text:
VSRS Sodba XI Ips 80/2014-131
 ECLI:SI:VSRS:2014:XI.IPS.80.2014.131
 VS2007171
 Vesna Žalik (preds.), Maja Tratnik (poroč.), Martina Lippai
 postopek za izročitev obdolžencev in obsojencev - pripor - odreditev pripora - begosumnost - načelo specialnosti
 Načelo specialnosti ne more biti ovira za izdajo sklepa o odreditvi pripora za kazniva dejanja, za katera oseba ni bila izročena, saj je prav izdaja tega sklepa nujni pogoj za pridobitev soglasja zaprošene države za pregon teh kaznivih dejanj (kar je izjema od načela specialnosti).
 Odsotnost soglasja za pregon zaprošene države ni okoliščina, ki bi izključevala izdajo sklepa o odreditvi pripora. Dokler soglasje pristojnih organov zaprošene države ne bo pridobljeno, pa na podlagi takega sklepa osumljencu ni dopustno odvzeti prostosti.
 Odreditev pripora zoper obdolženca, zoper katerega je bil pripor že odrejen v drugem kazenskem postopku, praviloma ni dopustna. Kadar pa teh kazenskih postopkov ni moč združiti med seboj, je dopustno pripor odrediti tudi v drugem kazenskem postopku, pri čemer se novi pripor začne izvrševati šele po prenehanju pripora v zadevi, v kateri je bil najprej odrejen.
 A. 1. Preiskovalna sodnica Okrožnega sodišča v Mariboru je s sklepom I Kpr 80/2014 z dne 26. 6. 2014 zoper osumljenega S. Z. odredila pripor iz pripornega razloga begosumnosti po 1. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) zaradi utemeljenega suma storitve dveh kaznivih dejanj velike tatvine po 1. točki prvega odstavka 205. člena v zvezi z 20. členom Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Senat Okrožnega sodišča v Mariboru je pritožbo osumljenčeve zagovornice s sklepom I Ks 80/2014 z dne 3. 7. 2014 zavrnil kot neutemeljeno.
 2. Zoper pravnomočni sklep o odreditvi pripora je zahtevo za varstvo zakonitosti vložila osumljenčeva zagovornica zaradi kršitve kazenskega zakona in bistvenih kršitev določb kazenskega postopka. Navaja, da so slovenski varnostni organi osumljenca prevzeli od švicarskih varnostnih organov dne 19. 12. 2013 na podlagi evropskega naloga za prijetje in predajo, pri čemer v nalogu niso bila zajeta kazniva dejanja, zaradi katerih je bil zoper osumljenca v obravnavani zadevi odrejen pripor, sodišče pa tudi še ni prejelo soglasja švicarskih pravosodnih organov. Glede na navedeno sta bila po stališču zagovornice kršena prvi odstavek 536. člena ZKP in prvi odstavek 14. člena Evropske konvencije o izročitvi. Pripora sodišče ne bi smelo odrediti, saj so podane okoliščine, ki izključujejo kazenski pregon. Zagovornica nasprotuje tudi zaključku sodišča o obstoju pripornega razloga begosumnosti. Navaja, da se osumljenec v Sloveniji že nahaja v priporu zaradi drugega kaznivega dejanja, in sicer od 19. 12. 2013, pripor pa je bil po izrečeni sodbi sodišča prve stopnje, s katero mu je bila izrečena kazen eno leto in deset mesecev zapora, podaljšan do nastopa kazni. Zagovornica poudarja, da mora biti priporni razlog podan v trenutku, ko sodišče odloča o odreditvi pripora in se ne more sklicevati, da bo nevarnost nastala v bodoče, čez eno leto in deset mesecev. Glede na navedeno Vrhovnemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi.
 3. Vrhovna državna tožilka je v odgovoru z dne 28. 7. 2014 zahtevo za varstvo zakonitosti ocenila kot neutemeljeno in predlagala, da jo Vrhovno sodišče zavrne. Navaja, da ni ovir, da bi bil obdolženec hkrati v priporu v dveh kazenskih postopkih ter da se s tem preprečuje beg obdolženega, do katerega bi lahko prišlo zaradi možnega časovnega presledka.
 4. Odgovor vrhovne državne tožilke je bil dne 5. 8. 2014 vročen osumljencu (v prevodu v albanski jezik) ter dne 7. 8. 2014 njegovi zagovornici. Izjave nista podala.
 5. Vrhovno sodišče na podlagi podatkov spisa uvodoma ugotavlja:
 - da je bila dne 10. 8. 2012 zoper osumljenega S. Z. pri Okrožnem sodišču v Mariboru vložena zahteva za preiskavo zaradi treh kaznivih dejanj velike tatvine po 1. točki prvega odstavka 205. člena v zvezi s 34. členom KZ-1;
 - da je sodišče dne 16. 9. 2013 za osumljenca odredilo razpis tiralice,
 mednarodne tiralice in izdalo evropski nalog za prijetje in predajo ter sklep o priporu, saj osumljeni sodišču ni bil dosegljiv;
 - da je dne 30. 9. 2013 okrožno državno tožilstvo vložilo zahtevo za razširitev preiskave na še dve kaznivi dejanji velike tatvine po 1. točki prvega odstavka 205. člena v zvezi z 20. členom KZ-1;
 - da so dne 19. 12. 2013 slovenski varnosti organi na podlagi izdanega evropskega naloga za prijetje in predajo osumljenca prevzeli od švicarskih varnostnih organov na letališču v Zürichu. Istega dne je bil osumljenec na podlagi sklepa o priporu sprejet v ZPKZ Maribor;
 - da je dne 21. 1. 2014 sodišče zaprosilo švicarske pravosodne organe za podajo soglasja za kazenski pregon osumljenca za kaznivi dejanji iz zahteve za razširitev preiskave. Švicarski pravosodni organi so dne 17. 2. 2014 sporočili, da pogoji za podajo soglasja niso izpolnjeni, saj niso prejeli naloga za pridržanje za novi kaznivi dejanji, kopije veljavnih predpisov ter zapisnika o zaslišanju osumljenca, ki bi dokazoval, da je bil osumljeni zaslišan o načelu specialnosti in da se je lahko izrekel o tej zadevi. Kaznivi dejanji iz zahteve za razširitev preiskave namreč v evropskem nalogu za prijetje in predajo nista bili zajeti;
 - da je sodišče dne 12. 3. 2014 švicarske pravosodne organe ponovno zaprosilo za podajo soglasja za pregon za kaznivi dejanji iz zahteve za razširitev preiskave. Švicarski pravosodni organi soglasja za pregon tudi tokrat niso podali, temveč so sporočili, da zahtevane listine še zmeraj niso priložene;
 - da je dne 26. 6. 2014 sodišče zaslišalo osumljenca v zvezi s kaznivimi dejanji iz zahteve za razširitev preiskave. Osumljenec je izpovedal, da se načelu specialnosti ne odpoveduje ter da nasprotuje, da izročitveni organ poda soglasje za pregon kaznivih dejanj iz zahteve za razširitev preiskave. Sodišče je istega dne zoper osumljenca izdalo izpodbijani sklep o (vnovični) odreditvi pripora iz pripornega razloga begosumnosti, pri čemer je v izreku izpodbijanega sklepa navedeno, da je začetek pripora treba šteti od dneva in ure, ko bo obdolženemu v zadevi I K 62213/2011 odpravljen pripor, kateri je podaljšan do nastopa kazni, najdlje do izteka nastopa enotne kazni izrečene v sodbi z dne 27. 5. 2014, opr. št. I K 62213/2011, v trajanju eno leto in deset mesecev zapora.
 6. Vrhovno sodišče je najprej presojalo ugovor zagovornice, da je podana okoliščina, ki preprečuje pregon, ker pristojni švicarski organi niso podali soglasja za pregon.
 7. V obravnavani zadevi je glede postopka izročanja treba uporabiti določbe Evropske Konvencije o izročitvi iz leta 1957, vključno z dodatnim protokolom iz leta 1975 in drugim dodatnim protokolom iz leta 1978 (v nadaljevanju EKI), ki sta jih ratificirali tako Republika Slovenija kot Švicarska konfederacija. Prvi odstavek 14. člena EKI določa, da se proti izročeni osebi ne sme uvesti postopek ali je obsoditi ali pripreti, da bi izvršili obsodbo ali priporni nalog za katero koli drugo kaznivo dejanje, storjeno pred njeno izročitvijo, in ne tisto, zaradi katerega je bila izročena, in se tudi iz kakega drugega razloga ne sme omejevati v njeni osebni svobodi, razen a) kadar pogodbenica, ki je osebo izročila v to privoli, ali b) kadar oseba, ki je imela možnost, da zapusti ozemlje pogodbenice, ki ji je bila predana, tega ne stori v 45 dneh od končne odpustitve ali se vrne na to ozemlje potem, ko ga je zapustila.(1)
 8. Gre za t. i. načelo specialnosti v ekstradicijskem pravu, ki v interesu zaprošene države omejuje jurisdikcijo države prosilke samo na tista kazniva dejanja, zaradi katerih je bila oseba izročena. Četudi je izročena oseba na teritoriju države prosilke, slednja zoper njo (z navedenima izjemama) ne sme voditi postopka oziroma ji kakorkoli odvzeti prostosti v zvezi z dejanji, ki so bila izvršena pred izročitvijo in za katera ni bila izročena. V obravnavanem primeru, ko pogoji iz točke b) prvega odstavka 14. člena EKI niso izpolnjeni, je osumljenca moč preganjati za druga kazniva dejanja oziroma mu v zvezi s temi dejanji odvzeti prostost samo, če pristojni organi Švicarske konfederacije s tem soglašajo.
