type: contracts

text:
60 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 22003A1206(01)
 6.12.2003 JURNALUL OFICIAL AL UNIUNII EUROPENE L 321/43
 ANNEX
 Council of Europe — European Treaty Series — No 180
 CONVENTION ON INFORMATION
 AND LEGAL COOPERATION
 CONCERNING
 „INFORMATION SOCIETY SERVICES”
 Moscow, 4.X.2001
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 61
 Preamble
 The Parties to this Convention, signatories hereto,
 Considering that the aim of the Council of Europe is to achieve a greater unity between its members for
 the purpose of safeguarding and realising the ideals and principles which are their common heritage;
 Noting the continued development of information and communication technology and the numerous
 national initiatives and their impact at a European and international level;
 Recognising the cross-border nature of interactive services that are diffused on-line by new means of
 electronic communication and their growing importance in facilitating the economic, social and cultural
 progress of the Council of Europe Member States;
 Recalling the system established by the legislation of the European Community for the exchange of the
 texts of draft domestic regulations concerning „Information Society Services”;
 Noting the need for all Council of Europe Member States to be kept regularly informed of legislative
 developments on „Information Society Services” at a pan-European level and, where necessary, to have
 the possibility to discuss and exchange information and ideas regarding these developments;
 Agreeing on the desirability to provide a legal framework to enable Member States of the Council of
 Europe to exchange, where practicable by electronic means, texts of draft domestic regulations aimed
 specifically at „Information Society Services”,
 Have agreed as follows:
 Article 1 — Object and scope of application
 (1) In accordance with the provisions of this Convention, the Parties shall exchange texts, where practicable by
 electronic means, of draft domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services” and shall
 cooperate in the functioning of the information and legal cooperation system set up under the Convention.
 (2) This Convention shall not apply:
 a to domestic regulations which are exempt from prior notification by virtue of European Community
 legislation (hereinafter referred to as „Community law”); or
 b where a notification has to be made to comply with other international agreements.
 (3) This Convention shall not apply:
 a to radio broadcasting services;
 b to television programme services covered by the European Convention on transfrontier television, opened
 for signature in Strasbourg on 5 May 1989 (ETS No 132), as amended by the Protocol of 1 October 1998
 (ETS No 171);
 c to domestic regulations relating to matters which are covered by European Community legislation or
 international agreements in the fields of telecommunications services and financial services.
 Article 2 — Definitions
 For the purposes of this Convention
 a „Information Society Services”, means any service, normally provided for remuneration, at a distance, by
 electronic means and at the individual request of a recipient of services;
 ---pagebreak--- 62 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 b „domestic regulations”, means legal texts concerning the compliance with requirements of a general nature
 relating to the taking up and pursuit of service activities within the meaning of paragraph (a) of this article,
 in particular provisions concerning the service provider, the services and the recipient of services,
 excluding any rules which are not specifically aimed at the Information Society Services.
 Article 3 — Receiving and transmitting authorities
 Each Party shall designate an authority that is in charge of transmitting and receiving, where practicable by
 electronic means, draft domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services” as well as any
 other documents pertaining to the functioning of the present Convention.
 Article 4 — Procedure
 (1) Each Party shall transmit, where practicable by electronic means, to the Secretary General of the Council of
 Europe the texts of draft domestic regulations which are aimed specifically at „Information Society Services”
 and which are at a stage of preparation in which it is still possible for them to be substantially amended, as
 well as a short summary of these texts in English or French. The Parties shall communicate the draft again
 under the above conditions if they make changes to the draft that have the effect of significantly altering its
 scope, shortening the timetable originally envisaged for implementation, adding specifications or
 requirements, or making the latter more restrictive.
 (2) Upon receipt of the texts of the draft domestic regulations and summaries under paragraph 1 above or
 paragraph 6 below, the Secretary General of the Council of Europe shall transmit them, where practicable
 by electronic means, to the authority of each Party.
 (3) Upon receipt of the texts and summaries under paragraph 2 above, each Party may transmit, where
 practicable by electronic means, observations on the texts of the draft domestic regulations in English or
 French to the Secretary General of the Council of Europe and to the Party concerned.
 (4) A Party receiving the observations under paragraph 3 above shall endeavour to take them into account as
 far as possible when preparing new domestic regulations.
 (5) Paragraphs 1 to 4 above shall not apply:
 a in cases where, for urgent reasons, occasioned by serious and unforeseeable circumstances relating to the
 protection of public health or safety, the protection of animals or the preservation of plants, and public
 policy, notably the protection of minors, a Party is obliged to prepare technical regulations in a very short
 space of time in order to enact and introduce them immediately without any consultations being possible;
 b in cases where for urgent reasons occasioned by serious circumstances relating to the protection of the
 security and the integrity of the financial system, notably the protection of depositors, investors and insured
 persons, a Party is obliged to enact and to implement rules on financial services immediately;
 In the cases mentioned in subparagraphs (a) and (b), the Party shall give reasons to the Secretary General of the
 Council of Europe for the urgency of the measures in question.
 c to domestic regulations enacted by or for regulated markets or by or for other markets or bodies carrying
 out clearing or settlement functions for those markets.
 (6) Each Party which finalises any domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services” shall
 transmit the definitive text to the Secretary General of the Council of Europe without delay and where
 practicable by electronic means.
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 63
 (7) Upon receipt of the texts of the adopted domestic regulations under paragraph 6 above, the Secretary General
 of the Council of Europe shall make them available, where practicable by electronic means, and shall keep
 this information in a single database within the Council of Europe.
 Article 5 — Declarations
 The authorities referred to in Article 3 shall be designated by means of a declaration addressed to the Secretary
 General of the Council of Europe, when the State concerned or the European Community becomes a Party
 to the present Convention, in accordance with the provisions of Articles 8 and 9. Any change shall likewise
 be declared to the Secretary General of the Council of Europe.
 Article 6 — Relationship to other instruments and agreements
 (1) This Convention shall not affect any international instrument which is binding on the Parties and which
 contains provisions on matters governed by this Convention.
 (2) The European Community shall equally fulfil the obligation to notify the texts transmitted to it by its Member
 States in pursuance of the provisions of paragraph 1 of Article 4, and shall transmit to them the observations
 received by the other Parties, in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Article 4.
 Article 7 — Amendments to Article 1 of the Convention concerning excluded matters
 (1) Any amendment to Article 1, paragraph 3 of this Convention proposed by a Party shall be communicated
 to the Secretary General of the Council of Europe who shall forward the communication to the European
 Committee on Legal Cooperation (CDCJ).
 (2) The proposed amendment shall be examined by the Parties, which may adopt it by a two-thirds majority of
 the votes cast. The text adopted shall be forwarded to the Parties. The European Community shall have the
 same number of votes as the number of its Member States.
 (3) On the first day of the month following the expiration of a period of four months after its adoption by the
 Parties, unless the Parties have notified objections by one-third of the votes cast, any amendment shall enter
 into force for those Parties which have not notified objection.
 (4) A Party which has notified an objection in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Article 7 may
 subsequently withdraw it in whole or in part. Such withdrawal shall be made by means of a notification
 addressed to the Secretary General of the Council of Europe and shall become effective as from the date of
 its receipt.
 Article 8 — Signature and entry into force
 (1) This Convention shall be open for signature by the Member States of the Council of Europe, the non-Member
 States which have participated in its elaboration and the European Community. Such States and the European
 Community may express their consent to be bound by:
 a signature without reservation as to ratification, acceptance or approval; or
 b signature subject to ratification, acceptance or approval, followed by ratification, acceptance or approval.
 (2) Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary General of the
 Council of Europe.
 (3) This Convention shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of
 three months after the date on which five signatories, of which at least one is not a Member State of the
 European Economic Area, have expressed their consent to be bound by the Convention in accordance with
 the provisions of paragraph 1.
 ---pagebreak--- 64 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 (4) In respect of any signatory which subsequently expresses its consent to be bound by it, the Convention shall
 enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the
 date of the expression of their consent to be bound by the Convention in accordance with the provisions of
 paragraph 2.
 Article 9 — Accession to the Convention
 (1) After the entry into force of the present Convention, the Committee of Ministers of the Council of Europe,
 after consulting the Parties to the Convention, may invite any non-Member State of the Council which has
 not participated in its elaboration to accede to this Convention, by a decision taken by the majority provided
 for in Article 20.d of the Statute of the Council of Europe and by the unanimous vote of the representatives
 of the Parties entitled to sit on the Committee.
 (2) In respect of any State acceding to it, the Convention shall enter into force on the first day of the month
 following the expiration of a period of three months after the date of deposit of the instrument of accession
 with the Secretary General of the Council of Europe.
 Article 10 — Reservations
 No reservation may be made in respect of any provision of this Convention.
 Article 11 — Territorial application
 (1) Any State or the European Community may, at the time of signature or when depositing its instrument of
 ratification, acceptance, approval or accession, specify the territory or territories to which this Convention
 shall apply.
 (2) Any Party may, at any later date, by declaration addressed to the Secretary General of the Council of Europe,
 extend the application of this Convention to any other territory or territories specified in the declaration and
 for whose international relations it is responsible or on whose behalf it is authorised to give undertakings.
 In respect of such territory the Convention shall enter into force on the first day of the month following the
 expiration of a period of three months after the date of receipt of such declaration by the Secretary General.
 (3) Any declaration made in pursuance of the preceding paragraph may, in respect of any territory mentioned
 in such declaration, be withdrawn by means of a notification addressed to the Secretary General of the
 Council of Europe. Such withdrawal shall take effect on the first day of the month following the expiration
 of a period of three months after the date of receipt by the Secretary General of the Council of Europe of the
 notification.
 Article 12 — Denunciation
 (1) Any Party may, at any time, denounce this Convention by means of a notification addressed to the Secretary
 General of the Council of Europe.
 (2) Such denunciation shall become effective on the first day of the month following the expiration of a period
 of three months after the date of receipt of the notification by the Secretary General.
 Article 13 — Notification
 The Secretary General of the Council of Europe shall notify the member States of the Council and any other
 signatories and Parties to this Convention of:
 a any signature;
 b the deposit of any instrument of ratification, acceptance, approval or accession;
 c any declaration made in pursuance of the provisions of Article 5;
 d any notification received in pursuance of the provisions of Article 7;
 e any date of entry into force of this Convention, in accordance with Articles 8, 9 and 11;
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 65
 f any declaration received in pursuance of the provisions of paragraphs 2 and 3 of Article 11;
 g any notification received in pursuance of the provision of paragraph 1 of Article 12;
 h any other act, notification or communication relating to this Convention.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Convention.
 Done at Moscow, this fourth day of October 2001, in English and in French, both texts being equally authentic,
 in a single copy which shall be deposited in the archives of the Council of Europe. The Secretary General of
 the Council of Europe shall transmit certified copies to each Member State of the Council of Europe, to the
 non-Member States which have participated in the elaboration of this Convention, to the European
 Community, as well as to any State invited to accede to it.
