type: contracts

text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 22005A0517(02)
 Leping Euroopa Ühenduse ja Albaania Vabariigi vahel ebaseaduslikult riigis elavate isikute tagasivõtmise kohta - Deklaratsioonid
 Euroopa Liidu Teataja L 124 , 17/05/2005 Lk 0022 - 0040
 LepingEuroopa Ühenduse ja Albaania Vabariigi vahel ebaseaduslikult riigis elavate isikute tagasivõtmise kohtaKÕRGED LEPINGUOSALISED,EUROOPA ÜHENDUS, edaspidi "ühendus", jaALBAANIA VABARIIK, edaspidi "Albaania",OTSUSTANUD tugevdada koostööd, et võidelda tõhusamalt ebaseadusliku sisserändega,SOOVIDES kehtestada, käesoleva lepingu ja vastastikkuse põhimõtte alusel, kiired ja tõhusad menetlused isikute, kes ei vasta või enam ei vasta Albaania või Euroopa Liidu liikmesriigi territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise nõuetele, identifitseerimiseks ning ohutuks ja nõuetekohaseks tagasi saatmiseks ning hõlbustada selliste isikute transiiti koostöö vaimus,RÕHUTADES, et käesolev leping ei piira ühenduse, Euroopa Liidu liikmesriikide ja Albaania õigusi, kohustusi ja vastutust, mis tulenevad rahvusvahelisest õigusest ning eelkõige 4. novembri 1950. aasta inimõiguste kaitse Euroopa konventsioonist, 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsioonist ning 31. jaanuari 1967. aasta pagulasseisundi protokollist ning rahvusvahelistest väljaandmisalastest õigusaktidest,ARVESTADES, et käesoleva lepingu, mis kuulub Euroopa Ühenduse asutamislepingu IV jaotise reguleerimisalasse, sätted ei kehti Taani Kuningriigi suhtes vastavalt Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitlevale protokollile,ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:Artikkel 1MõistedKäesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:a) liikmesriik – Euroopa Liidu liikmesriik, välja arvatud Taani Kuningriik;b) liikmesriigi kodanik – isik, kellel on ühenduse määratluse kohane liikmesriigi kodakondsus;c) Albaania kodanik – isik, kellel on Albaania kodakondsus;d) kolmanda riigi kodanik – isik, kellel on muu riigi kui Albaania või liikmesriigi kodakondsus;e) kodakondsuseta isik – isik, kellel puudub kodakondsus;f) elamisluba – mis tahes liiki luba, mille on välja andnud Albaania või üks liikmesriikidest ja mis annab isikule õiguse elada selle riigi territooriumil. Siia ei kuulu ajutised load riigi territooriumil viibimiseks, mis on välja antud seoses varjupaiga või elamisloa taotluse menetlemisega;g) viisa – Albaania või ühe liikmesriigi välja antud volitus või vastu võetud otsus, mida nõutakse selle territooriumile sisenemiseks või selle läbimiseks. Siia ei kuulu lennujaama transiidiviisa.I JAGUAlbaania tagasivõtukohustusedArtikkel 2Oma kodanike tagasivõtmine1. Albaania võtab liikmesriigi taotluse alusel ja ilma täiendavate formaalsusteta, välja arvatud käesolevas lepingus sätestatu, tagasi kõik isikud, kes ei vasta või enam ei vasta taotluse esitanud liikmesriigi territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise kehtivatele tingimustele juhul, kui on tõestatud või kui võib prima facie tõendite alusel kindlalt oletada, et nad on Albaania kodanikud.Sama kohaldatakse isikute suhtes, kes on jäetud ilma või kes on loobunud Albaania kodakondsusest pärast liikmesriigi territooriumile sisenemist, kui see liikmesriik ei ole sellistele isikutele lubanud vähemalt kodakondsust naturalisatsiooni korras.2. Albaania väljastab vastavalt vajadusele ja viivitamata isikule, kelle tagasivõtmist on kinnitatud, tagasi pöördumiseks nõutava reisidokumendi, mille kehtivusaeg on vähemalt kuus kuud. Kui juriidilistel või faktilistel põhjustel asjaomast isikut ei saa üle anda algselt välja antud reisidokumendi kehtivusaja jooksul, pikendab Albaania reisidokumendi kehtivust 14 kalendripäeva jooksul või kui vajalik, annab välja uue, sama kehtivusajaga reisidokumendi. Kui Albaania ei ole 14 kalendripäeva jooksul reisidokumenti välja andnud, pikendanud selle kehtivusaega või vajadusel seda uuendanud, loetakse ta olevat nõustunud EL väljasaatmiseks kasutatava ühtlustatud reisidokumendi kasutamisega. [1]Artikkel 3Kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmine1. Albaania võtab liikmesriigi taotluse alusel ja ilma täiendavate formaalsusteta, väljaarvatud käesolevas lepingus sätestatu, tagasi kõik kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud, kes kes ei vasta või enam ei vasta taotluse esitanud liikmesriigi territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise kehtivatele tingimustele juhul, kui on tõestatud või kui võib prima facie tõendite alusel kindlalt oletada, eta) sellistel isikutel on või oli riiki sisenedes Albaania välja antud kehtiv viisa või elamisluba; võib) nad sisenesid liikmesriigi territooriumile pärast Albaania territooriumil viibimist või sealt läbi minemist.2. Lõikes 1 sätestatud tagasivõtukohustust ei kohaldata, kuia) kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik läbib riiki transiitreisijana Albaania rahvusvahelise lennujaama kaudu; võib) taotluse esitanud liikmesriik on kolmanda riigi kodanikule või kodakondsuseta isikule andnud välja viisa või elamisloa enne või pärast tema territooriumile sisenemist, välja arvatud juhul,- kui sellel isikul on Albaania välja antud viisa või elamisluba, millel on pikem kehtivusaeg; või- kui taotluse esitanud riigi välja antud viisa või elamisluba on saadud võltsitud või valedokumenti kasutades.3. Albaania väljastab vastavalt vajadusele ja viivitamata isikule, kelle tagasivõtmist on kinnitatud, tagasi pöördumiseks nõutava reisidokumendi, mille kehtivusaeg on vähemalt kuus kuud. Kui juriidilistel või faktilistel põhjustel asjaomast isikut ei saa üle anda algselt välja antud reisidokumendi kehtivusaja jooksul, pikendab Albaania reisidokumendi kehtivust 14 kalendripäeva jooksul või kui vajalik, annab välja uue, sama kehtivusajaga reisidokumendi. Kui Albaania ei ole 14 kalendripäeva jooksul reisidokumenti välja andnud, pikendanud selle kehtivusaega või vajadusel seda uuendanud, loetakse ta olevat nõustunud EL väljasaatmiseks kasutatava ühtlustatud reisidokumendi kasutamisega.II JAGUÜhenduse tagasivõtukohustusedArtikkel 4Oma kodanike tagasivõtmine1. Liikmesriik võtab Albaania taotluse alusel ja ilma täiendavate formaalsusteta, välja arvatud käesolevas lepingus sätestatu, tagasi kõik isikud, kes ei vasta või enam ei vasta Albaania territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise kehtivatele tingimustele juhul, kui on tõestatud või kui võib prima facie tõendite alusel kindlalt oletada, et nad on selle liikmesriigi kodanikud.Sama kohaldatakse isikute suhtes, kes on jäetud ilma või kes on loobunud liikmesriigi kodakondsusest pärast Albaania territooriumile sisenemist, kui Albaania ei ole sellistele isikutele lubanud vähemalt kodakondsust naturalisatsiooni korras.2. Liikmesriik väljastab vastavalt vajadusele ja viivitamata isikule, kelle tagasivõtmist on kinnitatud, tagasi pöördumiseks nõutava reisidokumendi, mille kehtivusaeg on vähemalt kuus kuud. Kui juriidilistel või faktilistel põhjustel asjaomast isikut ei saa üle anda algselt välja antud reisidokumendi kehtivusaja jooksul, pikendab liikmesriik reisidokumendi kehtivust 14 kalendripäeva jooksul või kui vajalik, annab välja uue, sama kehtivusajaga reisidokumendi. Kui liikmesriik ei ole 14 kalendripäeva jooksul reisidokumenti välja andnud, pikendanud selle kehtivusaega või vajadusel seda uuendanud, loetakse ta olevat nõustunud EL väljasaatmiseks kasutatava ühtlustatud reisidokumendi kasutamisega. [2]Artikkel 5Kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmine1. Liikmesriik võtab Albaania taotluse alusel ja ilma täiendavate formaalsusteta, välja arvatud käesolevas lepingus sätestatu, tagasi kõik kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud, kes ei vasta või enam ei vasta Albaania territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise kehtivatele tingimustele juhul, kui on tõestatud või kui võib prima facie tõendite alusel kindlalt oletada, eta) sellistel isikutel on või oli riiki sisenedes kehtiv, taotluse saanud liikmesriigi välja antud viisa või elamisluba; võib) sellised isikud sisenesid Albaania territooriumile pärast taotluse saanud liikmesriigi territooriumil viibimist või sealt läbi minemist.2. Lõikes 1 sätestatud tagasivõtukohustust ei kohaldata, kuia) kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik läbib riiki transiitreisijana taotluse saanud liikmesriigi rahvusvahelise lennujaama kaudu; võib) Albaania on kolmanda riigi kodanikule või kodakondsuseta isikule andnud välja viisa või elamisloa enne või pärast tema territooriumile sisenemist, välja arvatud juhul,- kui sellel isikul on taotluse saanud liikmesriigi välja antud viisa või elamisluba, millel on pikem kehtivusaeg, või- kui Albaania välja antud viisa või elamisluba on saadud võltsitud või valedokumenti kasutades.3. Lõikes 1 toodud tagasivõtukohustus kehtib liikmesriigile, kes viisa või elamisloa välja andis. Kui kaks või enam liikmesriiki andsid välja viisa või elamisloa, siis lõikes 1 toodud tagasivõtukohustus kehtib liikmesriigile, kes andis välja pikema kehtivusajaga dokumendi või kui üks või mitu nendest on oma kehtivusaja kaotanud, siis dokumendi, mis on hetkel kehtiv. Kui kõik dokumendid on kehtivuse kaotanud, siis kehtib lõikes 1 toodud tagasivõtukohustus liikmesriigile, kes andis välja kõige hilisema kehtivusajaga dokumendi. Kui ühtegi sellist dokumenti ei ole esitada, kehtib lõikes 1 toodud tagasivõtukohustus liikmesriigile, kust viimati lahkuti.4. Liikmesriik väljastab vastavalt vajadusele ja viivitamata isikule, kelle tagasivõtmist on kinnitatud, tagasi pöördumiseks nõutava reisidokumendi, mille kehtivusaeg on vähemalt kuus kuud. Kui juriidilistel või faktilistel põhjustel asjaomast isikut ei saa üle anda algselt välja antud reisidokumendi kehtivusaja jooksul, pikendab liikmesriik reisidokumendi kehtivust 14 kalendripäeva jooksul või kui vajalik, annab välja uue, sama kehtivusajaga reisidokumendi. Kui asjaomane liikmesriik ei ole 14 kalendripäeva jooksul reisidokumenti välja andnud, pikendanud selle kehtivusaega või vajadusel seda uuendanud, loetakse ta olevat nõustunud EL väljasaatmiseks kasutatava ühtlustatud reisidokumendi kasutamisega.III JAGUTagasivõtmismenetlusArtikkel 6Põhimõte1. Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, on artiklites 2–5 sisalduva mis tahes kohustuse alusel tagasi võetava isiku mis tahes üleandmiseks nõutav tagasivõtmistaotluse esitamine selle riigi pädevale asutusele, kelle poole taotlusega pöördutakse.2. Tagasivõtmistaotluse võib asendada kirjaliku teatisega taotluse saava riigi pädevale asutusele mõistliku aja jooksul enne asjaomase isiku tagasisaatmist tingimusel, et tagasivõetav isik omab kehtivat reisidokumenti ja vajadusel kehtivat viisat või taotluse saava riigi elamisluba.Artikkel 7Tagasivõtmistaotlus1. Tagasivõtmistaotlus peab niivõrd, kui see on võimalik, sisaldama järgmist teavet:a) tagasivõetava isiku andmed (nt eesnimed, perekonnanimed, sünnikuupäev ning võimalusel sünnikoht, isa nimi, ema nimi, viimane elukoht);b) kodakondsuse, transiidi, kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmise tingimuste ning ebaseadusliku riiki sisenemise ja riigis elamise tõendamise või prima facie tõendamise vahendite kirjeldus.2. Tagasivõtmistaotlus peaks niivõrd, kui see on võimalik, sisaldama ka järgmist teavet:a) teade selle kohta, et üleantav isik võib vajada abi või hooldust tingimusel, et asjaomane isik on sõnaselgelt nimetatud teate edastamisega nõustunud;b) mis tahes muu kaitse- või turvameede, mis võib olla vajalik konkreetse isiku üleandmisel.3. Tagasivõtmistaotluse ühtne vorm on käesoleva lepingu lisas 5.Artikkel 8Kodakondsuse tõendamise vahendid1. Kodakondsust võib artikli 2 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1 alusel tõendada käesoleva lepingu lisas 1 loetletud mis tahes dokumendiga, isegi kui selle kehtivusaeg on lõppenud. Selliste dokumentide esitamisel tunnustavad liikmesriigid ja Albaania vastastikku isiku kodakondsust, ilma et edasine uurimine oleks nõutav. Kodakondsust ei saa tõendada valedokumentidega.2. Kodakondsust võib artikli 2 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1 alusel tõendada prima facie käesoleva lepingu lisas 2 loetletud mis tahes dokumendiga, isegi kui selle kehtivusaeg on lõppenud. Selliste dokumentide esitamisel peavad liikmesriigid ja Albaania kodakondsust tuvastatuks, kui nad ei suuda tõestada vastupidist. Kodakondsust ei saa prima facie tõendada valedokumentidega.3. Kui ei ole võimalik esitada ühtegi lisades 1 või 2 loetletud dokumentidest, korraldavad Albaania või asjaomase liikmesriigi pädevad diplomaatilised ja konsulaaresindused taotluse korral põhjendamatult viivitamata tagasivõetava isiku küsitlemise, et teha kindlaks tema kodakondsus.Artikkel 9Kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikutega seotud tõendamisvahendid1. Artikli 3 lõikes 1 ja artikli 5 lõikes 1 sätestatud kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmise tingimuste olemasolu tõendatakse käesoleva lepingu lisas 3 loetletud mis tahes tõendamisvahendit kasutades; nimetatud tingimuste olemasolu ei saa tõendada valedokumentidega. Mis tahes sellist tõendit tunnustavad liikmesriigid ja Albaania vastastikku, ilma et edasine uurimine oleks nõutav.2. Artikli 3 lõikes 1 ja artikli 5 lõikes 1 sätestatud kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmise tingimuste olemasolu tõendatakse prima facie käesoleva lepingu lisas 4 loetletud mis tahes tõendamisvahendiga; nimetatud tingimuste olemasolu ei saa tõendada valedokumentidega. Selliste prima facie tõendite esitamisel peavad liikmesriigid ja Albaania tagasivõtmise tingimusi täidetuks, kui nad ei suuda tõestada vastupidist.3. Riiki sisenemise, riigis viibimise või elamise ebaseaduslikkust tõendatakse asjaomase isiku reisidokumentidega, milles puudub viisa või muu luba taotluse esitanud riigi territooriumil elamiseks. Taotluse esitanud riigi teade selle kohta, et asjaomasel isikul ei ole vajalikke reisidokumente, viisat või elamisluba, tõendab samuti prima facie ebaseaduslikku riiki sisenemist, riigis viibimist või elamist.Artikkel 10Tähtajad1. Tagasivõtmistaotlus tuleb esitada selle riigi pädevale asutusele, kelle poole taotlusega pöördutakse, hiljemalt ühe aasta jooksul pärast seda, kui taotlust esitava riigi pädev asutus on saanud teada, et kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik ei vasta või enam ei vasta riiki sisenemise, riigis viibimise või elamise kehtivatele tingimustele. Juriidiliste või faktiliste takistuste korral taotluse õigeaegsele esitamisele pikendatakse tähtaega taotlust esitava riigi taotlusel, kuid ainult ajani, mil takistusi enam ei eksisteeri.2. Tagasivõtmistaotlusele tuleb vastata põhjendamatult viivitamata ja igal juhul hiljemalt 14 kalendripäeva jooksul; tagasivõtmistaotluse tagasilükkamist põhjendatakse. Nimetatud tähtaega hakatakse arvestama tagasivõtmistaotluse kättesaamise kuupäevast. Kui tähtaja jooksul vastust ei saabu, peetakse üleandmist kokkulepituks.3. Pärast nõusoleku andmist või vajaduse korral 14 kalendripäevase tähtaja möödumist antakse asjaomane isik üle põhjendamatult viivitamata ning hiljemalt 3 kuu jooksul. Taotluse esitanud riigi taotlusel võib nimetatud tähtaega pikendada aja võrra, mis kulub juriidiliste või faktiliste takistuste kõrvaldamiseks.Artikkel 11Üleandmise ja transportimise viisid1. Enne isiku tagasisaatmist vahetavad Albaania ja asjaomase liikmesriigi pädevad asutused eelnevalt kirjalikult teavet üleandmise kuupäeva, riiki sisenemise koha, võimalike saatjate ning muu üleandmisega seonduva kohta.2. Keelatud ei ole ükski transportimise viis, olgu tegemist õhu-, maismaa- või meretranspordiga. Tagasisaatmine õhutranspordiga ei pea toimuma Albaania või liikmesriikide riiklikke lennuettevõtjate teenuseid kasutades ning võib toimuda regulaar- või tšarterlende kasutades. Saatjatega tagasisaatmise korral ei pea saatjad olema taotluse esitanud riigi volitatud isikud tingimusel, et nad on Albaania või mis tahes liikmesriikide volitatud isikud.Artikkel 12Tagasivõtmine valedel alustelAlbaania võtab viivitamata tagasi iga liikmesriigi poolt tagasivõetud isiku ning liikmesriik võtab viivitamata tagasi iga Albaania poolt tagasivõetud isiku, kui 3kuulise ajavahemiku jooksul pärast asjaomase isiku üleandmist tehakse kindlaks, et käesoleva lepingu artiklites 2–5 sätestatud nõuded ei olnud täidetud. Sellistel juhtudel vahetavad Albaania ja asjaomase liikmesriigi pädevad asutused samuti kogu olemasolevat teavet tagasivõetava isiku tegelike isikuandmete, kodakondsuse või transiiditee kohta.IV JAGUTransiitArtikkel 13Põhimõtted1. Liikmesriigid ja Albaania peaksid kolmandate riikide kodanike või kodakondsuseta isikute transiiti piirama nende juhtudega, kus nimetatud isikuid ei saa otse sihtriiki tagasi saata.2. Albaania lubab kolmandate riikide kodanike või kodakondsuseta isikute transiiti, kui liikmesriik seda taotleb ning liikmesriik lubab kolmandate riikide kodanike või kodakondsuseta isikute transiiti, kui Albaania seda taotleb ning kui edasisõit muudes võimalikes transiitriikides ja tagasivõtmine sihtriigi poolt on tagatud.3. Albaania või liikmesriik võivad transiidist keeldudaa) kui kolmanda riigi kodanikku või kodakondsuseta isikut ohustab sihtriigis või muus transiitriigis kindlalt piinamine või ebainimlik või alandav kohtlemine või karistus või surmanuhtlus või tagakiusamine rassi, usu, rahvuse, sotsiaalsesse gruppi kuulumise või poliitiliste veendumuste pärast; võib) kui kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik on taotluse saanud riigis või muus transiitriigis võetud kriminaalvastutusele või tema suhtes rakendatakse sanktsioone; võic) rahvatervise, siseriikliku julgeoleku, avaliku korra või taotluse saanud riigi muude riiklike huvidega seotud põhjustel.4. Albaania või liikmesriik võivad tühistada mis tahes väljastatud loa, kui pärastpoole ilmnevad või selguvad lõikes 3 osutatud transiiti takistavad asjaolud või kui edasisõit võimalikes transiitriikides või sihtriigipoolne tagasivõtmine ei ole enam tagatud. Sel juhul võtab taotluse esitanud riik kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku vajadusel viivitamata tagasi.Artikkel 14Transiidiprotseduur1. Transiiditaotlus tuleb esitada taotluse saava riigi pädevale asutusele kirjalikult ning see peab sisaldama järgmist teavet:a) transiidi liik (õhu-, maismaa- või meretransport), võimalikud muud transiitriigid ning kavandatud lõppsihtpunkt;b) asjaomase isiku andmed (nt eesnimi, perekonnanimi, sünninimi, muud kasutatavad nimed või nimed, mille all tuntakse või teised nimed, sünnikuupäev, sugu ja võimalusel sünnikoht, kodakondsus, keel, reisidokumendi liik ja number);c) kavandatav riiki sisenemise koht, üleandmise aeg ja võimalik saatjate kasutamine;d) avaldus selle kohta, et taotlust esitava riigi arvates on artikli 13 lõikes 2 sätestatud tingimused täidetud ning teadaolevalt ei esine taotluse tagasilükkamise põhjuseid artikli 13 lõike 3 kohaselt.Transiiditaotluste ühtne vorm on käesoleva lepingu lisas 6.2. Taotluse saanud riik teavitab taotluse esitanud riiki 5 kalendripäeva jooksul kirjalikult riiki lubamisest, kinnitades riiki sisenemise koha ja kavandatud riiki lubamise aja või teavitab teda riiki lubamisest keeldumisest ja sellise keeldumise põhjustest.3. Kui transiidiks kastutatakse õhutransporti, vabastatakse tagasivõetav isik ja tema võimalikud saatjad kohustusest hankida lennujaama transiidiviisa.4. Taotluse saanud riigi pädevad asutused aitavad vastastikku konsulteerides transiidile kaasa, eelkõige kõnealuste isikute üle järelevalvet teostades ning selleks sobilikke tingimusi luues.V JAGUKuludArtikkel 15Transpordi- ja transiidikuludIlma et see piiraks pädevate asutuste õigust katta tagasivõetava isiku tagasivõtmisega või kolmandate osapooltega seotud kulusid, katab kõik käesoleva lepingu järgsete tagasivõtmiste ja transiitidega seotud transpordikulud kuni lõpliku sihtriigi piirini taotluse esitanud riik.VI JAGUAndmekaitse ja lepingu ulatuse piirangArtikkel 16AndmekaitseIsikuandmeid edastatakse ainult juhul, kui see on vajalik käesoleva lepingu rakendamiseks asjaoludest olenevalt kas Albaania või liikmesriigi pädevate asutuste poolt. Isikuandmete töötlemisel ja kasutamisel igal konkreetsel juhul kohaldatakse Albaania siseriiklikke seadusi ja kui andmetöötlejaks on liikmesriigi pädev asutus, siis kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ [3] sätteid ning nimetatud direktiivi alusel selle liikmesriigi vastuvõetud siseriiklike seaduste sätteid. Lisaks kohaldatakse järgmisi põhimõtteid:a) isikuandmeid töödeldakse õiglaselt ja seaduslikult;b) isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärasel eesmärgil, milleks on käesoleva lepingu rakendamine, ega töödelda täiendavalt andmeid edastava või andmeid saava asutuse poolt viisil, mis on vastuolus kõnealuste eesmärkidega;c) isikuandmed peavad olema piisavad, asjakohased ega tohi ületada selle otstarbe piire, mille tarvis neid kogutakse ja/või hiljem töödeldakse; eelkõige võivad edastatavad isikuandmed käsitleda ainult järgnevat:- üleantava isiku andmed (nt eesnimed, perekonnanimed, võimalikud varasemad nimed, muud kasutatud nimed või nimed, mille all tuntakse või varjunimed, sugu, perekonnaseis, sünnikuupäev ja -koht, praegune ja mis tahes varasem kodakondsus);- pass, isikutunnistus või autojuhiluba (number, kehtivusaeg, väljaandmise kuupäev, väljaandev asutus, väljaandmise koht);- peatuskohad ja marsruudid;- muu teave, mis on vajalik üleantava isiku tuvastamiseks või käesolevas lepingus sätestatud tagasivõtmise tingimuste läbivaatamiseks;d) isikuandmed peavad olema täpsed ja vajaduse korral ajakohastatud;e) isikuandmeid tuleb säilitada kujul, mis võimaldab andmesubjekte tuvastada, ainult seni kuni see on vajalik seoses eesmärkidega, milleks andmeid koguti või täiendavalt töödeldi;f) nii andmeid edastav kui neid saav asutus võtab kõik mõistlikud meetmed, et tagada vastavalt vajadusele isikuandmete parandamine, kustutamine või blokeerimine juhul, kui nende töötlemine ei vasta käesoleva artikli sätetele, eelkõige seetõttu, et need andmed ei ole piisavad, asjakohased, täpsed või nende maht on suurem, kui vajalik töötlemise eesmärgi saavutamiseks; andmete parandamisest, kustutamisest või blokeerimisest teavitatakse teist lepinguosalist;g) taotluse korral teavitab andmeid saav asutus andmeid edastavat asutust edastatud andmete kasutamisest ning selle tulemustest;h) isikuandmeid võib edastada ainult pädevatele asutustele; andmete edastamisel muudele asutustele on nõutav edastava asutuse eelnev nõusolek;i) andmeid edastavad ja saavad asutused on kohustatud isikuandmete edastamise ja kättesaamise kirjalikult registreerima.Artikkel 17Lepingu ulatuse piirang1. Käesolev leping ei piira ühenduse, liikmesriikide ja Albaania õigusi, kohustusi ja vastutust, mis tulenevad rahvusvahelisest õigusest ning eelkõige 4. novembri 1950. aasta inimõiguste kaitse Euroopa konventsioonist, 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsioonist ja 31. jaanuari 1967. aasta pagulasseisundi protokollist ning rahvusvahelistest väljaandmisalastest õigusaktidest.2. Käesolevas lepingus sätestatu ei takista isiku tagasisaatmist muude ametlike või mitteametlike kokkulepete alusel.VII JAGURakendamine ja kohaldamineArtikkel 18Tagasivõtmise ühiskomitee1. Lepinguosalised annavad üksteisele seoses käesoleva lepingu kohaldamise ja tõlgendamisega vastastikust abi. Sel eesmärgil asutavad nad tagasivõtmise ühiskomitee (edaspidi "komitee"), mille ülesandeks on eelkõigea) käesoleva lepingu kohaldamise jälgimine;b) käesoleva lepingu ühtseks kohaldamiseks vajalike rakendusmeetmete üle otsustamine;c) regulaarne teabe vahetamine erinevate liikmesriikide ja Albaania poolt vastavalt artiklile 19 koostatud rakendusprotokollide kohta;d) otsustamine käesoleva lepingu lisadesse tehtavate muudatuste üle;e) käesolevasse lepingusse muudatuste soovitamine.2. Komitee otsused on lepinguosalistele siduvad.3. Komitee koosneb ühenduse ja Albaania esindajatest; ühendust esindab komisjon, keda abistavad eksperdid liikmesriikidest.4. Komitee tuleb kokku vajaduse korral ühe lepinguosalise taotlusel.5. Komitee kehtestab oma töökorra.Artikkel 19Rakendusprotokollid1. Albaania ja liikmesriik võivad koostada rakendusprotokolle, mis hõlmavad eeskirju järgneva kohta:a) pädeva asutuse määramine, piiriületuspunktid ja kontaktisikute vahetus;b) saatjatega tagasisaatmiste tingimused, sealhulgas kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute saatjatega transiit;c) täiendavad meetmed ja dokumendid lisaks käesoleva lepingu lisades 1–4 loetletud meetmetele ja dokumentidele.2. Lõikes 1 osutatud rakendusprotokollid jõustuvad alles pärast seda, kui artiklis 18 osutatud tagasivõtmise komiteed on sellest teavitatud.3. Albaania nõustub rakendama ühe liikmesriigiga koostatud rakendusprotokolli mis tahes sätet ka suhetes mis tahes teise liikmesriigiga, kui viimane seda taotleb.Artikkel 20Suhe liikmesriikide kahepoolsete tagasivõtulepingute või -kokkulepetegaKäesoleva lepingu sätted on ülimuslikud mis tahes kahepoolse lepingu või kokkuleppe sätete suhtes, mis on sõlmitud või võidakse sõlmida artikli 19 alusel liikmesriigi ja Albaania vahel riigis loata elavate isikute tagasivõtmise kohta.VIII JAGULõppsättedArtikkel 21Territoriaalne kohaldatavus1. Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, kohaldatakse käesolevat lepingut territooriumi suhtes, kus kohaldatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, ning Albaania territooriumi suhtes.2. Käesolevat lepingut ei kohaldata Taani Kuningriigi territooriumi suhtes.Artikkel 22Jõustumine, kestus ja lõpetamine1. Lepinguosalised ratifitseerivad käesoleva lepingu või kiidavad selle heaks oma vastava korra kohaselt.2. Kui lõikest 3 ei tulene teisiti, jõustub käesolev leping teise kuu esimesel päeval pärast kuupäeva, mil lepinguosalised teatavad teineteisele esimeses lõikes nimetatud menetluste lõpuleviimisest.3. Käesoleva lepingu artiklid 3 ja 5 jõustuvad 2 aastat pärast lõigus 2 osutatud kuupäeva.4. Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks.5. Iga lepinguosaline võib käesoleva lepingu denonsseerida, teatades sellest ametlikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse kuue kuu möödumisel sellise teatamise kuupäevast.Artikkel 23LisadLisad 1–6 on käesoleva lepingu lahutamatud osad.Kahe tuhande viienda aasta aprillikuu neljateistkümnendal päeval Luxembourgis kahes eksemplaris eesti, hispaania, hollandi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi, ungari ja albaania keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoza Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnarPër Komunitetin Evropian+++++ TIFF +++++Por la República de AlbaniaZa Albánskou republikuPå Republikken Albaniens vegneFür die Republik AlbanienAlbaania Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία της ΑλβανίαςFor the Republic of AlbaniaPour la République d'AlbaniePer la Repubblica di AlbaniaAlbānijas Republikas vārdā -Albanijos Respublikos varduaz Albán Közatársaság részérőlGħar-Repubblika ta' l-AlbanijaVoor de Republiek AlbaniëW imieniu Republiki AlbaniiPela República da AlbâniaZa Albánsku republikuZa Republiko AlbanijoAlbanian tasavallan puolestaFör Republiken AlbanienPër Republikën e Shqipërisë+++++ TIFF +++++[1] Nõukogu 30. novembri 1994. aasta soovitus, mis käsitleb kolmandate riikide kodanike väljasaatmiseks kasutatava ühtlustatud reisidokumendi kasutuselevõtmist (EÜT C 274, 19.9.1996, lk 18).[2] Kinnitatud 19. novembri 2003. aasta välisministri kohusetäitja juhendiga nr 553 Albaania esinduste väljastatava Albaaniasse tagasipöördumise laissez-passer kohta.[3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31). Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).--------------------------------------------------LISA 1Kodakondsust tõendavate dokumentidena käsitletavate dokumentide üldnimekiri(Artikli 2 lõige 1, artikli 3 lõige 1, artikli 4 lõige 1 ja artikli 5 lõige 1)- Mis tahes liiki pass (kodaniku pass, diplomaatiline pass, teenistuspass, rühmapass ja asenduspass, sealhulgas lapse pass);- mis tahes liiki isikutunnistus (sealhulgas tähtajaline ja ajutine);- teenistusraamat ja sõjaväelase isikutunnistus;- meremehe teenistusraamat ja kipri teenistuskaart;- kodanikutunnistus ja muu ametlik dokument, millele on märgitud kodakondsus või mis näitab kodakondsust.--------------------------------------------------LISA 2Kodakondsust prima facie tõendavate dokumentidena käsitletavate dokumentide üldnimekiri(Artikli 2 lõige 1, artikli 3 lõige 1, artikli 4 lõige 1 ja artikli 5 lõige 1)- Käesoleva lepingu lisas 1 nimetatud mis tahes dokumendi valguskoopia;- autojuhiluba või selle valguskoopia;- sünnitunnistus või selle valguskoopia;- töötõend või selle valguskoopia;- tunnistajate seletused;- asjaomase isiku antud seletused ja keel, mida ta räägib, sealhulgas kui see on tuvastatud ametliku testi tulemusena;- mis tahes muu dokument, mis võib aidata tuvastada asjaomase isiku kodakondsust.--------------------------------------------------LISA 3Kolmanda riigi kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmise tingimusi tõendavate dokumentidena käsitletavate dokumentide üldnimekiri(Artikli 3 lõige 1, artikli 5 lõige 1)- Riiki sisenemist/riigist lahkumist kinnitav tempel või sarnane kinnitus asjaomase isiku reisidokumendis või muu tõend riiki sisenemise/riigist lahkumise kohta (näiteks foto);- mis tahes liiki dokument, tõend ja kuluarve (näiteks hotelliarve, ravi saamist või haiglaravil viibimist tõendav dokument, avalik-õigusliku või eraõigusliku asutuse sissepääsukaart, autorendileping, krediitkaardi väljavõte jne), mis näitavad selgelt, et asjaomane isik viibis taotluse saanud riigi territooriumil;- pilet ja/või lennu-, rongi-, bussi- või laevareisijate nimekiri, mis näitab asjaomase isiku viibimist ja tema marsruuti taotluse saanud riigi territooriumil;- teave, mis näitab, et asjaomane isik on kasutanud kulleri või reisibüroo teenuseid;- ametlikud kinnitused eelkõige piirivalveasutuse töötajatelt ja teistelt tunnistajatelt, kes saavad tõendada piiri ületamist asjaomase isiku poolt;- asjaomase isiku ametlik kinnitus kohtu- või haldusmenetluses.--------------------------------------------------LISA 4Kolmanda riigi kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasivõtmise tingimusi prima facie tõendavate dokumentidena käsitletavate dokumentide üldnimekiri(Artikli 3 lõige 1, artikli 5 lõige 1)- Taotlust esitava riigi asjakohase ametiasutuse esitatud kirjeldus asjaomase isiku pärast asjaomase isiku taotlust esitava riigi territooriumile sisenemist kinnipidamise koha ja asjaolude kohta; pärast taotlust esitava riigi territooriumile sisenemist toimunud asjaomase isiku kinnipidamise koha ja asjaolude kirjeldus, mille esitab selle riigi vastav ametiasutus;- rahvusvahelise organisatsiooni esitatud teave isiku kohta ja/või isiku riigis viibimise kohta;- perekonnaliikmete, reisikaaslaste jne seletused ja teabe kinnitamine nende poolt;- asjaomase isiku seletus.--------------------------------------------------LISA 5[Albaania embleem].......................................................................................................................................................................................(Koht ja kuupäev)(Taotlust esitava asutuse nimi)Viited:..................................................................Saaja......................................................................................................................................................................................................Asutuse nimi, kellele taotlus esitatakse)TAGASIVÕTMISTAOTLUSvastavalt Euroopa Ühenduse ja Albaania Vabariigi vahelise ebaseaduslikult riigis elavate isikute tagasivõtmist käsitleva 14. aprilli 2005 lepingu artiklile 7A. Isikuandmed1. Täisnimi (perekonnanimi alla joonida):..................................................................2. Sünninimi:..................................................................3. Sünnikuupäev ja -koht:..................................................................Foto4. Isa nimi, ema nimi:..................................................................5. Sugu ja välimuse kirjeldus (pikkus, silmade värv, erilised tundemärgid jne):.................................................................................................6. Muud nimed (varasemad nimed, muud kasutatavad nimed/nimed, mille all tuntakse või varjunimed):..............................................................................................................................7. Kodakondsus ja keel:..............................................................................................................................8. Perekonnaseis: abielus vallaline lahutatud leskabielus: abikaasa nimiLaste nimed ja vanused................................................................................................................................................................................................................9. Viimane aadress taotlust esitavas riigis:..............................................................................................................................+++++ TIFF +++++B. Üleantava isikuga seonduvad eriasjaolud1. Tervislik seisund(Näiteks: võimalik märge spetsiaalse arstiabi kohta; nakkushaiguse ladinakeelne nimetus):..............................................................................................................................2. Märge eriti ohtliku isiku kohta(Näiteks: raskes õigusrikkumises kahtlustatav; agressiivse käitumisega):..............................................................................................................................C. Lisatud tõendusmaterjal1. ..............................................................................................................................(dokumendi liik)..............................................................................................................................(seerianumber, väljaandmise kuupäev ja koht)..............................................................................................................................(väljaandev asutus)..............................................................................................................................(kehtivusaeg)2. ..............................................................................................................................(dokumendi liik)..............................................................................................................................(seerianumber, väljaandmise kuupäev ja koht)..............................................................................................................................(väljaandev asutus)..............................................................................................................................(kehtivusaeg)3. .............................................................................................................................(dokumendi liik)..............................................................................................................................(seerianumber, väljaandmise kuupäev ja koht)..............................................................................................................................(väljaandev asutus)..............................................................................................................................(kehtivusaeg)4. ..............................................................................................................................(dokumendi liik)..............................................................................................................................(seerianumber, väljaandmise kuupäev ja koht)..............................................................................................................................(väljaandev asutus)..............................................................................................................................(kehtivusaeg)D. Märkused........................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................(Taotlust esitava asutuse esindaja allkiri) (pitser/tempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------LISA 6Albaania embleem.......................................................................................................................................................................................(Koht ja kuupäev)(Taotlust esitava asutuse nimi)Viited:...........................................................Saaja......................................................................................................................................................................................................Asutuse nimi, kellele taotlus esitatakse)TRANSIIDITAOTLUSvastavalt Euroopa Ühenduse ja Albaania Vabariigi vahelise ebaseaduslikult riigis elavate isikute tagasivõtmist käsitleva 14. aprilli 2005 lepingu artiklile 14A. Isikuandmed1. Täisnimi (perekonnanimi alla joonida):.............................................................2. Sünninimi:.............................................................3. Sünnikuupäev ja -koht:.............................................................Foto4. Sugu ja välimuse kirjeldus (pikkus, silmade värv, erilised tundemärgid jne):.............................................................5. Muud nimed (varasemad nimed, hüüdnimed või pseudonüümid):.............................................................6. Kodakondsus ja keel:.............................................................7. Reisidokumendi liik ja number:.............................................................+++++ TIFF +++++B. Transiit1. Transiidi liikõhutransportmeretransportmaismaatransport2. Lõplik sihtriik......................................................................................................................3. Muud võimalikud transiitriigid......................................................................................................................4. Kavandatav piiriületuspunkt, kuupäev, üleandmise aeg ja võimalikud saatjad..................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................5. Teise transiitriiki ja lõplikku sihtriiki lubamine on tagatud(artikli 13 lõige 2)jahei6. Kas on teadaolevaid põhjuseid transiidiloast keeldumiseks?(artikli 13 lõige 3)jaheiC. Märkused...............................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................(Taotlust esitava asutuse esindaja allkiri) (pitser/tempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 15.12.2014
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 448/13
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Centrale Raad van Beroep (Niderlandy) w dniu 9 października 2014 r. – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank przeciwko F. Wieland i H. Rothwangl
 (Sprawa C-465/14)
 (2014/C 448/17)
 Język postępowania: niderlandzki
 Sąd odsyłający
 Centrale Raad van Beroep
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona wnosząca odwołanie: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Druga strona postępowania: F. Wieland, H. Rothwangl
 Pytania prejudycjalne
 1)
 Czy art. 3 oraz art. 94 ust. 1 i 2 rozporządzenia nr 1408/71 (1) należy interpretować w ten sposób, że byłemu marynarzowi, który wchodził w skład załogi statku morskiego z portem macierzystym w państwie członkowskim, nie posiadał miejsca zamieszkania na lądzie oraz nie posiadał obywatelstwa państwa członkowskiego, po przystąpieniu państwa – którego obywatelstwo ten marynarz posiadał – do Unii (wzgl. poprzedniczki prawnej Unii) lub po wejściu w życie względem tego państwa rozporządzenia nr 1408/71, nie można (częściowo) odmówić emerytury tylko z powodu, że rzeczony były marynarz w okresie ubezpieczenia (którego się domaga) nie posiadał obywatelstwa (pierwszego z wymienionych) państw członkowskich?
