, johon ehdotuksella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälilläYhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä ja täytäntöönpanoa koskevien vaihtoehtojen kartoituksen jatkaminen.5.2. Yhteisön osallistumisesta saatava lisäarvo, ehdotuksen johdonmukaisuus muiden rahoitusvälineiden kanssa sekä mahdolliset synergiaedutEhdotetun talousarvion olisi täydennettävä ja vahvistettava nykyisiä ja tulevia rahoitusvälineitä. Tämän ohjelman nojalla toteutettavien toimien olisi tapauksen mukaan täydennettävä asiaa koskevia unionin politiikkoja, jotka liittyvät kyseisillä alueilla aktiivisten EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehtyihin voimassaoleviin kansainvälisiin ja alueellisiin yleissopimuksiin ja/tai sopimuksiin sekä luoda merkittäviä kytköksiä tällaisten aloitteiden välille, jolloin niistä saatava kokonaishyöty on mahdollisimman suuri. Yksittäiset toimet täydentävät myös Euroopan makroaluestrategioiden alalla käynnissä olevaa toimintaa.5.3. Ehdotuksen tavoitteet ja odotetut tulokset sekä näihin liittyvät indikaattorit toimintoperusteisessa johtamismallissaKs. asetuksen 2 ja 3 artikla.5.4. Toteutustapa (alustava)Komissio toteuttaa tästä ohjelmasta rahoitettujen toimenpiteiden talousarviomäärärahoja keskitetysti varainhoitoasetuksen 53 artiklan a alakohdan mukaisesti. Muut toteuttamistavat eivät kuitenkaan ole poissuljettuja.6. SEURANTA JA ARVIOINTI6.1. SeurantamenettelyKomissio seuraa ohjelmasta rahoitettujen toimien teknistä ja taloudellista toteutusta tuensaajan komissiolle toimittamien tilanneselvitysten pohjalta ja myös paikalla tehtyjen tarkastusten avulla. Lisäksi on toimitettava loppukertomus kolmen kuukauden kuluessa kunkin hankkeen päättymisestä. Ohjelmasta rahoitetuille hankkeille ja muille toimille tehdään myös tarkastuksia, alihankkijoiden tehtäväksi annetut tarkastukset mukaan luettuina.6.2. Arviointi6.2.1. EnnakkoarviointiEhdotukseen liittyvissä perusteluissa esitetään yleiskatsaus ennakkoarvioinnin keskeisistä havainnoista ja tuloksista.6.2.2. Väli-/jälkiarviointien perusteella toteutetut toimenpiteet (aikaisemmat kokemukset vastaavasta toiminnasta)Vuosina 2008–2010 käynnistettiin joukko pilottihankkeita ja valmistelutoimia kyseisellä alalla toteutettavaa EU:n toimintaa koskevien ehdotusten laatimista varten.6.2.3. Tulevaa arviointia koskevat määräykset ja arviointien suorittamisvälitKoko ohjelmasta laaditaan jälkiarviointi, joka on määrä toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31. joulukuuta 2014.Varainhoitoasetuksen 27 artiklan 4 kohdan ja kyseisen asetuksen soveltamissäännöistä annetun asetuksen 21 artiklan 3 kohdan mukainen yhdennetyn merivalvonnan ja merten aluesuunnittelun arviointi toteutetaan vuonna 2012, ja meriosaamisen hanke arvioidaan vuonna 2013.7. PetostentorjuntaAsetusehdotuksen 10 artiklassa viitataan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annettuun neuvoston asetukseen (EY, Euratom) N:o 2988/95[22], komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (Euratom, EY) N:o 2185/96[23] ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 1073/1999[24].8. YKSITYISKOHTAINEN ERITTELY TARVITTAVISTA RESURSSEISTA8.1. Ehdotuksen tavoitteet ja niihin liittyvät rahoituskustannuksetMaksusitoumusmäärärahoina, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)(Sarakkeessa ilmoitetaan tavoitteet, toiminta ja tuotokset) | Tuotoksen tyyppi | Keskim. kustannukset | 2011 | 2012 | 2013 |2011 | 2012 | 2013 |Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt[26] (11 01 01) | A*/AD | 4.00 | 4.00 | 4.00 |B*, C*/AST | 2.40 | 2.40 | 2.40 |Momentilta 11 01 02 rahoitettava henkilöstö[27] | 3.00 | 3.00 | 3.00 |Momentilta 11 01 04/05 rahoitettava muu henkilöstö[28] |YHTEENSÄ | 9.40 | 9.40 | 9.40 |8.2.2. Toimintaan liittyvien tehtävien kuvausSelvityksiä koskevien toimeksiantojen kirjoittaminen, avustuksia koskevien ehdotuspyyntöjen ja tarjouskilpailujen valmistelu; avustuksista neuvotteleminen, ennakko- ja jälkitarkastukset, kokousten järjestäminen, ehdotusten ja tarjousten arviointi, suoritteiden seuranta, maksujen suorittaminen8.2.3. Henkilöresurssien lähteet (henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö)( Korvattavan tai jatkettavan ohjelman hallinnointiin osoitetut tämänhetkiset virat ja/tai toimet sekä ulkopuoliset työntekijätHenkilöstöresurssien tarve katetaan tämän toimen hallinnointiin jo myönnetyistä ja/tai pääosaston sisällä uudelleen kohdennetuista määrärahoista.8.2.4. Muut viitemäärään sisältyvät hallintomenot (XX 01 04/05 – hallintomenot)milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)Budjettikohta (numero ja nimike) | 2011 | 2012 | 2013 | Yht. |1 Tekninen ja hallinnollinen apu (henkilöstökust. mukaan luettuina) |Toimeenpanovirastot[29] |Muu tekninen ja hallinnollinen apu |- sisäinen |- ulkoinen | 0.100 | 0.100 | 0.200 | 0.400 |Tekninen ja hallinnollinen apu yhteensä | 0.100 | 0.100 | 0.200 | 0.400 |8.2.5. Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot, jotka eivät sisälly viitemääräänmilj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)Laji | 2011 | 2012 | 2013 |Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt (11 01 02 01) | 0.781 | 0.781 | 0.781 |Momentilta 11 01 02 01 rahoitettava henkilöstö (kansalliset asiantuntijat, sopimussuhteinen hlöstö jne.) | 0.219 | 0.219 | 0.219 |Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot yhteensä (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 1.000 | 1.000 | 1.000 |Laskelma – Virkamiehet, väliaikaiset toimihenkilöt ja muu henkilöstö (11 01 02 01) |Henkilöstöresursseista johtuvat rahoituskustannukset arvioidaan komission henkilöstömäärää koskevia arviointeja varten toimittamien keskimääräisten kustannusten perusteella: Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt: 122 000 euroa / vuosi Kansalliset asiantuntijat: 73 000 euroa / vuosi Sopimussuhteiset toimihenkilöt: 64 000 euroa / vuosi |8. 2. 6. Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemääräänmilj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)2011 | 2012 | 2013 | YHTEENSÄ |11 01 02 11 01 – Virkamatkat | 0.020 | 0.020 | 0.020 | 0.060 |11 01 02 11 02 – Asiantuntijaryhmien kokoukset | 0.100 | 0.100 | 0.100 | 0.300 |11 01 02 11 03 – Neuvoa-antava komitea, joka avustaa komissiota yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta annetun asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vuotuisten työohjelmien laatimisessa päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklan mukaisesti (kaksi kokousta vuodessa) | 0.035 | 0.037 | 0.040 | 0.112 |11 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset |11 01 02 11 05 – Tietojärjestelmät |2 Muut hallintomenot yhteensä (XX 01 02 11) |3 Muut hallintomenojen kaltaiset menot (eritellään budjettikohdittain) |Hallintomenot yhteensä lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0.155 | 0.157 | 0.160 | 0.472 |Hallintomäärärahojen tarve katetaan tämän toimen hallinnointiin jo myönnetyistä ja/tai pääosaston sisällä uudelleen kohdennetuista määrärahoista, joita täydennetään tapauksen mukaan muilla mahdollisilla osuuksilla, joita hallinnoivalle pääosastolle voidaan myöntää vuosittaisessa jakomenettelyssä talousarviorajoitukset huomioon ottaen.Laskelma – Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään Meripoliittista seurantakeskusta ja tietoverkkoa käsittelevä asiantuntijaryhmä valvoo meriosaamisen hankkeita ja kokoontuu neljästi vuodessa. Asiantuntijaryhmä seuraa jo valmistelutoimia, ja arvio perustuu kyseisen ryhmän kokemuksiin. Neuvoa-antavan komitean kokousmenoja koskeva arvio perustuu asiantuntijoiden kulujen korvaamista koskeviin komission sääntöihin. |[1] Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät, 14. joulukuuta 2007 – Asiak. 16616/1/07 REV 1.[2] KOM(2009) 540, 15. lokakuuta 2009.[3] Tähän kertomukseen liittyi komission valmisteluasiakirja SEC(2009) 1343, jossa tarkasteltiin yksityiskohtaisesti, miten lokakuussa 2007 laaditun toimintasuunnitelman tavoitteissa on tähän mennessä edistytty.[4] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1995/2006, annettu 13. joulukuuta 2006, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 muuttamisesta (EUVL L 390, 30.12.2006), jäljempänä 'varainhoitoasetus', ja komission asetus (EY, Euratom) N:o 478/2007, annettu 23. huhtikuuta 2007, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 muuttamisesta.[5] Komission kertomus EU:n yhdennetyn meripolitiikan edistymisestä – KOM(2009) 540 lopullinen, 15.10.2009, s. 11–12, ja EU:n yhdennetystä meripolitiikasta annettuun tiedonantoon liittyvä komission toimintasuunnitelma – SEC(2007) 1278, 10.10.2007.[6] Komission tiedonanto "Meripolitiikkaan sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat suuntaviivat: kohti parasta toimintatapaa meriasioiden yhdennetyssä hallinnoinnissa ja sidosryhmien kuulemisessa" – KOM(2008) 395, 29.6.2008, s. 4.[7] Esimerkiksi yhdennetyn merivalvonnan yhteydessä EU:n toiminnassa rajoitutaan tekemään olemassa olevien järjestelmien tietokerroksista yhteentoimivia ja kaikkien EU:n tason käyttäjäyhteisöjen ennalta määriteltyjä tarpeita vastaavia tavalla, joka noudattaa mahdollisimman hyvin suhteellisuusperiaatetta. Yhteisen tietojenvaihtoympäristön rakentamisen ei pitäisi haitata nykyisten ja suunniteltujen alakohtaisten tietojärjestelmien kehittämistä ja kehittymistä, kunhan otetaan huomioon yhteentoimivuus, jota tarvitaan tietojen vaihtamiseksi muiden järjestelmien kanssa.[8] EUVL C [...], [...], s. [...].[9] EUVL C [...], [...], s. [...].[10] Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston päätelmät yhdennetystä meripolitiikasta – asiak. 15175/1/09, s. 6.[11] Euroopan parlamentin päätöslauselma, annettu 20. toukokuuta 2008, Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta – P6_TA(2008)0213.[12] EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.[13] EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1.[14] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.[15] EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.[16] EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.[17] EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.[18] Jaksotetut määrärahat[19] Jaksottamattomat määrärahat (EI-JM).[20] Menot, jotka eivät kuulu kyseisen osaston 11 lukuun 11 01.[21] Menot, jotka otetaan osaston 11 momentille 11 01 04.[22] EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.[23] EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.[24] EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.[25] Kuten kuvattu kohdassa 5.3.[26] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään.[27] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään.[28] Kyseisen henkilöstön kustannukset sisältyvät viitemäärään.[29] Tässä olisi viitattava asianomaisia toimeenpanovirastoja koskeviin rahoitusselvityksiin.


jurisdiction: EU

text:
 |
 52013PC0315
 Propuesta de DECISIÓN DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO relativa al despliegue del servicio eCall interoperable en toda la UE /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */
 EXPOSICIÓN DE MOTIVOS
 1. CONTEXTO DE LA PROPUESTA
 La presente propuesta aborda la parte
 correspondiente a la infraestructura de puntos de respuesta de seguridad
 pública (PSAP, por sus siglas en inglés) de la estrategia de la Comisión sobre
 eCall, que se basa en un enfoque regulador con tres vertientes: el sistema
 instalado en el vehículo, las redes de telecomunicaciones y los PSAP.
 1.1. Contexto general
 La seguridad en la carretera es uno de
 los elementos más importantes de la política de transporte de la Unión Europea.
 En 2011 se produjeron en las carreteras de la UE cerca de 30 000 víctimas
 mortales y más de 1,5 millones de heridos en alrededor de 1,1 millones de
 accidentes de tráfico. Además de la tragedia que constituyen la pérdida de
 vidas y las lesiones corporales, los accidentes tienen un coste económico para
 la sociedad que representa aproximadamente 130 000 millones de euros al
 año. La UE está plenamente comprometida con la reducción del número de
 accidentes de carretera (mediante la prevención de accidentes o la seguridad
 activa), así como con la atenuación de las consecuencias de los accidentes
 cuando se producen (seguridad pasiva) y con la mejora de la eficiencia de los
 servicios de emergencia y la eficacia de la atención médica tras un accidente
 (seguridad terciaria). En este contexto, el servicio eCall puede contribuir
 notablemente a reducir la siniestralidad en las carreteras y atenuar la
 gravedad de las lesiones en los accidentes de tráfico.