 9. Po točki a) prvega odstavka 14. člena EKI morajo biti prošnji za soglasje med drugim priloženi vsi dokumenti iz 12. člena EKI, torej isti dokumenti, ki morajo biti priloženi prošnji za izročitev. Tak dokument je tudi kopija obsodilne sodbe, pripornega naloga oziroma drug dokument z enakim učinkom (točka a. drugega odstavka 12. člena EKI). Kadar je izročitev zahtevana pred izdajo sodbe, je torej priporni nalog (sklep o odreditvi priporu) conditio sine qua non za izročitev.(2) Ob tem je treba poudariti, da mora sklep o odreditvi pripora zajeti vse konkretne dejanske stanove (in ne le pravne kvalifikacije) kaznivih dejanj, zaradi katerih se izročitev zahteva.(3) Enako velja za naknadno pridobitev soglasja za razširitev jurisdikcije na kazniva dejanja, zaradi katerih oseba ni bila izročena.
 10. Iz navedenega izhaja, da načelo specialnosti ne more biti ovira za izdajo sklepa o odreditvi pripora za kazniva dejanja, za katera oseba ni bila izročena, saj je prav izdaja tega sklepa nujni pogoj za pridobitev soglasja za pregon teh kaznivih dejanj (kar je izjema od načela specialnosti). Po nasprotni razlagi, ki jo zastopa zagovornica, je določba 14. člena EKI kontradiktorna - država prosilka zoper izročeno osebo ne sme odrediti pripora, preden ne prejme soglasja zaprošene države, slednja pa soglasja ni dolžna dati, če zoper osebo ni odrejen pripor. Določbo 14. člena EKI je zato moč razlagati le tako, da sme država prosilka ukreniti vse, kar je potrebno (vključno z izdajo sklepa o odreditvi pripora ter morebitno uvedbo ali nadaljevanjem kazenskega postopka), da bi lahko za pregon kaznivih dejanj, za katera oseba ni bila izročena, pridobila soglasje zaprošene države.(4) Izven tega obsega pa vodenje kazenskega postopka ni dopustno. Prav tako ni dopustno na podlagi izdanega sklepa o odreditvi pripora osebi odvzeti prostosti, dokler soglasje ni pridobljeno.
 11. Upoštevaje navedeno razlago sodišče prve stopnje z izdajo izpodbijanega sklepa o odreditvi pripora ni kršilo načela specialnosti; odsotnost soglasja pravosodnih organov Švicarske konfederacije ni okoliščina, ki bi izključevala izdajo sklepa o odreditvi pripora. Dokler soglasje za pregon pristojnih švicarskih organov ne bo pridobljeno, pa na podlagi tega sklepa osumljencu ni dopustno odvzeti prostosti.
 12. Vrhovno sodišče je v nadaljevanju presojalo še navedbe zagovornice, da v obravnavanem primeru ni podan priporni razlog begosumnosti, ker se osumljenec že nahaja v priporu v zvezi z drugo kazensko zadevo, ter da obstoja pripornih razlogov tudi ni dopustno presojati za toliko časa vnaprej.
 13. V zvezi s tem ugovorom Vrhovno sodišče uvodoma opozarja, da odreditev pripora zoper obdolženca, zoper katerega je bil pripor že odrejen v drugem kazenskem postopku, praviloma ni dopustna. Kadar je kazenske postopke zoper obdolženca moč združiti (32. člen ZKP), se izda samo en sklep o odreditvi pripora, pri čemer se čas, za katerega je lahko obdolženec po določbi 205. člena ZKP v priporu, ne sešteva. Kadar pa kazenskih postopkov ni moč združiti (za takšno situacijo gre tudi v obravnavani zadevi, ko je kazenski postopek, v katerem je bil pripor najprej odrejen, že v pritožbeni fazi, medtem ko je postopek, v katerem je bil izdan izpodbijani sklep, v fazi zahteve za preiskavo), je po oceni Vrhovnega sodišča dopustno pripor odrediti tudi v drugem kazenskem postopku, pri čemer se novi pripor začne izvrševati šele po prenehanju pripora v zadevi, v kateri je bil najprej odrejen.(5) Takšna odreditev pripora po mnenju Vrhovnega sodišča na načelni ravni ni v nasprotju z namenom pripora ter kavtelami 20. člena Ustave Republike Slovenije (v nadaljevanju Ustava). Kadar pa bi organi pregona za več kaznivih dejanj postopoma zahtevali uvedbo postopkov, čeprav bi lahko za vsa kazniva dejanja hkrati zahtevali uvedbo enotnega postopka, z namenom, da bi tako podaljšali čas, v katerem je lahko obdolženec v priporu, bi to pomenilo zlorabo pravil o trajanju pripora. V takem primeru vnovična odreditev pripora ne bi bila dopustna. Ker pa v obravnavani zadevi takšna zloraba v zahtevi za varstvo zakonitosti ni zatrjevana, Vrhovno sodišče zakonitosti postopka v tej smeri ni preizkušalo.
 14. Tudi dejstvo, da sodišče v takem primeru obstoj pripornih razlogov presoja za vnaprej, tj. za čas, ko bo pripor v drugi zadevi odpravljen, po oceni Vrhovnega sodišča ni v nasprotju z določbami ZKP o priporu oziroma z 20. členom Ustave. Res je sicer, da lahko od trenutka odreditve pripora do začetka njegovega izvrševanja preteče daljši čas ter da se okoliščine, ki utemeljujejo obstoj pripornih razlogov, v tem času lahko spremenijo. V takem primeru pa mora sodišče postopati po tretjem odstavku 200. člena ZKP in pripor nemudoma odpraviti.
 15. V obravnavani zadevi je sodišče prve stopnje o obstoju pripornega razloga begosumnosti sklepalo na podlagi dejstva, da je osumljenec državljan Republike Kosova, da v Sloveniji nima nikakršnega premoženja ter da očitno tudi ne biva na naslovu stalnega prebivališča na Madžarskem. Upoštevaje navedene okoliščine je sodišče prve stopnje napravilo razumen sklep o obstoju realne in konkretne nevarnosti, da bo osumljenec (ko bo zoper njega prvotni pripor odpravljen) pobegnil in se s tem izognil kazenskemu postopku. Osumljenec v Republiki Sloveniji namreč nima nikakršnih vezi, očitno pa sodišču ni dosegljiv niti v kateri drugi državi. Če pa se bodo te okoliščine spremenile, tako da realna bojazen bega ne bo več podana, bo moralo sodišče pripor odpraviti.
 16. Ker kršitve, na katere se sklicuje osumljenčeva zagovornica v zahtevi za varstvo zakonitosti, niso podane, jo je Vrhovno sodišče, na podlagi 425. člena ZKP, zavrnilo.
 17. Če bo za osumljenca nastopila dolžnost plačila stroškov kazenskega postopka (95. člen ZKP), bo sodno takso za zavrnitev zahteve za varstvo zakonitosti zoper pravnomočni sklep o podaljšanju pripora po tarifni številki 74014 Taksne tarife, v zvezi s petim odstavkom 3. člena in 7. točko prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah, odmerilo sodišče prve stopnje po pravnomočnosti sodbe.
 Op. št. (1) : Podobno določa tudi 536. člen ZKP (pri čemer sta v drugem odstavku tega člena določeni še dodatni izjemi), ki pa v obravnavani zadevi glede na določbo 514. člena ZKP ne predstavlja relevantne pravne podlage, saj je izročanje med Republiko Slovenijo in Švicarsko konfederacijo urejeno z navedeno multilateralno mednarodno pogodbo.
 Op. št. (2) : Prim. Extradition, European standards: Explanatory notes on the Council of Europe convention and protocols and minimum standards protecting persons subject to transitional criminal proceedings, Council of Europe Publishing, Strasbourg, 2006, str. 31.
 Op. št. (3) : Ibid, str. 32.
 Op. št. (4) : Ibid., str. 36.
 Op. št. (5) : Tako tudi Horvat, Š., Zakon o kazenskem postopku s komentarjem, GV Založba, Ljubljana, 2004, str. 462.
 ZKP člen 200, 200/3, 201, 201/1-1. Evropska konvencija o izročitvi člen 14.
 Sodba I Ips 282/2000
 VSRS Sodba XI Ips 34830/2014-80
 VSRS Sodba XI Ips 28560/2014-111
 P2RvYy0yMDEyMDMyMTEzMDcyOTY1


type: wikipedia

text:
Juan Peregrino Anselmo (twieled fit-30 ta' April 1902 – miet fis-27 ta' Ottubru 1975) kien plejer u kowċ tal-futbol Urugwajan.