 ---pagebreak--- 66 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 Série des traités européens — No 180
 CONVENTION SUR L’INFORMATION
 ET LA COOPÉRATION JURIDIQUE
 CONCERNANT
 LES „SERVICES DE LA SOCIÉTÉ DE L’INFORMATION”
 Moscou, 4.X.2001
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 67
 Préambule
 Les Parties à la présente Convention,
 Considérant que le but du Conseil de l’Europe est de réaliser une union plus étroite entre ses membres
 afin de préserver et de mettre en œuvre les idéaux et les principes qui constituent leur patrimoine
 commun;
 Prenant acte du développement constant de la technologie de l’information et de la communication et
 des nombreuses initiatives nationales ainsi que de leurs répercussions aux niveaux européen et
 international;
 Reconnaissant la nature transfrontière des services à caractère interactif diffusés en ligne par les nouveaux
 moyens de communication électroniques et leur importance croissante pour faciliter le progrès
 économique, social et culturel des États membres du Conseil de l’Europe;
 Rappelant le système établi par la législation de la Communauté européenne en matière d’échange des
 textes de projets de réglementation de droit interne concernant les „services de la société de
 l’information”;
 Notant le besoin qu’ont tous les États membres du Conseil de l’Europe d’être régulièrement tenus
 informés des développements législatifs sur les „Services de la société de l’information” au plan
 paneuropéen et, le cas échéant, d’avoir la possibilité de discuter et d’échanger des informations et des idées
 sur ces développements;
 S’accordant à reconnaître l’opportunité de fournir un cadre juridique permettant aux États membres du
 Conseil de l’Europe d’échanger, lorsque cela est réalisable par voie électronique, les textes de projets de
 réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la société de l’information”;
 Sont convenus de ce qui suit:
 Article 1 — Objet et champ d’application
 (1) Aux termes de la présente Convention, les Parties doivent procéder à un échange, lorsque cela est réalisable,
 par voie électronique, des projets de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de
 la société de l’information” et coopérer au fonctionnement du système d’information et de coopération
 juridique instauré par la Convention.
 (2) Cette Convention ne s’applique pas:
 a à des réglementations de droit interne qui sont dispensées d’une notification préalable en conformité avec
 le droit de la Communauté européenne (ci-après dénommé „droit communautaire”) ou
 b lorsqu’une notification doit être faite en conformité avec d’autres accords internationaux.
 (3) La présente Convention ne s’applique pas:
 a aux services de radiodiffusion sonore;
 b aux services de radiodiffusion télévisuelle couverts par la Convention européenne sur le télévision
 transfrontière, ouverte à la signature à Strasbourg le 5 mai 1989 (STE no 132), telle qu’amendée par le
 Protocole du 1er octobre 1998 (STE no 171);
 c aux réglementions de droit interne concernant des questions qui font l’objet d’une réglementation
 communautaire ou d’accords internationaux en matière de services de télécommunication et de services
 financiers.
 Article 2 — Définitions
 Aux fins de la présente Convention:
 a „service de la société de l’information” signifie tout service, fourni normalement contre rémunération, à
 distance, par voie électronique et à la demande individuelle d’un destinataire de services.
 ---pagebreak--- 68 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 b „réglementations de droit interne” signifie des textes juridiques concernant le respect d’exigences de nature
 générale relatives à l’accès aux activités des services de la société de l’information et à leur exercice
 conformément au paragraphe a du présent article, notamment les dispositions relatives au prestataire de
 services, aux services et au destinataire de services, à l’exclusion des réglementations qui ne visent pas
 spécifiquement les services de la société de l’information.
 Article 3 — Autorités de réception et de transmission
 Chaque Partie désigne une autorité chargée de transmettre et de recevoir, lorsque cela est réalisable, par voie
 électronique, les projets de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la société de
 l’information” ainsi que tout autre document relatif au fonctionnement de la présente Convention.
 Article 4 — Procédure
 (1) Chaque Partie transmet, lorsque cela est réalisable, par voie électronique, au Secrétaire Général du Conseil de
 l’Europe les textes de tout projet de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la
 société de l’information” à un stade de préparation où il est encore possible d’y apporter des amendements
 substantiels, ainsi qu’un bref résumé de ces textes en français ou en anglais. Les Parties procèdent à une
 nouvelle communication dans les conditions énoncées ci-dessus, s’ils apportent au projet de règle technique,
 d’une manière significative, des changements qui auront pour effet de modifier le champ d’application, d’en
 raccourcir le calendrier d’application initialement prévu, d’ajouter des spécifications ou des exigences, ou de
 rendre celles-ci plus strictes.
 (2) Dès réception des textes des projets de réglementation de droit interne et des résumés, conformément au
 paragraphe 1 ou au paragraphe 6 du présent article, le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les transmet,
 lorsque cela est réalisable, par voie électronique, à l’autorité de chaque Partie.
 (3) Dès réception des textes et des résumés, conformément au paragraphe 2, chaque Partie peut transmettre,
 lorsque cela est réalisable par voie électronique, ses observations, en anglais ou en français, concernant les
 textes des projets de réglementation de droit interne au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe et à la Partie
 concernée.
 (4) La Partie qui reçoit des observations conformément au paragraphe 3 s’efforcera d’en tenir compte dans la
 mesure du possible par la suite dans l’élaboration de la nouvelle réglementation de droit interne.
 (5) Les paragraphes 1 à 4 ne s’appliquent pas:
 a lorsqu’une Partie, pour des raisons urgentes tenant à une situation grave et imprévisible qui a trait à la
 protection de la santé des personnes et des animaux, à la préservation des végétaux ou à la sécurité et, pour
 les règles relatives aux services, aussi à l’ordre public, notamment à la protection des mineurs, doit élaborer
 à très bref délai des règles techniques pour les arrêter et les mettre en vigueur aussitôt, sans qu’une
 consultation soit possible;
 b lorsqu’une Partie, pour des raisons urgentes tenant à une situation grave qui a trait à la protection de la
 sécurité et de l’intégrité du système financier, et notamment à la protection des déposants, des investisseurs
 et des assurés, doit arrêter et mettre en vigueur aussitôt des règles relatives aux services financiers;
 dans les cas mentionnés aux alinéas a. et b., la Partie indique au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les
 motifs qui justifient l’urgence des mesures en question;
 c aux réglementations nationales édictées par ou pour les marchés réglementés ou par ou pour d’autres
 marchés ou organes effectuant des opérations de compensation ou de règlement pour ces marchés.
 (6) Chaque Partie qui achève tous textes des réglementations de droit interne visant spécifiquement les „services
 de la société de l’information”, transmet la version définitive au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe sans
 délai et, lorsque cela est réalisable, par voie électronique.
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 69
 (7) Dès réception des textes définitivement adoptés des réglementations de droit interne visées au paragraphe 6,
 le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les rend accessible lorsque cela est réalisable, par voie
 électronique, et procède au stockage de ces informations dans une base de données propre au Conseil de
 l’Europe.
 Article 5 — Déclarations
 Les autorités visées à l’article 3 sont désignées au moyen d’une déclaration adressée au Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe au moment où l’Etat concerné ou la Communauté européenne devient partie à la présente
 Convention conformément aux dispositions des articles 8 et 9. Tout changement fera également l’objet d’une
 déclaration adressée au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 Article 6 — Relations avec d’autres instruments et accords
 (1) La présente Convention ne porte pas atteinte aux instruments internationaux liant les Parties et contenant
 des dispositions sur des questions réglées par la Convention.
 (2) La Communauté européenne notifie également les textes qui lui sont transmis par ses États membres, en
 conformité avec les dispositions du paragraphe 1 de l’article 4, et leur transmet les observations reçues par
 les autres Parties, en conformité avec les dispositions du paragraphe 3 de l’article 4.
 Article 7 — Amendements à l’article 1 de la Convention concernant les exclusions
 (1) Tout amendement à l’article 1, paragraphe 3 de la présente Convention proposé par une Partie est
 communiqué au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe qui transmet la communication au Comité
 européen de coopération juridique (CDCJ).
 (2) L’amendement proposé est examiné par les Parties, qui, peuvent l’adopter par une majorité des deux tiers des
 voix exprimées. Le texte adopté est transmis aux Parties. La Communauté européenne dispose d’un nombre
 de voix correspondant à celui de ses États membres.
 (3) Le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de quatre mois après son adoption par les Parties,
 sauf si les Parties ont notifié des objections par plus d’un tiers des voix exprimées, l’amendement entre en
 vigueur à l’égard des Parties qui n’ont pas notifié d’objection.
 (4) Une Partie qui a notifié une objection en conformité avec les dispositions du paragraphe 3 de l’article 7 peut
 la retirer ultérieurement en tout ou en partie. Ce retrait est effectué en adressant une notification au Secrétaire
 Général du Conseil de l’Europe et prendra effet à la date de réception de la notification par le Secrétaire
 Général.
 Article 8 — Signature et entrée en vigueur
 (1) La présente Convention est ouverte à la signature des États membres du Conseil de l’Europe, des États non
 membres qui ont participé à son élaboration, ainsi que de la Communauté européenne. Ces États et la
 Communauté européenne peuvent exprimer leur consentement à être liés par:
 a signature sans réserve de ratification, d’acceptation ou d’approbation; ou
 b signature sous réserve de ratification, d’acceptation ou d’approbation, suivie de ratification, d’acceptation
 ou d’approbation.
 (2) Les instruments de ratification, d’acceptation ou d’approbation seront déposés près le Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe.
 (3) La présente Convention entrera en vigueur le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de trois
 mois après la date à laquelle cinq signataires, dont au moins un État non membre de l’Espace économique
 européen, auront exprimé leur consentement à être liés par la Convention, conformément aux dispositions
 du paragraphe 1.
 ---pagebreak--- 70 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 41
 (4) Pour tout signataire qui exprimera ultérieurement son consentement à être lié par la Convention, celle-ci entrera
 en vigueur le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de trois mois après la date de l’expression
 de son consentement à être lié par la Convention, conformément aux dispositions du paragraphe 2.
 Article 9 — Adhésion à la Convention
 (1) Après l’entrée en vigueur de la présente Convention, le Comité des Ministres du Conseil de l’Europe pourra,
 après avoir consulté les Parties à la Convention, inviter tout État non membre du Conseil, n’ayant pas participé
 à son élaboration, à adhérer à la présente Convention par une décision prise à la majorité prévue à l’article
 20.d du Statut du Conseil de l’Europe et à l’unanimité des représentants des Parties ayant le droit de siéger
 au Comité.
 (2) Pour tout État adhérent, la Convention entrera en vigueur le premier jour du mois suivant l’expiration d’une
 période de trois mois après la date de dépôt de l’instrument d’adhésion près le Secrétaire Général du Conseil
 de l’Europe.
 Article 10 — Réserves
 Aucune réserve n’est admise aux dispositions de la présente Convention.
 Article 11 — Application territoriale
 (1) Tout État ou la Communauté européenne pourra, au moment de la signature ou au moment du dépôt de son
 instrument de ratification, d’acceptation, d’approbation ou d’adhésion, désigner le ou les territoires auxquels
 s’appliquera la présente Convention.
 (2) Toute Partie pourra, à tout autre moment par la suite, par une déclaration adressée au Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe, étendre l’application de la présente Convention à tout autre territoire ou territoires
 désignés dans la déclaration et pour lesquels cette Partie est responsable ou pour lesquels elle est autorisée
 à prendre des engagements. La Convention entrera en vigueur à l’égard de ce territoire le premier jour du mois
 qui suit l’expiration d’une période de trois mois après la date de réception de ladite déclaration par le Secrétaire
 Général.