 Cada minuto es crucial para salvar vidas
 y atenuar la gravedad de las lesiones cuando se pide a los servicios de
 emergencia que acudan a un accidente de tráfico. Los dispositivos eCall alertan
 a los servicios de emergencia inmediatamente, incluso si el conductor o
 pasajero está inconsciente o por otro motivo no puede llamar, y aceleran la
 llegada de los equipos de emergencia, según las estimaciones, un 40 % en
 las zonas urbanas y un 50 % en las zonas rurales. Las llamadas eCall
 inciden asimismo de forma notable en la reducción de la congestión que provocan
 los accidentes de tráfico y, por ende, de la congestión general de las
 carreteras europeas.
 Por consiguiente, la implantación
 armonizada de un servicio eCall paneuropeo interoperable en la UE viene
 figurando en la agenda de la Comisión desde 2005 y en la actualidad ha pasado a
 ser una acción prioritaria para la mejora de la seguridad vial y el despliegue
 de sistemas inteligentes de transporte en Europa.
 En el marco de una estrategia de
 despliegue voluntario, la Comisión, en su Comunicación de 2005 titulada «Un
 servicio eCall para todos»[1],
 instó encarecidamente a las administraciones nacionales y regionales a actuar y
 a invertir en la infraestructura necesaria de atención urgente para eCall, con
 vistas al lanzamiento de un servicio paneuropeo completo en 2009. Asimismo, la
 Comisión pidió a los organismos de normalización europeos (ETSI y CEN) que
 elaboraran las normas comunes europeas necesarias y proporcionaran asistencia
 en este contexto.
 El 21 de agosto de
 2009, la Comunicación titulada «eCall: el momento de implantarlo»[2]
 señalaba los progresos alcanzados en el proceso de introducción de eCall y
 concluía que el enfoque voluntario no había resultado suficiente. La Comisión
 indicaba que, salvo que se produjera un avance significativo hasta finales de
 2009, consideraría la posibilidad de introducir medidas reguladoras para
 garantizar la instalación de serie de los equipos eCall en todos los vehículos
 nuevos de Europa, empezando por determinadas categorías (turismos y vehículos
 industriales ligeros).
 En agosto de 2010 entró en vigor la
 Directiva 2010/40/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 7 de julio de
 2010, por la que se establece el marco para la implantación de sistemas de
 transporte inteligentes en el sector del transporte por carretera y para las interfaces
 con otros modos de transporte[3],
 que incluía el «suministro armonizado de un número de llamada de emergencia interoperable
 en toda la Unión (eCall)» como una de las seis acciones prioritarias definidas
 para la adopción de especificaciones.
 En su resolución no legislativa «Informe
 sobre eCall: un nuevo servicio 112 para los ciudadanos»[4], adoptada el 3 de
 julio de 2012, el Parlamento Europeo declara:
 –
 «Considera que el sistema eCall debe ser un
 sistema público de llamadas de emergencia a escala europea, integrado en el
 vehículo y basado en unos estándares paneuropeos comunes y en los estándares
 del número 112».
 –
 «Recuerda que la evaluación de impacto de la
 Comisión refleja que la adopción de medidas normativas con vistas a la
 introducción obligatoria del sistema de llamada eCall es la única opción
 posible en estos momentos para lograr todos los resultados positivos».
 –
 «Insta a la Comisión a presentar una propuesta
 en el marco de la Directiva 2007/46/CE a fin de garantizar la implantación
 obligatoria de un sistema eCall público basado en el número 112 para 2015 en
 todos los vehículos nuevos homologados y en todos los Estados miembros».
 –
 «Acoge con satisfacción la recomendación de la
 Comisión de 8 de septiembre de 2011 e insta a los Estados miembros y a los operadores
 de redes móviles (ORM) a aplicar sus medidas y mejoras necesarias a más tardar
 para finales de 2014; lamenta, sin embargo, que solo 18 Estados miembros
 respondieran a tiempo; insta a los Estados miembros restantes a que hagan lo
 propio lo antes posible».
 –
 «Insta a la Comisión a que adopte las
 especificaciones comunes para los PSAP dentro del marco de la Directiva STI a
 finales de 2012 y a que proponga una directiva sobre la aplicación del sistema
 eCall».
 El despliegue de eCall contribuirá
 asimismo a la aplicación del Plan de Acción CARS 2020, incluido en la
 Comunicación de 8 de noviembre de 2012 titulada «CARS 2020: Plan de Acción para
 una industria del automóvil competitiva y sostenible en Europa»[5].
 El 26 de noviembre de 2012, la Comisión
 adoptó el Reglamento Delegado (UE) no 305/2013, por el que se complementa la
 Directiva 2010/40/UE del Parlamento Europeo y del Consejo en lo que se refiere
 al suministro armonizado de un número de llamada de emergencia interoperable en
 toda la Unión (eCall)[6],
 que establece las especificaciones para potenciar la infraestructura de los PSAP
 necesaria para la recepción y el tratamiento adecuados de las llamadas eCall a
 fin de garantizar la compatibilidad, interoperabilidad y continuidad en todo el
 territorio de la UE del servicio armonizado de llamada de emergencia eCall.
 1.2. Justificación de la
 propuesta
 Dada la ausencia de avances
 significativos en el despliegue voluntario de eCall hasta finales de 2009, la
 Comisión decidió efectuar una evaluación de impacto a fin de determinar la
 opción de actuación más adecuada para implantar el servicio eCall a escala de
 la Unión Europea.
 Como se explica en la evaluación de
 impacto[7],
 el servicio eCall exige tres tipos de medidas: la instalación de un sistema
 específico en los vehículos, la capacidad por parte de los operadores de redes
 móviles de transmitir mensajes con un determinado formato y, por último, la
 capacidad de los centros de llamadas de emergencia (también conocidos como
 PSAP) para tratar estos mensajes. El sistema solo puede ser operativo si
 también lo son simultáneamente las tres partes que lo componen.