 Karriera
 Bħala attakkant, Anselmo kien fost l-aqwa plejers tal-futbol Urugwaj wara l-gwerra. Hu lagħab il-karriera kollha tiegħu ma' Peñarol, fejn magħhom rebaħ il-kampjonat nazzjonali għal ħames darbiet. Wara li rtira, mexxa lill-istess Peñarol fl-1962.
 Fuq livell internazzjonali Anselmo ħa sehem mat-tim nazzjonali Urugwajan fl-Olimpjadi tal-1928, fejn magħhom rebaħ il-midalja tad-deheb. Friski mir-rebħ ta' din il-midalja, sentejn wara kien fost il-protagonisti li wasslu lis-Celeste għar-rebħa fl-ewwel edizzjoni tat-Tazza tad-Dinja li saret fl-Urugwaj fl-1930. Anselmo ħalla l-marka tiegħu b'gowl fl-aħħar logħba tal-fażi tal-gruppi kontra r-Rumanija (f'rebħa ta' 4–0 għall-Urugwaj) u skorja doppjetta fis-semifinali kontra l-Jugożlavja (bis-Sud-Amerikani joħorġu rebbieħa 6–1). Bil-finali kontra l-Arġentina, Anselmo irrifjuta li jinżel jilgħab wara attakk ta' paniku. Postu ħadu Héctor Castro li skorja r-raba' gowl fir-rebħa ta' 4–2.
 Fl-1935 ifforma parti mit-tim tal-Urugwaj li rebaħ il-Copa América fil-Perù, mingħajr qatt ma niżel fil-grawnd.
 Referenzi
 Ħoloq esterni
 Twieldu fl-1902
 Mietu fl-1975
 Futbolers Urugwajani
 Kowċis Urugwajani
 Plejers ta' Club Atlético Peñarol
 Kowċis ta' Club Atlético Peñarol


text:
New Zealand er en stat beliggende i Stillehavet på den sydlige halvkugle, opkaldt efter den Hollandske provins Zeeland.
 Polynesiske nybyggere ankom til New Zealand omkring 1280 og etablerede Maorikulturen. Maorierne døbte New Zealand "Aotearoa" som oversættes "Land of the long white cloud" ("Den lange hvide skys land"). Dette navn blev givet pga. den lange hvide sky polyneserne så i horisonten ved New Zealand, da de nærmede sig.
 New Zealand består af to store øer, kaldet Nordøen og Sydøen og en række mindre øer bl.a. Stewart Island og Chatham. Fra nordspidsen af Nordøen til sydspidsen af Sydøen er der 1600 km. Landet ligger mellem 30 og 50 grader sydlig bredde. Danmark ligger på omkring 56 grader nordlig bredde. Nordøen ligger således antipodisk til Spanien.
 Geografi
 Foruden de to store hovedøer har New Zealand flere mindre øer. De mest betydelige af disse er:
 Stewart Island ligger syd for Sydøen. Den er den tredje største ø i areal og har en fastboende befolkning på ca. 200.
 Waiheke Island ligger i Haurakigolfen udenfor Auckland. Med 7000 indbyggere er det den tredje største i folketal. Om sommeren er indbyggertallet meget højere.
 Great Barrier Island ligger øst for Haurakigolfen og har kun ca. 900 indbyggere. Lige som Waiheke Island er den et populært feriemål om sommeren.
 Chatham Øerne er en fritliggende øgruppe øst for Sydøen med ca. 750 indbyggere.
 New Zealands største ø Sydøen er delt på langs af de Sydlige Alper (). Landets højeste bjergtop Aoraki/Mount Cook ligger i denne bjergkæde med en højde på 3754 moh. Der findes 18 bjergtoppe på Sydøen med en højde på omkring 3000 moh. Nordøen har færre bjerge, men er præget af vulkansk aktivitet. Nordøens højeste bjerg er den aktive vulkan Mount Ruapehu (2797 moh.).
 New Zealands totale landareal er 268 680 kvadratkilometer. Landet er mere end 1600 kilometer lang. New Zealand er verdens mest geografisk isolerede land. Afstanden til den nærmeste nabo Australien er 2000 kilometer og ligger i nordvestlig retning fra hovedøerne på den anden side af det Tasmanske hav. Eneste landmasse mod syd er Antarktis og i nord er de nærmeste naboer øerne Ny Kaledonien, Fiji og Tonga.
 Større byer
 Wellington har siden 1865 været New Zealands hovedstad. Byen ligger på sydspidsen af Nordøen i landets geografiske midtpunkt og har 167.600 indbyggere. I alt dækker byen et areal på omkring 290 km2. Wellington er verdens sydligste hovedstad.
 Øvrige større byer er:
 Whangarei, Auckland, Hamilton, Tauranga, Rotorua, Gisborne, Napier, Hastings, New Plymouth, Wanganui, Palmerston North, Wellington, Nelson, Christchurch, Timaru, Queenstown, Dunedin, Invercargill
 Vulkansk aktivitet
 New Zealand er dannet ved vulkansk aktivitet og specielt på Nordøen findes stadigvæk mange mere eller mindre udslukte vulkaner. Storbyen Auckland spreder sig over et areal, der huser over 50 udslukte vulkaner, de to mest berømte er One-Tree-Hill og Mount Eden.
 Midt på Nordøen findes steder, hvor undergrunden stadigvæk er aktiv. Her damper det op af jorden, der lugter af svovl og vandet koger i søerne. I byen Rotorua damper det op af kloakkerne og i byparken var for nylig et mindre udbrud.
 I området findes også én af de aktive vulkaner, Mount Ruapehu. Den var sidst i udbrud 1996 og der er konstant små jordskælv. Et jordskælvscenter holder øje med vulkanen, så ingen kommer til skade, hvis den skulle komme i udbrud igen – der ligger f.eks. et skisportssted på toppen. En anden aktiv vulkan ved nordøen er øen White Island, der ligger i Bay of Plenty få kilometer ud for kystbyen Whakatane. Den havde sit sidste udbrud i 2001.
 Vulkanudbrud i området kan være meget voldsomme. Den 10. juni 1886 skete der et vulkanudbrud i området ved Mount Tarawera. Da blev et stort stykke af jorden sprængt væk, så et kæmpekrater står tilbage, og asken fra udbruddet dækkede jorden og lagde sig i flere meters højde. Den store sø Lake Taupo er resterne af et endnu større vulkanudbrud. Selve søen udfylder en caldera (indsynkning) opstået efter et gigantisk udbrud i år 186 e.Kr., i midten af krateret sidder en lavaprop.
 Newzealænderne udnytter det varme vand i undergrunden, som kommer af den termiske aktivitet. Flere steder er bygget kraftværker, som drives af dampen fra undergrunden. Ved de store floder på Nordøen, f.eks. Waikato River, er bygget kraftværker, der udnytter flodernes stærke strøm til at drive turbiner og producere strøm. På disse måder produceres en stor del af strømmen i New Zealand ved vedvarende energi.
 På Sydøen er jorden mast sammen af de to kontinentalplader og der er dermed dannet en høj bjergkæde på vestsiden af øen. Her findes bl.a. Mount Cook, det højeste bjerg i New Zealand (3754 meter højt). På Sydøen er der ikke så megen termisk aktivitet, som der er på Nordøen. Men her kan af og til være små jordskælv med større jordskred til følge.
 Klima
 New Zealand ligger på den sydlige halvkugle af Jorden, dermed har New Zealand vinter, når Danmark, Europa, USA osv. har sommer, og omvendt. New Zealand ligger tæt på Antarktis, hvor hullet i ozonlaget er stort. Om sommeren skal man passe meget på for ikke at blive voldsomt forbrændt. Når det er stærkt solskin bliver der udsendt en "burn time" hver dag i nyhederne, der viser hvor længe man må opholde sig i solen uden solcreme. Når det er rigtig slemt, er "burn time" kun på omkring 12-13 minutter.
 At New Zealand ligger tæt på Antarktis betyder, at selvom dele af landet faktisk er tættere på Ækvator end Danmark er, så er det koldt i New Zealand om vinteren. Når vinden kommer fra syd bringer den den kolde arktiske luft med sig. På Sydøen kan der derfor forekomme snestorme om vinteren. På Nordøen er det sjældent det sner. Her kommer temperaturen meget sjældent under nul, undtagen i højlandet ved vulkanerne. Toppen af Ruapehu fungerer dog som skisportssted i vinterhalvåret og den gennemgående hovedvej på Nordøen som forbinder den sydlige del og den nordlige del af øen er ofte lukket om vinteren på grund af sne, da den går gennem det højtliggende område.
 Den mest almindelige vindretning i New Zealand er vind fra vest. Luften i vestenvinden kommer fra Tasmanien. Ved Tasmanien bliver vinden varmet op, og på turen over det Tasmanske Hav til New Zealand, får den samlet en masse fugt op. Vinden fra vest, der rammer New Zealand, er altså varm og ret fugtig.
