type: wikipedia

text:
Arthur Ignatius Conan Doyle (22. toukokuuta 1859 Edinburgh, Skotlanti, Britannia – 7. heinäkuuta 1930 Windlesham, Sussex, Englanti, Britannia) oli skotlantilainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten yksityisetsivä Sherlock Holmesista kertovista salapoliisitarinoista. Hän kirjoitti myös tieteiskirjallisuutta, historiallisia romaaneja, runoutta ja tietokirjallisuutta.
 Elämä
 Perhe ja opiskelu lääkäriksi
 Arthur Conan Doyle syntyi Edinburghissa, Skotlannissa. Koska hänen vanhempansa olivat hartaita katolilaisia, poika lähetettiin yhdeksänvuotiaana jesuiittojen alkeiskouluun. Uskonnollista hänestä ei kuitenkaan tullut, vaan Doyle hylkäsi katolilaisuuden ja hänestä tuli agnostikko.
 Doylen äiti oli lukenut ja taitava tarinankertoja, jolla oli suuri vaikutus poikaansa. Doyle kertoi myöhemmin muistavansa varhaislapsuudestaan parhaiten juuri äitinsä kertomat tarinat. Doylen isä oli viinaanmenevä taiteilija, joka joutui lopulta hoitolaitokseen pojan kouluopintojen päättymisen aikoihin. Perhe oli vähätuloinen, joten varakkaat sukulaiset maksoivat nuoren Doylen seitsenvuotiset opinnot jesuiittakoulussa Englannissa.
 Doyle aloitti vuonna 1876 lääketieteen opinnot Edinburghin yliopistossa. Parin vuoden opiskelun jälkeen hän kirjoitti ensimmäisen tarinansa The Mystery of Sasassa Valley, jonka edinburghilainen Chamber’s Journal -lehti julkaisi. Myös hänen seuraava tarinansa julkaistiin.
 Kolmantena opiskeluvuotenaan Doyle toimi laivalääkärinä arktisella valaanpyyntialuksella. Hän valmistui lääkäriksi vuonna 1881 ja työskenteli aluksi Länsi-Afrikan rannikolla liikennöivässä höyrylaivassa. Hän työskenteli vähän aikaa Plymouthissa ja muutti sen jälkeen Portsmouthiin, missä hän avasi oman praktiikkansa. Aluksi asiakkaita oli vähän, mutta kolmantena vuonna Doyle ansaitsi jo hyvin. Doyle avioitui vuonna 1885 Louisa Hawkinsin kanssa. Pari sai kaksi lasta, tyttären ja pojan.
 Kirjailijana
 Doylen ensimmäinen julkaistu kertomus oli ”The Mystery of Sasassa Valley”, joka julkaistiin Chambers Journal -lehdessä. Kun kirjailijan työ alkoi kannattaa paremmin, Doyle alkoi lääkärintyönsä lomassa vuonna 1886 kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan Punaisten kirjainten arvoitus, joka ilmestyi seuraavana vuonna. Romaanin päähenkilöt ovat hänen myöhemmästäkin tuotannostaan tutut salapoliisi Sherlock Holmes ja hänen toverinsa Tohtori Watson. Holmesin esikuvaksi on mainittu kirurgi ja tohtori Joseph Bell, joka oli ollut Doylen opettaja Edinburghin yliopistossa ja jolla oli poikkeukselliset huomio- ja järkeilytaidot. Holmesin hahmosta tuli nopeasti suuri menestys ja maailmankuulu, mutta Doyle itse arvosti aina enemmän vakavia historiallisia romaanejaan, runouttaan ja näytelmiään. Toinen Holmes-romaani Neljän merkki ilmestyi 1890.
 Doyle matkusti Wieniin erikoistuakseen siellä silmätautioppiin. Kielivaikeudet kuitenkin keskeyttivät opinnot, ja Doyle palasi vaimoineen Lontooseen. Siellä hän avasi praktiikan Upper Wimpole Streetillä. Asiakkaita ei ollut paljonkaan, joten Doylella oli aikaa kirjoittaa. Hän kirjoitti Strand Magazineen useita Sherlock Holmes -tarinoita seuraavien vuosikymmenten ajan, vaikka pitikin välillä niistä pitkiä taukoja. Keväällä 1891 hän jätti lääkärintoimensa ja ryhtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi. Sherlock Holmesin hahmon hän surmasi vuonna 1893, mutta suuren kysynnän ja rahantarpeensa vuoksi herätti hahmon myöhemmin jälleen henkiin. Koko uransa aikana Doyle kirjoitti neljä Holmes-romaania ja 56 kertomusta.
 Doyle pyrki vuosisadan vaihteessa vapaaehtoisena Etelä-Afrikan buurisotaan, ja hänet otettiin palvelukseen lääkärinä vuonna 1900. Doyle kirjoitti muutaman kuukauden kokemuksistaan arvostetun 500-sivuisen The Great Boer War -kronikan. Doyle aateloitiin vuonna 1902. Hän pyrki kaksi kertaa parlamenttiin mutta ei tullut valituksi.
 Doylen vaimo Louisa sairastui tuberkuloosiin 1890-luvun alussa, ja Doyle hoiti vaimoaan hänen kuolemaansa 1906 saakka. Vuodesta 1897 alkaen Doylella oli ollut platoninen suhde Jean Leckien kanssa, josta tuli hänen vaimonsa vuonna 1907 Louisan kuoltua. Pari asettui Sussexiin ja sai kolme lasta.
 Doyle osallistui vuosien 1906 ja 1912 välillä kahden rikostapauksen selvittelyyn, joissa hän toi esille todisteita tuomittujen syyttömyydestä.
 Seikkailuromaani ja varhainen scifi-kertomus Kadonnut maailma (1912) oli suurmenestys, vaikka Doyle itse pitkin sitä vain poikakirjana. Hän kirjoitti romaanille neljä jatko-osaa. Ensimmäisessä maailmansodassa Doyle menetti poikansa ja veljensä. Sodan jälkeen Doyle alkoi harrastaa spiritualismia ja okkultismia ja kirjoitti aiheesta muun muassa professori Challenger -romaanin The Land of Mist. Kirjassaan The Coming of the Fairies (1921) Doyle esittelee vakuuttuneesti Cottingleyn keijukaisista otettuja valokuvia. Doylen harrastus maksoi hänelle paljon rahaa ja teki hänestä monen silmissä naurunalaisen. Saadakseen rahaa Doyle palasi 1920-luvulla jälleen Sherlock Holmes -tarinoiden pariin.
 Arthur Conan Doyle kuoli sydänkohtaukseen kesällä 1930 kotonaan Windleshamissa, Sussexissa.
 Tuotanto
 Arthur Conan Doylen runsaaseen kirjalliseen tuotantoon kuuluu fiktiota, runoutta, pamfletteja, sotakuvauksia ja spiritualismiaiheisia teoksia. Hänen proosakirjallisuuteensa kuuluu neljä Sherlock Holmes -aiheista romaania ja lukuisia novelleja sekä professori Challenger -aiheisia tarinoita, Brigadier Gerard -tarinoita ja 12 näytelmää.
 Lähteet
 Viitteet
 Kirjallisuutta
 Salin, Petri: ”Sir Arthur ja Sherlock Holmesin pitkä varjo” ja ”Professori Challenger”. Portti 1/1992.
 Salin, Petri: ”Baker Streetin Messias”. Portti 1/1994.
 Aiheesta muualla
 Doylen teoksia Gutenberg-projektissa
 Doylen teoksia Wikisourcessa
 Doylen teoksia Adelaiden yliopiston kirjastossa ladattavissa
 Cloomber Hallin salaisuus – suomennos Pohjalaiselle.
 Naapurit – suomennos Joka miehen viikkolehdelle.
 Vapaasti ladattavia Arthur Conan Doylen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
 86.1 Yleinen kirjallisuudenhistoria
 Historiallisten romaanien kirjoittajat
 Rikoskirjailijat
 Sherlock Holmes
 Skotlantilaiset kirjailijat
 Skotlantilaiset tieteiskirjailijat
 Vuonna 1859 syntyneet
 Vuonna 1930 kuolleet
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: other