 La evaluación de impacto concluyó que la
 mejor opción para implantar con eficacia el servicio eCall es el enfoque
 «regulador». De acuerdo con este enfoque, eCall se basará en la instalación de
 equipos homologados de número único europeo de urgencia 112 en todos los
 vehículos, empezando por determinadas categorías, así como en el
 establecimiento de un marco para tramitar las llamadas eCall en las redes de
 telecomunicaciones y los PSAP. Este enfoque permitirá poner eCall a disposición
 de todos los ciudadanos de Europa como un servicio que abarque toda la UE, así
 como acelerar su difusión y desplegar plenamente el potencial que presenta este
 sistema para salvar vidas y atenuar la gravedad de las lesiones. A partir de
 este equipamiento de número 112 instalado de serie, podrán prestarse a los
 usuarios finales servicios adicionales de llamadas de emergencia desde el
 vehículo o servicios de valor añadido, que aportarán más seguridad y más
 beneficios económicos.
 En consecuencia, el 8 de septiembre de
 2011, la Comisión desveló su estrategia de medidas reguladoras para eCall al
 tiempo que adoptaba su primera parte, que consistió en una Recomendación de la
 Comisión[8],
 relativa al apoyo de un servicio eCall a escala de la UE en las redes de
 comunicación electrónica para la transmisión de llamadas de urgencia desde un
 vehículo, basado en el número 112 («llamada eCall»).
 A fin de completar la aplicación de su
 estrategia sobre eCall y de garantizar la implantación oportuna y paralela del
 servicio eCall sobre la base del número 112 por los tres grupos de partes
 interesadas (operadores de redes móviles, servicios públicos de emergencias e
 industria del automóvil) de aquí a 2015, la Comisión propone las siguientes
 medidas:
 –
 Un sistema instalado en el vehículo: una
 propuesta en el marco de la Directiva 2007/46/CE para hacer obligatoria la
 instalación de eCall en todos los nuevos tipos de vehículos de las categorías
 M1 y N1 (turismos y vehículos industriales ligeros).
 –
 Redes de comunicaciones móviles: la
 Recomendación de la Comisión anteriormente mencionada.
 –
 PSAP: adopción del Reglamento Delegado
 anteriormente mencionado en tanto que acto delegado con arreglo a la Directiva
 2010/40/UE, a fin de establecer las especificaciones para los PSAP.
 El artículo 6, apartado 2, de la Directiva
 2010/40/UE establece que, a más tardar doce meses después de la adopción de las
 especificaciones necesarias para una acción prioritaria, la Comisión, si
 procede, tras llevar a cabo una evaluación de impacto que incluya un análisis
 de costes y beneficios, presentará al Parlamento Europeo y al Consejo, de
 conformidad con el artículo 294 del Tratado de Funcionamiento de la Unión
 Europea (TFUE), una propuesta relativa a la implantación de dicha acción
 prioritaria.
 Este es el objeto específico de la presente
 propuesta, que completa la parte relativa a los PSAP de la estrategia de la
 Comisión sobre eCall.
 Estos distintos textos son
 complementarios y, juntos, permitirán que el servicio eCall 112 esté plenamente
 operativo el 1 de octubre de 2015.
 2. RESULTADOS DE LAS CONSULTAS CON LAS
 PARTES INTERESADAS Y DE LAS EVALUACIONES DE IMPACTO
 2.1. Consulta de las partes
 interesadas
 La presente propuesta es el resultado de amplias
 consultas con las principales partes interesadas.
 Recoge todas las consultas mantenidas
 durante la evaluación de impacto sobre eCall, entre las que destacan las
 extensas contribuciones de las partes interesadas que participaron en diversos
 foros, tales como la Plataforma Europea para la Implantación de eCall (EeIP),
 el Grupo de expertos sobre los PSAP de eCall y el Grupo Impulsor de eCall del
 Foro eSafety/iMobility, así como una consulta pública sobre la implantación de
 eCall celebrada entre el 19 de julio y el 19 de septiembre de 2010.
 La propuesta toma asimismo en
 consideración los debates mantenidos en las reuniones con los expertos de los
 Estados miembros, los países del EEE y Suiza celebradas el 13 de octubre de
 2011 y el 29 de mayo, 19 de junio y 3 de julio de 2012 para preparar las
 especificaciones de los PSAP. A esas reuniones asistieron también
 representantes del Parlamento Europeo y el Supervisor Europeo de Protección de
 Datos[9].
 Por último, la propuesta tiene en cuenta
 el dictamen del Grupo Consultivo Europeo sobre los STI, compuesto por
 veinticinco representantes de alto nivel de los proveedores de servicios STI,
 las asociaciones de usuarios, los operadores de transporte y de instalaciones,
 la industria, los interlocutores sociales, las asociaciones profesionales, las
 autoridades locales y otros foros pertinentes[10].
 2.2. Evaluación de impacto y
 análisis de costes y beneficios
 Dentro de la evaluación de impacto de
 eCall se efectuó un detallado análisis de costes y beneficios de las tres
 opciones propuestas, incluida la de las medidas reguladoras (opción preferida).
 En lo que respecta al análisis de costes
 y beneficios de la opción elegida (opción 3), cada una de las tres medidas
 reguladoras de eCall previstas (equipos instalados en el vehículo,
 telecomunicaciones, PSAP) es inseparable de las otras dos. Si bien los costes
 relativos a los PSAP pueden desglosarse de los correspondientes a los equipos instalados
 en el vehículo y a las telecomunicaciones, los beneficios solo pueden
 calcularse globalmente para toda la iniciativa eCall.
 2.2.1. Análisis
 de los costes principales de los PSAP
 Los costes marginales del tratamiento de
 las llamadas eCall 112 para cada PSAP equipado para tratar llamadas al número
 112, potenciado con capacidad de localización —llamadas E112 (obligación en
 virtud de la Directiva de servicio universal[11])— cubren los siguientes componentes:
 –
 Servidor de módems dentro de banda (de 3 000 a
 20 000 EUR, según el número de llamadas eCall).
 –
 Software para descodificar el MSD (conjunto
 mínimo de datos) e integración en el software del PSAP.
 –
 Formación.
 A estos costes hay que añadir los costes
 anuales de funcionamiento. En el caso de que las llamadas eCall se reciban en
 un PSAP que recibe también las demás llamadas de emergencia, la mayoría de
 estos costes serán absorbidos dentro de los costes normales de funcionamiento;
 de lo contrario, dependerán del número de operadores necesarios para el
 tratamiento del número estimado de llamadas eCall[12].
 Los costes medios estimados de
 potenciación de los PSAP rondan los 1,1 millones EUR por Estado miembro[13]. Esta estimación
 se desprende de un análisis por grupos, que se basa en la densidad de población
 del país, las tipologías de accidentes, las infraestructuras viarias y de
 respuesta a las emergencias y otras estadísticas generales. El coste de cada
 país varía considerablemente dependiendo del número de PSAP y de la solución
 técnica elegida para potenciarlos.