 (3) Toute déclaration faite conformément au précédent paragraphe pourra être retirée, en ce qui concerne tout
 territoire désigné dans cette déclaration, par notification adressée au Secrétaire Général du Conseil de
 l’Europe. Le retrait prendra effet le premier jour du mois suivant l’expiration d’une période de trois mois après
 la date de réception de ladite notification par le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 Article 12 — Dénonciation
 (1) Toute Partie peut, à tout moment, dénoncer la présente Convention en adressant une notification au
 Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 (2) La dénonciation prendra effet le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de trois mois après
 la date de réception de la notification par le Secrétaire Général.
 Article 13 — Notification
 Le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe notifiera aux États membres du Conseil et à tous les autres
 signataires et Parties à la présente Convention:
 a toute signature;
 b le dépôt de tout instrument de ratification, d’acceptation, d’approbation ou d’adhésion;
 c toute déclaration reçue en application des dispositions de l’article 5;
 d toute notification reçue en application des dispositions de l’article 7;
 e toute date d’entrée en vigueur de la présente Convention conformément à ses articles 8, 9 et 11;
 ---pagebreak--- 13/vol. 41 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 71
 f toute déclaration reçue en application des dispositions des paragraphes 2 et 3 de l’article 11;
 g toute notification reçue en application des dispositions du paragraphe 1 de l’article 12;
 h tout autre acte, notification ou communication ayant trait à la présente Convention.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente Convention.
 Fait à Moscou, le 4 octobre 2001, en français et en anglais, les deux textes faisant également foi, en un seul
 exemplaire qui sera déposé dans les archives du Conseil de l’Europe. Le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe
 en communiquera copie certifiée conforme à chacun des États membres du Conseil de l’Europe, aux États non
 membres qui ont participé à l’élaboration de la Convention, à la Communauté européenne, ainsi qu’à tout État
 invité à y adhérer.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 24.1.2022
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 15/7
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2022/90
 z 21. januára 2022,
 ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/883, pokiaľ ide o podrobné prvky mechanizmu výberu opierajúceho sa o posudzovanie rizík na úrovni Únie pri výbere lodí na inšpekciu
 (Text s významom pre EHP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/883 zo 17. apríla 2019 o prístavných zberných zariadeniach na vykladanie odpadu z lodí, ktorou sa mení smernica 2010/65/EÚ a zrušuje smernica 2000/59/ES (1), a najmä na jej článok 11 ods. 2 druhý pododsek,
 keďže:
 (1)
 Účinné presadzovanie povinnosti vyložiť odpad do prístavných zberných zariadení má zásadný význam pre účinné riešenie problému morského odpadu a ostatného odpadu z lodnej dopravy, ktorý vstupuje do morského prostredia.
 (2)
 Jednotný mechanizmus výberu opierajúceho sa o posudzovanie rizík na úrovni Únie by mal obsahovať jednotné podmienky výberu lodí na inšpekciu v súlade s článkom 11 ods. 2 smernice (EÚ) 2019/883.
 (3)
 Vytvorením mechanizmu výberu opierajúceho sa o posudzovanie rizík na úrovni Únie majú mať príslušné orgány v členských štátoch podporný nástroj na splnenie inšpekčného záväzku v súlade s článkom 11 ods. 1 smernice (EÚ) 2019/883.
 (4)
 S cieľom posúdiť riziko, že loď nespĺňa povinnosti stanovené v smernici (EÚ) 2019/883, by sa malo zohľadniť viacero parametrov, ktoré spolu poskytujú jasný náznak takéhoto rizika. Týmito parametrami by mali byť: nesúlad alebo náznaky nesúladu s požiadavkami týkajúcimi sa vykladania odpadu; čas, ktorý uplynul od poslednej inšpekcie; existencia predchádzajúcich správ o nesúlade zo strany príslušných prístavných orgánov; predchádzajúci a nasledujúci prístav zastavenia; existencia výnimky pre danú loď a informácie zahrnuté v systéme SafeSeaNet a THETIS-EU.
 (5)
 Na zabezpečenie jednotných podmienok výberu lodí na inšpekciu je nevyhnutné, aby členské štáty uplatňovali harmonizovanú metodiku. Vykonávacie akty prijaté podľa smernice (EÚ) 2019/883 by preto mali mať formu vykonávacích nariadení.
 (6)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre bezpečnosť na mori a pre zabránenie znečisťovania z lodí,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 1. Na účely inšpekcií členské štáty klasifikujú lode uvedené v článku 3 ods. 1 písm. a) smernice (EÚ) 2019/883 do týchto kategórií úrovne rizika:
 a)
 Úroveň rizika 1 (vysoké riziko);
 b)
 Úroveň rizika 2 (stredné riziko);
 c)
 Úroveň rizika 3 (nízke riziko);
 d)
 Úroveň rizika 4 (minimálne riziko).
 2. Kategória úrovne rizika pre každú loď sa určí na základe parametrov rizika stanovených v tabuľke 1 prílohy.
 3. Parametre úrovne rizika stanovené v tabuľke 1 prílohy sa uplatňujú podľa metodiky uvedenej v bodoch 1 až 4 prílohy.
 Článok 2
 Pri plnení inšpekčných záväzkov stanovených v článku 11 smernice (EÚ) 2019/883 členské štáty dodržiavajú tieto požiadavky:
 a)
 uprednostniť inšpekcie lodí s vyššou kategóriou úrovne rizika;
 b)
 náhodne vybrať na inšpekciu aspoň 1 % lodí, ktoré sa majú každý rok podrobiť inšpekcii.
 Článok 3
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 21. januára 2022
 Za Komisiu
 predsedníčka
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) Ú. v. EÚ L 151, 7.6.2019, s. 116.
 PRÍLOHA
 Metodika:
 1.
 Parametre rizika stanovené v tabuľke 1 sa použijú na určenie úrovne rizika plavidla.
 2.
 Každému parametru rizika stanovenému v tabuľke 1 je pridelený iný farebný kód predstavujúci úroveň rizika: červený (vysoká), oranžový (stredná) alebo žltý (nízka).
 3.
 Priradenie úrovne rizika lodi na základe výstrah podľa parametrov rizika v tabuľke 1 vychádza z kritérií stanovených v tabuľke 2.
 4.
 S cieľom uplatniť niekoľko súbežných aktívnych výstrah na priradenie úrovní rizika stanovených v tabuľke 2 možno použiť konverzné faktory uvedené v tabuľke 3.
 Tabuľka 1
 Parametre rizika
 Číslo parametra rizika
 Úroveň rizika výstrahy (farebný kód)
 Opis parametra rizika
 Kritériá aktivácie výstrahy pre daný parameter rizika
 Kritériá deaktivácie výstrahy pre daný parameter rizika
 1
 Oranžová
 Nesúlad s požiadavkami na predbežné oznámenie o odpade stanovenými v článku 6 smernice (EÚ) 2019/883.
 Výstraha sa aktivuje, ak predbežné oznámenie o odpade nebolo zaslané alebo neobsahovalo povinné informácie.
 Zápis sa započíta prístavu A na základe predbežného oznámenia o odpade zaslaného prístavu A. Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 2
 Oranžová
 Informácie, ktoré poskytol prevádzkovateľ, zástupca alebo kapitán v súlade s článkom 6 smernice (EÚ) 2019/883.
 Výstraha sa aktivuje, ak kontroly platnosti obsahu predbežného oznámenia o odpade odhalia možnosť, že loď by nemusela byť v súlade so smernicou.
 Zápis sa započíta prístavu A na základe predbežného oznámenia o odpade zaslaného prístavu A. Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 3
 Oranžová
 Dátum predchádzajúcich inšpekcií uskutočnených v súlade s článkom 10 smernice (EÚ) 2019/883.
 Výstraha sa aktivuje, ak sa na lodi v predchádzajúcich 12 mesiacoch neuskutočnila inšpekcia v súlade s článkom 10 smernice (EÚ) 2019/883.
 Poznámka: Táto výstraha by sa mala aktivovať až po 28. júni 2022.
 Výstraha sa deaktivuje po zaznamenaní inšpekcie v súlade s článkom 14 ods. 2 písm. a) smernice (EÚ) 2019/883.
 4
 Červená
 Existujúce správy od inšpekčných orgánov prístavných zberných zariadení, prístavných orgánov alebo iných príslušných orgánov, v ktorých sa uvádza, že loď nebola v súlade s článkom 7 smernice (EÚ) 2019/883.
 Výstrahu aktivujú inšpektori prístavných zberných zariadení manuálne v systéme THETIS-EU.
 Výstraha sa deaktivuje po ukončení inšpekcie (stav „Po inšpekcii“) bez zistenia nesúladu.
 5
 Oranžová
 Výstraha pri nesúlade s prístavnými zbernými zariadeniami
 Výstraha sa aktivuje, ak sa v priebehu posledných 6 mesiacov zistilo, že loď nevyhovuje prístavným prijímacím zariadeniam, s príslušnou správou v systéme THETIS-EU.
 Výstraha sa deaktivuje po ukončení inšpekcie (stav „Po inšpekcii“) bez zistenia nesúladu.
 6
 Oranžová
 Dostatočné vyhradené skladovacie priestory
 Výstraha sa aktivuje, ak sa vyhradené skladovacie priestory na palube nepovažujú za dostatočné podľa kritérií použitých na uplatňovanie článku 8 ods. 4 písm. b).
 Zápis sa započíta prístavu A na základe predbežného oznámenia o odpade zaslaného prístavu A. Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 7
 Žltá
 Nasledujúci prístav zastavenia
 Predstavuje zvýšenú úroveň rizika, ak nie je v EÚ alebo je neznámy. Na účely započítania tohto zápisu sa prístavy nachádzajúce sa na Islande, v Nórsku, Spojenom kráľovstve (vrátane Ostrova Man, Normanských ostrovov a Gibraltáru) a ruské prístavy nachádzajúce sa v Baltskom mori považujú za prístavy EÚ.
 Zápis sa započíta prístavu A na základe predbežného oznámenia o odpade zaslaného prístavu A. Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 8
 Žltá
 Predchádzajúci prístav zastavenia
 Predstavuje zvýšenú úroveň rizika, ak nie je v EÚ. Na účely započítania tohto zápisu sa prístavy nachádzajúce sa na Islande, v Nórsku, Spojenom kráľovstve (vrátane Ostrova Man, Normanských ostrovov a Gibraltáru) a ruské prístavy nachádzajúce sa v Baltskom mori považujú za prístavy EÚ.
 Zápis sa započíta prístavu A na základe predbežného oznámenia o odpade zaslaného prístavu A. Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 9
 Žltá
 Výstraha pri výnimke
 Výstraha sa aktivuje, ak má loď výnimku a nebola na nej uskutočnená inšpekcia 12 mesiacov, aby sa zabezpečilo, že tieto lode budú zahrnuté do inšpekcií.
 Výstraha sa musí opätovne posúdiť v každom prístave.
 10
 Červená
 Výstraha pri incidente typu „odpad“
 Výstraha sa aktivuje, ak bola v predchádzajúcom prístave vydaná pre dané plavidlo v systéme SafeSeaNet správa o incidente typu „odpad“.