text:
Højesteret sætter punktum i vejstribesagen | DLA Piper
 Højesteret har den 27. november 2019 sat det sidste punktum i sagen om, hvorvidt Dansk Vejmarkerings Konsortium var i strid med konkurrenceloven. Det mente Højesteret var tilfældet, og nu venter kun de strafferetlige konsekvenser.
 Vi har senest skrevet om vejstribesagen, da Sø- og Handelsretten frifandt konsortiet i 2018. Du kan læse mere om Sø- og Handelsrettens dom i vores tidligere nyhedsbrev her.
 Vejstribesagen
 Virksomhederne Eurostar A/S og LKF Vejmarkering A/S (nu GVCO A/S) etablerede i 2014 et ad hoc konsortium kaldet Dansk Vejmarkerings Konsortium. Formålet med konsortiet var at udarbejde og afgive et tilbud på Vejdirektoratets udbud af kørebaneafmærkning.
 Vejdirektoratets udbud angik vejmarkeringsopgaver i de tre distrikter Syddanmark, Sjælland og Hovedstaden. Udbuddet var indrettet, så der kunne bydes enkeltvist på de tre distrikter, men det var også muligt at byde på alle tre distrikter samlet, og i forbindelse hermed at tilbyde en mængderabat. Konsortiet blev vinder af alle tre distrikter med den samlet set laveste pris på alle tre distrikter.
 Tidligere afgørelser i sagen
 Konkurrencerådet traf i juni 2015 afgørelse om, at konsortieaftalen udgjorde en konkurrencebegrænsende aftale, idet parterne hver især kunne have budt på enkelte distrikter såvel som på det samlede udbud, hvis bare de havde udvidet deres eksisterende kapacitet ved eksempelvis at købe yderligere maskiner og ansætte yderligere mandskab.
 Konkurrenceankenævnet ændrede denne afgørelse, idet nævnet lagde vægt på, at det i hvert fald var muligt i henhold til udbudsbetingelserne at byde på enkelte distrikter, og at begge parter med sikkerhed kunne have budt selvstændigt på et enkeltdistrikt. Nævnet fandt det derfor overflødigt at vurdere, om parterne også hver især kunne have budt på alle tre distrikter.
 Sø- og Handelsretten ophævede konkurrenceankenævnets afgørelse. Retten fandt, at parterne var berettiget til at byde på alle tre distrikter under et, og at det var uden betydning, at parterne også kunne have budt på enkeltdistrikter hver især. Retten anførte også, at Konkurrencerådets antagelse om, at parterne kunne have løftet opgaven alene, byggede på hypotetiske antagelser om muligheden for at antage yderlige mandskab og tilkøbe yderligere maskiner, og der var ifølge retten ikke dokumentation for, at dette kunne lade sig gøre eller var forretningsmæssigt forsvarligt.
 Højesteret tog først stilling til, om parterne var konkurrenter i forbindelse med det konkrete udbud. Dette spørgsmål beroede på en vurdering af, om konkurrencen udspillede sig om alle tre distrikter til sammen, eller om konkurrencen udspillede sig om de enkelte distrikter. Højesteret anførte, at dette skulle afgøres på et objektivt grundlag ud fra de krav, der blev stillet i udbudsmaterialet.
 Det var ubestridt, at begge parter hver især havde kapacitet til at byde på enkeltdistrikter. Hvor Sø- og Handelsretten fandt, at denne omstændighed ikke skulle afskære parterne fra at indgå i et konsortium, fandt Højesteret, at det var uden betydning, at udbudsmaterialet og sagens øvrige omstændigheder tilskyndede at afgive et samlet bud. Da konkurrencen ifølge udbudsmaterialet udspillede sig både om de enkelte distrikter og disse i kombination, var der en konkurrencesituation om de enkelte distrikter, hvor de to parter var indbyrdes konkurrenter.
 Højesteret fandt dernæst, at parternes konsortieaftale efter sit indhold reelt angik afsætning af individuelle tjenesteydelser gennem fælles bud og fælles prisfastsættelse på baggrund af en forhåndsfordeling af de tre distrikter, som udbuddet angik. Højesteret fandt derfor, at parterne havde elimineret konkurrencen mellem hinanden, og at konsortieaftalen derfor havde til formål at begrænse konkurrencen. Højesteret fastslog dermed, at konsortieaftalen var i strid med konkurrenceloven.
 Aftaler, der har til formål at begrænse konkurrencen, beskrives også som kartelaftaler. Sådanne aftaler betragtes som alvorlige overtrædelser og straffes med bøde eller fængsel. Det mest sandsynlige er, at Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet nu vil vurdere en eventuel bødestraf mod de to vejmarkeringsvirksomheder.
 For alle andre virksomheder er vejstribesagen et punktum i en langstrakt sag, der har ført til meget nytænkning blandt virksomheder. Hvor konsortiers formål typisk er at kunne tilbyde en lavere pris og en bedre kvalitet, er der nu risiko for, at konkurrencemyndighederne vurderer det som et kartel, der skal straffes. Det betyder, at virksomheder må træde meget varsomt, når muligheden for konsortier overvejes. Flere organisationer har allerede påpeget, at dommen vil føre til, at der som følge af risikoen for straf kommer færre konsortier. Dette kan meget vel betyde, at samfundets ressourcer ikke anvendes effektivt til gavn for virksomheder og forbrugere, som ellers er konkurrencelovens formål.
 Nyt på FAIF-området
 DLA Piper har rådgivet Jacob PNO Holding A/S i forbindelse med købet af Kirk Kapitals aktiepost i PNO