 El proyecto piloto HeERO previo a la
 implantación[14]
 (enero de 2011 a enero de 2013), en el que participaron las autoridades de
 nueve Estados miembros y países asociados, así como cuarenta socios,
 proporcionó información adicional sobre costes. El objetivo del proyecto era
 preparar el despliegue de la infraestructura necesaria, incluida la puesta en
 marcha de un sistema interoperable armonizado de llamada de urgencia desde el
 vehículo basado en el número 112. Al proyecto le sucede el proyecto piloto
 HeERO2, que se lanzó a principios de 2013, con una duración prevista de veinticuatro
 meses, y que cuenta con la participación de otros nueve Estados miembros y
 países asociados.
 El proyecto piloto HeERO ha contribuido a
 demostrar que las soluciones innovadoras pueden reducir los costes en
 comparación con el enfoque más bien conservador seguido en la evaluación de
 impacto de eCall, especialmente en lo que se refiere a los Estados miembros que
 cuentan con un número elevado de PSAP. El proyecto ha confirmado asimismo que
 los costes de implementación estimados y reales estaban dentro de los márgenes
 previstos.
 2.2.2. Análisis de los
 principales beneficios
 En la evaluación de impacto y en varios
 estudios, algunos nacionales, se pusieron de relieve los siguientes beneficios:
 –
 Reducción del número de víctimas mortales (si
 todos los vehículos están equipados con eCall, entre un 1 % y un 10 %
 según la densidad de la población del país y su infraestructura viaria y de
 respuesta a las emergencias)[15].
 –
 Reducción de la gravedad de las lesiones
 (entre el 2 % y el 15 %)[16].
 –
 Reducción de los costes de congestión causados
 por accidentes de tráfico. Esta reducción se obtiene gracias a la mejora de la
 gestión de los accidentes, ya que estos son inmediatamente comunicados a los
 PSAP, por lo que pueden transmitirse a los centros de gestión del tráfico
 adecuados, los cuales, a su vez, pueden informar inmediatamente a los demás
 usuarios de la carretera, con la consiguiente reducción del número de
 accidentes secundarios.
 –
 Facilitación de los servicios de salvamento y
 mayor seguridad de los equipos de salvamento (por ejemplo, bomberos) al extraer
 a los ocupantes atrapados, ya que los MSD, entre otras cosas, facilitarán
 información sobre el tipo de combustible.
 –
 Reducción de la infraestructura de socorro a
 pie de carretera, ya que todos los usuarios de la carretera podrían lanzar una
 llamada de emergencia desde su vehículo.
 2.2.3. Relación coste-beneficio
 Los beneficios también se han cuantificado
 económicamente[17],
 y se ha efectuado un análisis de costes y beneficios de las diferentes opciones
 y según los tipos de categorías afectadas. Las estimaciones se han calculado
 hasta el año 2033, ya que ese es el año en que está previsto que el servicio
 eCall esté totalmente implantado en caso de seleccionarse la opción de
 actuación preferida.
 || Opción de actuación 1 No intervención de la UE || Opción de actuación 2 Enfoque voluntario || Opción de actuación 3 Medidas reguladoras
 Relación coste/beneficio || 0,29 || 0,68 || 1,74
 3. ASPECTOS JURÍDICOS DE LA PROPUESTA
 3.1. Base jurídica
 El artículo 6, apartado 2, de la
 Directiva 2010/40/UE establece que, a más tardar doce meses después de la adopción
 de las especificaciones necesarias para una acción prioritaria, la Comisión, si
 procede, tras llevar a cabo una evaluación de impacto que incluya un análisis
 coste-beneficio, presentará al Parlamento Europeo y al Consejo, de conformidad
 con el artículo 294 del TFUE, una propuesta relativa al despliegue de esas
 especificaciones.
 3.2. Subsidiariedad y
 proporcionalidad
 Según el principio de subsidiariedad
 (artículo 5, apartado 3, del Tratado de la Unión Europea), solo debería
 actuarse a escala de la UE cuando los objetivos perseguidos no puedan ser
 alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente,
 debido a las dimensiones o los efectos de la acción propuesta, pueda
 alcanzarlos mejor la UE.
 La seguridad vial es causa de gran preocupación
 en toda la Unión Europea y para todos sus habitantes: 500 millones de
 ciudadanos de los veintisiete Estados miembros utilizan más de 230 millones de
 vehículos que circulan por más de cinco millones de kilómetros de carreteras.
 El objetivo de la iniciativa sobre el servicio eCall interoperable en toda la
 Unión es, en última instancia, introducir en todos los vehículos de Europa las
 funcionalidades mínimas necesarias para garantizar el tratamiento adecuado de
 las llamadas de emergencia por parte de los servicios de respuesta a las
 emergencias. En la actualidad, el número anual de viajes por carretera que
 atraviesan los Estados miembros supera los 100 millones, y esta cifra está
 creciendo debido a la consolidación de la Unión Europea (mediante la libre
 circulación de mercancías, personas y servicios). Es necesario actuar a nivel
 de la UE para garantizar la interoperabilidad y continuidad del servicio en
 toda Europa, ya que este objetivo no puede lograrse si los Estados miembros
 actúan por separado. Además, la actuación a nivel de la UE utilizando las
 normas comunes europeas de eCall homologadas por los organismos europeos de
 normalización (CEN y ETSI) garantizará la prestación eficaz del servicio de
 respuesta a las emergencias en toda Europa, por ejemplo en el caso de los
 vehículos que circulan fuera de los países en que están matriculados, y también
 ayudará a evitar la fragmentación del mercado (que puede producirse como
 consecuencia de la proliferación de soluciones nacionales y/o privadas propias
 aplicadas con criterios diferentes).
 Al igual que se hizo con la implantación
 del número 112 y del servicio E112, el sistema eCall a escala de la UE ha sido
 diseñado de forma que se minimice y se reparta equitativamente el impacto sobre
 todas las partes interesadas de la cadena de valor (la industria del automóvil,
 los operadores de redes móviles, los Estados miembros, los PSAP).