 2)
 Czy art. 18 i art. 45 TFUE należy interpretować w ten sposób, że stoją one na przeszkodzie przepisom państwa członkowskiego, zgodnie z którymi marynarz, który wchodził w skład załogi statku morskiego z portem macierzystym w państwie członkowskim, nie posiadał miejsca zamieszkania na lądzie oraz nie posiadał obywatelstwa państwa członkowskiego, był wyłączony z ubezpieczenia emerytalnego, podczas gdy na podstawie tych przepisów za osobę ubezpieczoną uznaje się marynarza, który posiada obywatelstwo państwa członkowskiego, w którym statek morski ma swój port macierzysty, i ponadto znajduje się w takiej samej sytuacji, gdy w międzyczasie państwo, którego obywatelem jest pierwszy z wymienionych marynarzy – w chwili ustalania emerytury – przystąpiło do (poprzedniczki prawnej) Unii lub w międzyczasie względem tego państwa weszło w życie rozporządzenia nr 1408/71?
 3)
 Czy na pytania 1 i 2 należy udzielić takiej samej odpowiedzi w przypadku (byłego) marynarza, który w okresie wykonywania swojej działalności zawodowej posiadał obywatelstwo państwa, które w późniejszym okresie przystąpiło do (poprzedniczki prawnej) Unii, w chwili tego przystąpienia lub wejścia w życie względem tego państwa rozporządzenia nr 1408/71 i w momencie dochodzenia swojego prawa do emerytury nie posiadał jednak obywatelstwa państwa członkowskiego, w odniesieniu do którego rozporządzenie nr 1408/71 ma jednak zastosowanie na podstawie art. 1 rozporządzenia nr 859/2003 (2)?
 (1) Rozporządzenie Rady (EWG) nr 1408/71 z dnia 14 czerwca 1971 r. w sprawie stosowania systemów zabezpieczenia społecznego do pracowników najemnych i ich rodzin przemieszczających się we Wspólnocie (Dz.U. L 149, s. 2).
 (2) Rozporządzenie rady (WE) NR 859/2003 z dnia 14 maja 2003 r. rozszerzające przepisy rozporządzenia (EWG) nr 1408/71 i rozporządzenia (EWG) nr 574/72 na obywateli państw trzecich, którzy nie są jeszcze objęci tymi przepisami wyłącznie ze względu na ich obywatelstwo (Dz.U. L 124, s. 1).


type: other

text:
EPO - T 1909/09 (Nanoémulsion épaissie/L'OREAL) of 5.3.2013
 T 1909/09 (Nanoémulsion épaissie/L'OREAL) of 5.3.2013
 ECLI:EP:BA:2013:T190909.20130305
 T 1909/09
 00403574.7
 Texte de la décision en FR (PDF, 151.197K)
 Nanoémulsion contenant des lipides amphiphiles et un ester de PEG et utilisation en cosmétologie
 Requêtes subsidiaires - Activité inventive - non
 I. Le recours a été formé contre la décision de la division d'opposition, prononcée lors de la procédure orale du 8 juillet 2009 et remise à la poste le 28 juillet 2009, de rejeter les oppositions formées à l'encontre du brevet européen no 1 120 101.
 II. Le brevet a été délivré avec 26 revendications. Le libellé de la revendication 1 indépendante s'énonce comme suit :
 "1. Nanoémulsion huile-dans-eau comportant une phase huileuse dispersée dans une phase aqueuse dont les globules d'huile ont une taille moyenne en nombre inférieure à 150 nm, caractérisée par le fait qu'elle comprend au moins une huile, au moins un lipide amphiphile et au moins un ester ou éther de polyéthylène glycol présentant la formule suivante :
 R1-(O-CH2-CH2)n-OR2 (I)
 R1 désigne un groupement alkyle ou un groupement acyle ayant de 8 à 30 atomes de carbone, linéaire ou ramifié, saturé ou insaturé,
 R2 désigne un atome d'hydrogène, un groupement alkyle ou un groupement acyle ayant de 1 à 30 atomes de carbone, linéaire ou ramifié, saturé ou insaturé,
 n est un nombre compris entre 80 et 350,
 et que le rapport pondéral de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile est compris entre 1 et 10."
 III. Les requérantes (opposantes 01, 02 et 03) ont fait opposition à la délivrance de ce brevet européen, demandant sa révocation en application de l'article 100 a) CBE pour absence de nouveauté et d'activité inventive, ainsi qu'en application de l'article 100 b) CBE pour insuffisance de l'exposé.
 IV. Au cours des procédures d'opposition et de recours, les documents suivants ont, entre autres, été cités :
 D1 : EP 0 728 460 A1
 D5 : WO 98/15255 A1
 D6 : WO 96/28132 A2
 D28 : Résultats expérimentaux produits par la titulaire du brevet en date du 7 mai 2009.
 V. Selon la décision contestée, la division d'opposition a estimé que l'objection d'insuffisance de l'exposé était valablement soulevée dans la procédure et que la description de l'invention dans le brevet opposé était suffisante pour qu'un homme du métier puisse l'exécuter.
 Quant à la nouveauté des compositions revendiquées vis-à-vis des compositions selon l'exemple 12 de D5 et selon les exemples 12, 15, 16 et 19 de D6, elle a été reconnue car la division d'opposition n'était pas convaincue que les procédés de préparation divulgués dans ces documents résulteraient inéluctablement en l'obtention de nanoémulsions dans le sens du brevet opposé.
 Concernant l'activité inventive, la division d'opposition a considéré le document D1 qui décrit des nanoémulsions et leur utilisation en cosmétique comme représentant l'état de la technique le plus proche.
 Le problème technique objectif à résoudre par l'objet revendiqué a été défini comme étant l'augmentation de la viscosité des nanoémulsions connues de D1 sans porter préjudice aux autres propriétés recherchées (propriétés cosmétiques, transparence).
 Comme le démontrent les essais de la titulaire du brevet (D28), le choix de l'épaississant réticulant de formule (I) défini à la revendication 1 du brevet opposé conduisait, contrairement à divers autres épaississants classiques proposés dans D1, à une transparence et à une viscosité plus élevées des nanoémulsions. La division d'opposition a estimé que, par conséquent, l'emploi dudit épaississant de formule (I) dans le but de résoudre le problème technique n'était pas évident.
 Elle était en outre d'avis que l'enseignement des documents D5 ou D6 concernant des microémulsions et divulguant des épaississants de formule (I) ne pouvait guère être combiné avec l'enseignement du document D1 concernant des nanoémulsions dont les propriétés physiques étaient très différentes. Il n'était, entre autres, pas évident à première vue que la réticulation de gouttelettes d'huile, présentes dans les nanoémulsions, puisse s'effectuer de la même manière et avec les mêmes produits que la réticulation de micelles, présentes dans les microémulsions. Les opposantes n'ayant pas fourni de preuve concluante que les documents D5 et D6, employant constamment le terme "microémulsions", concernaient en réalité des nanoémulsions dans le sens du brevet opposé, la division d'opposition a considéré que cette possibilité restait spéculative.
 VI. Les requérantes ont chacune introduit un recours contre cette décision, demandant la révocation du brevet.
 VII. Dans sa réponse aux mémoires exposant les motifs des recours, l'intimée (titulaire du brevet) a requis le rejet des recours, et a demandé que les requêtes subsidiaires 1 et 2 déposées le 7 mai 2009 devant la division d'opposition soient maintenues dans la procédure de recours. Par courrier du 5 février 2013, elle a déposé lesdites requêtes subsidiaires 1 et 2.
 Les revendications de la requête subsidiaire 1 ne se distinguent des revendications du brevet délivré que par l'introduction, à la revendication 1, d'une limite inférieure de 20 nm pour la taille moyenne des globules d'huile. Cette modification s'énonce comme suit : "(...) dont les globules d'huile ont une taille moyenne en nombre allant de 20 nm à 150 nm (...)".
 La revendication 1 de la requête subsidiaire 2 correspond à la revendication 1 de la requête subsidiaire 1, avec la modification additionnelle suivante de la limite inférieure du rapport pondéral huile/lipide amphiphile: "...et que le rapport pondéral de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile est compris entre 1,5 et 10".
 VIII. Une procédure orale devant la chambre de recours s'est tenue le 5 mars 2013, en l'absence de l'intimée et de la requérante 01.
 IX. Les arguments suivants ont été avancés par les requérantes :
 Il a été soutenu que le brevet en cause ne divulguait pas les moyens pour réaliser l'invention sur toute la portée revendiquée en ce qui concernait les modes de réalisation avec des globules d'huile de très petites tailles moyennes (par exemple, 10 nm) ou avec des rapports pondéraux élevés de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile (par exemple, 10:1).
 Quant à la nouveauté, les requérantes ont soutenu que les compositions divulguées dans l'exemple 12 de D5 et dans les exemples 12, 15, 16 et 19 de D6 anticipaient la nanoémulsion définie à la revendication 1 du brevet en cause. Dans ce contexte, elles ont considéré que les documents D5 et D6, parlant de "microémulsions", décrivaient des compositions qui étaient en réalité des émulsions fines huile-dans-eau correspondant aux "nanoémulsions" selon la définition utilisée dans le brevet en cause.
 Comme un essai réalisé par la requérante 02, soumis avec son mémoire exposant les motifs du recours, avait démontré que la simple mise en contact des constituants de la composition selon l'exemple 19 de D6 ne résultait pas en la formation spontanée d'une microémulsion, les requérantes 02 et 03 en ont tiré la conclusion que la composition transparente à translucide obtenue avec le procédé de préparation de l'exemple 19 de D6 devait, en fait, être une nanoémulsion. La taille des gouttelettes était selon elles indiquée à la page 3, alinéa 3 de D6, comme allant de 10 nm à 100 nm.