 Výstraha sa deaktivuje po ukončení inšpekcie (stav „Po inšpekcii“) bez nesúladu alebo po tom, ako incident v systéme SafeSeaNet prestane byť aktívny.
 Tabuľka 2
 Priradenie úrovní rizika na základe počtu aktívnych vstupov
 Kritériá pre úrovne rizika
 Úroveň rizika 1
 Jedna alebo viac červených výstrah
 Úroveň rizika 2
 Jedna alebo viac (1) oranžových výstrah
 Úroveň rizika 3
 Jedna alebo viac (1) žltých výstrah
 Úroveň rizika 4
 Žiadna aktívna výstraha
 Tabuľka 3
 Konverzné faktory na zlúčenie viacerých súbežných aktívnych parametrov na uplatnenie úrovní rizika podľa tabuľky 2
 Konverzný faktor
 Tri žlté výstrahy
 Jedna oranžová výstraha
 Tri oranžové výstrahy
 Jedna červená výstraha
 (1) Do počtu, ktorý spúšťa uplatnenie konverzného faktora.


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,2.6.2022
 COM(2022) 259 final
 2022/0175(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel AKV-ELi suursaadikute komitees seoses AKV-ELi suursaadikute komitee 17. detsembri 2019. aasta otsuse nr 3/2019 (võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed) muutmisega
 SELETUSKIRI
 1. Kavandatav reguleerimisese
 Käesolev komisjoni otsus sisaldab ettepanekut, mis käsitleb nõukogu otsust seisukoha kohta, mille liit võtab AKV-ELi suursaadikute komitees ELi ning Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma vahel 23. juunil 2000 Cotonous alla kirjutatud koostöölepingu (edaspidi „Cotonou leping“)
 1
 artikli 95 lõike 4 kohaseid üleminekumeetmeid käsitleva otsuse nr 3/2019 („üleminekumeetmete otsus“)
 2
 muutmise kohta. Seda otsust muudeti esimest korda AKV-ELi suursaadikute komitee 4. detsembri 2020. aasta otsusega nr 2/2020,
 3
 millega pikendati Cotonou lepingu kohaldamist 30. novembrini 2021. Vastavalt 26. novembri 2021. aasta otsusele nr 3/2021
 4
 lepiti kokku pikendada lepingut teist korda kuni 30. juunini 2022. Komisjon teeb ettepaneku pikendada Cotonou lepingu kõigi sätete kohaldamist kuni 31. detsembrini 2022 või kuni liidu ja AKV riikide vahelise uue koostöölepingu jõustumiseni või ajutise kohaldamise alguseni, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
 2.ETTEPANEKU TAUST
 2.1.Cotonou koostööleping
 Cotonou leping on alates 2000. aastast olnud ELi ja 79 AKV riigi suhete raamistik. Leping sõlmiti 20 aastaks, kehtivusega alates 1. märtsist 2000 kuni 29. veebruarini 2020. Seda muudeti 2005. ja 2010. aastal.
 17. detsembril 2019 pikendati AKV-ELi suursaadikute komitee otsusega nr 3/2019 Cotonou lepingu kohaldamist kuni 31. detsembrini 2020 või kuni liidu ja AKV riikide vahelise uue koostöölepingu jõustumiseni, olenevalt sellest, mis varem saabub. Seda otsust muudeti esimest korda AKV-ELi suursaadikute komitee 4. detsembri 2020. aasta otsusega nr 2/2020,
 5
 millega pikendati Cotonou lepingu kohaldamist 30. novembrini 2021. Vastavalt 26. novembri 2021. aasta otsusele nr 3/2021
 6
 lepiti kokku pikendada lepingut teist korda kuni 30. juunini 2022.
 Septembris 2018 alustati läbirääkimisi uue AKV-ELi koostöölepingu sõlmimiseks. 15. aprillil 2021 parafeerisid pealäbirääkijad liidu ning Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide organisatsiooni (AKVRO) liikmete vahelise uue koostöölepingu teksti. Komisjon saatis hiljem oma ettepaneku nõukogule allkirjastamiseks. Läbirääkimisi taasalustati lepingu õigusliku laadi osas. Õigusliku laadiga seotud muudatusi sisaldava teksti käsitlemine on aga nõukogu AKV töörühma tasandil peatatud. Nüüdseks on selge, et ELi Nõukogu tasandil toimuvate aruteludega ei jõuta uue lepingu osas piisavalt vara lõpule, et seda oleks võimalik hakata kohaldama alates Cotonou lepingu kohaldamise praegusest lõppkuupäevast 30. juunil 2022. Selles olukorras jääks ELi-AKV suhetes vaakum, mille tekkimine tuleb ära hoida.
 2.2.AKV-ELi ministrite nõukogu
 AKV-ELi ministrite nõukogu on Cotonou lepingus (artikkel 15) sätestatud ministrite tasandi organ. Sinna kuuluvad ühelt poolt Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjoni liikmed ning teiselt poolt üks liige iga AKV riigi valitsusest. Lisaks muudele ülesannetele võtab ministrite nõukogu vastu Cotonou lepingu rakendamiseks ja täitmiseks vajalikud otsused. Ministrite nõukogu teeb oma otsused lepinguosaliste ühisel kokkuleppel. Otsused saavad kehtivaks üksnes siis, kui kohal on i) pooled Euroopa Liidu Nõukogu liikmetest (st 14 ELi liikmesriikide ministrit), ii) üks komisjoni liige ja iii) kaks kolmandikku AKV riikide valitsusi esindavatest liikmetest (st valitsuse liikmed 55-st AKV riigist).
 2.3.Üleminekumeetmed
 Cotonou lepingu artikli 95 lõike 4 teises lõigus on öeldud järgmist: „Ministrite nõukogu võtab kõik üleminekumeetmed, mida võib vaja minna uue lepingu jõustumiseni“. Cotonou lepingu artikli 95 lõike 4 teise lõigu kohaselt võib kohaldada üleminekumeetmeid, et pikendada Cotonou lepingu kohaldatavust tervikuna või osaliselt kuni uue lepingu kohaldamise alguskuupäevani (ajutine kohaldamine või jõustumine). Selleks et säilitada AKV riikidega õiguslik, poliitiline ja institutsionaalne järjepidevus ja arvestades, et uue lepingu kohaldamiseni enne praeguse õigusraamistiku kehtivuse lõppemist ei jõuta, on vastuvõetud üleminekumeetmeid vaja pikendada, et jätkata praeguse lepingu kohaldamist.
 2.4.Üleminekumeetmete muutmine AKV-ELi suursaadikute komitees
 Cotonou lepingu artikli 95 lõike 4 kohaselt teeb üleminekumeetmete otsuse AKV-ELi ministrite nõukogu. Siiski võib ministrite nõukogu Cotonou lepingu artikli 15 lõike 4 kohaselt anda oma volitused edasi suursaadikute komiteele. Selleks delegeeris ministrite nõukogu üleminekumeetmete vastuvõtmise otsuse volitused 23. mail 2019 suursaadikute komiteele
 7
 . Cotonou lepingu artikli 16 lõike 2 kohaselt võib suursaadikute komitee võtta ministrite nõukogu poolt talle antud volituste piires vastu lepinguosalistele siduvaid otsuseid või neid muuta.
 Suursaadikute komitee töökorra
 8
 artikli 1 kohaselt tuleb komitee kokku korrapäraselt, eelkõige ministrite nõukogu istungi ettevalmistamiseks, ja siis, kui see osutub lepinguosalise taotlusel vajalikuks. Tänu sellele paindlikkusele saab suursaadikute komitee tagada, et üleminekumeetmeid käsitleva otsuse muudatus tehakse õigeaegselt ja mitte hiljem kui 2022. aasta juuni keskpaigas.
 Seetõttu peab AKV-ELi suursaadikute komitee võtma oma koosolekul vastu üleminekumeetmete otsuse muudatuse („kavandatav õigusakt“). Kavandatava akti eesmärk on pikendada Cotonou lepingu kõigi sätete kohaldamist kuni 31. detsembrini 2022 või kuni liidu ja AKV riikide vahelise uue koostöölepingu jõustumiseni või ajutise kohaldamise alguseni, olenevalt sellest, mis varem saabub.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Komisjon teeb ettepaneku muuta praegust otsust Cotonou lepingu üleminekumeetme kohta, et pikendada Cotonou lepingu kohaldamist kuni 31. detsembrini 2022, välja arvatud juhul, kui enne nimetatud kuupäeva jõustub uus leping või seda hakatakse ajutiselt kohaldama.
 Eespool öeldut silmas pidades tuleb kavandatav liidu seisukoht AKV-ELi suursaadikute komitee istungil vastu võtta.
 4.Õiguslik alus
 4.4.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Selle mõiste alla kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 9
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 23. juunil 2000 Cotonous alla kirjutatud AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 teise lõigu kohaselt võib kohaldada üleminekumeetmeid, et pikendada Cotonou lepingu kohaldatavust tervikuna või osaliselt kuni uue lepingu kohaldamise alguskuupäevani (ajutine kohaldamine või jõustumine pärast seda, kui kõik lepinguosalised on selle ratifitseerinud). Eelkõige – „Ministrite nõukogu võtab kõik üleminekumeetmed, mida võib vaja minna uue lepingu jõustumiseni“.
 Seega on selge, et akt, mille AKV-ELi suursaadikute komitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kooskõlas lepingu artiklitega 15 ja 16 on kavandatav suursaadikute komitee otsus rahvusvahelise õiguse raames siduv.
 Suursaadikute komitee on Cotonou lepingu artikli 16 alusel loodud organ.
 Euroopa Liit on koos oma liikmesriikidega Cotonou lepingu osaline ja seega on suursaadikute komitee kavandatav otsus tema jaoks siduv.
 Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava õigusakti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava akti peamine eesmärk ja sisu on seotud Cotonou lepingu kui terviku toimimisega, eelkõige selle kohaldamisaja pikendamisega, mille tulemusel kehtivuse lõppkuupäev lükkub edasi. Seega tuleb nõukogu otsuse materiaalõigusliku aluse kindlaksmääramisel lähtuda Cotonou lepingust kui tervikust
 10
 .
 Cotonou leping sõlmiti assotsieerimislepinguna ja see põhineb seega Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklil 310, mis on samaväärne ELi toimimise lepingu artikliga 217. Seepärast on kavandatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 217.
 4.3. Kokkuvõte
 Kavandatava akti peamine eesmärk ja sisu on seotud Cotonou lepingu kui terviku toimimisega, eelkõige selle kohaldamisaja pikendamisega, mille tulemusel kehtivuse lõppkuupäev lükkub edasi. Seega tuleb nõukogu otsuse materiaalõigusliku aluse kindlaksmääramisel lähtuda Cotonou lepingust kui tervikust
 11
 .
 Cotonou leping sõlmiti assotsieerimislepinguna ja see põhineb seega Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklil 310, mis on samaväärne ELi toimimise lepingu artikliga 217. Seepärast on kavandatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 217.