 La presente propuesta insta a los Estados
 miembros a que desplieguen la infraestructura de los PSAP de eCall necesaria
 para la recepción y el tratamiento adecuados de todas las llamadas eCall en su
 territorio, de conformidad con las especificaciones establecidas en el
 Reglamento Delegado (UE) no 305/2013 de la Comisión, de 26 de noviembre de
 2012, por el que se complementa la Directiva 2010/40/UE del Parlamento Europeo
 y del Consejo en lo que se refiere al suministro armonizado de un número de
 llamada de emergencia en toda la Unión (eCall), a fin de garantizar la
 compatibilidad, interoperabilidad y continuidad del servicio eCall a escala de
 la UE. El plan consiste en mantener los costes financieros y administrativos
 para las autoridades nacionales y regionales en niveles mínimos, en proporción
 a los objetivos que se persiguen. Una parte sustancial de la implementación de
 la iniciativa (la organización de los PSAP) se deja a la discreción de los
 organismos competentes nacionales. La infraestructura de los PSAP será
 potenciada por los Estados miembros de la manera más adecuada en función de su
 estructura nacional o local, respetando de esta forma las especificidades y
 circunstancias propias de cada Estado miembro. Cada Estado miembro podrá
 organizar sus servicios de emergencia de la manera más rentable y acorde con
 sus necesidades, lo que incluye la posibilidad de filtrar las llamadas que no
 sean llamadas de emergencia y no pueden tramitarse a través de los PSAP de
 eCall, particularmente en el caso de las llamadas eCall manuales.
 3.3. Explicación detallada de
 la propuesta
 El artículo 1 exige a los Estados
 miembros que, a más tardar para el 1 de octubre de 2015, desplieguen la
 infraestructura de los PSAP de eCall necesaria para la recepción y el
 tratamiento adecuados de todas las llamadas eCall en su territorio.
 El artículo 2 impone a los Estados
 miembros la obligación de informar a la Comisión, a más tardar en un plazo de
 dieciocho meses a partir de la entrada en vigor de la presente Decisión, sobre
 el estado de aplicación de esta.
 El artículo 3 dispone que la Decisión
 entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario
 Oficial de la Unión Europea.
 4. REPERCUSIONES PRESUPUESTARIAS
 La medida no tiene ninguna incidencia en
 el presupuesto de la UE.
 5. ELEMENTOS FACULTATIVOS
 ·
 Espacio Económico Europeo
 El acto propuesto es pertinente a efectos
 del Espacio Económico Europeo y, por consiguiente, debe hacerse extensivo a su
 territorio.
 2013/0166 (COD)
 Propuesta de
 DECISIÓN DEL PARLAMENTO EUROPEO Y
 DEL CONSEJO
 relativa al despliegue del servicio
 eCall interoperable en toda la UE
 (Texto pertinente a efectos del EEE)
 EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL
 CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
 Visto el Tratado de Funcionamiento de la
 Unión Europea y, en particular, su artículo 91,
 Vista la propuesta de la Comisión
 Europea,
 Previa transmisión del proyecto de acto
 legislativo a los parlamentos nacionales,
 Visto el dictamen del Comité Económico y
 Social Europeo[18],
 Visto el dictamen del Comité de las
 Regiones[19],
 De conformidad con el procedimiento
 legislativo ordinario,
 Considerando lo siguiente:
 (1) De conformidad con el
 artículo 3, letra d), de la Directiva 2010/40/UE del Parlamento Europeo y del
 Consejo, de 7 de julio de 2010, por la que se establece el marco para la
 implantación de sistemas de transporte inteligentes en el sector del transporte
 por carretera y para las interfaces con otros modos de transporte[20], el suministro
 armonizado de un servicio de llamada de emergencia interoperable en toda la
 Unión (eCall) constituye una acción prioritaria para la elaboración y el uso de
 especificaciones y normas.
 (2) El artículo 6 de la
 Directiva 2010/40/UE prevé la adopción por parte de la Comisión de actos
 delegados por lo que respecta a las especificaciones necesarias para garantizar
 la compatibilidad, interoperabilidad y continuidad de la implantación y la
 explotación operativa de los sistemas de transporte inteligentes (STI).
 (3) El Reglamento Delegado
 (UE) no 305/2013 de la Comisión, de 26 de noviembre de 2012, por el que se
 complementa la Directiva 2010/40/UE del Parlamento Europeo y del Consejo en lo
 que se refiere al suministro armonizado de un número de llamada de emergencia
 en toda la Unión (eCall)[21],
 establece las especificaciones para potenciar la infraestructura de los puntos
 de respuesta de seguridad pública (PSAP) necesaria para la recepción y el
 tratamiento adecuados de las llamadas eCall a fin de garantizar la
 compatibilidad, interoperabilidad y continuidad en toda la UE del servicio
 armonizado de llamada de emergencia eCall.
 (4) El artículo 6, apartado
 2, de la Directiva 2010/40/UE establece que, a más tardar doce meses después de
 la adopción del Reglamento Delegado anteriormente mencionado, la Comisión, si
 procede, tras llevar a cabo una evaluación de impacto que incluya un análisis
 coste-beneficio, presentará al Parlamento Europeo y al Consejo, de conformidad
 con el artículo 294 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE),
 una propuesta relativa al despliegue de esas especificaciones.
 (5) Se espera que, al
 reducir el tiempo de respuesta de los servicios de emergencia, el servicio
 eCall interoperable en toda la UE reduzca el número de víctimas mortales en la
 Unión, así como la gravedad de las lesiones causadas por los accidentes de
 tráfico. Se espera asimismo que este servicio suponga
 un ahorro para la sociedad gracias a una mejor gestión de los incidentes y a la
 reducción de la congestión vial y los accidentes secundarios.
 (6) A fin de garantizar la
 interoperabilidad y continuidad del servicio en toda la Unión y de reducir los
 costes de aplicación para la Unión en su conjunto, resulta necesario que todos
 los Estados miembros desplieguen la acción prioritaria eCall de conformidad con
 las especificaciones comunes establecidas en el Reglamento Delegado (UE)
 no 305/2013. El despliegue debe hacerse sin perjuicio del derecho de cada
 Estado miembro a implantar medios técnicos adicionales para cursar otras
 llamadas de emergencia.
 (7) De acuerdo con la
 experiencia adquirida con otros sistemas de llamadas de emergencia, las
 llamadas eCall manuales pueden incluir una proporción de llamadas de
 asistencia. En caso necesario, los Estados miembros pueden aplicar todos los
 medios técnicos y organizativos adecuados para filtrar esas llamadas de
 asistencia a fin de garantizar que solo las verdaderas llamadas de emergencia
 se cursen a través de los PSAP de eCall.
 (8) Dado que el objetivo de
 la presente Decisión —a saber, garantizar la implantación coordinada y
 coherente del servicio eCall interoperable en toda la Unión y la
 interoperabilidad y continuidad del servicio en toda Europa— no puede ser
 alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros o por el sector privado
 y, por consiguiente, debido a su dimensión y sus efectos, puede lograrse mejor
 a escala de la Unión, esta puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio
 de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea.