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 24.11.2007
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 283/4
 Arrêt de la Cour (septième chambre) du 27 septembre 2007 — Commission des Communautés européennes/République portugaise
 (Affaire C-5/07) (1)
 (Manquement d'État - Directive 2003/109/CE - Ressortissants de pays tiers résidents de longue durée - Non-transposition dans le délai prescrit)
 (2007/C 283/05)
 Langue de procédure: le portugais
 Parties
 Partie requérante: Commission des Communautés européennes (représentants: M. Condou-Durande et P. Guerra e Andrade, agents)
 Partie défenderesse: République portugaise (représentants: L. Fernandes et F. Fraústo de Azevedo, agents)
 Objet
 Manquement d'État — Défaut d'avoir pris, dans le délai prévu, les dispositions nécessaires pour se conformer à la directive 2003/109/CE du Conseil du 25 novembre 2003 relative au statut des ressortissants de pays tiers résidents de longue durée (JO L 16, p. 44)
 Dispositif
 1)
 En n'ayant pas adopté, dans le délai prescrit, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la directive 2003/109/CE du Conseil du 25 novembre 2003 relative au statut des ressortissants de pays tiers résidents de longue durée, la République portugaise a manqué aux obligations qui lui incombent en vertu de cette directive.
 2)
 La République portugaise est condamnée aux dépens.
 (1) JO C 42 du 24.2.2007.


text:
 2.4.2005
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 82/24
 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. vasario 15 d. pareikštas ieškinys Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei
 (Byla C-74/05)
 (2005/C 82/49)
 Proceso kalba: prancūzų
 2005 m. vasario 15 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Nicola Yerrell, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei.
 Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:
 1)
 pripažinti, kad nepriimdama 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 2000/79/EB dėl Europos aviakompanijų asociacijos (AEA), Europos transporto darbuotojų federacijos (ETF), Europos skrydžių įgulų asociacijos (ECA), Europos regioninių aviakompanijų asociacijos (ERA) ir Tarptautinės oro vežėjų asociacijos (IACA) Europos susitarimo dėl civilinės aviacijos mobiliųjų darbuotojų darbo laiko organizavimo (1) įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, arba neužtikrindama, kad socialiniai partneriai susitarimu būtų įdiegę reikiamas priemones ir (arba) nepranešdama apie šias nuostatas Komisijai, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė neįvykdė savo įsipareigojimų pagal ES sutartį;
 2)
 priteisti iš Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės bylinėjimosi išlaidas.
 Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
 Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas baigėsi 2003 m. gruodžio 1 d.
 (1) OL L 302, 2000 12 1, p. 57.


type: contracts

text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 12008E/PRO/13
 Konsolideret udgave af traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde - PROTOKOLLER - Protokol (nr. 13) om konvergenskriterierne
 EU-Tidende nr. 115 af 09/05/2008 s. 0281 - 0282
 PROTOKOL (nr. 13)OM KONVERGENSKRITERIERNEDE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,SOM ØNSKER at præcisere de konvergenskriterier, der er nævnt i artikel 140 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som skal vejlede Unionen, når den træffer afgørelse, jf. nævnte traktats artikel 140, om ophævelse af dispensationerne for medlemsstater med dispensation,ER BLEVET ENIGE OM følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:Artikel 1Kriteriet vedrørende prisstabilitet som nævnt i artikel 140, stk. 1, første led, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde betyder, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 procentpoint. Inflationen måles ved hjælp af forbrugerprisindekset på et sammenligneligt grundlag, der tager hensyn til forskelle i nationale definitioner.Artikel 2Kriteriet vedrørende den offentlige budgetstilling som nævnt i nævnte traktats artikel 140, stk. 1, andet led, betyder, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen, ikke er omfattet af en rådsafgørelse som omhandlet i nævnte traktats artikel 126, stk. 6, om, at den pågældende medlemsstat har et uforholdsmæssigt stort underskud.Artikel 3Kriteriet vedrørende deltagelse i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme som nævnt i nævnte traktats artikel 140, stk. 1, tredje led, betyder, at en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme uden alvorlige spændinger i mindst de seneste to år før undersøgelsen. Medlemsstaten må især ikke i samme periode på eget initiativ have devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for euroen.Artikel 4Kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i nævnte traktats artikel 140, stk. 1, fjerde led, betyder, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint. Rentesatserne måles på grundlag af langfristede statsobligationer eller tilsvarende værdipapirer, idet der tages hensyn til forskelle i nationale definitioner.Artikel 5Kommissionen tilvejebringer de statistiske data, der skal bruges med henblik på anvendelsen af denne protokol.Artikel 6Rådet vedtager med enstemmighed på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, ECB samt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, passende bestemmelser om detaljerne i forbindelse med konvergenskriterierne som nævnt i nævnte traktats artikel 140, som derefter skal træde i stedet for denne protokol.--------------------------------------------------