 2022/0175 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel AKV-ELi suursaadikute komitees seoses AKV-ELi suursaadikute komitee 17. detsembri 2019. aasta otsuse nr 3/2019 (võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed) muutmisega
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 217 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna („AKV“) riikide rühma liikmete ning teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vaheline koostööleping („AKV-ELi koostööleping“)
 12
 kirjutati alla 23. juunil 2000 Cotonous. AKV-ELi koostööleping jõustus 1. aprillil 2003 ja seda kohaldatakse kuni 30. juunini 2022 vastavalt AKV-ELi suursaadikute komitee 17. detsembri 2019. aasta otsusele nr 3/2019 (võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed) (edaspidi „üleminekumeetmete otsus“),
 13
 mida on muudetud AKV-ELi suursaadikute komitee 26. novembri 2021. aasta otsusega nr 3/2021, millega muudetakse AKV-ELi suursaadikute komitee otsust nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed.
 (2)Septembris 2018 alustati kooskõlas AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 esimese lõiguga läbirääkimisi uue AKV-ELi koostöölepingu sõlmimiseks. Uus leping ei ole praeguse AKV-ELi koostöölepingu aegumise kuupäevaks veel kohaldamisvalmis. Seetõttu peetakse vajalikuks muuta üleminekumeetmete otsust nr 3/2019, et pikendada praeguse AKV-ELi koostöölepingu sätete kohaldamist.
 (3)AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 teise lõigu kohaselt võib ministrite nõukogu vastu võtta üleminekumeetmed, mida võib vaja minna uue lepingu jõustumiseni.
 (4)Cotonou lepingu artikli 15 lõike 4 kohaselt delegeeris AKV-ELi ministrite nõukogu üleminekumeetmete vastuvõtmise volitused 23. mail 2019 AKV-ELi suursaadikute komiteele. AKV-ELi suursaadikute komiteel on kavas korraline koosolek, kus ta teeb otsuse muuta AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohaseid üleminekumeetmeid.
 (5)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel AKV-ELi suursaadikute komitees võetav seisukoht, kuna kavandatav akt on liidule siduv.
 (6)AKV-ELi koostöölepingu sätteid kohaldatakse eesmärgiga säilitada ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt AKV riikide vaheliste suhete järjepidevus. Seega ei ole muudetud üleminekumeetmed ette nähtud AKV-ELi koostöölepingu muutmiseks, nagu on sätestatud selle artikli 95 lõikes 3,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 AKV-ELi suursaadikute komitees AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohaselt liidu nimel võetav seisukoht on muuta otsust nr 3/2019 üleminekumeetmete kohta, et pikendada AKV-ELi koostöölepingu kõigi sätete kohaldamist kuni 31. detsembrini 2022, või kuni liidu ja AKV riikide vahelise uue koostöölepingu jõustumiseni või ajutise kohaldamise alguseni, olenevalt sellest, mis varem saabub.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 Nõukogu 19. detsembri 2002. aasta otsus, mis käsitleb koostöölepingu sõlmimist ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ja teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, mis allkirjastati 23. juunil 2000. aastal Cotonous (ELT L 65, 8.3.2003, lk 27).
 (2)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 17. detsembri 2019. aasta otsus nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed [2020/2].
 (3)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 4. detsembri 2020. aasta otsus nr 2/2020, millega muudetakse AKV-ELi suursaadikute komitee otsust nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed.
 (4)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 26. novembri 2021. aasta otsus nr 3/2021, millega muudetakse AKV-ELi suursaadikute komitee otsust nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed.
 (5)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 4. detsembri 2020. aasta otsus nr 2/2020, millega muudetakse AKV-ELi suursaadikute komitee otsust nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed.
 (6)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 26. novembri 2021. aasta otsus nr 3/2021, millega muudetakse AKV-ELi suursaadikute komitee otsust nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed.
 (7)
 AKV-ELi ministrite nõukogu 23. mai 2019. aasta otsus nr 1/2019 AKV-ELi suursaadikute komiteele AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohaste üleminekumeetmete vastuvõtmise otsuse tegemise volituste delegeerimise kohta [2019/920] (ELT L 146, 5.6.2019, lk 114).
 (8)
 AKV-ELi ministrite nõukogu 8. märtsi 2005. aasta otsus nr 3/2005 AKV–EÜ suursaadikute komitee töökorra vastuvõtmise kohta (ELT L 95, 14.4.2005, lk 51).
 (9)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu: C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (10)
 Vt eelkõige otsus kohtuasjas C-244/17: komisjon vs. nõukogu („Kasahstan“), [ECLI:EU:C:2018:662], punkt 40, ja osutatud kohtupraktika.
 (11)
 Vt eelkõige otsus kohtuasjas C-244/17: komisjon vs. nõukogu („Kasahstan“), [ECLI:EU:C:2018:662], punkt 40, ja osutatud kohtupraktika.
 (12)
 Lepingut (ELT L 317, 15.12.2000, lk 3) on muudetud 25. juunil 2005 Luxembourgis alla kirjutatud lepinguga (ELT L 209, 11.8.2005, lk 27) ja 22. juunil 2010 Ouagadougous alla kirjutatud lepinguga (ELT L 287, 4.11.2010, lk 3).
 (13)
 AKV-ELi suursaadikute komitee 17. detsembri 2019. aasta otsus nr 3/2019 võtta vastu AKV-ELi koostöölepingu artikli 95 lõike 4 kohased üleminekumeetmed [2020/2].


text:
 Avis juridique important
 |
 21990A1212(01)
 Protocol houdende verlenging van de Samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en het Koninkrijk Thailand inzake de produktie en de commercialisatie van en het handelsverkeer in maniok
 Publicatieblad Nr. L 347 van 12/12/1990 blz. 0024 - 0025
 PROTOCOL houdende verlenging van de Samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en het Koninkrijk Thailand inzake de produktie en de commercialisatie van en het handelsverkeer in maniokDE RAAD VANDE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,enerzijds, enDE REGERING VAN HET KONINKRIJK THAILAND,anderzijds,GEZIEN het overleg op verzoek van de Regering van het Koninkrijk Thailand, overeenkomstig artikel 1 van het op 23 mei 1986 ondertekende Protocol houdende verlenging van de Samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Economische Gemeenschap en het Koninkrijk Thailand inzake de produktie en de commercialisatie van en het handelsverkeer in maniok, hierna de Samenwerkingsovereenkomst te noemen;REKENING HOUDEND met het feit dat het Koninkrijk Thailand sedert de inwerkingtreding van de Samenwerkingsovereenkomst is toegetreden tot de Algemene Overeenkomst inzake Tarieven en Handel (GATT);ERKENNEND dat de Samenwerkingsovereenkomst correct is toegepast;REKENING HOUDEND met het feit dat tijdens de aanvankelijke periode van negen jaar niet alle doelstellingen inzake landbouwontwikkeling en diversificatie in Thailand konden worden bereikt, en dat derhalve de inspanning op dit gebied moet worden voortgezet en de betrokken problematiek indien nodig op ministerieel niveau moet worden onderzocht;HUN BEREIDHEID BEVESTIGEND om de Samenwerkingsovereenkomst voort te zetten;HEBBEN BESLOTEN de Samenwerkingsovereenkomst te verlengen met de aanvullingen en wijzigingen die in de artikelen 1, 3, 6 en 9 daarvan zijn aangebracht bij dit Protocol, en hebben te dien einde als hun gevolmachtigden aangewezen:DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN:DE REGERING VAN HET KONINKRIJK THAILAND:DIE, na overlegging van hun in goede en behoorlijke vorm bevonden volmachten,OVEREENSTEMMING HEBBEN BEREIKT OMTRENT HETGEEN VOLGT: Artikel 1 De Samenwerkingsovereenkomst wordt verlengd voor een nieuwe periode van vier jaar, die ingaat op 1 januari 1991.Na het verstrijken van genoemde periode blijft de Overeenkomst op basis van de voor de periode van 1 januari 1991 tot en met 31 december 1994 vastgestelde hoeveelheden van toepassing voor daaropvolgende periodes van telkens vier jaar, indien geen van beide partijen de Samenwerkingsovereenkomst ten minste een jaar vóór de afloop van eerstgenoemde of een van de volgende periodes van vier jaar opzegt. Een opzegging wordt van kracht aan het eind van de periode van vier jaar waarin daarvan kennis is gegeven.Alvorens kennis te geven van de opzegging van de Samenwerkingsovereenkomst dient elke partij echter met de andere partij overleg te plegen ten einde oplossingen te zoeken die voor beide partijen aanvaardbaar zijn of wijzigingen overeen te komen die het mogelijk maken de Overeenkomst voort te zetten. Artikel 2 1. Voor de periode van 1 januari 1991 tot en met 31 december 1994 en voor elke daaropvolgende periode van vier jaar bedraagt de totale uit te voeren hoeveelheid telkens 21 miljoen ton. De uitvoer mag echter niet meer dan 5 750 000 ton per jaar bedragen.2. Ten einde de continuïteit van de maniokleveringen te waarborgen bij de overgang naar de begin 1991 aanvangende periode en bij de overgang, vanaf 1995, naar elke van de daaropvolgende verlengingsperiodes van vier jaar kunnen, met inachtneming van de in lid 1 genoemde jaarlijkse maximumhoeveelheid, door het Koninkrijk Thailand uitvoercertificaten worden afgegeven voor de export van een bijkomende hoeveelheid van maximaal 750 000 ton in het laatste halfjaar van 1990 en maximaal 650 000 in het laatste halfjaar van 1994 en het laatste jaar van elke daaropvolgende periode van vier jaar.Deze hoeveelheid wordt in mindering gebracht op de voor de onmiddellijk daaropvolgende periode van vier jaar vastgestelde uitvoerhoeveelheid. Artikel 3 1. De Gemeenschap blijft voor de overeengekomen hoeveelheden een invoerheffing van maximaal 6 % ad valorem toepassen voor thans in het kader van de Samenwerkingsovereenkomst ingevoerde maniokwortels en -produkten, met inbegrip van harde pellets die worden vervaardigd volgens een procédé waarbij de maniokwortels eerst tot meel worden vermalen. De bij artikel 7 van de Samenwerkingsovereenkomst ingestelde gemengde werkgroep dient de technologische verbeteringen in de maniokverwerking te volgen die ten doel hebben het transport te vergemakkelijken en/of milieuproblemen te verhelpen.2. Het bepaalde in lid 1 blijft ook na de inwerkingtreding van het nieuwe geharmoniseerde systeem inzake tariefindeling van toepassing.3. Het bepaalde in dit artikel is echter niet van invloed of loopt niet vooruit op de toekomstige definitie van:a) de produkten die vallen onder de oorspronkelijke verbintenis van de Gemeenschap in het kader van de GATT, die thans geschorst is, ofb) de produkten die vallen onder de huidige GATT-regeling waarbij de verbintenis van de Gemeenschap in het kader van de GATT tijdelijk is geschorst en vervangen door een tariefcontingent.4. De Samenwerkingsovereenkomst blijft van toepassing ongeacht eventuele toekomstige definities of interpretaties van de verbintenis van de Gemeenschap in het kader van de GATT en van de tijdelijke schorsingsregeling bedoeld in lid 3. Artikel 4 De Gemeenschap bevestigt dat de bijstand bedoeld in artikel 6 van de Samenwerkingsovereenkomst zal worden voortgezet. Artikel 5 Dit Protocol is opgesteld in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Thailandse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.Namens de Raad van deEuropese GemeenschappenRay MAC SHARRYVoor de Regering van het Koninkrijk ThailandAmaret SILA-ON


type: caselaw

text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/26
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d’État (Франция) на 3 февруари 2010 г. по дела — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA)/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche Société Limagrain Verneuil Holding/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop/Ministre de l’Agriculture et de la Pêche
 ((Дело C-58/10) - (Дело C-59/10) - (Дело C-60/10) - (Дело C-61/10) - (Дело C-62/10) - (Дело C-63/10) - (Дело C-64/10) - (Дело C-65/10) - (Дело C-66/10) - (Дело C-67/10) - (Дело C-68/10))
 2010/C 100/39
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC (C-58/10), Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian (C-61/10), Pioneer Génétique, Pioneer Semences (C-62/10), Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Société Limagrain Verneuil Holding (C-65/10), Société Maïsadour Semences (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS, Euralis Coop (C-68/10)
 Ответник: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато генетично модифициран организъм, който представлява фураж, е пуснат на пазара преди публикуването на Регламент (ЕО) No 1829/2003 (1) и това разрешение се запазва в сила съгласно разпоредбите на член 20 от този регламент преди произнасянето по искането за ново разрешение, което трябва да бъде подадено в приложение на същия регламент, трябва ли разглежданият продукт да се счита, че е сред продуктите, посочени в разпоредбите на член 12 от Директива 2001/18/ЕО (2), които са цитирани в мотивите [на настоящите решения], и в този случай, дали за този генетично модифициран организъм се прилага само член 34 от Регламент (ЕО) No 1829/2003 — що се отнася до спешните мерки, които могат да бъдат приети след издаването на разрешението за пускане на пазара — или напротив, такива мерки могат да бъдат приети от държава членка на основание на член 23 от директивата и националните разпоредби за транспонирането ѝ?