 Au sujet de la requête subsidiaire 1, les requérantes ont considéré que l'introduction dans la revendication 1 d'une limite inférieure de 20 nm pour la taille moyenne en nombre des globules d'huile ne pouvait établir la nouveauté vis-à-vis de l'émulsion de l'exemple 19 de D6 ayant des globules de diamètre allant de 10 nm à 100 nm car cette plage de valeurs présentait un recoupement important avec la plage revendiquée de 20 nm à 150 nm. Les requérantes ont aussi avancé l'argument selon lequel il ne serait pas possible d'obtenir, dans le cadre des exemples cités de D6, des émulsions ayant des globules d'huile de taille moyenne en nombre dans l'intervalle étroit de 10 nm à 20 nm exclu par la revendication 1 modifiée, vu que la limite inférieure de 10 nm selon D6 était absolue et que la distribution des tailles devrait être une distribution de Gauss couvrant un intervalle substantiellement plus large que 10 nm.
 Les requérantes n'ont pas contesté la nouveauté de la composition définie à la revendication 1 de la requête subsidiaire 2.
 Activité inventive - requêtes subsidiaires
 A la procédure orale les requérantes 02 et 03 ont maintenu que le document D6 portait sur des nanoémulsions dans le sens du brevet en cause et concernait le même problème technique général, à savoir, l'épaississement de ces émulsions. En se référant aux pages 21 à 23 de D6, elles ont indiqué que ce document proposait des épaississants amphi philes réticulants, dont des composés conformes à la formule (I) du brevet en cause. De plus, elles ont fait remarquer que D6 divulguait également, à la page 12, lignes 19 à 31, le même mécanisme d'action épaississante que celui proposé à l'alinéa [0013] du brevet en cause.
 Au départ de la composition selon l'exemple 19 de D6, les requérantes ont considéré que, si la limite inférieure de 20 nm de la taille moyenne des globules d'huile introduite avec la requête subsidiaire 1 était reconnue comme l'unique caractéristique technique distinctive, cette caractéristique n'apportait en tout cas aucun effet technique particulier surprenant. Une telle modification arbitraire serait évidente pour l'homme du métier visant à résoudre le problème technique de fournir d'autres nanoémulsions épaissies.
 Pour ce qui est de la requête subsidiaire 2, les requérantes ont soutenu que la condition additionnelle selon laquelle le rapport pondéral huile/ lipide amphi phile était d'au moins 1,5 constituait une modification évidente et de routine qui aurait par ailleurs été envisagée par l'homme du métier dans le but d'éviter les désavantages connus liés à des concentrations trop élevées en tensioactifs. Dans ce contexte, les requérantes ont fait valoir qu'une telle mesure était bien dans le cadre de l'enseignement de la demande D6 qui avait pour but explicite de fournir des émulsions huile-dans-eau épaissies à teneur faible en tensio actifs, comme mentionné à la page 10, lignes 7 à 14 de D6.
 X. Les arguments suivants ont été avancés par l'intimée dans ses écrits :
 L'intimée a contesté que le motif d'insuffisance de l'exposé au titre de l'article 100 b) CBE ait été valable ment soulevé dans la procédure d'opposition, en raison de l'absence d'une motivation adéquate dans le mémoire d'opposition initial produit par l'opposante 02. Elle a déclaré ne pas donner son accord à l'introduction de ce motif au stade de la procédure de recours.
 L'intimée a soutenu que les documents D5 et D6 portaient sur des microémulsions et concernaient donc des composi tions structurellement différentes des nanoémulsions du brevet en cause. Selon elle, l'utilisation d'un chauffage dans la préparation des compositions selon D6, impliquant un apport d'énergie, ne saurait toutefois permettre d'en conclure que l'on produise des nanoémulsions.
 Quant aux requêtes subsidiaires, l'intimée s'est bornée à déclarer qu'elles étaient déposées pour le cas où la chambre estimerait que les revendications de la requête principale seraient trop larges.
 XI. Les requérantes 02 et 03 (opposantes 02 et 03) ont demandé l'annulation de la décision contestée et la révocation du brevet.
 La requérante 01 (opposante 01) a demandé par écrit l'annulation de la décision contestée et la révocation du brevet.
 XII. L'intimée (titulaire du brevet) a demandé par écrit le rejet des recours et à titre subsidiaire le maintien du brevet sur la base des requêtes subsidiaires 1 ou 2, déposées par courrier du 5 février 2013.
 2. Analyse de la revendication 1
 2.1 La nanoémulsion telle que définie à la revendication 1 du brevet en cause est une émulsion de type huile-dans-eau contenant des globules d'huile dont la taille moyenne en nombre est inférieure à 150 nm.
 2.2 Selon la spécification à l'alinéa [0002] du brevet en cause, il s'agit d'une émulsion véritable, à savoir d'un système métastable, comprenant des gouttelettes (ou globules) de phase huileuse dispersée. Les globules d'huile sont stabilisées par une couronne de lipides amphiphiles située à l'interface huile/phase aqueuse. En raison de la petite taille des globules, les nano émulsions nécessitent un apport important d'énergie pour être réalisées, effectué par exemple par utilisation d'un homogénéisateur haute pression.
 Les microémulsions se distinguent des nanoémulsions en ce qu'elles sont des dispersions thermodynamiquement stables de micelles de lipides amphiphiles gonflées par de l'huile. Ces micelles gonflées sont structurellement différentes des globules d'huile stabilisées par des lipides amphiphiles agissant à l'inter face des phases. Les microémulsions sont des systèmes mono phasiques de type solution micellaire. Elles se forment spontanément par simple mise en contact des constituants, donc elles ne nécessitent pas d'énergie mécanique importante pour être réalisées.
 2.3 Les microémulsions dans le sens défini ci-dessus ne remplissent donc pas la définition de la nanoémulsion revendiquée, selon laquelle il s'agit d'une émulsion huile-dans-eau contenant des globules d'huile.
 3. Nouveauté vis-à-vis de D6 - requête principale
 3.1 Le document D6 divulgue à l'exemple 19 une composition "gel déodorant" constituée des composants suivants :
 Cétéareth-15 5,146 % en poids
 Octyldodécanol 9,932 % en poids
 Dioléate de PEG 150 1,000 % en poids
 Sorbitol 2,913 % en poids
 Farnésol 0,097 % en poids
 Monoisostéarate de diglycérine 1,786 % en poids
 Monocaprinate de glycérine 0,194 % en poids
 Eau à 100,000 % en poids.
 Parfum, conservateurs et colorants peuvent être ajoutés selon les besoins.
 Concernant la préparation de cette composition, il est indiqué que la phase huileuse et la phase aqueuse sont chauffées séparément jusqu'à 85-90oC. Les phases préchauffées sont combinées et ensuite refroidies jusqu'à température ambiante, formant un gel microémulsion huile-dans-eau d'aspect transparent à translucide.
 3.2 Le dioléate de PEG 150 est un diester de polyéthylène glycol qui est conforme à la formule (I) de la revendication 1 du brevet en cause. L'octyldodécanol et le farnésol sont des huiles. Le cétéareth-15 , le monoisostéarate de diglycérine et le monocaprinate de glycérine sont des lipides amphiphiles. Le rapport pondéral de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile dans la composition décrite est donc de 1,4, ou bien de 1,2 si le dioléate de PEG 150 devait être inclus dans la classe des lipides amphiphiles. Au niveau des ingrédients, la composition de l'exemple 19 de D6 est donc conforme à la définition de la composi tion selon la revendication 1 du brevet en cause.
 Ces conclusions n'ont, en outre, pas été contestées par les parties.
 3.3 Il reste à établir si cette composition, décrite dans D6 comme gel microémulsion huile-dans-eau d'aspect transparent à translucide ("transparentes bis transluzentes O/W-Mikroemulsionsgel"), doit être considérée comme une nanoémulsion huile-dans-eau comportant une phase huileuse dispersée dans une phase aqueuse dont les globules d'huile ont une taille moyenne en nombre inférieure à 150 nm.
 3.3.1 Selon l'argumentation des requérantes, la signification du terme "microémulsion" dans le cadre de l'enseignement de D6 serait différente de celle indiquée dans le brevet en cause, les "microémulsions" de D6 étant en réalité des émulsions fines comprenant dans une phase continue des gouttelettes de phase dispersée.
 3.3.2 En effet, le procédé de préparation général divulgué à la revendication 2 de D6 peut conduire à l'obtention d'émulsions huile-dans-eau (étape (d)). De fait, il était connu qu'un tel procédé de préparation utilisant le mécanisme d'inversion de phase peut produire des émulsions huile-dans-eau avec des tailles de goutte lettes inférieures à 200 nm (cf. D6 : revendication 2 et page 10, ligne 16 à page 11, ligne 18). Donc les émulsions fines ne sont en principe pas exclues de l'enseignement de D6, en dépit du fait que ce document utilise le terme "microémulsions" de façon générale.
 3.3.3 Il est rappelé que le brevet en cause indique à l'alinéa [0002] que les microémulsions sont des dispersions thermodynamiquement stables qui se forment spontanément par simple mise en contact des constituants. Dans son mémoire exposant les motifs du recours, la requérante 02 a montré qu'après avoir combiné les ingrédients tels que spécifiés à l'exemple 19 de D6, deux phases séparées étaient obtenues. En l'absence de tout commentaire ou contre-argument de la part de l'intimée, cet essai doit être accepté comme démontrant que les constituants selon l'exemple 19 de D6 ne forment pas une microémulsion dans le sens du brevet en cause.
 3.3.4 La composition obtenue selon le procédé de préparation préconisé à l'exemple 19 de D6, comportant des étapes de chauffage, de mélange des phases et de refroidissement, doit par conséquent être une émulsion. Il est de plus signalé par le terme "O/W" (huile-dans-eau) que la phase aqueuse est la phase continue.
 3.3.5 Pour ce qui est de la taille des globules d'huile dispersées dans la phase aqueuse, les requérantes ont insisté sur le fait que la composition de l'exemple 19 de D6 a un aspect transparent à translucide, comme indiqué à la page 61 de D6. Cette information doit être lue à la lumière de l'enseignement général de D6 à la page 3, alinéa 3, où il est mentionné que le diamètre des gouttelettes dans les microémulsions transparentes à translucides va d'environ 10**(-2)mym (= 10 nm) à environ 10**(-1)mym (= 100 nm).
 3.3.6 En l'absence d'analyses ou de données expérimentales pouvant conduire à une autre conclusion, si les globules d'huile dans la composition de l'exemple 19 de D6 présentent donc des tailles comprises entre environ 10 nm et environ 100 nm, la taille moyenne en nombre est inférieure à 150 nm.
 3.4 Ainsi, la composition de l'exemple 19 de D6 présente toutes les caractéristiques techniques de la nano émulsion définie à la revendication 1 du brevet tel que délivré.
 3.5 En conséquence, la chambre conclut que l'objet de la revendication 1 n'est pas nouveau aux termes de l'article 54(1)-(2) CBE vis-à-vis de l'exemple 19 de D6.
 Compte tenu des conclusions développées ci-dessous quant à l'activité inventive de cette requête, il n'y a pas lieu de décider quant à la nouveauté, qui sera présupposée en faveur de l'intimée pour la restriction de la taille moyenne en nombre des globules d'huile à la plage de valeurs "allant de 20 nm à 150 nm" au lieu de "inférieure à 150 nm".
 4.1 Le brevet en cause vise à préparer des nanoémulsions huile-dans-eau épaissies (cf. alinéas [0004] à [0009] du brevet en cause). La solution proposée consiste en la fourniture de nanoémulsions comprenant un éther ou ester de polyéthylèneglycol conforme à la formule (I) (cf. les revendications et alinéas [0009] à [0013] du fascicule du brevet).
 4.2 Comme déjà établi dans le contexte de la requête principale, la composition selon l'exemple 19 de D6 antériorise la nanoémulsion définie à la revendication 1 du brevet en cause. Elle est épaissie par un composé de formule (I), à savoir, le dioléate de PEG 150 identifié comme épaississant avantageux à la page 22, ligne 1 de D6. Le problème technique identifié dans le brevet en cause a donc déjà été résolu dans D6, et par le même moyen.
 4.3 La revendication 1 selon la requête subsidiaire 1 spécifie que la taille moyenne en nombre des globules d'huile dans la nanoémulsion revendiquée doit être d'au moins 20 nm. Si cette modification devait établir la nouveauté vis-à-vis de la divulgation de l'exemple 19 de D6, elle n'a cependant pas été liée avec un quelconque effet technique particulier, l'intimée n'ayant par ailleurs mentionné aucun bénéfice ou autre effet recherché.
 4.4 Dans ces circonstances, le problème technique à résoudre ne peut être défini que comme la mise à disposition d'autres nanoémulsions.
 4.5 Ce problème a été résolu par le choix de compositions ayant une taille moyenne en nombre des globules d'huile entre 20 nm et 150 nm.