 Når vinden rammer bjergkæden på vestkysten af Sydøen, bliver luften presset i vejret og dermed bliver den afkølet. Når det sker, begynder det at regne – meget! På vestkysten af Sydøen falder der næsten 8 meter regn om året. Også i resten af New Zealand regner det meget. Det giver et meget frodigt land, hvor der vokser noget overalt. Ved sydspidsen af Sydøen findes regulær regnskov i området kaldet Fjordland. Området er berømt for sine mange dybe fjorde med navne som Milford Sound og Doubtful Sound, som er omgivet af næsten lodrette klippevægge.
 Den megen nedbør giver rigeligt af ferskvand til New Zealands mange floder. Den længste flod, Waikato River, løber på Nordøen, men de flotteste floder, er dem, der løber lodret ned af de stejle klippevægge i Fjordland. De mest imponerende vandfald findes her, men de er kun, når det regner. Det gør det til gengæld næsten hver dag.
 Selvom det regner meget i New Zealand er der ikke meget grundvand. Det skyldes, at det meste regnvand meget hurtigt løber af overfladen og ender i havet med floderne. I New Zealand findes derfor store søer, hvor ferskvandet oplagres, da der om sommeren på Nordøen kan blive problemer med vandforsyningen, hvis det er for varmt og tørt. Landskabet i New Zealand er meget bakket og når det regner voldsomt, sker der ofte jordskred. Jordlaget er mange steder ikke ret tykt og nedenunder findes klippegrund. Derfor er de fleste landområder på New Zealand plantet til med græs, der bliver brugt til græsning til fårene. Kun på de flade områder, med bedre jord, som området øst for Mount Ruapehu, bliver jorden dyrket med korn, grønsager, kiwifrugter, appelsin, citrontræer, vinstokke m.m.
 Havet omkring New Zealand
 Havet omkring New Zealand er lidt varmere end havet omkring Danmark. Ved Sydøen kan det blive ned til +6 grader om vinteren, men på Nordøen bliver det aldrig så koldt. Vandet er varmere ved Nordøen, fordi en varm havstrøm løber ned langs med kysten på Nordøens østside. Strømmen kommer fra troperne og er endnu ikke kølet helt ned, når den når frem til New Zealand. Strømmen fører til tider subtropiske fiskearter med, som normalt ikke findes i New Zealand.
 Nordøens milde klima giver grobund for mangrove. Ved lavvandede sandede saltvandsområder, findes mangrove, som ellers kun findes i troperne. Kun en enkelt art mangroveplante, kan dog leve her(Avicennia marina), da New Zealand ligger på den absolut yderste sydlige grænse, for mangroveskov. Man mener, planten er drevet hertil fra Australien, hvor den normalt lever. Mangroven breder sig i bugte og vige på Nordøen. Helt oppe ved nordspidsen bliver planterne så høje, at de danner en regulær mangroveskov. Men jo længere sydpå, jo lavere bliver mangrovetræerne, og ved Auckland danner mangroveplanterne kun buske.
 Det varme hav omkring New Zealand er meget klart sammenlignet med Danmarks havvand. Det kan bl.a. skyldes at New Zealand ikke har så stor en udvaskning af næringsstoffer fra landjorden. Der findes ikke så mange alger i vandet og sigtbarheden er derfor rigtig god. Specielt omkring Nordøen, hvor havstrømmen fra troperne passerer, kan sigtbarheden i vandet være i top – op til 30 meter – og snorkle- og dykkerture her giver usædvanlige oplevelser. Specielt øgruppen Poor Knights Islands er kendt som et af verdens top ti bedste dykkeroplevelser, med dens forgrenede net af undersøiske grotter, rev og kløfter. Her kan man bl.a. møde rokker i hundredvis, der kommer til øerne for at yngle.
 Ved Sydøens østkyst sker det biologiske fænomen Upwelling: Fra kysten og ud i havet stiger havdybden meget hurtigt. Kun få kilometer ude er vandet op til 1000 meter dybt. Havstrømmene nede på bunden bliver presset op til overfladen, når de møder kontinentalsoklen. Med bundvandet bliver mange næringsstoffer ført med op til overfladen. I overfladen giver næringsstofferne grobund for fotosyntetiserende alger, der dermed blomstrer op. Krill og andre smådyr der lever af algerne blomstrer også op, og de bliver selv føde for mange andre havdyr, f.eks. hvaler, pelssæler, pingviner, måger osv.
 Hvalerne der tiltrækkes af ædegildet ved dette fænomen giver grobund for en turistindustri i området omkring kystbyen Kaikoura. Her er der mulighed for at komme på hvalsafari og møde bl.a. jagende kaskelothvaler og, tæt ind langs kysten, små familiegrupper af den specielle newzealandske minidelfin, Hectors delfin.
 Skove
 Før europæerne kom til New Zealand i 1769, var landet dækket af skov. Træerne holdt på jorden og forhindrede de mange jordskred. Skoven var meget frodig, på grund af den næringsrige jord og det fugtige klima. I nogle af de største reservater nordpå kan man se en lille bevaret del af den urgamle skov, som engang dækkede hele New Zealand. Træer af alle mulige arter står tæt uden noget mønster og hvert træ er dækket fuldstændigt af andre grønne planter. I New Zealand findes mange mosser og laver, og de fleste af dem kan vokse på andre planter. På et enkelt træ i en newzealandsk urskov kan vokse op til 60 andre plantearter. I en dansk skov, med mange forskellige arter kan man hvis man er heldig og god til at bestemme planter finde omkring 60 arter i alt i hele skoven!
 Efter europæerne kom til landet er det meste skov fældet og solgt som tømmer. Kun i de små reservater, hvor skoven er fredet, står de mange indfødte træarter stadigvæk og knejser. Et af de mest berømte træer er Kauritræet. Nogle af de største og ældste kauritræer, der er tilbage, er så høje, at der er 30 meter op til de første grene. New Zealand er også kendt for sine mange bregner, der kan blive flere meter høje. Træbregnen Silver Fern er New Zealands nationalplante og pryder bl.a. landsholdet i rugbys – All Blacks – mærke.
 Når skoven er væk er der ikke noget til at holde på jorden, og jordskredene er derfor blevet værre i takt med, at skoven er forsvundet. Mange dyrearter er udryddet fordi deres levested i skoven er forsvundet. Og mange dyrearter, f.eks. den berømte kiwifugl, er tæt på at forsvinde af samme grund.
 Fauna
 Fordi New Zealand har ligget isoleret fra alt andet land i mange millioner år, har dyrelivet udviklet sig næsten uafhængigt af alle andre steder og har specielt tilpasset sig livet på New Zealand.
 I New Zealand fandtes der oprindelig ingen pattedyr, ud over dem, som selv kunne flyve dertil. Det er kun nogle få flagermusarter, så New Zealand var engang frit for større rovdyr. Derfor er dyrelivet meget specielt her. Nogle af de andre arter dyr udfylder de funktioner, som pattedyr ellers normalt har. Nogle fugle, som kiwifuglene, lever næsten ligesom gnaverne i huller i jorden, den lever samtidig af den samme føde, som f.eks. et pindsvin ville leve af i Danmark. Regnorme og småinsekter, der gemmer sig i skovbunden er på dens menu. Fuglene behøvede ikke at kunne flyve, når der ingen rovdyr var, og mange arter – f.eks. takaheen – mistede derfor den evne. De lever i stedet nu på landjorden. Mange andre dyrearter udviklede sig ligeledes specielt, fordi de ikke behøvede at beskytte sig mod rovdyr.
 Da Maori-folket kom til New Zealand omkring år 1280, begyndte de at jage dyrene, og de bragte rotter med (Rattus exulans) sig.
 Den berømte kæmpefugl moa'en uddøde sammen med mange andre dyrearter hurtigt, da de var ikke tilpasset et miljø med rovdyr. De kunne ikke forsvare sig eller flygte. Men den virkelige katastrofe skete, da Kaptajn Cook opdagede New Zealand og bragte europæerne dertil. De introducerede faunaforurening i stor stil, da de medbragte deres kendte husdyr – hunde, katte, kvæg og geder. Derfor findes dyr som solsorten, bogfinken, musvitten, pindsvinet, admiralsommerfuglen og en lang lang række andre europæiske dyrearter nu i New Zealand. Kun en enkelt dagsommerfugleart har f.eks. selv fundet vej til New Zealand. Monarken kan flyve utroligt langt, og den findes der derfor naturligt.
 De indførte dyr trives i det frugtbare New Zealand. De planteædende dyr fortrænger og udkonkurrerer de indfødte planteædende dyr. De indførte rovdyr finder let føde blandt de forsvarsløse indfødte dyr. Store skovområder vantrives som følge af pungrottens hærgen, og et storstilet program er iværksat for at udrydde dyret. Der bliver således brugt mange millioner hvert år på at udrydde de miljøfremmede dyr.
 Demografi
 Der er over 4,5 millioner indbyggere i New Zealand (2016;Statistics New Zealand, Population Clock).