 2.
 В случай, че спешните мерки могат да се приложат само в рамките на разпоредбите на член 34 от Регламент No 1829/2003, може ли мярка като обжалваното постановление (3) да бъде приета от органите на държава членка и при какви условия, на основание на посоченото в член 53 от Регламент (ЕО) No 178/2002 (4) овладяване на риска или на временните защитни мерки, които могат да бъдат приети от държава членка на основание на член 54 от същия регламент?
 3.
 В случай, че органите на държава членка могат да предприемат действия на основание на член 23 от Директива 2001/18/ЕО или на основание на член 34 от Регламент No 1829/2003, или на едното и другото от тези правни основания, жалбата поставя въпроса — като се има предвид по-специално принципа за предпазливост — какви изисквания в областта на установяването на риска, оценката на вероятността той да се реализира и преценката на естеството на неговите последици, налагат съответно разпоредбите на член 23 от директивата, който обвързва прилагането на спешните мерки, като временното спиране или забраняването на използването на продукта, с условието държавата членка да има „изчерпателни основания да счита, че даден ГМО [...] представлява риск за [...] околната среда“, и разпоредбите на член 34 от регламента, който обвързва прилагането на такава мярка с условието да е „очевидно, че продукт[а], [може] да представлява [...] сериозен риск за [...] околната среда“?
 (1) Регламент (ЕО) No 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи (ОВ L 268, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 41, стр. 3).
 (2) Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).
 (3) Постановление от 5 декември 2007 г. по дело C-58/10; постановление от 7 февруари 2008 г., изменено с постановление от 13 февруари 2008 г. по дела C-59/10 — C-68/10.
 (4) Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 87, стр. 68).


text:
 |
 22012A0229(04)
 Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o zachování závazků týkajících se obchodu službami obsažených ve stávající Dohodě o partnerství a spolupráci mezi EU a Ruskem
 Úřední věstník L 057 , 29/02/2012 S. 0044 - 0051
 PŘEKLADDohodave formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o zachování závazků týkajících se obchodu službami obsažených ve stávající Dohodě o partnerství a spolupráci mezi EU a Ruskem1. Dopis vlády Ruské federaceŽeneva 16. prosince 2011Vážení pánové,v návaznosti na jednání mezi vládou Ruské federace a Evropskou unií o obchodu službami dospěly strany k následujícímu ujednání:I. Bez ohledu na ustanovení článku 51 Dohody o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Ruskou federací na jedné straně a Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně druhé, ze dne 24. června 1994 (dále jen "dohoda o partnerství a spolupráci") budou strany po přistoupení Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) i nadále uplatňovat článek 35 a čl. 39 odst. 1 a 2 ve spojení s čl. 30 písm. h) dohody o partnerství a spolupráci.II. Bez ohledu na ustanovení článku 51 dohody o partnerství a spolupráci rozšíří strany po přistoupení Ruské federace k WTO výhody plynoucí z jejich závazků GATS týkajících se osob převáděných v rámci společností do komerčních přítomností (jak je definováno v tomto bodu), s výjimkou zastoupení na jejich příslušných územích, na všechny osoby, které splňují podmínky stanovené v čl. 32 odst. 2 písm. a) a b) dohody o partnerství a spolupráci. Pro účely tohoto článku se slovem "organizace" použitým v článku 32 dohody o partnerství a spolupráci rozumí komerční přítomnost tak, jak je definována v příslušných listinách GATS jednotlivých stran.III.1 Pracovníkům převáděným v rámci ruských právnických osob do jejich zastoupení v Evropské unii se poskytuje zacházení, jež nesmí být méně příznivé než zacházení, jež je poskytnuto Evropskou unií obdobným pracovníkům převáděným v rámci jakékoli právnické osoby ze třetí země.III.2 Na zacházení udělené podle jiných dohod, než je dohoda o partnerství a spolupráci, uzavřených Evropskou unií s jakýmkoli třetím státem, které jsou uvedeny v článku V GATS nebo na které se vztahuje seznam Evropské unie GATS výjimek ze zacházení podle doložky nejvyšších výhod, se bodu III.1 nepoužije. Na zacházení vyplývající z harmonizace předpisů na základě dohody uzavřené Evropskou unií stanovující vzájemné uznání podle článku VII GATS se bodu III.1 rovněž nepoužije.III.3 Zacházení poskytnuté Ruskou federací pracovníkům převáděným v rámci právnických osob z Evropské unie do jejich zastoupení v Ruské federaci nesmí být méně příznivé než zacházení poskytnuté Evropskou unií obdobným pracovníkům převáděným v rámci společnosti v souladu s tímto bodem. Ruská federace však může omezit počet takových pracovníků převáděných v rámci společnosti na nejvýše pět osob na zastoupení (dvě osoby v případě bankovnictví).IV.1 Pro účely bodu IV se rozumí:a) konečným spotřebitelem strany právnická osoba usazená na jejím území v souladu s právními předpisy této strany;b) fyzickou osobou občan strany (v případě Evropské unie občan jednoho z jejích členských států), který pobývá na území této strany a který dočasně vstoupí na území druhé strany jako zaměstnanec smluvního dodavatele služeb za účelem poskytování služeb na základě smlouvy o poskytování služeb;c) smluvním dodavatelem služeb právnická osoba jedné strany usazená na jejím území v souladu s právními předpisy této strany, která nemá na území druhé strany komerční přítomnost ve formě dceřiné společnosti, závislé společnosti nebo pobočky a která uzavřela smlouvu o poskytování služeb s konečným spotřebitelem na území druhé strany, jež vyžaduje dočasnou přítomnost fyzické osoby na území uvedené strany za účelem plnění smlouvy o poskytování služeb.IV.2 Zacházení poskytnuté Evropskou unií smluvním dodavatelům služeb z Ruské federace nesmí být méně příznivé než zacházení poskytnuté smluvním dodavatelům služeb z jakékoli třetí země.IV.3 Na zacházení udělené podle jiných dohod uzavřených Evropskou unií s jakýmkoli třetím státem, které jsou uvedeny v článku V GATS nebo na které se vztahuje seznam Evropské unie GATS výjimek ze zacházení podle doložky nejvyšších výhod, se toto ustanovení nepoužije. Na zacházení vyplývající z harmonizace předpisů na základě dohody uzavřené Evropskou unií stanovující vzájemné uznání podle článku VII GATS se tento bod rovněž nepoužije.IV.4 Ruská federace povolí dodávání služeb na své území smluvními dodavateli služeb z Evropské unie prostřednictvím přítomnosti fyzických osob za těchto podmínek:a) Smlouva o poskytování služeb:i) byla uzavřena přímo mezi smluvním dodavatelem služeb a konečným spotřebitelem,ii) vyžaduje za účelem poskytnutí služby dočasnou přítomnost fyzické osoby z Evropské unie na území Ruské federace aiii) je v souladu s právy, právními předpisy a požadavky Ruské federace.b) Dočasný vstup a pobyt fyzické osoby na území Ruské federace v souvislosti s plněním smlouvy o poskytování služeb nesmí přesáhnout dobu šesti po sobě jdoucích měsíců během dvanáctiměsíčního období nebo dobu trvání smlouvy, podle toho, která z nich je kratší.c) Fyzická osoba vstupující na území Ruské federace musí mít:i) vysokoškolský diplom nebo technické vzdělání dokládající znalosti na rovnocenné úrovni aii) odborné vzdělání, pokud je vyžadováno k výkonu činnosti v dotčeném sektoru podle právních předpisů nebo požadavků Ruské federace.d) Fyzická osoba nesmí dostávat za poskytování služeb odměnu jinou, než je odměna vyplácená smluvním dodavatelem služeb během jejího pobytu na území Ruské federace.e) Fyzické osoby vstupující na území Ruské federace musí být přede dnem podání žádosti o vstup na území Ruské federace zaměstnány smluvním dodavatelem služeb po dobu nejméně jednoho roku. Fyzická osoba musí mít též ke dni podání žádosti o vstup na území Ruské federace alespoň tříletou odbornou praxi v sektoru činnosti, která je předmětem smlouvy.f) Smlouva o poskytování služeb se musí vztahovat na jeden z následujících sektorů činností, které jsou zahrnuty a definovány v listině závazků GATS pro Rusko:1. Právní služby2. Účetní služby a služby vedení účetnictví3. Služby daňového poradenství4. Služby architektů5. Inženýrské služby6. Integrované inženýrské služby7. Územní plánování a služby v oblasti krajinné architektury8. Počítačové a související služby9. Reklamní služby10. Průzkum trhu11. Poradenství v oblasti řízení podniku12. Služby související s podnikovým poradenstvím13. Technické zkoušky a analýzy14. Poradenské služby související s těžbou15. Související vědeckotechnické poradenství16. Překladatelské a tlumočnické služby17. Opravy a údržba zařízení včetně dopravních zařízení18. Environmentální službyg) Předmětem smlouvy nesmí být "služby zprostředkování a zajišťování zaměstnanců" podle CPC 872.Přístup udělený na základě ustanovení bodu IV.4 se vztahuje pouze na činnost v rámci služby, která je předmětem smlouvy; jeho součástí není právo používat profesní označení Ruské federace.Ruská federace může stanovit roční kvótu na pracovní povolení rezervovanou pro fyzické osoby z Evropské unie, které získají přístup na trh služeb Ruské federace na základě bodu IV.4. V prvním roce, ve kterém bod IV.4 vstoupí v platnost, musí tato roční kvóta činit nejméně 16000 povolení. V následujícím roce nesmí být roční kvóta nižší než v roce předcházejícím.IV.5 Poté, co výsledky současného mnohostranného kola obchodních jednání o oblasti služeb nabydou účinku, přezkoumají strany ustanovení bodu IV.4 s ohledem na jeho rozšíření na osoby samostatně výdělečně činné, které jsou smluvními dodavateli služeb.V.1 Toto ujednání se nevztahuje na opatření týkající se fyzických osob, které žádají o přístup na trh práce strany, ani na opatření týkající se státního občanství a trvalého pobytu nebo zaměstnání na trvalém základě.V.2 Toto ujednání nebrání straně v tom, aby uplatňovala opatření regulující vstup nebo dočasný pobyt fyzických osob na jejím území, včetně opatření, jež jsou nezbytná pro ochranu celistvosti jejích hranic, a aby zajistila spořádaný pohyb fyzických osob přes hranice