 De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho
 artículo, la presente Decisión no excede de lo necesario para alcanzar ese
 objetivo.
 HAN ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
 Artículo 1
 No más tarde del 1 de octubre de 2015,
 los Estados miembros desplegarán la infraestructura de los PSAP de eCall
 necesaria para la recepción y el tratamiento adecuados de todas las llamadas
 eCall en su territorio, en su caso eliminando las llamadas que no sean de
 emergencia, de conformidad con las especificaciones establecidas en el
 Reglamento Delegado (UE) no 305/2013 de la Comisión, con objeto de garantizar
 la compatibilidad, interoperabilidad y continuidad del servicio eCall
 interoperable en toda la UE. Lo anterior se entiende sin perjuicio del derecho
 de cada Estado miembro a organizar sus servicios de emergencia de la manera más
 rentable y acorde con sus necesidades, lo que incluye la posibilidad de filtrar
 las llamadas que no sean llamadas de emergencia y no pueden tramitarse a través
 de los PSAP de eCall, particularmente en el caso de las llamadas eCall
 manuales.
 Artículo 2
 Los Estados miembros informarán a la
 Comisión, a más tardar en un plazo de dieciocho meses a partir de la entrada en
 vigor de la presente Decisión, sobre el estado de aplicación de esta. Este informe incluirá como mínimo la lista de las
 autoridades competentes para evaluar la conformidad de las operaciones de los
 PSAP de eCall con los requisitos enumerados en el artículo 3 del Reglamento
 Delegado (UE) no 305/2013, la lista y la cobertura geográfica de los PSAP
 de eCall y la descripción de las pruebas de conformidad y de los protocolos de
 protección de los datos personales y de la intimidad.
 Artículo 3
 La presente Decisión marco entrará en
 vigor al vigésimo día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión
 Europea.
 Artículo 4
 Los destinatarios de la presente Decisión
 serán los Estados miembros.
 Hecho en Bruselas, el
 Por el Parlamento Europeo Por el Consejo
 El Presidente El
 Presidente
 [1] COM(2005) 431 final.
 [2] COM(2009) 434.
 [3] DO L 207 de 6.8.2010, p. 1.
 [4] P6_TA(2012)0274.
 [5] COM(2012) 636 final.
 [6] DO L 91 de 3.4.2013, p. 1.
 [7] SEC(2011) 1019 final.
 [8] 2011/750/UE.
 [9] Véase el orden del día y el acta resumida
 http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941
 [10] http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736
 [11] Directiva 2002/22/CE, artículo 26.
 [12] SEC(2011) 1019 final, anexo III.
 [13] SEC(2011) 1019 final, anexo XIV.
 [14] http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906
 [15] Estudios SEiSS, E-MERGE, eIMPACT y AINO. Para un análisis
 más detallado del cálculo, véase el anexo IV de la evaluación de impacto sobre
 eCall.
 [16] Estudios SEiSS, E-MERGE, eIMPACT y AINO. Para un análisis
 más detallado del cálculo, véase el anexo IV de la evaluación de impacto sobre
 eCall.
 [17] SEC(2011) 1019 final, anexos IV y XIV.
 [18] DO C [...] de [...], p. [...].
 [19] DO C [...] de [...], p. [...].
 [20] DO L 207 de 6.8.2010, p. 1.
 [21] DO L 91 de 3.4.2013, p. 1.


type: other

text:
callia – Понемножку about viską - Kapeikos, futbolas & rock’n’roll
 Įdomiausi ir vaizdžiausi prisiminimai apie šitą kapeikų skarbonkę – yra šiek tiek keistoki, ir nesusyja su jokiomis nostalgijomis apie senus laikus, kai kažką galima buvo nusipirkti vos už tris ar ten penkiolika kapeikų. O susyja tie prisiminimai su vaikystės pramogomis – ši pilna monetu skarbonkė buvo mano su broliais vienas einamiausių žaislu, kurį naudodavome stalo žaidimams. Tai jau buvo, kai tos kapeikos nebegaliojo. Nors gal ir anksčiau prasidėjo.
 1 руб., Leninas ir 10 kapeikų
 Iš pradžių tai buvo stalo futbolas (o gal ir ritulys), kurį žaisti mus išmokė tėvas. Kiekvienai komandai buvo duodamos po vienuolika kapeikų. Tiksliai nepamenu, bet gynėjai ir vartininkai – lygtais buvo 5 kapeikos (vienos stambiausių), saugai ir puolėjai – 3 kapeikos ir 20 kapeikų (panašaus dydžio). Kamuoliu buvo – 1 kapeikos moneta (mažiausia). Lazdų vaidmenį atliko – liniuotės, su kuriomis paeiliui reikėjo “spardyti” kapeikas į “kamuolį”. Viena komanda žaisdavo už kapeikas apverstomis herbu į viršų, kita – už kapeikas herbu į apačią. Na ir šiaip ten visokių tokių panašių taisyklių daugiau buvo, net penalčiai būdavo. Kitaip tariant – visi savaip anksčiau be kompų ištvirkaudavo. :)
 Kitą žaidimą sugalvojome patys, kai futbolas jau buvo pabodęs, bet norėjosi daugiau veiksmo. Tai buvo kažkas panašaus į “čepajevą” su šaškėm, kuris savo ruožtu buvo biliardo ir šaškių mišinys. Pas mus gavosi – velnias žino kas, bet su monetomis, ant didelio stalo, ant kurio iškraudavome visą krūvą monetų ir kapodavomės pagal last-man-standing scenarijų. Ir čia jau praktiškai nebebuvo jokių taisyklių, bet buvo daug galimų žaidimo variacijų. Pavyzdžiui:
 įprasta kova “lygus prieš lygų” – kiekvienai pusei po daugmaž vienodą kiekį panašaus svorio kapeikų;
 “tankai prieš pechotą” (“tankai” – 1 rublio monetos ir kitokios stambesnės, kurių buvo labai ne daug, “pechota” – 1 kapeikos ir 2 kapeikų monetos, kurių buvo dafiga);
 “3 kapeikos vs 5 kapeikos” (5 kapeikos daug didesni už 3 kapeikas, bet jų buvo mažiau, ir šiaip – 3 kapeikos irgi buvo gan pajėgios).