 Etnicitet
 Omkring 80 % af befolkningen er af europæisk afstamning. Maori er den næststørste etniske gruppe med 14,7 % af befolkningen. I tiden mellem folketællingerne i 1996 og 2001 voksede antallet af mennesker med asiatisk ophav til 6,6 %. De er nu en større gruppering end de med herkomst fra stillehavsøerne. (Bemærk: Folketællingerne godtager, at folk identificerer sig med mere end én etnisk gruppe.)
 Religion
 Kristendom er den dominerende religion i New Zealand, selv om mere end 25 % af befolkningen ikke har nogen religiøs tilknytning. Hovedgrupperne indenfor kristendommen er anglikanere, presbyterianere, romersk-katolikker og metodister. Den newzealandskbaserede Ratana-kirke har også mange trofaste tilhængere blandt maorierne. Af minoritetsreligionerne er de største hinduisme, buddhisme og islam.
 Politik
 Statsret
 New Zealand er et konstitutionelt monarki og parlamentarisk demokrati. Den nuværende monark er Charles 3. Monarken bliver repræsenteret som statsoverhoved af New Zealands generalguvernør.
 New Zealands parlament består af 120 repræsentanter i New Zealand House of Representatives. Fra disse udpeges et kabinet med omkring 20 ministre. Der findes ingen skriftlig grundlov, men konstitutionsakten fra 1986 beskriver landets konstitutionelle struktur. Generalguvernøren har beføjelse til at ansætte og afsætte New Zealands premierminister samt at opløse hele parlamentet. Generalguvernøren er tillige leder af det såkaldte udøvende råd, en formel komité bestående af kronens ministre. Medlemmer i dette råd skal være medlemmer af parlamentet, og de fleste sidder tillige i regeringen. Regeringen ledes af premierministeren.
 New Zealands kabinet er ledet af premierminister. For tiden er dette Jacinda Ardern, som er leder for Labour.
 I New Zealand bliver valg afholdt hvert tredje år. Det er otte politiske partier repræsenterede i nationalforsamlingen, kaldet House of Representatives.
 Udenrigspolitik
 New Zealand er medlem af FN og Commonwealth. Landet har indgået sikkerhedspagten ANZUS med Australien og USA. Fra 1985 har New Zealand nægtet amerikanske atomdrevne skibe at ankomme landets havne. I 1986 frasagde derfor USA sig sine ANZUS-forpligtelser overfor New Zealand. New Zealand har ikke formelt brudt pagten.
 New Zealand er medlem af APEC og OECD.
 Som en større stat i Stillehavet er New Zealand en nær samarbejdspartner med mange andre stillehavsstater og opretholder politisk forbindelse med Cookøerne, Niue og Tokelauøerne.
 Retssystem
 I 2003 blev loven om oprettelsen af en ny højesteret vedtaget i landets parlament med godkendelsen af Supreme Court Act. Tidligere var landets højeste retsinstans Privy Council i London. Fra og med 2004 er Supreme Court of New Zealand i Wellington højeste retsinstans.
 Lokale myndigheder og eksterne territorier
 De tidlige europæiske bosættere inddelte New Zealand i provinser. De blev afskaffede 1876 så at regeringen kunne centraliseres af økonomiske årsager. Som et resultat af dette har New Zealand ingen separate administrative inddelinger såsom provinser, delstater eller territorier, fraset de lokale myndigheder. Siden 1876 har lokale myndigheder administreret New Zealands forskellige regioner. I 1989 omorganiseredes de lokale myndigheder og opdeltes i regionale råd og territorielle myndigheder.
 I dag har New Zealand 12 regionale råd, som forestår administration af miljøspørgsmål og logistik, og 74 territorielle myndigheder, som administrerer vej-, spildevands-, bygge- og andre lokale spørgsmål. De territorielle myndigheder består af 16 byråd, 67 distriktsråd og Chatham-øernes landskabsråd.
 Regionerne er:
 Northland
 Auckland
 Waikato
 Bay of Plenty
 Gisborne*
 Hawke's Bay
 Taranaki
 Manawatu-Wanganui
 Wellington
 Tasman*
 Marlborough*
 Nelson*
 West Coast
 Canterbury
 Otago
 Southland
 Chathamøerne*
 (regioner markerede med * udgør en enhedslig myndighed).
 Samfund
 Uddannelse
 I 1877 blev der indført obligatorisk og afgiftsfri skolegang for alle børn mellem 7 og 13 år. Dette er senere blevet ændret til alle børn mellem 6 og 16 år, men der findes også børn, som begynder i 5-årsalderen. 99 % af den voksne befolkning kan læse og skrive, og over halvdelen af befolkningen i alderen 15-29 har skolegang ud over folkeskolen. I den voksne befolkning har 14,2 % har en bachelorgrad eller højere, 30,4 % har en form for videregående uddannelse, som højeste kvalifikation, og 22,4 % har ingen formel kvalifikation.
 Transport
 New Zealand har et vejnet af statslige veje med totalt knapt 11.000 km længde, hvoraf 170 km motorvej. Desuden findes cirka 80.000 km lokale offentlige veje. New Zealand har venstrekørsel.
 Der findes et jernbanenet på cirka 3.800 km. Det når alle hoveddele af landet.
 Mellem Nordøen og Sydøen findes ingen fast forbindelse, men der findes en færgeforbindelse, som tager passagerer, køretøjer og tog. Færgen tager cirka tre timer mellem havnene. Der findes ingen bilfærge fra andre lande, selv om der sejler fragtskibe.
 Næsten alle besøgende fra andre lande kommer med fly, hvilket også er vigtigt for indenrigsrejser, især mellem de to hovedøer. New Zealand har over hundrede flyvepladser og syv af dem er internationale, men i dag er der kun to af dem, som tager imod trafik fra andre lande end Australien og Fiji.
 Kultur
 Newzealandsk kultur er en sammensmeltning mellem maorikultur og den, som de hovedsagelig britiske indvandrere bragte med sig. Britisk kultur i New Zealand er mindre præget af klasseforskelle end i Storbritannien.
 Selv om britisk kultur er den dominerende, er maorikultur i fremvækst og bliver ofte identificeret med New Zealand. Dette kan ses i sammenhæng med haka-fremvisningen (en krigsdans) udført af newzealandske idrætslandshold og de titusinder af besøgende, som hvert år oplever, filmer og fotograferer maorioptrædender på steder som Rotorua.
 Britisk kultur i New Zealand har også oplevet betragtelig påvirkning fra maoriske og andre polynesiske kulturer. Den skotske indflydelse er stærk på Sydøen med hovedsæde i områderne omkring Otago og Dunedin. Tidlige indvandrere fra andre dele af Europa, Asien og flygtninge efter 2. verdenskrig (specielt nederlændere) blev hurtigt assimilerede.
 Små lommer af disse tidlige immigrantkulturer består den dag i dag som øer i en ellers britisk kolonikultur. Til forskel fra Australien har New Zealand ikke oplevet særlig immigration fra middelhavslandene i Sydeuropa og Lilleasien. I de senere år har der været en strøm af immigranter fra Asien. Disse udgør nu en betydelig del af befolkningen, især i Auckland.
 Efter 2. verdenskrig begyndte en udstrakt immigration fra stillehavsøerne. Dette har ført til, at der i dag er flere mennesker fra enkelte øer som bor i New Zealand end på oprindelsesøerne. Denne store sammensmeltning af stillehavskulturer har udviklet sig til en distinkt subkultur som er adskilt fra maorikulturen.
 Af forskellige grunde er mange maorier og stillehavs-immigranter blevet sociale tabere og en underklasse i enkelte områder. For at rette på dette er nu kultursensitive indflydelser blevet vægtet indenfor skule- og sundhedsvæsen i en politisk manøvre kaldet "closing the gaps". Dette gælder specielt i områder med høj koncentration af disse befolkningsgrupper.
 New Zealands immigrationspolitik har ofte været kontroversiel. Enkelte politikere hævder, at indvandringsstrømmen er for stor til at blive absorberet i det newzealandske samfund, og at nye immigranter har problemer med at blive assimilerede.
 Offentlige helligdage
 Følgende helligdagene er lovfæstede af det newzealandske parlament.
 Det er også provinsielle helligdage, Provincial Anniversary Days, der man fejrer oprettelsesdagen, eller dagene de første kolonister ankom til de forskellige provinser i New Zealand. Fejringen af sådanne helligdage varierer til og med indenfor samme provins. Dette hænger sammen med lokal skik, fritid og hvor nær dagen er andre sæsonbetonede arrangementer eller helligdage. Markeringsdagen kan derfor være en anden end den historiske eller de hændelser, som bliver fejrede.
 Idræt
 New Zealands mest populære sport er rugby, primært rugby union. Men også rugby league er populært. Fodbold (den mest populære sporten blandt børn), cricket (de bliver også kaldet som Black Caps), og netball (sporten med flest aktive udøvere) vinder stadig nyt terræn. Ellers praktiseres sportsgrene som golf, tennis, roning, kapsejlads, slalom og snowboarding af en del. New Zealand har en bronze- og to sølvmedaljer i Oceaniamesterskabet i håndbold for herrer.