text:
Il primo embrione delle truppe di assalto italiane lo si può scorgere nella circolare 3228 del 1° settembre 1915 che regolava i premi, in denaro o in giorni di licenza, cui avevano diritto i militari che avevano partecipato ad azioni particolari rischiose.
 Una circolare successiva del 15 luglio 1916 dava vita a nuclei speciali di “esploratori” i cui membri potevano fregiarsi di un particolare distintivo, da portarsi sulla manica destra tra spalla e gomito, costituito dalle cifre reali sormontate da un nodo Savoia, il tutto in filo argentato.
 Gli “esploratori” avevano come compito la ricerca e la scoperta del nemico,
 Leggi tutto: Gli arditi
 Uniformi del Tirolo
 Ai primi del '500 l'Austria, vinta Venezia, sposta le sue frontiere verso sud, fino al Lago di Garda, annettendo altri territori tradizionalmente italiani, come il basso Trentino e la valle Ampezzana.
 Anche in questi territori vengono applicate le leggi austriache vigenti in materia militare.
 I territori in questione, come tutti gli altri territori austro-ungarici, sono tenuti a partecipare alle guerre dell'Impero soltanto con la difesa del proprio territorio.
 A tal proposito si rende pertanto necessaria la costituzione di milizie territoriali.
 In queste zone vi erano già presenti alcuni reparti di provetti tiratori denominati "schuetzen".
 E così, sin dal '600, dai 10.000 uomini "di primo bando" che in caso di necessità il Tirolo doveva fornire, se ne trovano circa 2.500 di lingua italiana (Trentini), mentre l'altra metà del contingente è composta da alto-atesini di lingua tedesca (Bolzano, Bressanone, Lavis, Val di Non, e Val Pusteria).
 Schuetzen tirolese 1848
 Cappello verde scuro con penne multicolori e coccarda bianca con centro verde, giacca di panno rosso con guarnizioni verdi, camicia bianca, panciotto rosso con motivi ornamentali verdi, cintura nera e bianca, pantaloni blu o marroni (sempre molto scuri), calze bianche, scarpe marroni.
 Leggi tutto: Uniformi del Tirolo
 Quando ora aprliamo del Principe di Galles, parliamo del Principe di Galles della Casa Reale Inglese.
 Prima del 1284, quando Edoardo I presentò suo figlio come il primo Principe di Galles al castello di Caernarvon, il Galles era un principato con propri Principi. I Sassoni non avevano mai conquistato il Galles, qui la razza Bretone continuava ad esistere, il suo numero cresceva coi numerosi bretoni che si muovevano verso occidente prima dei sassoni invasori.
 Il Galles diventò alla fine, forse in maniera poco nobile, il vassallo dell'Inghilterra: la conquista normanna vide la penetrazione della regione da parte dei nuovi invasori, in parte con la conquista in parte con i matrimoni con le famiglie degli antichi capi.
 Leggi tutto: Owen Glendower
 La divisa dei marinai d'Italia dal 1862 ad oggi - Parte 3
 Mentre negli antichi regolamenti si trovavano dettagliate descrizioni dei capi di corredo con misure in centimetri, numero dei bottoni ecc... a cominciare dal 1890 questi particolari vengono omessi e ci si limita a fotografie, così che ne riesce più difficile la descrizione.
 Nel 1890 la divisa da marinaio fu resa regolamentare anche per i Secondi Capi.
 L'album delle divise del 1903 riportava le fotografie delle seguenti uniformi per secondicapi e marinai:
 - gran divisa e divisa invernale
 - divisa da fatica invernale
 - divisa ordinaria invernale con cappotto
 - gran divisa e divisa ordinaria di mezza stagione
 - divisa da fatica di mezza stagione
 - gran divisa estiva per i climi temperati
 - divisa ordinaria estiva per i climi temperati
 - gran divisa estiva per i climi caldi
 - divisa ordinaria estiva per i climi caldi
 - divisa da fatica estiva
 - divisa da pioggia
 Leggi tutto: La divisa dei marinai d'Italia dal 1862 ad oggi - Parte 3
 La divisa dei marinai d'Italia dal 1862 ad oggi - Parte 2
 Di un altro tipo di divisa, forse da lavoro, si sono reperite notizie in un documento contenente un elenco di indumenti che il marinaio doveva avere. Da questa lista scopriamo che oltre ad essere prevista una giacca e due paia di pantaloni di panno o bianchi, erano previsti per il corredo anche due ulteriori giacche e due ulteriori paia di pantaloni di cotonina, probabilmente costituenti la divisa da lavoro di tutti i giorni a bordo.
 Nessuno di questi documenti fa riferimento al berretto e notiamo che le camicie del corredo erano ben 5, il che fa supporre che fossero anche usate con la divisa di cotonina da lavoro.
 Dalla documentazione fotografica esistente risulta che, nell'anno 1864, i marinai in tenuta di bordo indossassero una camicia di panno, non elencata nelle fonti citate, ma certamente adottata in epoca posteriore al 1833.
 Come si può vedere dalle foto scattate sul pirovascello "Re Galantuomo" a New York nel 1864,un marinaio indossa la camicia di panno e porta il fazzoletto annodato dietro al collo e liberamente pendente, sotto forma di striscia, sul petto; lo stesso marinaio indossa, inoltre, il berretto con il nastro.
 Leggi tutto: La divisa dei marinai d'Italia dal 1862 ad oggi - Parte 2
 La divisa dei marinai d'Italia dal 1862 ad oggi - Parte 1
 L'Armir italiano in Russia
 Scandeberg
 Gli Schiavoni veneziani
 Gli indiani delle praterie - Parte 3
 Questo Mese 741
 Totale 203167


text:
 8.11.2008
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 285/41
 Sklep Sodišča prve stopnje z dne 10. septembra 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) proti Komisiji Evropskih skupnosti
 (Zadeva T-26/07) (1)
 („Ničnostna tožba - Kohezijski sklad - Uredba (ES) št. 1164/94 - Znižanje finančne pomoči - Neobstoj neposredne prizadetosti - Nedopustnost“)
 (2008/C 285/76)
 Jezik postopka: portugalščina
 Stranki
 Tožeča stranka: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugalska) (zastopniki: P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques in F. Quintela, odvetniki)
 Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: P. Guerra e Andrade in A. Weimar, zastopnika)
 Predmet
 Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 5008 z dne 17. oktobra 2006 o znižanju finančne pomoči Kohezijskega sklada za določene projekte v zvezi z gradnjo sežigalnice za odstranjevanje odpadkov mestnih gospodinjstev v regiji Porto.
 Izrek
 1)
 Tožba se zavrže kot nedopustna.
 2)
 Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Komisija.
 (1) UL C 82, 17.4.2007.


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litevská republika) dne 16. února 2009 – Kirin Amgen, Inc. v. Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 (Věc C-66/09)
 2009/C 90/27
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kirin Amgen, Inc.
 Žalovaný: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 Předběžné otázky
 1)
 Má být den uvedený v čl. 19 odst. 2 nařízení č. 1768/92 (1), ke kterému vstupuje nařízení v platnost, vykládán ve vztahu k Litvě jako den jejího přistoupení k Evropské unii?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, jaký je vztah mezi článkem 19 a článkem 7 nařízení č. 1768/92 při výpočtu lhůty šesti měsíců a který z uvedených článků má být v tom případě použit?
 3)
 Vstoupila registrace výrobku v Evropském společenství bezpodmínečně v platnost v Litevské republice ke dni jejího přistoupení k Evropské unii?
 4)
 Je-li odpověď na třetí otázku kladná, lze vstup registrace výrobku v platnost postavit na roveň vlastní registraci pro účely čl. 3 písm. b) nařízení č. 1768/92?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. 1992 L 182, s. 1)