 Dar būdavo tokios neeilinės kapeikos – savotiški Rembai iš spec-būrių. Tai buvo 1 rublio “tankai” (turėjom tik dvi monetas), 20 zlotų (didelė moneta, sunkiausias “tankas” žaidime), ir šiaip – monetos su kamufliažu (dažytos, išpaišytos), kurios turėjo neeilinių gebėjimų. Pavyzdžiui, 2 kapeikos 1961 metų buvo sutrinta ir dėl to labai plona moneta, kad kartais tiesiog palįsdavo po “tankais”. O tos žalios 3 kapeikos, paskutinis likęs gyvas “žaliasis berėtas” – buvo truputi lenkta moneta, dėl ko skraidydavo visoms monetoms virš galvų tarsi koks kamikadze. Taip, šis kamikadze ilgai negyvendavo, užtat atrodė gražiai. :)
 Per mūšius visas kambarys buvo apmėtytas kapeikomis, ir dar neaišku kiek kapeikų gyvybių nusinešė tos kruvinos kovos, tačiau visada stengėmės rūpestingai sudėti viską gražiai atgal.
 Rock’n’ro.. t.y. įdomesni eksponatai
 Turbūt įdomiausias eksponatas – 1925 metų lietuviški centai:
 20 lietuviškų centų, 1925 metų leidimo
 3 kapeikos 1955 metų leidimo. Šios kapeikos dar atrodė šiek tiek kitaip, nei leistos vėliau:
 3 kapeikos, 1955 metų leidimo
 Sekančios seniausios kapeikos, kurias radau – 1961 metų leidimo. Pagalvojus, tai jau 50 metų joms suėjo. Šių metų leidimo buvo gan nemažai, ir skirtingų nominalo:
 20 kapeikų, 1961 metų leidimo
 Jubiliejinės 1967 metų leidimo 20 kapeikų:
 20 kapeikų, jubiliejinio leidimo - "50 лет советской власти"
 ...Tokie vat pomidorai su monetomis. Visgi yra dar ką prisiminti ir be kompų. :)
 centas, kopeikos, monetos VN:F [1.9.22_1171] Įvertinimas: 0 (balsų: 0)
 Vitalijus Bir. 08, 2011 @ 17:32 VA:F [1.9.22_1171]Rating: 0 (from 0 votes)Nice! Kiek pamenų šaškės buvo vartais :D
 Vaikystės pramogos « Vitalijaus 'geras' Bir. 15, 2011 @ 07:04 [...] visai neseniai brolis rašė, apie futbolo žaidimus su “kapeikom”, na kompu tai nebuvo tai kažką reikėdavo [...]
 Įrašykite teisingą atsakymą: 2 + = keturi Pranešti man apie naujus komentarus el. paštu
 Sendaikčių turgus - mūsų vaikystės žaislai ir kitokie pričindalai - 106
 Profiler (968.40 ms)
 SQL (452 queries in 99.27 ms)
 'REQUEST_URI' => '/2011/06/08/kapeikos-futbolas-rocknroll/',
 'REMOTE_PORT' => '41297',
 'UNIQUE_ID' => 'VBiO-U9iHAcAAFbzSlUAAAAE',
 'REDIRECT_UNIQUE_ID' => 'VBiO-U9iHAcAAFbzSlUAAAAE',
 'REDIRECT_REDIRECT_UNIQUE_ID' => 'VBiO-U9iHAcAAFbzSlUAAAAE',
 'REQUEST_TIME_FLOAT' => 1410895614.565316,
 'REQUEST_TIME' => 1410895614,
 968.4000 ms
 select count(*) from wp_gdsr_ips where `status` = 'B' and `mode` = 'S' and `ip` = '54.82.211.237';
 select count(*) from wp_gdsr_ips where `status` = 'B' and `mode` = 'R' and inet_aton(substring_index(ip, '|', 1)) <= inet_aton('54.82.211.237') and
 inet_aton(substring_index(ip, '|', -1)) >= inet_aton('54.82.211.237');
 wp_redirection_modules.type='wp' WHERE( wp_redirection_items.regex=1 OR wp_redirection_items.url='/2011/06/08/kapeikos-futbolas-rocknroll/');
 SELECT wp_posts.* FROM wp_posts WHERE 1=1 AND ( ( YEAR( post_date ) = 2011 AND MONTH( post_date ) = 6 AND DAYOFMONTH( post_date ) = 8 ) ) AND
 wp_posts.post_name = 'kapeikos-futbolas-rocknroll' AND wp_posts.post_type = 'post' ORDER BY wp_posts.post_date DESC ;
 SELECT p.ID FROM wp_posts AS p WHERE p.post_date < '2011-06-08 16:35:32' AND p.post_type = 'post' AND p.post_status = 'publish' ORDER BY p.post_date
 SELECT p.ID FROM wp_posts AS p WHERE p.post_date > '2011-06-08 16:35:32' AND p.post_type = 'post' AND p.post_status = 'publish' ORDER BY p.post_date
 SELECT * FROM wp_posts WHERE ID = 5058 LIMIT 1;
 SELECT * FROM wp_gdsr_data_article WHERE post_id = 4991;
 21.5101 [ms]
 SELECT wp_posts.ID FROM wp_posts WHERE 1=1 AND wp_posts.post_parent = 4991 AND (wp_posts.post_mime_type LIKE 'image/%') AND wp_posts.post_type =
 SELECT wp_posts.* FROM wp_posts WHERE ID IN (5014,5013,5012,5011,5010);
 SELECT post_id, meta_key, meta_value FROM wp_postmeta WHERE post_id IN (5010,5011,5012,5013,5014) ORDER BY meta_id ASC;
 update wp_gdpt_posts_views set vst_views = vst_views + 1 where post_id = 4991 and day = '2014-09-16';
 insert into wp_gdpt_posts_views (post_id, day, vst_views) values (4991, '2014-09-16', 1);
 update wp_gdsr_data_article set views = views + 1 where post_id = 4991;
 SELECT COUNT(id) AS count FROM wp_movie_ratings WHERE watched_on >= '2014-08-17';
 SELECT COUNT(id) AS count FROM wp_movie_ratings WHERE watched_on >= '2014-09-09';
 select max(ID) as max_id from wp_yarpp_related_cache where reference_ID = 4991;
 '54.82.211.237' where p.ID in (4991) group by p.ID;
 SELECT * FROM wp_comments WHERE comment_approved = '1' AND comment_post_ID = 4991 ORDER BY comment_date_gmt ASC ;
 SELECT * FROM wp_gdsr_data_comment WHERE post_id = 4991;
 'comment' and ip = '54.82.211.237' where p.comment_ID in (4056, 6099) group by p.comment_ID;
 'cmmthumb' and ip = '54.82.211.237' where p.comment_ID in (4056, 6099) group by p.comment_ID;
 Undefined index: cptch_required_symbol on line 687 in file /home/callialt/domains/callia.lt/public_html/wp-content/plugins/captcha/captcha.php