 Desuden har New Zealand et anerkendt internationalt navn indenfor ridesport i Mark Todd.
 Rugby
 Rugby er som sport nært knyttet til landets identitet. Det nationale rugbyhold går under navnet All Blacks og har flere sejre end noget andet internationalt rugbyhold i verden. "All Black" (eller "helsorte" på dansk) har bestemt forslag for andre sportslag fra New Zealand. Farverne på New Zealands sportsdragter er ikke hentet fra flaget, men er sort og hvidt. Hvidt er hentet fra nationalplanten sølvbregne.
 Før sportsstævner eller kampe starter, bliver ofte udført en haka (krigsdans). Dette er en traditionel maori-udfordring.
 Yachting, America's Cup
 Sportssejlads er en af nationalidrætterne i New Zealand og sejrene i America’s Cup i 1995 (San Diego, USA) og 2000 (Aukland) var store nationale begivenheder. I 2003 tabte man imidlertid i Aukland til båden Alinghi fra Schweiz. På det vindende hold ledet af Ernesto Bertarelli var styrmanden Russel Coutts og navigatøren Brad Butterworth, to tidligere Team New Zealand-medlemmer. Disse var i stor grad at takke for de to forgående sejre til Team New Zealand i 1995 og 2000. Deres deltagelse på det schweiziske hold var derfor kontroversiel blandt mange newzealændere.
 Noter
 Eksterne henvisninger
 New Zealand på A Birds Eye View Of
 Billeder af New Zealand
 Konstitutionelle monarkier
 Dagens artikel
 Commonwealth
 Monarkier i Oceanien
 Lande i Oceanien
 Forhenværende britiske kolonier


type: other

text:
Kif nista’ nagħmel talba għall-ħlas tad-danni jew mezzi oħrajn ta’ rimedju/sodisfazzjon minn awtur ta’ reat fi proċess (proċedimenti kriminali) u lil min għandi nindirizza din it-talba?
 Liema evidenza rrid nippreżenta sabiex insostni t-talba tiegħi?
 Nista’ nikseb għajnuna legali qabel u/jew matul il-proċedimenti? Nista’ nirċeviha jekk ma nkunx qed ngħix fil-pajjiż fejn iseħħu l-proċedimenti?
 Il-qorti kriminali meta tista’ tiċħad jew tirrifjuta li tiddeċiedi dwar it-talba tiegħi kontra l-awtur tar-reat?
 Nista’ nappella kontra deċiżjoni bħal din jew infittex mezzi oħrajn ta’ rimedju/sodisfazzjon?
 Jekk ningħata kumpens għad-danni mill-qorti, kif nista’ nkun żgur li s-sentenza tiġi eżegwita kontra l-awtur tar-reat u x’għajnuna nista’ nikseb sabiex niżgura dan?
 Talba tista’ titressaq biss quddiem qorti ċivili. Inti ma tistax tressaq azzjoni matul il-proċedimenti kriminali, iżda hemm modi oħrajn ta’ kif tista’ tfittex rimedju quddiem qorti kriminali.
 Il-proċeduri ta’ qorti ċivili kontra l-awtur ta’ reat jistgħu jinbdew b’mod indipendenti mill-proċedimenti kriminali li jkunu għaddejjin. Madankollu, jekk jogħġbok innota li l-proċeduri ta’ qorti ċivili jistgħu jiġu sospiżi sal-konklużjoni finali tal-proċedimenti kriminali. Jekk tressaq it-talba wara l-konklużjoni tal-proċedimenti kriminali li fihom jiġi kkundannat l-awtur ta’ reat, il-qorti ċivili ma terġax tieħu evidenza u taċċetta bħala pprovat dak li stabbilixxiet il-qorti kriminali.
 Inti tista’ tfittex ħlas tad-danni kemm għat-telf attwali kif ukoll għall-profitti mitlufa quddiem qorti ċivili. Inti għandek tindika l-ammonti li tfittex li tikseb mingħand l-awtur ta’ reat u tispjega x’jikkonċernaw u kif ikkalkolajthom.
 Ma hemm ebda formola speċifika għal talbiet bħal dawn.
 Jekk tippreżenta kundanna, ma għandek bżonn tipprova xejn. Il-qorti ċivili tkun marbuta bis-sejbiet tal-qorti kriminali. Madankollu, inti tista’ tfittex kumpens ogħla għad-danni, iżda se jkollok bżonn tapprova li t-talba tiegħek hija ġustifikata. L-evidenza sabiex tikkonferma l-validità tat-talbiet tiegħek tista’ tinkludi d-dikjarazzjonijiet tax-xhieda u dokumenti bħal kambjali jew opinjonijiet.
 Bħala regola, jintalbu d-drittijiet tal-qorti rilevanti għat-tressiq ta’ kawża ċivili. Madankollu, tista’ tapplika għal eżenzjoni mill-ispejjeż tal-qorti jekk turi prova li ma tistax tħallashom.
 Jekk ma tkunx tista’ taffordja avukat, tista’ titlob rappreżentant maħtur mill-qorti. Għal dan l-għan, għandek tissottometti applikazzjoni lill-qorti, flimkien ma’ informazzjoni (fuq formola speċjali) dwar is-sitwazzjoni finanzjarja tiegħek.
 Tista’ tapplika għal ħlas tad-danni anki jekk ma tkunx tirrisjedi b’mod permanenti fil-Polonja.
 Talba tista’ titressaq biss quddiem qorti ċivili. Il-qorti tiċħadha jekk inti ma turi ebda prova li l-awtur tar-reat ikkawża d-dannu jew jekk ma turi ebda prova tal-ammont ta’ dak id-dannu. Madankollu, jekk tehmeż kundanna penali li abbażi tagħha l-awtur tar-reat ikun instab ħati, il-qorti ċivili ma tkunx tista’ tiċħad it-talba.
 Tista’ tappella kontra s-sentenza ta’ qorti ċivili tal-prim’istanza (sąd cywilny I instancji) quddiem qorti tat-tieni istanza (sąd II instancji). Jekk ma tkunx irrappreżentat minn avukat, il-qorti tinformak dwar kif tressaq appell.
 Matul il-proċedimenti kriminali, inti tista’ tfittex rimedju bil-modi li ġejjin:
 inti tista’ titlob li tiġi imposta miżura ta’ kumpens (l-obbligu li jiġi rrimedjat id-dannu jew li jiġi pprovdut kumpens għall-ħsara mġarrba) fuq l-awtur tar-reat; jekk ikun hemm diffikultajiet sinifikanti fl-ordni lill-awtur tar-reat sabiex jagħmel dan, il-qorti tista’ minflok tordna li jsiru ħlasijiet għad-danni ta’ kumpens (nawiązka); inti tista’ tagħmel it-talba bil-fomm f’seduta ta’ smigħ jew inkella bil-miktub; it-talba tiegħek tiġi aċċettata jekk l-awtur tar-reat jiġi kkundannat, jiġifieri jinstab ħati tar-reat li jirriżulta fid-dannu jew il-ħsara li tkun ġarrabt inti;
 jekk l-awtur tar-reat jiġi kkundannat u jingħata sentenza sospiża ta’ priġunerija, il-qorti tista’ tordnalu li jirrimedja d-dannu li tkun ġarrabt inti bħala riżultat tar-reat b’mod sħiħ jew parzjalment, sakemm ma tiġix imposta miżura ta’ kumpens;
 jekk il-proċedimenti jitwaqqfu b’mod kundizzjonali, il-qorti trid tordna lill-awtur tar-reat sabiex jirrimedja d-dannu b’mod sħiħ jew parzjalment.
 Jekk l-awtur tar-reat jiġi ordnat jirrimedja d-dannu, il-qorti tipprovdilek kopja tad-deċiżjoni. Jekk l-awtur tar-reat ma jirrimedjax id-dannu u jkun ingħata sentenza sospiża ta’ priġunerija, inti tista’ titlob li s-sentenza tiġi eżegwita.
 Jekk il-proċedimenti kriminali jkunu twaqqfu b’mod kundizzjonali u l-awtur tar-reat ma jirrimedjax id-dannu, dan jista’ jiffaċċja t-tkomplija tal-proċedimenti u l-kundanna. Il-qorti tiddeċiedi dwar dan fis-sessjoni li fiha tista’ tipparteċipa inti.
 Is-sentenza tal-qorti ċivili li tagħtik kumpens għad-danni tiġi eżegwita minn awtorità tal-infurzar, jiġifieri bailiff (komornik).


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
21.4.2001 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 118/7
 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO teollis- ja tekijänoikeuksen suojaamiseksi, jotka kuuluvat
 TRIPS-sopimuksen soveltamisalaan.