za předpokladu, že se tato opatření neuplatňují takovým způsobem, který ruší nebo zmenšuje výhody vznikající druhé straně podle bodů II, III a IV.Pokud Evropská unie potvrdí svůj souhlas s podmínkami uvedenými v tomto dopise, navrhuji, aby tento dopis a odpověď Evropské unie zakládaly dohodu mezi vládou Ruské federace a Evropskou unií o zachování závazků týkajících se obchodu službami obsažených v dohodě o partnerství a spolupráci. Tato dohoda vstoupí v platnost dnem, kdy si strany vymění písemná oznámení potvrzující, že dokončily své příslušné vnitřní postupy. Dohoda se prozatímně provádí ode dne přistoupení Ruské federace k WTO.Přijměte prosím ujištění o mé nejhlubší úctě.Za vládu Ruské federace2. Dopis Evropské unieŽeneva 16. prosince 2011Vážená paní ministryně,máme tu čest potvrdit přijetí Vašeho dnešního dopisu tohoto znění:"v návaznosti na jednání mezi vládou Ruské federace a Evropskou unií o obchodu službami dospěly strany k následujícímu ujednání:I. Bez ohledu na ustanovení článku 51 Dohody o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Ruskou federací na jedné straně a Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně druhé, ze dne 24. června 1994 (dále jen "dohoda o partnerství a spolupráci") budou strany po přistoupení Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) i nadále uplatňovat článek 35 a čl. 39 odst. 1 a 2 ve spojení s čl. 30 písm. h) dohody o partnerství a spolupráci.II. Bez ohledu na ustanovení článku 51 dohody o partnerství a spolupráci rozšíří strany po přistoupení Ruské federace k WTO výhody plynoucí z jejich závazků GATS týkajících se osob převáděných v rámci společností do komerčních přítomností (jak je definováno v tomto bodu), s výjimkou zastoupení na jejich příslušných územích, na všechny osoby, které splňují podmínky stanovené v čl. 32 odst. 2 písm. a) a b) dohody o partnerství a spolupráci. Pro účely tohoto článku se slovem "organizace" použitým v článku 32 dohody o partnerství a spolupráci rozumí komerční přítomnost tak, jak je definována v příslušných listinách GATS jednotlivých stran.III.1 Pracovníkům převáděným v rámci ruských právnických osob do jejich zastoupení v Evropské unii se poskytuje zacházení, jež nesmí být méně příznivé než zacházení, jež je poskytnuto Evropskou unií obdobným pracovníkům převáděným v rámci jakékoli právnické osoby ze třetí země.III.2 Na zacházení udělené podle jiných dohod, než je dohoda o partnerství a spolupráci, uzavřených Evropskou unií s jakýmkoli třetím státem, které jsou uvedeny v článku V GATS nebo na které se vztahuje seznam Evropské unie GATS výjimek ze zacházení podle doložky nejvyšších výhod, se bodu III.1 nepoužije. Na zacházení vyplývající z harmonizace předpisů na základě dohody uzavřené Evropskou unií stanovující vzájemné uznání podle článku VII GATS se bodu III.1 rovněž nepoužije.III.3 Zacházení poskytnuté Ruskou federací pracovníkům převáděným v rámci právnických osob z Evropské unie do jejich zastoupení v Ruské federaci nesmí být méně příznivé než zacházení poskytnuté Evropskou unií obdobným pracovníkům převáděným v rámci společnosti v souladu s tímto bodem. Ruská federace však může omezit počet takových pracovníků převáděných v rámci společnosti na nejvýše pět osob na zastoupení (dvě osoby v případě bankovnictví).IV.1 Pro účely bodu IV se rozumí:a) konečným spotřebitelem strany právnická osoba usazená na jejím území v souladu s právními předpisy této strany;b) fyzickou osobou občan strany (v případě Evropské unie občan jednoho z jejích členských států), který pobývá na území této strany a který dočasně vstoupí na území druhé strany jako zaměstnanec smluvního dodavatele služeb za účelem poskytování služeb na základě smlouvy o poskytování služeb;c) smluvním dodavatelem služeb právnická osoba jedné strany usazená na jejím území v souladu s právními předpisy této strany, která nemá na území druhé strany komerční přítomnost ve formě dceřiné společnosti, závislé společnosti nebo pobočky a která uzavřela smlouvu o poskytování služeb s konečným spotřebitelem na území druhé strany, jež vyžaduje dočasnou přítomnost fyzické osoby na území uvedené strany za účelem plnění smlouvy o poskytování služeb.IV.2 Zacházení poskytnuté Evropskou unií smluvním dodavatelům služeb z Ruské federace nesmí být méně příznivé než zacházení poskytnuté smluvním dodavatelům služeb z jakékoli třetí země.IV.3 Na zacházení udělené podle jiných dohod uzavřených Evropskou unií s jakýmkoli třetím státem, které jsou uvedeny v článku V GATS nebo na které se vztahuje seznam Evropské unie GATS výjimek ze zacházení podle doložky nejvyšších výhod, se toto ustanovení nepoužije. Na zacházení vyplývající z harmonizace předpisů na základě dohody uzavřené Evropskou unií stanovující vzájemné uznání podle článku VII GATS se tento bod rovněž nepoužije.IV.4 Ruská federace povolí dodávání služeb na své území smluvními dodavateli služeb z Evropské unie prostřednictvím přítomnosti fyzických osob za těchto podmínek:a) Smlouva o poskytování služeb:i) byla uzavřena přímo mezi smluvním dodavatelem služeb a konečným spotřebitelem,ii) vyžaduje za účelem poskytnutí služby dočasnou přítomnost fyzické osoby z Evropské unie na území Ruské federace aiii) je v souladu s právy, právními předpisy a požadavky Ruské federace.b) Dočasný vstup a pobyt fyzické osoby na území Ruské federace v souvislosti s plněním smlouvy o poskytování služeb nesmí přesáhnout dobu šesti po sobě jdoucích měsíců během dvanáctiměsíčního období nebo dobu trvání smlouvy, podle toho, která z nich je kratší.c) Fyzická osoba vstupující na území Ruské federace musí mít:i) vysokoškolský diplom nebo technické vzdělání dokládající znalosti na rovnocenné úrovni aii) odborné vzdělání, pokud je vyžadováno k výkonu činnosti v dotčeném sektoru podle právních předpisů nebo požadavků Ruské federace.d) Fyzická osoba nesmí dostávat za poskytování služeb odměnu jinou, než je odměna vyplácená smluvním dodavatelem služeb během jejího pobytu na území Ruské federace.e) Fyzické osoby vstupující na území Ruské federace musí být přede dnem podání žádosti o vstup na území Ruské federace zaměstnány smluvním dodavatelem služeb po dobu nejméně jednoho roku. Fyzická osoba musí mít též ke dni podání žádosti o vstup na území Ruské federace alespoň tříletou odbornou praxi v sektoru činnosti, která je předmětem smlouvy.f) Smlouva o poskytování služeb se musí vztahovat na jeden z následujících sektorů činností, které jsou zahrnuty a definovány v listině závazků GATS pro Rusko:1. Právní služby2. Účetní služby a služby vedení účetnictví3. Služby daňového poradenství4. Služby architektů5. Inženýrské služby6. Integrované inženýrské služby7. Územní plánování a služby v oblasti krajinné architektury8. Počítačové a související služby9. Reklamní služby10. Průzkum trhu11. Poradenství v oblasti řízení podniku12. Služby související s podnikovým poradenstvím13. Technické zkoušky a analýzy14. Poradenské služby související s těžbou15. Související vědeckotechnické poradenství16. Překladatelské a tlumočnické služby17. Opravy a údržba zařízení včetně dopravních zařízení18. Environmentální službyg) Předmětem smlouvy nesmí být "služby zprostředkování a zajišťování zaměstnanců" podle CPC 872.Přístup udělený na základě ustanovení bodu IV.4. se vztahuje pouze na činnost v rámci služby, která je předmětem smlouvy; jeho součástí není právo používat profesní označení Ruské federace.Ruská federace může stanovit roční kvótu na pracovní povolení rezervovanou pro fyzické osoby z Evropské unie, které získají přístup na trh služeb Ruské federace na základě bodu IV.4. V prvním roce, ve kterém bod IV.4. vstoupí v platnost, musí tato roční kvóta činit nejméně 16000 povolení. V následujícím roce nesmí být roční kvóta nižší než v roce předcházejícím.IV.5 Poté, co výsledky současného mnohostranného kola obchodních jednání o oblasti služeb nabydou účinku, přezkoumají strany ustanovení bodu IV.4 s ohledem na jeho rozšíření na osoby samostatně výdělečně činné, které jsou smluvními dodavateli služeb.V.1 Toto ujednání se nevztahuje na opatření týkající se fyzických osob, které žádají o přístup na trh práce strany, ani na opatření týkající se státního občanství a trvalého pobytu nebo zaměstnání na trvalém základě.V.2 Toto ujednání nebrání straně v tom, aby uplatňovala opatření regulující vstup nebo dočasný pobyt fyzických osob na jejím území, včetně opatření, jež jsou nezbytná pro ochranu celistvosti jejích hranic, a aby zajistila spořádaný pohyb fyzických osob přes hranice za předpokladu, že se tato opatření neuplatňují takovým způsobem, který ruší nebo zmenšuje výhody vznikající druhé straně podle bodů II, III a IV.Pokud Evropská unie potvrdí svůj souhlas s podmínkami uvedenými v tomto dopise, navrhuji, aby tento dopis a odpověď Evropské unie zakládaly dohodu mezi vládou Ruské federace a Evropskou unií o zachování závazků týkajících se obchodu službami obsažených v dohodě o partnerství a spolupráci. Tato dohoda vstoupí v platnost dnem, kdy si strany vymění písemná oznámení potvrzující, že dokončily své příslušné vnitřní postupy. Dohoda se prozatímně provádí ode dne přistoupení Ruské federace k WTO."Evropská unie má tu čest potvrdit svůj souhlas s obsahem tohoto dopisu.Přijměte prosím ujištění o naší nejhlubší úctě.Za Evropskou unii--------------------------------------------------


text:
 Fógra dlíthiúil tábhachtach
 |
 12006A/PRO/10
 Chonartha ar an Aontas Eorpach (leagan comhdhlúite) - C. Prótacail atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach, leis an Conradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus leis an gConradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach - Prótacal (Uimh. 10) maidir le méadú an Aontais Eorpaigh (2001)
 Official Journal C 321 E , // P. 0229 - 0232