text:
 Κλειστό «Δημήτριος Τόφαλος»
 Κατασκευάστηκε το 1995 στην συνοικία Μποζαΐτικα (Προάστιο) της Πάτρας. Έχει κεντρική σάλα χωρητικότητας 4.150 θέσεων με την προσθήκη ξύλινης κερκίδας 1.000 θεατών. Οι διαστάσεις της είναι 45μ. Χ 30μ. με 14μ. ύψος. Έχει ξύλινο παρκέ, φωτισμό έντασης 1.500 λουξ, καθώς και κλιματισμό. Διαθέτει επίσης αίθουσα βαρέων αθλημάτων με διαστάσεις 64,5μ. Χ 38,5μ. με 3,4μ. ύψος· η ποιότητα του δαπέδου είναι taraflex, διαθέτει φωτισμό προπονήσεων και κλιματίζεται. Έχει επίσης αίθουσα προθέρμανσης, με διαστάσεις 24,7μ. Χ 12,4μ. και 7,2μ. ύψος. Δάπεδο, φωτισμός, ακριβώς όπως η προηγούμενη. Μπορεί να φιλοξενήσει μπάσκετ, βολεϋ, χάντμπολ, πινγκ πογκ, άρση βαρών, ενόργανη και ρυθμική γυμναστική, πάλη και άλλα αθλήματα.
 Το γήπεδο έχει φιλοξενήσει κατά καιρούς διάφορες μεγάλες αθλητικές διοργανώσεις. Την κεντρική σάλα του Κλειστού «Δημήτριος Τόφαλος» χρησιμοποιούν ως έδρα τους τα σωματεία: Προμηθέας, Ολυμπιάδα Πατρών, και Α.Σ. Σφήκα.
 Βοηθητικό Κλειστό «Δημήτριος Τόφαλος»
 Βρίσκεται Ε.Α.Κ. «Δημήτριος Τόφαλος» δίπλα στο ομώνυμο κλειστό γυμναστήριο και καλύπτει ανάγκες των αθλημάτων σάλας (μπάσκετ, βόλεϋ, κλπ). Οι διαστάσεις του είναι 70μ. Χ 40μ. με 14μ. ύψος. Το δάπεδο είναι ξύλινο/πλαστικό και ο φωτισμός 1.300 λουξ. Χρησιμοποιείται κυρίως για αγώνες τοπικών πρωταθλημάτων μπάσκετ και βόλεϋ.
 Κλειστό Απόλλωνα
 Κατασκευάστηκε το 1992, ανήκει στον ερασιτέχνη Απόλλωνα Πατρών και έχει χωρητικότητα 3.500 θέσεων. Βρίσκεται στην συνοικία Περιβόλα της Πάτρας.
 Ο αγωνιστικός χώρος έχει διαστάσεις 34μ. Χ 22μ. με ύψος 15μ., και μπορεί να φιλοξενήσει αγώνες μπάσκετ και βόλεϋ. Έχει δάπεδο παρκέ και φωτισμό 1.600 λουξ. Διαθέτει ακόμα αίθουσα γυμναστικής, ιατρείο, αποθεραπευτήριο-μασάζ, αποδυτήρια, αίθουσα συσκέψεων, αίθουσα VIP ́s, γραφεία, και δημοσιογραφικά θεωρεία.
 Κλειστό Ολυμπιάδας
 Έχει χωρητικότητα 2.500 θέσεις και βρίσκεται στην περιοχή Ταραμπούρα στην οδό Τείσωνος, πάροδο της οδού Ακρωτηρίου.
 Οι διαστάσεις του αγωνιστικού χώρου είναι 36,5μ. Χ 33μ. με 15μ. ύψος. Το δάπεδο είναι παρκέ και ο φωτισμός έντασης 1.600 λουξ. Διαθέτει στη μια πλευρά μεγάλη υπερυψωμένη κερκίδα, χωρητικότητας 2.000 θεατών. Στην απέναντι πλευρά υπάρχει πτυσσόμενη κερκίδα που όταν ανοίγει αυξάνει τη συνολική χωρητικότητα του κλειστού συνολικά στους 3.000 θεατές. Υπάρχουν και πολλοί υποστηρικτικοί χώροι.
 Το 1990, το τότε Δ.Σ. του συλλόγου Α.Ε.Π. Ολυμπιάς αγόρασε οικόπεδο εξ ιδίων πόρων στην περιοχή Ταραμπούρα για την κατασκευή ιδιόκτητου γηπέδου. Το 1992, ύστερα από την ξαφνική ανακοίνωση της έξωσης από το γήπεδο της οδού Φωκαίας, ξεκινά η κατασκευή ανοιχτού γήπεδο στο ιδιόκτητο οικόπεδο. Στις 25 Φεβρουαρίου 1997, εργασίες για την κατασκευή Κλειστού Γυμναστηρίου. Στις 5 Φεβρουαρίου 2000 ξεκινά επισήμως η λειτουργία του.
 Κλειστό Ε.Α.Π.
 Βρίσκεται στην συνοικία του Αγίου Διονυσίου της Πάτρας και κατασκευάστηκε το 1929, ενώ μέχρι το 2001 ήταν ανοικτό γήπεδο. Το 2001 "σκεπάστηκε" και έγινε σάλα με χωρητικότητα περίπου 2.000 θέσεις.
 Κλειστό Πανεπιστημίου Πάτρας
 Ανήκει στο Πανεπιστήμιο Πάτρας και βρίσκεται εντός των εγκαταστάσεων του και δίπλα στο εκεί ποδοσφαιρικό γήπεδο, καθώς και πλησίον του οικισμού Μαγούλα. Χρησιμοποιείται μόνο από φοιτητές και όχι από κάποιο σωματείο.
 Κλειστό Ροϊτίκων
 Βρίσκεται στα Ροΐτικα στον πρώην Δήμο Παραλίας και χρησιμοποιείται από την Ε.Α. Παραλίας και την ακαδημία Α.Ε. Ροϊτίκων.
 Κλειστό Εθνικού Σταδίου Πάτρας
 Βρίσκεται στις εγκαταστάσεις του Π.Ε.Α.Κ. Πατρών στην συνοικία Κουκούλι της Πάτρας, επί της οδού Πατρών-Κλάους. Χρησιμοποιείται από όλες τις ομάδες της Πάτρας και αποτελεί ένα από τα πιο ιστορικά γήπεδα-γυμναστήρια της πόλης.
 Κλειστό Παναχαϊκής Γ.Ε.
 Κατασκευάστηκε το 1984 και βρίσκεται στην συνοικία Αγυιά της Πάτρας, δίπλα ακριβώς στο Στάδιο Παναχαϊκής. Ανήκει στην ερασιτεχνική Παναχαική Γ.Ε. και χρησιμοποιείται ως έδρα των τμημάτων μπάσκετ και βόλεϋ της πατραϊκής ομάδας. Έχει χωρητικότητα περίπου 500 θέσεων.
 Κλειστό Α.Ο. Σκαγιοπούλειου
 Βρίσκεται στην ομώνυμη συνοικία της Πάτρας και αποτελεί ιδιοκτησία του «Σκαγιοπούλειου» ορφανοτροφείου. Είναι η έδρα της ομάδος του ιδρύματος Α.Ο. Σκαγιοπούλειο, ενός συλλόγου με συμμετοχές στην Α ́ Εθνική Κατηγορία Μπάσκετ.
 Κλειστό Προπονητήριο Λαδόπουλου
 Κατασκευάστηκε το 2003 μέσα σε κάποια κτίρια της εγκαταλελειμμένης χαρτοβιομηχανίας Λαδόπουλου στην ομώνυμη συνοικία της Πάτρας. Χρησιμοποιείται κυρίως ως χώρος προπονήσεων αθλητών και σπάνια για αγώνες.
 Κλειστό Αιγίου
 Βρίσκεται στο ανατολικό τμήμα της πόλης του Αιγίου και η κύρια είσοδος του είναι στην οδό Αιδηψού.
 Κλειστα Γυμναστηρια