 4.6 L'exemple 19 de D6 concerne des émulsions fines d'aspect transparent à translucide. Il est rappelé que selon l'enseignement de D6 l'aspect transparent a translucide des compositions correspond à des tailles de globules d'huile entre environ 10 nm et environ 100 nm.
 4.7 Or, le procédé de préparation décrit à l'exemple 19 de D6 est susceptible de fournir, par exemple par variation de l'apport d'énergie mécanique au mélange des phases, une pluralité de compositions transparentes à translucides avec différentes distributions des tailles des globules d'huile, et avec différentes valeurs correspondantes de taille moyenne en nombre. La chambre n'a donc aucune raison de croire que des tailles moyennes en nombre entre 20 nm et 150 nm ne seraient pas accessibles à l'homme du métier par application du procédé de l'exemple 19.
 4.8 Dans ces circonstances, et en l'absence d'un effet technique surprenant établi, l'exclusion arbitraire de compositions ayant des tailles moyennes en nombre des globules d'huile inférieures à 20 nm ne saurait impliquer une activité inventive.
 4.9 Par conséquent, la chambre conclut que l'objet de la revendication 1 de la requête subsidiaire 1 ne satisfait pas aux conditions de l'article 56 de la CBE.
 5.1 La nanoémulsion définie à la revendication 1 de la requête subsidiaire 2 se distingue de la composition selon l'exemple 19 de D6 dans le rapport pondéral légèrement plus élevé de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile, qui doit être compris entre 1,5 et 10, au lieu de 1,4/1,2 (cf. le point 3.2 ci-dessus). Par analogie avec la discussion de la requête subsidiaire 1, il a été présupposé que la plage de 20 nm à 150 nm définie pour la taille moyenne en nombre des globules d'huile serait une autre caractéristique distinctive.
 5.2 En l'absence de preuve d'une quelconque interaction entre ces deux caractéristiques, elles sont à considérer séparément.
 5.3 Le rapport pondéral légèrement plus élevé d'au moins 1,5 en comparaison avec la composition de l'exemple 19 de D6 signifie simplement que la proportion relative en huile est plus importante, et, en conséquence, que la proportion relative en lipides amphiphiles (tensioactifs) est plus faible. L'intimée n'a indiqué aucun effet technique particulier surprenant qui serait lié à une telle modification, ni à celle concernant la taille moyenne des globules (cf. le point 4.3 ci-dessus).
 5.4 Dans ces circonstances, le problème technique à résoudre ne peut être à nouveau défini que comme la mise à disposition d'autres nanoémulsions.
 5.5 Ce problème a été résolu par le choix de compositions ayant une taille moyenne en nombre des globules d'huile entre 20 nm et 150 nm et un rapport de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile qui doit être compris entre 1,5 et 10.
 5.6 Il a déjà été établi dans le contexte de la requête subsidiaire 1 que l'introduction d'une limite arbitraire inférieure de 20 nm pour la taille moyenne en nombre des globules d'huile ne saurait impliquer une activité inventive. Cette conclusion négative s'applique égale ment mutatis mutandis dans le contexte de la requête subsidiaire 2. Quant à la modification portant sur le rapport de la quantité d'huile sur la quantité de lipide amphiphile, celle-ci ne représente, en l'absence d'éléments montrant le contraire, que des variations de routine que l'homme du métier choisirait, le cas échéant et selon les besoins, comme mesures évidentes dans le but de varier la composition. De telles variations ne sont par ailleurs pas exclues par l'enseignement de D6, qui n'impose aucune limite sur le rapport pondéral huile / lipide amphiphile.
 5.7 Par conséquent, la chambre conclut que l'objet de la revendication 1 de la requête subsidiaire 2 n'implique pas d'activité inventive et ne satisfait donc pas aux conditions de l'article 56 de la CBE.
 6. Compte tenu de ce qui précède, il n'y a pas lieu d'analyser les autres revendications des présentes requêtes, ni d'examiner la question de la nouveauté vis-à-vis de D5 ou le motif d'insuffisance de l'exposé.


text:
VSL sodba V Cpg 583/2016
 ECLI:SI:VSLJ:2016:V.CPG.583.2016
 VSL0080796
 kršitev avtorske sorodne pravice - nadomestilo za uporabo fonogramov - uporaba tarife - razlikovanje med uporabniki - ustaljena sodna praksa - ravnanje v nasprotju s stališčem VS RS - neodvisnost sodnikov - odločba SEU - skupni sporazum - pravna narava skupnega sporazuma - exceptio illegalis - povrnitev škode in civilna kazen - dejavnost kolektivnih organizacij
 Zaradi ravnanja v nasprotju s stališčem VS RS ravnanje VSL ni bilo samovoljno. Sodnik je pri opravljanju sodniške funkcije namreč neodvisen. Odločati pa mora v okvirih, ki mu jih dajeta ustava in zakon. Neodvisni so sodniki vseh stopenj, saj Ustava glede tega ne dela nobene izjeme. Prepovedan je le samovoljen odstop od sodne prakse.
 I. Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijani II. in III. točki izreka potrdi.
 2. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odločilo, da je dolžna tožena stranka plačati tožeči stranki v 15 dneh od prejema sodbe 838,86 EUR z zakonskimi zamudnimi obresti, ki tečejo od zneska 486,23 EUR od 30. 5. 2014 dalje do plačila in od zneska 352,63 EUR od prvega dne po poteku petnajstdnevnega roka do plačila (I. točka izreka). Kar je tožeča stranka zahtevala več ali drugače, je zavrnilo (II. točka izreka).
 Sklenilo je še, da je tožeča stranka dolžna toženi stranki povrniti njene pravdne stroške v višini 843,59 EUR v 15 dneh od prejema sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po preteku petnajstdnevnega roka dalje do plačila (III. točka izreka).
 3. Tožeča stranka je vložila pritožbo zoper zavrnilni del sodbe prvostopenjskega sodišča (II. točka izreka) ter zoper odločitev o pravdnih stroških (III. točka izreka). Uveljavljala je pritožbene razloge absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, zmotne uporabe materialnega prava in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Pritožbenemu sodišču je predlagala, da pritožbi ugodi in sodbo v izpodbijanem delu spremeni tako, da zahtevku tožeče stranke ugodi, s stroškovno posledico, oziroma da sodbo v izpodbijanem delu razveljavi ter vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Priglasila je stroške pritožbenega postopka.
 4. Tožena stranka je v odgovoru na pritožbo predlagala zavrnitev pritožbe kot neutemeljene. Priglasila je stroške pritožbenega postopka.
 Glede višine nadomestila
 6. Sodišče prve stopnje je z obrazložitvijo svoje odločitve glede pravne podlage za izračun nadomestila in posledično tudi civilne kazni za toženo stranko v celoti sledilo ustaljenemu stališču pritožbenega sodišča do tega vprašanja, ki ga je izrazilo v številnih svojih odločbah v zadnjih letih.(1)
 7. Za odločitev o tem, po kateri tarifi je tožeča stranka upravičena uveljavljati nadomestilo za uporabo fonogramov od tožene stranke, je odločilen odgovor na vprašanje, ali imajo ustrezno zakonsko podlago tiste določbe Skupnega sporazuma o višini nadomestil za uporabo varovanih del iz repertoarja Zavoda IPF kot javno priobčitev pri poslovni dejavnosti (v nadaljevanju SS 2006)(2), s katerimi je za posamezne kategorije uporabnikov ponovno odkazana uporaba Tarife Zavoda IPF za javno priobčitev fonogramov (v nadaljevanju T 2005)(3). SS 2006 ima s tem v zvezi zgolj eno izrecno določbo v drugem odstavku 4. člena, v katerem je odkazovanje na uporabo T 2005 vezano na položaj uporabnika, ki nima sklenjene individualne pogodbe pod pogoji SS 2006. Za takega uporabnika se šteje, da je ustrezna pravica prenesena, če položi na račun tožeče stranke ali pri sodišču oziroma notarju znesek, ki ga tožeča stranka zaračunava s T 2005, zmanjšano za 30 %. V istem odstavku je izključena veljavnost SS 2006 za uporabnike, ki nimajo sklenjene individualne pogodbe in ki večkratno ne plačajo upravičeno zaračunanih nadomestil.
 8. Odločilno je, ali obstaja pravni temelj v določilih ZASP za razlikovanje med uporabniki po kriteriju (ne)sklenitve pogodbe s tožečo stranko. Ta kriterij je bil v SS 2006 dogovorjen kot odločilni kriterij za izračun primernega nadomestila.
 9. Primerjava višine tarif po T 2005 glede na SS 2006 pokaže, da je višina tarife pri primerljivih kategorijah od dva pa tudi do devetkrat višja po T 2005 glede na SS 2006.(4) Takšno neskladje je posledica obstoja monopolnega položaja tožeče stranke pri določanju T 2005. V okviru pogodbenega usklajevanja SS 2006 so bila nadomestila dogovorjena na ustrezno nižji ravni, sprejemljivi za vse podpisnike SS 2006.
 10. Pritožbeno sodišče vztraja pri svojem ustaljenem stališču, da sklenitelji SS 2006 niso imeli zakonske podlage za razlikovanje uporabnikov glede na sklenitev ali nesklenitev pogodbe s tožečo stranko v določbah ZASP, ki so glede tega prisilne. ZASP sicer dopušča odprto polje urejanja vprašanj s skupnim sporazumom v začetku četrtega odstavka 157. člena ZASP. Sklenitev ali opustitev sklenitve pogodbe s tožečo stranko pa nima odločilnega učinka na višino nadomestila, ki ga mora plačati uporabnik.
 11. Pojem nadomestila za zakonito uporabo fonograma je treba razumeti enoznačno, to je v višini, ki bi ga bila tožeča stranka upravičena zahtevati v primeru, da bi imela sklenjeno pogodbo o prenosu te pravice na toženo stranko.
 12. Tudi glede na prisilna določila 168. člena ZASP ni nobene zakonske podlage, da bi lahko tožeča stranka v okviru sklepanja skupnega sporazuma urejala obseg upravičenj, ki jih lahko uveljavlja zoper kršitelja pravice, to je toženo stranko. Ravno tak učinek poskuša tožeča stranka doseči z interpretacijo, da SS 2006 ne učinkuje na toženo stranko in da zanjo še vedno veljajo določila T 2005. Ob upoštevanju že pojasnjenih razlik med T 2005 in SS 2006 bi to pomenilo, da bi tožeča stranka lahko kot odškodnino za nezakonit poseg v položaj nosilcev pravic uveljavljala nadomestilo, ki bi bilo od dvakrat do devetkrat višje, kot bi ga lahko terjala od uporabnika, s katerim bi imela sklenjeno pogodbo. Položaj uporabnika fonograma bi bil ob takšni razlagi SS 2006 in uporabi T 2005 drugačen, kot bi bil, če bi bil sklenil pogodbo s tožečo stranko. Če je tako določena višina nadomestila vezana na dejanski stan kršitve pravice, ima lahko izključno kaznovalni učinek. Določanje kaznovalnega učinka nadomestila, ki v bistvenem obsegu presega višino civilne kazni po tretjem odstavku 168. člena ZASP, pa ni skladno s predmetom urejanja skupnega sporazuma v smislu četrtega odstavka 157. člena ZASP.
 13. Sodna praksa VSL je bila od februarja 2013 naprej ustaljena. Razloge je podalo VSL najprej v obrazložitvi sodbe I Cpg 126/2013 z dne 14. 2. 2013. Tem argumentom je dosledno sledilo v vseh nadaljnjih odločbah, v katerih je obravnavalo tipske zahtevke tožeče stranke.
 14. Tožeča stranka je enotno stališče prvostopenjskega in pritožbenega sodišča do spornega materialnopravnega vprašanja poskušala izpodbiti z izrednim pravnim sredstvom šele z dvema revizijama, o katerih je VSRS odločilo z odločbama III Ips 141/2014 in III Ips 142/2014 z dne 18. 2. 2015. V njih je glede spornega vprašanja uporabe podlage za obračun nadomestila uporabnikom fonogramov, ki nimajo sklenjene pogodbe s tožečo stranko, sledilo argumentaciji revidenta (tožeče stranke). Kot materialnopravno zmotno je ocenilo razlago prvostopenjskega in drugostopenjskega sodišča o uporabi SS 2006 za izračun nadomestila, saj naj bi morala uporabiti določbe T 2005.