 Prótacal (Uimh. 10)maidir le méadú an Aontais Eorpaigh (2001)TÁ NA hARDPHÁIRTITHE CONARTHACHATAR ÉIS COMHAONTÚ ar na forálacha seo a leanas a chuirfear i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis na Conarthaí ag bunú na gComhphobal Eorpach:Airteagal 1Aisghairm an Phrótacail maidir leis na hinstitiúidíAisghairtear leis seo an Prótacal maidir leis na hinstitiúidí agus ionchas ann do mhéadú an Aontais Eorpaigh atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis na Conarthaí ag bunú na gComhphobal Eorpach.Airteagal 2Forálacha a bhaineann le Parlaimint na hEorpa1. Ar an 1 Eanáir 2004 agus le héifeacht ó thús théarma 2004-2009, cuirfear an méid seo a leanas in ionad na chéad fhomhíre d'Airteagal 190(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus d'Airteagal 108(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach:"Is mar a leanas a bheidh líon na n-ionadaithe a thoghfar i ngach Ballstát:An Bheilg | 22 |An Danmhairg | 13 |An Ghearmáin | 99 |An Ghréig | 22 |An Spáinn | 50 |An Fhrainc | 72 |Éire | 12 |An Iodáil | 72 |Lucsamburg | 6 |An Ísiltír | 25 |An Ostair | 17 |An Phortaingéil | 22 |An Fhionlainn | 13 |An tSualainn | 18 |An Ríocht Aontaithe | 72" |2. Faoi réir mhír 3, is ionann líon iomlán na n-ionadaithe i bParlaimint na hEorpa do théarma 2004-2009 agus líon na n-ionadaithe atá sonraithe in Airteagal 190(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus in Airteagal 108(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh móide líon na n-ionadaithe do na Ballstáit nua a thig ó na conarthaí aontachais arna síniú faoi cheann an 1 Eanáir 2004 ar a dhéanaí.3. Más lú líon iomlán na gcomhaltaí dá dtagraítear i mír 2 ná 732, cuirfear ceartúchán pro rata i bhfeidhm ar líon na n-ionadaithe atá le toghadh i ngach Ballstát ionas go bhfuil an líon iomlán chomh gar agus is féidir le 732, gan a theacht ón gceartúchán sin gur mó líon na n-ionadaithe atá le toghadh i ngach Ballstát ná an líon dá bhforáiltear in Airteagal 190(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus in Airteagal 108(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach do théarma 1999-2004.Glacfaidh an Chomhairle cinneadh chuige sin.4. De mhaolú ar an dara mír d'Airteagal 189 den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus ar an dara mír d'Airteagal 107 den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach, má thagann conarthaí aontachais i bhfeidhm tar éis an cinneadh ón gComhairle dá bhforáiltear sa dara fomhír de mhír 3 den Airteagal seo a bheith glactha, féadfaidh líon chomhaltaí Pharlaimint na hEorpa dul thar 732 go sealadach ar feadh tréimhse feidhme an chinnidh sin. Cuirfear an ceartúchán céanna dá dtagraítear sa chéad fhomhír de mhír 3 den Airteagal seo i bhfeidhm maidir le líon na n-ionadaithe atá le toghadh sna Ballstáit i dtrácht.Airteagal 3Forálacha maidir le vótaí a ualú sa Chomhairle1 [1]. (Aisghairthe)2. Tráth gach aontachais, déanfar an tairseach dá dtagraítear sa dara fomhír d'Airteagal 205(2) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus sa dara fomhír d'Airteagal 118 den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach a ríomh ionas nach mó an tairseach le haghaidh tromlaigh cháilithe arna shonrú i vótaí ná an tairseach a thig ón tábla sa Dearbhú maidir leis an Aontas Eorpach a mhéadú atá curtha isteach in Ionstraim Chríochnaitheach na Comhdhála a ghlac Conradh Nice.Airteagal 4Forálacha a bhaineann leis an gCoimisiún1 [2]. Ar an 1 Samhain 2004 agus le héifeacht ó dhul i mbun a dhualgas don chéad Choimisiún tar éis an dáta sin, cuirfear an méid seo a leanas in ionad Airteagal 213(1) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus Airteagal 126(1) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach:"1. Roghnófar comhaltaí an Choimisiúin de bharr a n-inniúlachta i gcoitinne agus ní bheidh a neamhspleáchas inchurtha in amhras.Ní mór náisiúnach amháin as gach Ballstát a bheith ar an gCoimisiún.Féadfaidh an Chomhairle, ag gníomhú di d'aon toil, líon chomhaltaí an Choimisiúin a athrú."2. Nuair a bheidh 27 Ballstát ag an Aontas, cuirfear an méid seo a leanas in ionad Airteagal 213(1) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh agus Airteagal 126(1) den Chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh do Fhuinneamh Adamhach:"1. Roghnófar comhaltaí an Choimisiúin de bharr a n-inniúlachta i gcoitinne agus ní bheidh a neamhspleáchas inchurtha in amhras.Is lú líon chomhaltaí an Choimisiúin ná líon na mBallstát. Roghnófar comhaltaí an Choimisiúin de réir uainíochta ar bhonn phrionsabal an chomhionannais agus glacfaidh an Chomhairle, ag gníomhú di d'aon toil, na socruithe chun an uainíocht sin a chur chun feidhme.Socróidh an Chomhairle, ag gníomhú di d'aon toil, líon chomhaltaí an Choimisiúin."Beidh feidhm ag an leasú seo amhail ón dáta a rachaidh an chéad Choimisiún tar éis dháta aontachais an tseachtú Ballstát is fiche i mbun a dhualgas.3. Glacfaidh an Chomhairle, ag gníomhú di d'aon toil tar éis conradh aontachais an tseachtú Ballstát is fiche den Aontas a shíniú:- líon chomhaltaí an Choimisiúin;- na socruithe chun an uainíocht ar bhonn phrionsabal an chomhionannais a chur chun feidhme ina gcuimsítear na critéir agus na rialacha go léir is gá chun comhdhéanamh na gcoláistí leanúnacha a shocrú go huathoibríoch, ar bhonn na bprionsabal seo a leanas:(a) cuirfear an chóir chomhionann cheannann chéanna ar na Ballstáit i dtaca leis an ord san am agus an ré ina mbeidh a náisiúnaigh mar chomhaltaí den Choimisiún a chinneadh; dá bhrí sin, ní fhéadfaidh an difríocht idir líon iomlán na dtéarmaí oifige arna sealbhú ag náisiúnaigh aon dá Bhallstát ar leith bheith níos mó ná téarma amháin;(b) faoi réir fomhír (a), beidh gach coláiste leanúnach comhdhéanta ar dhóigh a léireoidh go sásúil raon déimeagrafach agus geografach Bhallstáit uile an Aontais.4. Beidh ag aon Stát a aontaíonn don Aontas an ceart, tráth a aontachais, duine dá náisiúnaigh a bheith mar chomhalta den Choimisiúin go dtí go mbeidh feidhm ag mír 2.[1] Mír arna haisghairm le hIonstraim Aontachais 2003.[2] Mír arna leasú le hIonstraim Aontachais 2003.--------------------------------------------------


text:
 16.11.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 336/11
 A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-197/12. sz., Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) ügyben 2013. július 11-én hozott ítélete ellen az Inmobiliarias y Restauraciones, SL által 2013. szeptember 24-én benyújtott fellebbezés
 (C-509/13. P. sz. ügy)
 2013/C 336/23
 Az eljárás nyelve: német
 Felek
 Fellebbező: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (képviselő: J. Carbonell Callicó, abogado)
 A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.
 A fellebbező kérelmei
 —
 A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék (nyolcadik tanács) T-197/12. sz. ügyben 2013. július 11-én hozott ítéletét, és ezáltal utasítsa el a 7585045. számú METRO közösségi ábrás védjegynek a 36. osztályba tartozó szolgáltatások vonatkozásában történő lajstromozása iránti kérelmet;
 —
 az eljárásban résztvevő többi felet kötelezze az eljárási költségek viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 A Törvényszék nevezett határozata elleni fellebbezés lényegében három jogalapon nyugszik.
 Elsőként a fellebbező a 207/2009 rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának azáltal történő megsértését rója fel a Törvényszéknek, hogy hibásan értelmezte az ütköző védjegyek által jelölt szolgáltatásokat és elmulasztotta a vitatott védjegyek átfogó vizsgálatát.
 Másodikként arra hivatkozik, hogy az ugyanazon bíróság által, ugyanazon felek részvételével és hasonló védjegyekre vonatkozó, ugyanazon tárgyban folytatott eljárásban hozott ítéletek között ellentmondás tapasztalható. A T-284/11. sz. ügyben hozott ítéletet, amely teljes mértékben kapcsolódik a jelen jogvitához, a Törvényszék annak ellenére nem vette figyelembe, hogy a fellebbező a határidőre és az alakiságokra vonatkozó szabályokat betartva terjesztette elő.
 Harmadikként olyan hibákra hivatkozik, amelyek az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárásban a fellebbező érdekeinek sérelmét okozták és a fellebbezőt ismételten védtelen helyzetbe hozták. Ilyen hiba különösen az, hogy a tárgyalást a fellebbező távollétében tartották meg, jóllehet a fellebbező nyomós okból és szabályszerű igazolással kérte a halasztást.
 (1) A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.)


text:
 11.5.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 136/9
 Verzoek om een advies van het EVA-Hof door Héraðsdómur Reykjavíkur van 16 december 2011 in de zaak Vín Tríó ehf tegen de IJslandse Staat
 (Zaak E-19/11)
 2012/C 136/06
 Bij brief van 16 december 2011 werd door Héraðsdómur Reykjavíkur (districtsrechtbank van Reykjavik) een verzoek ingediend bij het EVA-Hof, dat bij de griffie van het Hof is binnengekomen op 26 december 2011, om een advies in de zaak Vín Tríó ehf tegen de IJslandse Staat, betreffende onderstaande vragen:
 1.
 Is het in strijd met artikel 11 of artikel 16, lid 1, van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, dat een overeenkomstsluitende partij in haar wettelijke of bestuursrechtelijke voorschriften bepaalt, dat een orgaan dat een staatsmonopolie op de detailverkoop van alcohol bezit, mag weigeren in zijn winkels alcoholische dranken die stimulerende stoffen zoals cafeïne bevatten, te verkopen?
 2.
 Indien het EVA-Hof van oordeel is dat een regeling zoals die welke in de eerste vraag is omschreven, een kwantitatieve invoerbeperking of een maatregel van gelijke werking vormt in de zin van artikel 11 van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, wordt er verzocht om een antwoord te geven op de vraag of een dergelijke regeling toch als gerechtvaardigd kan worden beschouwd op grond van artikel 13 van de Overeenkomst.
 3.
 Indien een regeling zoals die welke in de eerste vraag is omschreven, wordt geacht in strijd te zijn met artikel 11 of artikel 16, lid 1, van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, wordt er verzocht om een antwoord te geven op de vraag of het EVA-Hof van oordeel is (voor zover het Hof dergelijke vragen behandeld) dat de verzoeker voldoet aan de voorwaarden om aanspraak te kunnen maken op compensatie van de EVA-staat wegens schending van de Overeenkomst.