text:
Susanna (Shushanik) Amatuni (Շուշանիկ (Սուսաննա) Բակենի Ամատունի, 28 ta' Frar 1924, Yerevan - 20 ta' Marzu 2010, Yerevan) kienet kritika tal-arti Armenjana Sovjetika, mużikoloġista, Dottoressa tal-Arti (1988), professura (1997), Għalliema Onorata tal-Unjoni Sovjetika(1966).
 Bijografija
 Susanna (Shushanik) Babken Amatuni twieldet fl-1924 f'Yerevan, l-Armenja. Fl-1943 iggradwat mill-Università tal-Istat Shirak f'Leninakan, Armenia, mid-dipartiment tal-Fiżika u tal-Matematika u fl-1944 mill-kulleġġ tal-mużika Kara-Murza f'Leninakan. Studjat Teorija tal-Mużika u Komponiment fl-Istitut tal-Mużika u tal-Pedagoġija Gnesin, magħruf bħala l-itqal fil-post. Fl-1951 marret lura l-Armenja u sa l-1968 għallmet suġġetti teoretiċi fl-iskola tal-mużika Chaikovsky, Yerevan. Fl-1961 ġiet mistiedna biex tgħallem fil-Konservatorju tal-Istat Komitas ta' Yerevan fejn fasslet metodu uniku u għallmet kors speċjali dwar l-analiżi tal-mużika għad-Dipartiment tat-Teorija. Amatuni għallmet ukoll kif tgħallem il-pjanu fors korsijiet oħra. Fl-1988 ġiet onorata Dottoressa tal-Arti għall-monografija "Arno Babajanian. Kompożizzjonijiet Strumentali".
 Xogħlijiet
 Prof. Amatuni kitbet 'il fuq minn 50 artikli xjentifiċi. Ipparteċipat f'numru ta' konferenzi xjentifiċi fi bliet differenti tal-Unjoni Sovjetika: Moska, Leningrad, Tbilisi, Yerevan. Kitbet ukoll bosta xogħlijietbħal per eżempju «Arno Babajanian. Kompożizzjonijiet Strumentali», «Il-Ħajja u Xogħlijiet ta' Geghuni Chitchian» (Yerevan, 2003), kotba tal-iskola «Music Literature for 6-th grade of Music School», «Music Literature for 7-th grade of Music School» (l-1el u t-2ni edizzjonijiet), u sensiela ta' brochures. Ir-riċerka xjentifika tagħha tinkludi l-analiżi tad-differenzi stilistiċi u melodiċi tax-xogħlijiet ta' Sayat-Nova, Komitas, Arno Babajanian, Anushavan Ter-Ghevondyan, Haro Stepanyan, Geghuni Chitchian u kompożituri oħra.
 Referenzi
 Sorsi
 Twieldu fl-1924
 Mietu fl-2010
 Nies Armeni


text:
È detentrice del record nord-centroamericano e caraibico della marcia 20 km, stabilito il 7 maggio 2016 in occasione dei Mondiali a squadre di marcia di Roma.
 Nel dicembre del 2018 la IAAF ha comunicato la positività al trenbolone dell'atleta messicana.
 Record nazionali
 Marcia 15 km: 1h06'55" (2014)
 Marcia 20 km: 1h26'17" ( Roma, 7 maggio 2016)
 Progressione
 Marcia 20 km
 Palmarès
 Altre competizioni internazionali
 2014
 16a in Coppa del mondo di marcia ( Taicang), marcia 20 km - 1h28'48"
 2015
 in Coppa panamericana di marcia ( Arica), marcia 20 km - 1h29'21"
 2016
 ai Mondiali a squadre di marcia ( Roma), marcia 20 km - 1h26'17" (dopo squalifica Liu Hong)
 Note
 Altri progetti
 Collegamenti esterni