 15. VSL je le v zadevi V Cpg 43/2015 z dne 26. 3. 2015 sledilo argumentaciji VSRS s sklicevanjem na materialnopravne razloge, navedene v citiranih revizijskih odločbah VSRS. Potem se je v zadevi V Cpg 2029/2014 z dne 17. 6. 2015 odločilo vrniti k svojemu pravnemu stališču iz časa pred izdajo obeh revizijskih odločb. Tožeča stranka te odločbe (VSL V Cpg 2029/2014) ni izpodbijala pred VSRS, čeprav bi bila lahko to storila. VSL je potem tudi pri vseh nadaljnjih istovrstnih odločbah vztrajalo pri stališču, ki je bilo ustaljeno že pred sprejetjem obeh revizijskih odločb. To stališče je, da je temelj za odločanje o odškodnini, neupravičeni obogatitvi ali civilni kazni tarifa, ki je sestavni del SS 2006.
 16. Zaradi ravnanja v nasprotju s stališčem VSRS ravnanje VSL ni bilo samovoljno. Sodnik je pri opravljanju sodniške funkcije namreč neodvisen. Odločati pa mora v okvirih, ki mu jih dajeta ustava in zakon (125. člen Ustave). Neodvisni so sodniki vseh stopenj, saj Ustava glede tega ne dela nobene izjeme. Prepovedan je le samovoljen odstop od sodne prakse. Sodišče ne sme brez razumne pravne obrazložitve odstopiti od enotne in ustaljene sodne prakse.(5) Tudi če je VSRS odločilo drugače, smejo nižja sodišča odstopiti od tako oblikovanih pravnih stališč, če za svojo odločitev ponudijo zadostno utemeljitev. Samovolje tudi ni, če se najde nižje sodišče dodatne razloge, ki pri obravnavi precedenčnega primera niso bili izpostavljeni, oziroma se instančno sodišče do njih ni argumentirano opredelilo.
 17. Stališče prvostopenjskega sodišča in višjega sodišča je poleg tega tudi v skladu z odločbo SEU C-572/13 z dne 12. 11. 2015 (Hewlett-Packard/Reprobel). Ta odločba je izšla šele precej po tem, ko sta bili izdani obe prej navedeni revizijski odločbi. Ključni del obrazložitve je v r. št. 78 – 80, zlasti jasni sta r. št. 79 in 80. V r. št. 79 je SEU zapisal tole: „namen pravičnega nadomestila (je) povrniti škodo, povzročeno imetnikom pravic. Škoda, povzročena avtorju, pa je enaka ne glede na to, ali dolžnik pri pobiranju take dajatve sodeluje ali ne“.
 18. Odškodnina mora biti vselej enaka, ne glede na to, ali se uveljavlja zoper na sodelovanje pripravljenega zavezanca ali ne. Odločba se nanaša na Direktivo 2001/29/ES in na nadomestilo za uporabo avtorske pravice. Ni pa videti prav nobenega razloga, zaradi katerega se ne bi v tej odločbi zavzeto stališče moglo nanašati tudi na avtorski sorodno pravico, in v tej zadevi torej na pravico proizvajalca fonogramov.
 19. Če se pravno misel iz navedene odločbe SEU prenese na ta primer, to pomeni, da je pravica proizvajalcev fonogramov enaka, če priobčevalec sodeluje pri pobiranju dajatve ali ne. Tudi prikrajšanje, ki ga utrpi proizvajalec fonogramov zaradi opustitve prostovoljnega plačila nadomestila je enako, če priobčevalec sodeluje pri plačevanju nadomestila in sklene pogodbo, ali pa ne. Proizvajalec fonogramov je pač prikrajšan za nadomestilo, do katerega je upravičen. To pa je stališče, pri katerem vztraja VSL od februarja 2013 naprej in na katerem temelji tudi prvostopenjska sodba. Ali zahteva nadomestitev svojega prikrajšanja na temelju določb o civilnem deliktu ali neupravičeni obogatitvi, nima pomena. Uporabi se tarifa iz skupnega sporazuma, če obstaja takšen sporazum. Isto velja tudi za odločanje o civilni kazni, ki je računsko vezana na nadomestilo za uporabo fonogramov (tretji odstavek 168. člena ZASP).
 Glede pravne narave skupnega sporazuma
 20. Ustavno sodišče RS je doslej odločalo le o tarifi ene od kolektivnih organizacij (SAZAS), ki je sestavni del Pravilnika o javnem izvajanju in predstavljanju glasbenih del javnosti (Ur. list RS, št, 65/93) in Pravilnika o javni priobčitvi glasbenih del (Ur. list RS, št. 29/98).(6) Izrecno je odločilo, da ima lahko kolektivna organizacija javnopravna upravičenja in da je pravilnik, vključno s tarifo, splošni akt za izvrševanje javnopravnih upravičenj (navedena odločba, r. št. 27, 29 in 33). Takšna je torej po presoji Ustavnega sodišča RS pravna narava T 2005 in njenega sestavnega dela, to je tarife.
 21. O pravni naravi skupnega sporazuma pa še ni bila izdana nobena odločba Ustavnega sodišča. Preizkus glede tega, kakšna je pravna narava skupnega sporazuma, je torej opravilo sodišče samo.
 22. Skupni sporazum po presoji VSL ni pogodba obveznostnega prava. Prvi razlog je, da 157. člen ZASP, ki ureja skupne sporazume, pojma „pogodba“ niti ne uporablja. Drugi razlog je, da skupni sporazum predvsem opredeljuje pravice in obveznosti tretjih oseb, ki pri sklenitvi sploh ne sodelujejo (glej četrti odstavek 157. člena ZASP). Te tretje osebe so uporabniki fonogramov. Res je sicer, da koristi uporabnikov fonogramov v postopku sklenitve skupnega sporazuma zagovarjajo reprezentativna združenja, vendar ti niso pooblaščenci (74. člen OZ) uporabnikov fonogramov, temveč zgolj interesno združenje. Tretji razlog je, da bi bil skupni sporazum lahko kvečjemu podoben pogodbi v škodo tretjega, ker določa obveznosti uporabnikov fonogramov. Takšne pogodbe pa OZ ne pozna.
 23. Skupni sporazum torej ni pogodba, njegov učinek pa je enak kot pri podzakonskem splošnem aktu, sprejetem za izvrševanje javnopravnih upravičenj (121. člen Ustave). Podoben je tudi kolektivni pogodbi delovnega prava. Razlogov za to, da gre za vrsto podzakonskega akta, je več. Prvi razlog je povezan s samo pravno naravo (enostransko) sprejete tarife. Ker ima le-ta glede na prej navedeno odločbo US RS pravno naravo splošnega akta, je to pač tehten razlog, da ima takšno naravo tudi tisti akt, ki tako tarifo nadomesti. Težko si je namreč predstavljati, kako bi lahko skupni sporazum, če bi se ga razumelo kot zasebnopravni akt, nadomestil javnopravni (podzakonski) predpis (tarifo). Drugi in naslednji razlogi pa so povezani s samim položajem skupnega sporazuma, kot ga opredeljuje 157. člen ZASP. Že vabilo na pogajanja za sprejem skupnega sporazuma se mora objaviti v Uradnem listu in potem še sklenjeni sporazum (tretji in peti odstavek 157. člena ZASP). Predvsem pa je pomembno, da skupni sporazum velja za vse istovrstne uporabnike avtorskih del. Velja celo, če niso sodelovali pri pogajanjih ali sklenitvi (šesti odstavek 157. člena ZASP). To velja tudi za tarifo kot nujni sestavni del takšnega sporazuma (1. točka četrtega odstavka 157. člena ZASP). Uporabniki avtorskih del so dolžni s kolektivno organizacijo skleniti pogodbo v skladu s tem skupnim sporazumom (šesti odstavek 157. člena ZASP). Da so potem tudi sodišča vezana na skupni sporazum, je logična posledica (sedmi odstavek 157. člena ZASP). Vezana pa so lahko le toliko, kolikor so vezana na druge podzakonske predpise.
 24. Sodišče je vezano le na ustavo in zakone (125. člen Ustave), pri ostalih podzakonskih predpisih lahko uporabi exceptio illegalis. To pomeni, da sodišče samo preizkusi, ali je podzakonski predpis v skladu z zakonom. Doslej ni bilo dvoma, da ima takšno pravico pri vsakem, po javnopravnem telesu izdanem podzakonskem aktu. Nobenega razloga pa že glede na besedilo 125. člena Ustave ni, da bi imelo sodišče manjšo pravico preizkusiti akt, ki ima vse učinke podzakonskega akta zgolj zato, ker ga ni sprejelo kakšno javnopravno telo. Ker ima tako pravico pri T 2005, jo ima gotovo tudi pri SS. Če je kakšna določba o predpostavkah za uporabo SS 2006 v nasprotju z ZASP, je sodišče ne uporabi. Pritožbeno sodišče je zato v tej zadevi 125. člen Ustave uporabilo za preizkus pravne pravilnosti posameznih določb SS 2006.
 25. Pritožbeno sodišče zato vztraja pri že izraženemu stališču v predhodnih odločbah, da določbam SS 2006, ki višino nadomestila diferencira na kriteriju (ne)sklenjenosti pogodb s tožečo stranko, s katerimi bi se toženi stranki na tako nerazumen način povečale obveznosti do tožeče stranke, ni mogoče nuditi pravnega varstva. Sklenitelji SS 2006 so s temi določbami presegli dopusten okvir urejanja, ki jim ga daje 157. člen ZASP. Določila SS 2006 so v tem delu v izrecnem nasprotju s kogentnimi določbami 168. člena ZASP. Zato jih sodišče pri presoji utemeljenosti zahtevkov tožeče stranke ne more upoštevati (exceptio illegalis). Pritožbeno sodišče zato šteje kot materialnopravno pravilno stališče prvostopenjskega sodišča, da predstavljajo določila SS 2006 pravno osnovo za izračun upravičenj tožeče stranke do tožene stranke, ki je s svojim ravnanjem nezakonito posegala v pravice izvajalcev in proizvajalcev fonogramov. Podporo k takšnemu stališču je najti tudi v strokovni literaturi.(7)
 Glede civilne kazni
 26. Obrazloženo je že bilo, da je prvostopenjsko sodišče uporabilo pravilno tarifo. Zato so pravno zmotni tudi očitki, ki se nanašajo na nepravilno uporabo tarife za izračun nadomestila kot osnove za prisojeno civilno kazen.
 Glede škode, nastale z odkrivanjem kršiteljev
 27. Zahtevek tožeče stranke na povrnitev škode zaradi odkrivanja kršilcev ne more biti utemeljen zaradi določila prvega odstavka 153. člena ZASP. Ta določa, da mora prihodek od svoje dejavnosti kolektivna organizacija nameniti tudi za stroške, ki ji nastajajo pri poslovanju. V okviru svojega poslovanja mora tožeča stranka opravljati tudi nadzor nad uporabo del iz repertoarja kolektivne organizacije (5. točka prvega odstavka 146. člena ZASP). Pod ta nadzor pa sodijo vse aktivnosti, ki so potrebne za ugotovitev pogostosti uporabe varovanih del. Med te aktivnosti po prepričanju pritožbenega sodišča spada ne le preverjanje resničnosti sporočenih podatkov o uporabi, ampak tudi odkrivanje neprijavljene uporabe. Terenskih kontrol torej tožeča stranka ni izvajala zato, ker je tožena stranka javno priobčevala fonograme, pač pa zato, ker je to njena zakonska obveznost. Nadzor bi tožeča stranka morala opravljati tudi, če bi bilo kršilcev zelo malo, ali pa nobenega. Uveljavljena zmotna uporaba materialnega prava glede na navedeno ni podana.
 28. V prid pravilnosti zgornjega stališča se pritožbeno sodišče sklicuje na uveljavljeno nemško prakso. Nemški zakon, ki ureja avtorske pravice, sicer določil o civilni kazni, kakršno vsebuje naš ZASP v 168. členu, ne pozna. Ne glede na to pa nemška sodna praksa dopušča dvojno zaračunavanje nadomestil prav zato, da si kolektivne organizacije pokrijejo stroške, ki jim nastajajo v zvezi z iskanjem kršiteljev. Tako je nemško Vrhovno sodišče v odločbi(8), izdani v zvezi s tožbenim zahtevkom kolektivne organizacije GEMA proti kršitelju sorodnih pravic, izrecno zapisalo: "Tožnica mora vzdrževati drag in obsežen nadzorstveni aparat, da preganja kršitelje avtorske pravice. Zato je sodna praksa tožnici ob pretežnem soglasju pravne literature že zgodaj dopustila, da svoje stroške, ki ji nastajajo v zvezi z ugotavljanjem kršitev, upošteva v obliki pavšalne podvojitve pristojbin pri odmeri škode (kot škoda je tu mišljeno nadomestilo za uporabo sorodnih pravic)(9) in jih na ta način zavrača na posamezne kršitelje pravic."