 14 päivänä joulukuuta 2000
 2) Kun on kyse alasta, johon TRIPS-sopimusta sovelletaan ja jota
 koskevia säännöksiä yhteisö on jo antanut, päättäessään
 yhdistetyissä asioissa C-300/98 ja C-392/98 (Arrondisse- turvaamistoimista tällaista alaa koskevien oikeuksien suojaami-
 mentsrechtbank ’s-Gravenhagen ja Hoge Raad der Neder- seksi jäsenvaltioiden lainkäyttöelinten on yhteisön oikeuden
 landenin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Parfums mukaan sovellettava kansallisia säännöksiään TRIPS-sopimuk-
 Christian Dior SA vastaan Tuk Consultancy BV (C-300/98) sen 50 artiklan sanamuotoa ja tarkoitusta mahdollisimman
 ja Assco Gerüste GmbH, Rob van Dijk, joka toimii tarkasti noudattaen.
 toiminimellä ”Assco Holland Steigers Plettac Nederland”,
 vastaan Wilhelm Layher GmbH & Co. KG, Layher BV Kun on kyse alasta, jota koskevia säännöksiä yhteisö ei ole vielä
 (C-392/98) (1) antanut ja joka siis kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, teollis-
 ja tekijänoikeuksien suojaaminen ja lainkäyttöelinten tätä
 (Maailman kauppajärjestön perustamissopimus – TRIPS- varten toteuttamat toimenpiteet eivät kuulu yhteisön oikeuden
 sopimus – EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on soveltamisalaan. Yhteisön oikeudessa ei tällöin määrätä eikä
 tullut EY 234 artikla) – Yhteisöjen tuomioistuimen toimival- suljeta pois sitä, että tietyn jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä
 ta – TRIPS-sopimuksen 50 artikla – Turvaamistoimet – tunnustettaisiin yksityisille oikeus vedota suoraan TRIPS-
 Tulkinta – Välitön oikeusvaikutus) sopimuksen 50 artiklan 6 kohtaan sisältyvään oikeusnormiin
 tai että tuomioistuimella olisi velvollisuus soveltaa tällaista
 normia viran puolesta.
 (2001/C 118/10)
 3) TRIPS-sopimuksen 50 artiklassa jätetään sopimuspuolten teh-
 täväksi määrittää yksityiskohtaisesti oikeusjärjestystensä ja
 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti) erityisesti yksityisoikeuden alaa koskevien sääntelyjensä mukai-
 sesti, voidaanko oikeutta nostaa sopimuksen ulkoista vahingon-
 korvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen yleisten kansallisten oikeussääntöjen nojalla tuomioistuimessa
 tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa) kanne teollismallin suojaamiseksi jäljittelyltä pitää TRIPS-
 sopimuksen 50 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna teollis- tai
 Yhdistetyissä asioissa C-300/98 ja C-392/98, jotka Arrondisse- tekijänoikeutena.
 mentsrechtbank ’s-Gravenhage (Alankomaat) (C-300/98) ja
 Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) (C-392/98) ovat (1) EYVL C 299, 26.9.1998.
 saattaneet EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta
 on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
 käsiteltäviksi saadakseen näissä kansallisissa tuomioistuimissa
 vireillä olevissa asioissa Parfums Christian Dior SA vastaan
 Tuk Consultancy BV (C-300/98) ja Assco Gerüste GmbH, Rob
 van Dijk, joka toimii toiminimellä Assco Holland Steigers
 Plettac Nederland, vastaan Wilhelm Layher GmbH & Co. KG, YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
 Layher BV (C-392/98), ennakkoratkaisun Maailman kauppajär-
 jestön perustamissopimuksen liitteessä 1 C olevan teollis- ja 14 päivänä joulukuuta 2000
 tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn
 sopimuksen, joka on hyväksytty yhteisön puolesta yhteisön asiassa C-344/98 (Supreme Courtin esttämä ennakkorat-
 toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta 22 päivänä joulukuuta kaisupyyntö), Masterfoods Ltd vastaan HB Ice Cream Ltd
 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY (EYVL L 336, ja HB Ice Cream Ltd vastaan Masterfoods Ltd, joka
 s. 1), 50 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien toimii liikenimellä ”Mars Ireland”, Agriculture, Food and
 kokoonpanossa: presidentti G.C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen Forestry (1)
 puheenjohtajat C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet ja
 V. Skouris sekä tuomarit D.A.O. Edward (esittelevä tuomari), (Kilpailu – EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla
 J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen ja F. Macken, (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) – Kansallisissa
 julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von tuomioistuimissa ja yhteisöjen tuomioistuimissa samaan
 Holstein, on antanut 14.12.2000 tuomion, jonka tuomiolau- aikaan vireillä olevat oikeudenkäynnit)
 selma on seuraava:
 (2001/C 118/11)
 1) Yhteisöjen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu
 EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 177 artiklan
 (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla, on toimivaltainen (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
 tulkitsemaan Maailman kauppajärjestön perustamissopimuk-
 sen liitteessä 1 C olevan teollis-ja tekijänoikeuksien kauppaan
 liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS-sopimus), (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
 joka on hyväksytty yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
 kuuluvien asioiden osalta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä
 neuvoston päätöksellä 94/800/EY, 50 artiklaa, kun jäsenval- Asiassa C-344/98, jonka Supreme Court (Irlanti) on saattanut
 tioiden lainkäyttöelimet päättävät turvaamistoimista sellaisten EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY


text:
C 48/22 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 20.2.1999
 Streichung der verbundenen Rechtssachen C-388/97 und Streichung der Rechtssache C-409/97 (1)
 C-389/97 (1) (1999/C 48/44)
 (1999/C 48/40)
 Mit Beschluû vom 19. November 1998 hat der Präsident
 Mit Beschluû vom 11. November 1998 hat der Präsident der Ersten Kammer des Gerichtshofes der Europäischen
 des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Gemeinschaften die Streichung der Rechtssache C-409/97
 Streichung der verbundenen Rechtssachen C-388/97 und Ð Kommission der Europäischen Gemeinschaften gegen
 C-389/97 (Vorabentscheidungsersuchen des Conseil d'EÂtat) Groûherzogtum Luxemburg Ð angeordnet.
 Ð Fromagerie Philipona SA u. a. gegen Französische
 Republik Ð angeordnet. (1) ABl. C 41 vom 7.2.1998.
 (1) ABl. C 7 vom 10.1.1998.
 Streichung der Rechtssache C-415/97 (1)
 Streichung der Rechtssache C-253/98 (1) (1999/C 48/45)
 (1999/C 48/41)
 Mit Beschluû vom 24. November 1998 hat der Präsident
 des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die
 Mit Beschluû vom 11. November 1998 hat der Präsident Streichung der Rechtssache C-415/97 Ð Kommission der
 des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Europäischen Gemeinschaften gegen Italienische Republik
 Streichung der Rechtssache C-253/98 Ð Kommission der Ð angeordnet.
 Europäischen Gemeinschaften gegen Königreich Belgien Ð
 angeordnet.
 (1) ABl. C 41 vom 7.2.1998.
 (1) ABl. C 278 vom 5.9.1998.
 Streichung der Rechtssache C-167/98 (1)
 Streichung der Rechtssache C-397/97 (1) (1999/C 48/46)
 (1999/C 48/42)
 Mit Beschluû vom 2. Dezember 1998 hat der Präsident
 Mit Beschluû vom 13. November 1998 hat der Präsident des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die
 des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Streichung der Rechtssache C-167/98 (Vorabentschei-
 Streichung der Rechtssache C-397/97 Ð Kommission der dungsersuchen des Obersten Gerichtshofes) Ð Westdeut-
 Europäischen Gemeinschaften gegen Italienische Republik sche Landesbank Girozentrale gegen Johannes Leon Ð
 Ð angeordnet. angeordnet.
 (1) ABl. C 26 vom 24.1.1998. (1) ABl. C 209 vom 4.7.1998.
 Streichung der Rechtssache C-274/94 (1) Streichung der Rechtssache C-305/98 P (1)
 (1999/C 48/43) (1999/C 48/47)
 Mit Beschluû vom 17. November 1998 hat der Präsident Mit Beschluû vom 7. Dezember 1998 hat der Präsident
 des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die
 Streichung der Rechtssache C-274/94 Ð Vereinigtes Streichung der Rechtssache C-305/98 P Ð David T. Kee-
 Königreich Groûbritannien und Nordirland gegen Kom- ling gegen Harmonisierungsamt für den Binnenmarkt
 mission der Europäischen Gemeinschaften Ð angeordnet. (Marken, Muster und Modelle) Ð angeordnet.
 (1) ABl. C 351 vom 10.12.1994. (1) ABl. C 312 vom 10.10.1998.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/8
 Решение на Съда (шести състав) от 29 март 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
 (Дело C-607/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/1/ЕО - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Изисквания за предоставяне на разрешителни за съществуващи инсталации - Задължение за гарантиране на експлоатацията на такива инсталации в съответствие с изискванията на Директивата)
 2012/C 151/14
 Език на производството: шведски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и K. Simonsson)
 Ответник: Кралство Швеция (представител: A. Falk)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 5 параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8) — Изисквания за предоставяне на разрешителни за съществуващи инсталации — Задължение за гарантиране, че експлоатацията на тези инсталации съответства на изискванията на директивата
 Диспозитив
 1.
 Като не е предприело необходимите мерки, за да гарантира, че компетентните органи осигуряват привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15, параграф 2 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (кодифицирана версия) посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от тази директива или — в случаите, когато това е необходимо — посредством преразглеждане и актуализиране на условията, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 5, параграф 1 от същата.