text:
BGH, Beschluss vom 21. 11. 2000 – 4 StR 354/00
 BGH, Beschluss vom 21. 11. 2000 – 4 StR 354/00; LG Essen (lexetius.com/2000,2939)
 [1] Der 4. Strafsenat des Bundesgerichtshofs hat nach Anhörung des Generalbundesanwalts und des Beschwerdeführers am 21. November 2000 gemäß §§ 44 ff., 349 Abs. 2 und 4 StPO beschlossen:
 [2] 1. Dem Angeklagten wird nach Versäumung der Frist zur Begründung der Revision gegen das Urteil des Landgerichts Essen vom 20. März 2000 Wiedereinsetzung in den vorigen Stand gewährt.
 [3] 2. Auf die Revision des Angeklagten wird das vorbezeichnete Urteil im Schuldspruch dahin geändert, daß der Angeklagte des versuchten Totschlags in Tateinheit mit zwei rechtlich zusammentreffenden Fällen der gefährlichen Körperverletzung schuldig ist.
 [5] 4. Der Beschwerdeführer hat die Kosten der Wiedereinsetzung und seines Rechtsmittels sowie die dem Nebenkläger im Revisionsverfahren entstandenen notwendigen Auslagen zu tragen.
 [6] Gründe: Das Landgericht hat den Angeklagten "des versuchten Totschlags in Tateinheit mit gefährlicher Körperverletzung und in einem weiteren Fall der gefährlichen Körperverletzung" schuldig gesprochen und ihn zu einer Jugendstrafe von zwei Jahren und neun Monaten verurteilt. Gegen dieses Urteil wendet sich der Angeklagte mit seiner Revision, mit der er allgemein die Verletzung sachlichen Rechts rügt. Das Rechtsmittel führt zu einer Änderung des Schuldspruchs; im übrigen ist es unbegründet im Sinne des § 349 Abs. 2 StPO.
 [7] 1. Dem Angeklagten ist nach Versäumung der Revisionsbegründungsfrist Wiedereinsetzung in den vorigen Stand zu gewähren, da ihn, wie sein Verteidiger glaubhaft vorgetragen hat, an der Versäumung der Frist kein (Mit-) Verschulden trifft (§ 44 Satz 1 StPO). Die Frist ist versäumt worden, denn sie lief am 16. Juni 2000 ab, da das Urteil am 16. Mai 2000 zugestellt worden ist (§ 345 Abs. 1 Satz 2 StPO). Die Zustellung war wirksam. Dem steht nicht entgegen, daß die Unterschrift der zweiten richterlichen Beisitzerin oder ein entsprechender (zweiter) Verhinderungsvermerk unter dem Urteil fehlt (vgl. RG JW 1923, 934 [obiter dictum]; a. A. Hanack in Löwe/Rosenberg StPO 25. Aufl. § 345 Rdn. 6; Gollwitzer in Löwe/Rosenberg StPO 24. Aufl. § 275 Rdn. 36). Zwar hat die große Jugendkammer nach dem Hauptverhandlungsprotokoll und dem Rubrum in der in § 33 b Abs. 2 JGG bestimmten Besetzung mit drei Richtern und zwei Jugendschöffen entschieden. Der demnach gegebene Verstoß gegen § 275 Abs. 2 StPO hindert aber die Wirksamkeit der Zustellung nicht; insoweit besteht kein Unterschied zu den Folgen anderer Auslassungen im schriftlichen Urteil (vgl. etwa BGH NStZ 1989, 584 und 1994, 47 f. [Rubrum lückenhaft]; NJW 1999, 800 [Tenor unvollständig]). In derartigen Fällen handelt es sich nämlich nicht um einen Mangel der Zustellung, sondern um einen Fehler des Urteils selbst; ein solcher kann die Rechtswirksamkeit der Zustellung nicht berühren. Entscheidend ist vielmehr allein, daß dem Empfänger eine mit der Urschrift des Urteils übereinstimmende Ausfertigung oder beglaubigte Abschrift zugestellt worden ist (vgl. Kuckein in KK 4. Aufl. § 345 Rdn. 6; Kleinknecht/Meyer-Goßner StPO 44. Aufl. § 37 Rdn. 2), woran zu zweifeln der Senat im gegebenen Fall keinen Anlaß hat. Dem Beschwerdeführer war daher ohne weiteres erkennbar, daß er die für seine Rechtsmittelbegründung maßgebliche Fassung in Händen hielt (vgl. BayObLGSt 1996, 155, 156). Die (erneute) Zustellung mit allen erforderlichen Unterschriften bzw. Verhinderungsvermerken kam im übrigen schon deswegen nicht in Betracht, weil nach Ablauf der in § 275 StPO bestimmten Frist der Mangel ohnehin nicht mehr behoben werden kann (BGH NStZ-RR 2000, 237; BGHR § 275 Abs. 2 Satz 1 Unterschrift 3 bis 5). Das Fehlen einer Unterschrift bzw. eines Verhinderungsvermerks unter dem Urteil ist daher zwar gemäß § 338 Nr. 7 StPO ein absoluter Revisionsgrund, nicht jedoch ein Hindernis für das weitere Revisionsverfahren.
 [8] 2. Die Nachprüfung des Urteils aufgrund der Sachbeschwerde führt lediglich zu einer Änderung des Schuldspruchs, da das Landgericht das Konkurrenzverhältnis unrichtig beurteilt hat.
 [9] a) Das Urteil unterliegt hier nicht deshalb der Aufhebung, weil die Unterschrift der zweiten beisitzenden Richterin bzw. ein entsprechender Verhinderungsvermerk fehlt. Entgegen dem Bayerischen Obersten Landesgericht (NJW 1967, 1578; GA 1981, 475; JR 1983, 261 mit abl. Anm. Foth; bei Rüth DAR 1983, 253; ebenso Hanack aaO § 338 Rdn. 115, 116; Gollwitzer in Festschrift für Kleinknecht 1985 S. 147, 168) ist dies nicht auf Sachrüge zu beachten, es hätte vielmehr mit einer Verfahrensrüge beanstandet werden müssen; eine solche Rüge ist indes nicht erhoben worden.
 [10] Die Unterzeichnung des Urteils durch die mitwirkenden Berufsrichter ist ausschließlich in einer Norm des Verfahrensrechts (§ 275 Abs. 2 StPO) vorgesehen; Rechtsfehler müssen daher mit der Verfahrensbeschwerde (§ 338 Nr. 7 StPO) geltend gemacht werden. Hiergegen kann nicht eingewandt werden, daß ein Urteil, welches nicht von allen Richtern unterschrieben worden ist, überhaupt keine – endgültig fertiggestellten – Entscheidungsgründe enthalten könnte. Auf Sachrüge darf ein solcher Mangel nur beachtet werden, wenn die Gründe völlig fehlen (BGHR StPO § 338 Nr. 7 Entscheidungsgründe 2; Kuckein aaO § 338 Rdn. 94; Kleinknecht/Meyer-Goßner aaO § 338 Rdn. 52); nicht anders wird es sich verhalten, wenn das Urteil überhaupt keine Unterschriften trägt. Eine revisionsrechtliche Prüfung, ob es sich bei an sich vorhandenen schriftlichen Gründen – sowie einzelnen Unterschriften – lediglich um einen Urteilsentwurf handelt, kann der Revisionsführer hingegen nur mit einer ordnungsgemäß ausgeführten Verfahrensrüge erreichen, weil diese Frage nicht ohne Kenntnis der zugrunde liegenden Verfahrenstatsachen beurteilt werden kann (vgl. hierzu Gollwitzer in Löwe/Rosenberg StPO 24. Aufl. § 275 Rdn. 4 und 5; s. auch BayObLG JR 1983, 261, 262); die aus der Urteilsurkunde allein ersichtliche Zahl der Unterschriften genügt hierfür nicht (vgl. BGHSt 27, 334 f.). Hinzu kommt, daß selbst dann, wenn die erforderlichen richterlichen Unterschriften geleistet worden sind, ein bloßer Entwurf vorliegen kann (so ausdrücklich BGH NStZ 1993, 200; ebenso OLG Köln NJW 1980, 1405; OLG Zweibrücken DAR 1978, 194).
 [11] Im Blick auf diese Differenzierung zwischen Verfahrens- und Sachrüge erstreckt das Revisionsgericht deshalb auch die Urteilsaufhebung gemäß § 357 StPO auf Nichtrevidenten nur bei völligem Fehlen der Gründe (BGHR StPO § 338 Nr. 7 Entscheidungsgründe 2; OLG Celle NJW 1959, 1647), nicht aber bei bloßem Fehlen einer Unterschrift (BGHR StPO § 275 Abs. 2 Satz 1 Unterschrift 3).
 [12] b) Der Schuldspruch bedarf jedoch der Änderung, weil die vom Landgericht nicht weiter begründete Annahme von Tatmehrheit zwischen den zum Nachteil der Geschädigten K. einerseits und O. andererseits begangenen Straftaten rechtlicher Prüfung nicht standhält. Nach den Feststellungen stach der Angeklagte – in ungeklärter Abfolge – mehrfach mit dem "Schlagmesser" auf seine beiden in einem Pkw sitzenden Opfer ein, um sie davon abzubringen, ihrem Bekannten Ka. zu helfen. Da somit eine äußerlich erkennbare Zäsur oder ein Weiterhandeln aufgrund eines neu gefaßten Entschlusses ersichtlich ausscheidet, stellt sich das Vorgehen des Angeklagten insgesamt als eine natürliche Handlungseinheit und damit als eine Handlung im Rechtssinne dar. So verhält es sich ausnahmsweise auch dann, wenn es um die Beeinträchtigung höchstpersönlicher Rechtsgüter verschiedener Personen geht. Die Annahme einer natürlichen Handlungseinheit ist in derartigen Fällen dann gerechtfertigt, wenn eine Aufspaltung in Einzeltaten wegen eines außergewöhnlich engen zeitlichen und situativen Zusammenhangs willkürlich und gekünstelt erschiene (BGHR StGB vor § 1/natürliche Handlungseinheit – Entschluß, einheitlicher 1 und 9; BGH, Beschluß vom 24. Oktober 2000 – 5 StR 323/00). Ein solcher Ausnahmefall ist hier gegeben, da der Angeklagte innerhalb weniger Sekunden ohne jegliche zeitliche Zäsur mehrfach mit einem Messer auf zwei Personen eingestochen hat (BGHR vor § 1/natürliche Handlungseinheit – Entschluß, einheitlicher 2 und 5).
 [13] Der Senat ändert den Schuldspruch entsprechend. § 265 StPO steht nicht entgegen, weil der Angeklagte sich insoweit nicht wirksamer als geschehen hätte verteidigen können.
 [14] 3. Der Strafausspruch kann bestehen bleiben. Der Senat schließt aus, daß das Landgericht unter Berücksichtigung der tateinheitlichen Begehung der Straftaten auf eine mildere Jugendstrafe erkannt hätte; es hat nämlich eine Jugendstrafe von zwei Jahren und neun Monaten für erforderlich gehalten, "um die notwendige erzieherische Wirkung zu erzielen". Der Schuldgehalt der Tat (vgl. BGH StV 1994, 598, 599; NStZ-RR 1996, 120) wird von der geänderten rechtlichen Bewertung des Konkurrenzverhältnisses ohnehin nicht berührt.