 29. Drugačno pravno naziranje tožeče stranke je torej pravno zmotno.
 30. Pritožba proti odločitvi na pravdne stroške je bila vložena le pogojno: če bi pritožbeno sodišče ugodilo preostalim delom pritožbe, naj bi spremenilo tudi odločitev o pravdnih stroških. Ker pa s pritožbo tožeča stranka v nobenem delu ni uspela, je tudi pritožba proti odločitvi o pravdnih stroških neutemeljena.
 31. Glede na navedeno pritožba ni utemeljena. Ker pa pritožbeno sodišče ob uradnem preizkusu izpodbijanega dela sodbe ni zasledilo nobenih kršitev iz drugega odstavka 350. člena ZPP, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu potrdilo (353. člen ZPP).
 32. Ker tožeča stranka s pritožbo ni uspela, sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP).
 33. Prav tako pa krije svoje stroške odgovora na pritožbo tožena stranka sama, ker ti stroški niso bili potrebni (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 155. člena ZPP). V odgovoru na pritožbo namreč ni navedla nobenega pomembnega odgovora, s katerim bi pripomogla k rešitvi pritožbe.
 Op. št. (6): Odločba US RS, št. U-I-149/98.
 Op. št. (7): Dr. Špelca Mežnar: Višina nadomestila za uporabo del iz repertoarja Zavoda IPF v sodni praksi, Pravna praksa 22/2015, stran 9 – 11.
 Op. št. (8): BGH I ZR 160/70 z dne 10. 3. 1972.
 Op. št. (9): Opomba VSL.
 URS člen 125. ZASP člen 153, 153/1, 157, 168, 168/3. Skupni sporazum o višini nadomestil za uporabo varovanih del iz repertoarja Zavoda IPF kot javno priobčitev pri poslovni dejavnosti (2006) člen 4. Tarifa Zavoda IPF za javno priobčitev fonogramov (2005).
 P2RvYy0yMDE1MDgxMTExNDAzMzQ2


type: wikipedia

text:
Burtnieks (saukts arī par Burtnieka ezeru) ir ceturtais lielākais ezers Latvijā. Tas atrodas Ziemeļvidzemes zemienes Burtnieka līdzenumā. Administratīvi ezers ietilpst Valmieras novada Burtnieku un Matīšu pagastā un robežojas ar Vecates pagastu. Burtnieks ir makšķerēšanas, medību, putnu vērošanas un atpūtas vieta. Burtnieku apvij daudz teiku, leģendu un nostāstu.
 Raksturojums
 Ūdenstilpes forma ir saspiesta elipse. Sekls ezers. Vidējais dziļums ir 2,9 m. Austrumu krastā liegums "Burtnieku ezera pļavas". Pēc iztekošās Salacas regulēšanas 1929. gadā ezera līmenis pazeminājās par 1 metru, atsedzot zāļainu piekrastes joslu. Burtnieks ir vienīgais ezers Latvijā, kur viļņu darbības rezultātā izveidojušies klintis. Šie smilšakmens atsegumi atrodas ezera dienvidaustrumu krastā dienvidos no Burtnieku evaņģēliski luteriskās baznīcas. Pēc ezera līmeņa nolaišanas ap 1929. gadu viļņi vairs nesasniedz smilšakmens atsegumus, un klinšu augstums pamazām samazinās, tās ir aizaugušas. No šīm klintīm ir radies Burtnieku svītas nosaukums. Klintis ir dabas aizsargājamais objekts (2001). Viss ezers iekļauts Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā, ainavu aizsardzības zonā. Eitrofs, aizaugošs, virsūdens aizaugums ap 25-10% (atkarībā no ūdens līmeņa). Pēdējā desmitgadē ūdens kļūst tīrāks. Konstatētas 20 zivju sugas.
 Burtnieku ezerā ietek Aunupīte, Bauņupīte, Briede, Dūre, Ēķinupe, Rūja, Seda un citas mazas upītes. No ezera iztek 95 km garā Salaca, kas ietek Rīgas līcī.
 3 mazas saliņas ar kopējo platību 1,4 ha, lielākās — Enksāre un Cepurīte. Ezera gultne pārsvarā smilšaina, krasti pārsvarā lēzeni, taču vietām (dienvidaustrumos) — stāvi.
 Veidošanās
 Burtnieks veidojies pēdējā Ledus laikmetā Ziemeļeiropas ledāju kustības rezultātā, tiem virzoties virzienā no ZR uz DA. Daudz senākajā devona perioda smilšakmens pamatiezī izveidojās ieplaka, ko vēlāk piepildīja ledāja kušanas ūdeņi.
 Ezers atrodas ledāju veidotu pauguru (drumlinu) laukā. Šo pacēlumu dēvē arī par Burtnieku ieleju un tās augstums ir 39,5 m v.j.l.
 Mūsdienās Burtnieka ezers ir daudz mazāks nekā agrāk. Pēc Ledus laikmeta beigām senais Burtnieku baseins bijis pat 4—5 reizes lielāks.
 Tas saņēmis ūdeņus pa divām ledāju kušanas noteces iegultnēm, pa kurām ezerā arī mūsdienās ietek Rūja, Briede un Seda.
 Arī Burtnieka izteka Salaca plūst pa senās ledāju kušanas ūdeņu veidoto ieleju, no Burtnieka iztekošos ūdeņus ienesot Baltijas jūrā.
 Vēsture
 Nosaukums
 Sākotnēji ezers tika saukts par Astijervu (no lībiešu valodas), kas tulkojumā nozīmē Trauku ezers. A. F. Bīšings (Büsching) savā 1770. gada "Jaunajā Zemes aprakstā" rakstīja, ka "Burtnieku pils atrodas pie Būra ezera (See Bur), kas saucas arī par Astijervu vai Beverīnu".
 Pirmo reizi vārds "Burtnieks" sastopams 1366. gada dokumentā un savu vārdu ieguvis no blakus esošās Burtnieku viduslaiku pils.
 Senās apmetnes
 Burtnieka ezera ziemeļu krastā blakus Zvejnieku mājām bijušas vienas no senākajām akmens laikmeta apmetnēm Latvijā, kas nosauktas par Zvejnieku I un Zvejnieku II apmetnēm. Arheoloģisko pētījumu laikā šeit atklāts plašs kapulauks, kurā atrasts Latvijā senākais apbedījums, kas datēts ar 7. gt. pr. kr. Arheoloģisko izrakumu laikā 2009. gadā Zvejnieku kapulaukā atrasts dubultapbedījums. Šie apbedījumi pieder ķemmes-bedrīšu kultūras lokam. Līdzīgi apbedījumi sastopami Igaunijā, Somijā, ziemeļrietumu Krievijā, sniedzoties līdz pat Volgas upes vidustecei.
 Burtnieku senezera krasta malā izvietota arī 2003. gadā atklātā Braukšu II apmetne. Tās atrašanās vieta ir izvietota Pantenes—Braukšu drumlina ziemeļaustrumu nogāzē. Arheoloģisko izrakumu laikā atsegto kultūrslāņa apakšējā kārta liecināja par intensīvu apmetnes apdzīvotību.
 Zivju zvejniecība jau kopš akmens laikmeta ir bijusi Burtnieka krastos dzīvojošo cilvēku ikdienas sastāvdaļa. Par to liecina apmetņu kultūras slānī atrastie zivju (storu, samu, līdaku u.c.) kauli, kā arī makšķeru āķi un vienzoba harpūnas.
 Burtnieka ezers latviešu folklorā un mitoloģijā
 Burtnieka ezera izcelsmes daudzveidība aprakstīta latviešu folklorā un mitoloģijā. Dažādas teikas vēsta par to kā ir cēlies Burtnieks un lielākajā daļā no tām kopīgs ir tas, ka ezers nemaz sākotnēji nav atradies tagadējā vietā, bet gan atnests, atlidojis un iegāzies tagadējā ielejā, atstājot aiz sevis purvu un savā dzelmē slēpjot baznīcu: „Ezers bijis ļoti dziļš un radies taisni tur, kur bijusi baznīca. Tā ar visu torni un gaili nogrimusi. Vēl tagad saulainā dienā ezera dibenā var redzēt šo baznīcu.„
 Savukārt citās teikās tiek runāts par to ka tas uzgāzies virsū pilij: „Nolaižoties ezers apklājis ar saviem ūdeņiem skaistu pili ar zelta torni un atslēgām”. Teikās minēti dažādi cēloņi, kas bijuši pamatā vietas maiņai – ezeram pacelties pavēl Dievs, ezeram nepatīk sava vieta, ezerā dzīvojušas divas nāras kuras sanaidojušās, baznīcā precējušies brālis ar māsu, burvis teikdams „Man — burt — nieks” uzbūris ezeru, cūka bijusi kā ezera valdniece un izrakusi ezera gultni, kā arī ezera vārdu ir uzminējis kāds cilvēks.
 Laimdotas tēvs Burtnieks un viņa nogrimusī pils Burtnieku ezera dibenā attēlota Andreja Pumpura tautas eposā "Lāčplēsis" un Raiņa vēsturiskajā lugā "Uguns un nakts". „Vakaros viņi staigāja Burtnieka ezera malā; Laimdota stāstīja tam, par ezerā grimušu pili”.
 Makšķerēšana Burtniekā
 Burtnieka ezers ir populāra zivju makšķerēšanas vieta. Ezera krastos ir piecas makšķernieku un vairākas atpūtas bāzes. Burtnieka ezers pieder pie publiskajiem ūdeņiem, kuros zvejas tiesības pieder valstij. Makšķerēt Burtnieka ezerā var jebkurš interesents, iepriekš iegādājoties makšķerēšanas licenci. Licencētā makšķerēšana ieviesta dabas resursu saudzējošai izmantošanai, zivju resursu pavairošanai, aizsardzībai.
 Lielākā rūpnieciskā nozveja ir zandartiem, plaužiem un līņiem, retāk ķeras vēdzeles un ālanti. Ik gadu norit makšķerēšanas konkurss “Burtnieka lielā zivs”, kurā var iegūt nominācijas trīs kategorijās — Lielākā līdaka, Lielākais zandarts, Gada pārsteigums jeb citas sugas lielākā nomakšķerētā zivs.
 1997. gadā lielākā līdaka, kas tika noķerta Burtnieka ezerā bija 14 kg smaga. Nostāsti vēsta par Burtnieka leģendāro zaļsvārci — tā tiek uzskatīta par Latvijas rekordisti, tikai vēl nevienam nav izdevies to noķert, jo tā ir vismaz 2m gara līdaka, ar kuru spiningotājiem ir nācies tikai pacīkstēties.
 Apdzīvotas vietas ap Burtnieka ezeru
 Burtnieku novads senāk aptvēris plašu teritoriju ap ezeru, kas ir baltu un somugru cilšu dabiskā šķirtne. Burtnieku ezers atrodas Burtnieku novadā, kurā dzīvo apmēram 8697 iedzīvotāji. Burtnieku teritoriju ieskauj galvenokārt trīs pagasti: Burtnieku pagasts, Matīšu pagasts un Vecates pagasts.
 Nosaukums „Burtnieks” pirmoreiz parādās kādā vēsturiskā dokumentā 1366. gadā. Ezera dienvidu krastā Livonijas laikā bijusi ordeņa celta Burtnieku pils. Mūsdienās šeit atrodas Burtnieku pilsmuižas Jaunā pils un parks.
 Matīšu nosaukums radies no Sv. Mateja baznīcas nosaukuma. Matīši pirmoreiz minēti ir 1678. gadā pēc Matīšu draudzes nodibināšanas. 20. gs. apvienojot muižu pagastus, radās Bauņu pagasts. 1990. gadā Matīšu ciemam pievienoja Bauņu ciemu, izveidojot Matīšu pagastu.
 Vecates teritorija, pēc tam, kad to iekļāva Livonijas ordeņvalstī, 1935. bija patstāvīgs veidojums ar platība kas sasniedza 4258 ha. 1990. gadā tika atjaunots Vecates pagasts, ar daļām no Sēļu pagasta un Mazsalacas dienvidu stūri.
 Pārvalde
 Kopš 2012. gada Burtnieka ezers atrodas Burtnieku novada pašvaldības valdījumā.
 Ārējās saites
 Ezera mājaslapa
 www.ezeri.lv datubāze
 Burtnieku ezers un apkārtne - mūsu kopējā bagātība - arī attēli
 Informācija makšķerniekiem
 Atsauces
 Skatīt arī
 Latvijas lielākie ezeri
 Valmieras novada ezeri
 Burtnieks
 Burtnieku pagasts
 Matīšu pagasts
 Vecates pagasts
 Burtnieku novada ezeri