 2.
 Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 89, 19.3.2011 г.


text:
C 48/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 20.2.1999
 Quakenbrück (Saksa), prosessiosoite Luxemburgissa asian- J.-P. Puissochet sekä tuomarit J. C. Moitinho de Almeida
 ajotoimisto Michel Molitor, Pierre Feltgen & AndreÂ Har- (esittelevä tuomari) ja C. Gulmann, julkisasiamies: D.
 pes, 14 A rue des Bains, jossa valittajat vaativat muutok- Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hew-
 senhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas- lett, on antanut 10.12.1998 tuomion, jonka tuomiolau-
 teen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa Schröder ym. selma on seuraava:
 vastaan komissio 15.4.1997 antaman tuomion (T-390/94,
 Kok. 1997, s. II-501) kumoamista, vastapuolena: Euroo- 1) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alu-
 pan yhteisöjen komissio (asiamiehenään Claudia Schmidt, eella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin
 jota avustaa Bertrand Wägenbaur), yhteisöjen tuomioistuin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä anne-
 (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: viidennen jaoston tun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanome-
 puheenjohtajan tehtäviä hoitava ensimmäisen jaoston nettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun neu-
 puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit voston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se
 C. Gulmann, D. A. O. Edward, L. Sevón ja M. Wathelet, on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella
 julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, (ETY) N:o 2001/83, 51 artiklan 1 kohdan vastaista
 on antanut 10.12.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on, että kun työkyvyttömyysetuuksia saava entinen
 on seuraava: rajatyöntekijä asuu muun jäsenvaltion kuin sen valtion
 alueella, jossa maksamisesta vastaava laitos sijaitsee, ja
 1) Valitus hylätään. kun hänen asuinpaikkansa on lähempänä tätä laitosta
 kuin hänen asuinpaikkansa laitosta, toimivaltainen
 laitos suorittaa asianomaista koskevat hallinnolliset
 2) Schröder ja Thamann velvoitetaan korvaamaan oikeu- tarkastukset ja lääkärintarkastukset pyytämättä ensin
 denkäyntikulut. tarkastusta asuinpaikan laitokselta. Saman säännöksen
 vastaista ei kuitenkaan ole, että asianomainen luopuu
 (1) EYVL C 252, 16.8.1997. asuinpaikan laitoksen edeltävästä tarkastuksesta sillä
 edellytyksellä, että luopuminen on vapaaehtoinen ja
 selvä.
 2) Ei ole saman asetuksen 40 artiklan vastaista, että sil-
 loin, kun työkyvyttömyysetuus määritellään ensim-
 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO mäistä kertaa henkilölle, joka asuu muun jäsenvaltion
 kuin toimivaltaisen laitoksen sijaintivaltion alueella,
 (kolmas jaosto), toimivaltainen laitos määrittelee työkyvyttömyyden
 10 päivänä joulukuuta 1998, asteen itse suorittamansa lääkärintarkastuksen perus-
 teella, ilman että se olisi ensin pyytänyt asuinpaikan
 asiassa C-279/97 (Centrale Raad van Beroepin esittämä laitosta tekemään lääkärintarkastuksen. Toimivaltaisen
 ennakkoratkaisupyyntö), Bestuur van het Landelijk laitoksen on kuitenkin otettava huomioon asianomai-
 instituut sociale verzekeringen vastaan C. J. M. Voeten, sen asuinpaikan laitoksesta saatavat asiakirjat ja lää-
 J. Beckers (1) kärinlausunnot sekä hallinnolliset tiedot.
 (Sosiaaliturva Ð Rajatyöntekijät Ð Työkyvyttömyys Ð
 Lääkärintarkastus) (1) EYVL C 271, 6.9.1997.
 (1999/C 48/03)
 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa) (kolmas jaosto),
 10 päivänä joulukuuta 1998,
 Asiassa C-279/97, jonka Centrale Raad van Beroep (Alan- asiassa C-290/97 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkorat-
 komaat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen kaisupyyntö): Georg Bruner, joka harjoittaa liikettä toimi-
 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä- nimellä oGeorg Brunero, vastaan Hauptzollamt Hamburg-
 väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa Jonas (1)
 vireillä olevassa asiassa Bestuur van het Landelijk instituut
 sociale verzekeringen vastaan C. J. M. Voeten, J. Beckers, (Vientituet Ð Maataloustuotteiden nimikkeistö)
 ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta (1999/C 48/04)
 yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,
 itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
 annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanome-
 nettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun neuvos-
 ton asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella (ETY) yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
 N:o 2001/83 (EYVL L 230, 22.8.1984, s. 86), 40 ja
 51 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas Asiassa C-290/97, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saat-
 jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja tanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla


text:
26 . 10 . 96 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/25
 Sag anlagt den 13 . september 1996 af Anne-Marie Toller omstændigheder og stadig lider under, hverken kunne
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber erklæres egnet til at varetage sine funktioner eller pålægges
 ( Sag T- 142/96 ) en disciplinær sanktion. Denne ansøgning blev afslået ved
 afgørelse af 16 . november 19 95 , som er den afgørelse, der
 ( 96/C 318/43 ) anfægtes i nærværende sag.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der har tilsidesat vedtægtens artikel 53 , 59 og 78 , bilag VIII og
 den 13 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for IX samt princippet om, at enhver afgørelse skal baseres på
 De Europæiske Fællesskaber af Anne-Marie Toller, Bruxel en korrekt og relevant begrundelse — dvs . en begrundelse,
 les, ved advokat Benoit Lombart og advokat Eric Boigelot, som ikke er behæftet med faktiske eller retlige fejl — idet den
 Bruxelles, med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ikke har anerkendt den væsentlige invaliditet og uarbejds
 Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim . dygtighed, som hun lider af, men har henvist til en påstået
 utilstrækkelig faglig indsats som begrundelse for at iværk
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : sætte den omtvistede fjernelse fra tjenesten .
 1 ) Det udtrykkelige afslag af 16 . november 1995 annulle Hun fremhæver, at det følger af retspraksis, at en tjeneste
 res . Afslaget blev meddelt sagsøgeren den 20 . november
 mand ikke kan pålægges disciplinære sanktioner i tilfælde,
 1995 som svar på hendes ansøgning af 15 . september hvor de handlinger, der foreholdes ham, er nært knyttet til
 1995 i henhold til vedtægtens artikel 90, stk . 1 , hvori
 og påvirket af hans fysiske, psykiske eller mentale tilstand .
 hun anmodede ansættelsesmyndigheden om fornyet
 Invaliditetsudvalgets udtalelse om sagsøgeren, hvori det
 behandling af den afgørelse af 1 . juli 1993 , som udtaltes, at hun ikke havde nogen som helst symptomer, der
 generaldirektøren for Personale og Administration
 kunne begrunde de faglige problemer, hun gennemlevede,
 havde givet sagsøgeren meddelelse om i sin egenskab af
 blev afgivet uden hensyntagen til alle hendes symptomer,
 ansættelsesmyndighed, og hvorved hun med virkning hvilket nødvendigvis ville have ført til den modsatte
 fra 1 . oktober 1993 blev pålagt den disciplinære
 konklusion . Sagsøgeren konkluderer på dette grundlag, at
 sanktion fjernelse fra tjenesten uden reduktion eller
 hendes situation opfylder de kriterier, som almindeligvis
 frakendelse af retten til alderspension og straks blev
 gælder for at tage en afgørelse op til fornyet behandling, og
 fritstillet fra tjenesten .
 at et nyt lægeudvalg på ny bør gennemgå hendes tilstand i
 2 ) Den stiltiende afvisning af klagen af 13 . februar 1996 i lyset af de nytilkomne oplysninger .
 henhold til vedtægtens artikel 90, stk . 2, annulleres .
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at vedtægtens arti
 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostnin
 kel 51 og 86-89 samt bilag IX er blevet tilsidesat sammen
 ger .
 med principperne om omsorgspligt, ligebehandling og
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: beskyttelse af den berettigede forventning, idet ansættelses
 myndigheden stadfæstede den disciplinære sanktion om
 Sagsøgeren anfører, at hun den 15 . september 1995 indgav fjernelse fra tjenesten, selv om hendes fysiske og psykiske
 en ansøgning efter tjenestemandsvedtægtens artikel 90, sundhedstilstand på det faktisk relevante tidspunkt gjorde
 stk . 1 , om fornyet behandling af den afgørelse af juli 1993 , hende uegnet til at varetage sine funktioner . Ansættelses
 hvorved hun med virkning fra 1 . oktober 1993 blev pålagt myndigheden burde derfor efterfølgende og på grundlag af
 den disciplinære sanktion fjernelse fra tjenesten . Hun mener den underretning om lægelige oplysninger, den fik tilstillet,
 således, at hun på grund af de mange helbredsmæssige selv have trukket sin afgørelse om fjernelse fra tjenesten
 problemer, hun led under på tidspunktet for de omtvistede tilbage og truffet en ny afgørelse .