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 31983R1877
 Verordening (EEG) nr. 1877/83 van de Raad van 8 juli 1983 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 1223/83 inzake de in de landbouwsector toe te passen wisselkoersen
 Publicatieblad Nr. L 186 van 09/07/1983 blz. 0024 - 0025
 *****VERORDENING (EEG) Nr. 1877/83 VAN DE RAAD van 8 juli 1983 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 1223/83 inzake de in de landbouwsector toe te passen wisselkoersen DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, Gelet op Verordening nr. 129 van de Raad inzake de waarde van de rekeneenheid en de wisselkoersen die in het kader van het gemeenschappelijk landbouwbeleid moeten worden toegepast (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 2543/73 (2), inzonderheid op artikel 3, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende dat de momenteel geldende representatieve koersen zijn vastgesteld bij Verordening (EEG) nr. 1223/83 (3), gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 1626/83 (4); dat in Verordening (EEG) nr. 1223/83 is bepaald dat de nieuwe representatieve koers voor de drachme op 16 december 1983 in werking treedt voor de sector wijn en op 1 november 1983 voor de sector varkensvlees; dat de nieuwe representatieve koers in die sectoren in twee etappen dient te worden ingevoerd, waarvan de eerste op 11 juli 1983 en de tweede onderscheidenlijk op 16 december en op 1 november 1983 begint; Overwegende dat het Monetair Comité zal worden geraadpleegd, en dat, gezien de urgentie, de beoogde maatregelen moeten worden vastgesteld overeenkomstig artikel 3, lid 2, van Verordening nr. 129, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Bijlage V van Verordening (EEG) nr. 1223/83 wordt vervangen door de bijlage van de onderhavige verordening. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 11 juli 1983. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke Lid-Staat. Gedaan te Brussel, 8 juli 1983. Voor de Raad De Voorzitter G. VARFIS (1) PB nr. 106 van 30. 10. 1962, blz. 2553/62. (2) PB nr. L 263 van 19. 9. 1973, blz. 1. (3) PB nr. L 132 van 21. 5. 1983, blz. 33. (4) PB nr. L 160 van 18. 6. 1983, blz. 6. BIJLAGE »BIJLAGE V GRIEKENLAND 1. 1 Ecu = 77,2479 Griekse drachme Deze koers geldt met ingang van: - 23 mei 1983 in de sector melk en zuivelprodukten; - 23 mei 1983 in de sector rundvlees; - 23 mei 1983 in de sector schape- en geitevlees; - 1 juli 1983 in de sector suiker en isoglucose, alsmede voor durum tarwe en gries en griesmeel van durum tarwe; - 1 augustus 1983 in de sector granen, met uitzondering van durum tarwe en gries en griesmeel van durum tarwe, en in de sectoren eieren en pluimvee, ovoalbumine en lactoalbumine; - 1 november 1983 in de sector varkensvlees; - 16 december 1983 in de sector wijn; - 1 januari 1984 in de sector tabak en de sector visserijprodukten; - 1 juli 1984 in de sector zaaizaad; - het begin van het verkoopseizoen 1983/1984 voor de andere produkten waarvoor een verkoopseizoen bestaat dat op 23 mei 1983 nog niet is begonnen; - 23 mei 1983 in alle andere gevallen. 2. Evenwel: - geldt in de sector wijn van 11 juli tot en met 15 december 1983 de volgende koers: 1 Ecu = 74,8027 Griekse drachme; - geldt in de sector varkensvlees van 11 juli tot en met 31 oktober 1983 de volgende koers: 1 Ecu = 74,8027 Griekse drachme. 3. Tot aan de sub 1 en 2 genoemde data geldt de volgende koers: 1 Ecu = 71,5619 Griekse drachme, behalve voor de olijfolie waar de volgende koers geldt: 1 Ecu = 66,5526 Griekse drachme."


text:
Karol Galba dr. (Rózsahegy, 1921. február 2. – 2009. november 15.) csehszlovák nemzetközi labdarúgó-játékvezető. Polgári foglalkozása jogász.
 Pályafutása
 Nemzeti játékvezetés
 Az I. Liga játékvezetőjeként 1966-ban vonult vissza.
 Nemzetközi játékvezetés
 A Csehszlovák labdarúgó-szövetség Játékvezető Bizottsága (JB) terjesztette fel nemzetközi játékvezetőnek, a Nemzetközi Labdarúgó-szövetség (FIFA) 1953-tól tartotta nyilván bírói keretében. A FIFA JB központi nyelvei közül a németet beszélte. Több Európa-kupa, nemzetek közötti válogatott és egyesületek közötti mérkőzést vezetett, vagy működő társának partbíróként segített. A cseh nemzetközi játékvezetők rangsorában, a világbajnokság-Európa-bajnokság sorrendjében többedmagával a 16. helyet foglalja el 2 találkozó szolgálatával. Az aktív nemzetközi játékvezetéstől 1966-ban vonult vissza. Válogatott mérkőzéseinek száma: 9.
 Labdarúgó-világbajnokság
 Két világbajnoki döntőhöz vezető úton Chilébe a VII., az 1962-es labdarúgó-világbajnokságra és Angliába a VIII., az 1966-os labdarúgó-világbajnokságra a FIFA JB bíróként alkalmazta. A FIFA JB elvárásának megfelelően, ha nem működött játékvezetőként, akkor társának segített partjelzőként. 1962-ben a világbajnokság egyik legfelkészültebb játékvezetője. Kettő csoportmérkőzésen és az egyik negyeddöntőben szolgált partbíróként. 1966-ban Ali Huszejn Kandíl játékvezetővel az egyik legjobban foglalkoztatott, négyszer küldték partbírónak. Kettő csoportmérkőzésen, az egyik nyolcaddöntőben, és a döntőben Gottfried Dienst játékvezető második partbírója. Világbajnokságokon vezetett mérkőzéseinek száma: 2 + 7 (partbíró).
 1962-es labdarúgó-világbajnokság
 Világbajnoki mérkőzés
 1966-os labdarúgó-világbajnokság
 Világbajnoki mérkőzés
 Olimpiai játékok
 Mexikóban rendezték a XIX., nagy magasságú 1968. évi nyári olimpiai játékok olimpiai labdarúgó torna döntő mérkőzéseinek, ahol a FIFA JB bíróként foglalkoztatta.
 1968. évi nyári olimpiai játékok
 A magyar labdarúgó-válogatott mérkőzései (1902–1929)
 Mérkőzései az NBI-ben
 Sportvezetőként
 A nemzetközi szövetségnél is szokatlanul, az Európai Labdarúgó-szövetség (UEFA) Játékvezető Bizottságának (JB) 1968-ban még aktív korában tagja lett, visszavonulást követően sportvezetőként és nemzetközi játékvezető ellenőrként tevékenykedett.
 Sikerei, díjai
 1970-ben a nemzetközi játékvezetés hírnevének erősítése, hazájában 10 éve a legmagasabb Ligában (osztályban) folyamatosan tevékenykedő, eredményes pályafutása elismeréseként, a FIFA JB felterjesztésére az 1965-ben alapított International Referee Special Award címmel és oklevéllel tüntette ki.
 Források
 Külső hivatkozások
 Csehszlovák labdarúgó-játékvezetők
 Szlovák labdarúgó-játékvezetők
 Rózsahegyiek
 1921-ben született személyek
 2009-ben elhunyt személyek