text:
 |
 52011PC0353
 Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl kūdikiams bei mažiems vaikams skirtų ir specialios medicininės paskirties maisto produktų /* KOM/2011/0353 galutinis - 2011/0156 (COD) */
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 · Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
 Pasiūlyme persvarstomi specialios
 mitybinės paskirties maisto produktus, nurodytus Direktyvoje 2009/39/EB
 (vadinamoji dietinių maisto produktų pagrindų direktyva), reglamentuojantys
 teisės aktai. Direktyvos 2009/39/EB pradinės nuostatos buvo priimtos
 1977 m. Po kelių pakeitimų 2009 m. priimta nauja redakcija, į
 kurią įtrauktos naujos komitologijos procedūros taisyklės.
 Specialios mitybinės paskirties
 maisto produktai yra tie produktai, kurie skiriasi nuo įprastai
 vartojamų maisto produktų ir pagal dabartinius teisės aktus yra
 specialiai pagaminti produktai, skirti tenkinti specialių gyventojų
 kategorijų mitybinius poreikius. Paskirtis, pagal kurią dietiniai
 maisto produktai parduodami, nurodoma tinkamumo vartoti teiginyje, kad tai yra
 specialios mitybinės paskirties produktas, skirtas tikslinei
 vartotojų grupei, pvz.: maisto produktai be glitimo celiakija
 sergantiesiems, perdirbti grūdiniai maisto produktai vaikams, pradiniai
 mišiniai kūdikiams nuo gimimo ir kt.
 Daugiau nei 30 metų taikius
 teisės aktus, dėl maisto produktų rinkos ir maisto srities
 teisėkūros raidos, būtina persvarstyti atitinkamus teisės
 aktus. Vis dėlto plataus pobūdžio sąvokos specialios mitybinės
 paskirties maisto produktai, kuria grindžiama
 pagrindų direktyva, taikymas augant maisto produktų rinkai ir
 besikeičiant teisės aktams suinteresuotosioms šalims ir
 kontroliuojančioms institucijoms sukėlė rimtų
 problemų. Daugelio maisto produktų priskyrimas dietiniams maisto
 produktams ir tokios maisto produktų kategorijos reikalingumas buvo rimtai
 diskutuojami, nors pripažįstamas tam tikrų taisyklių,
 susijusių su tam tikromis specialiomis maisto produktų, skirtų
 tenkinti tam tikrų gyventojų grupių mitybos poreikius,
 kategorijomis, reikalingumas.
 Todėl, įgyvendinant geresnio
 ir paprastesnio reglamentavimo tikslus, pasiūlymu siekiama spręsti
 šias problemas – supaprastinti bei patikslinti produktams, priskiriamiems
 dietiniams maisto produktams, taikomas taisykles, atsižvelgiant į
 atitinkamų sričių reglamentavimo priemonių pokyčius.
 Atsižvelgiant į minėtas
 aplinkybes pasiūlyme panaikinama dietinių maistų produktų
 sąvoka ir nustatoma nauja sistema – bendros nuostatos, taikomos tik
 nedaugeliui gerai žinomų nustatytų kategorijų maisto
 produktų, kurie laikomi būtinais tam tikroms pažeidžiamoms
 gyventojų grupėms, t. y. kūdikiams ir mažiems vaikams skirti
 maisto produktai bei pacientams skirti produktai, vartojami prižiūrint
 medikams.
 Atsižvelgiant į šiuos tikslus
 pasiūlymu taip pat siekiama parengti vieną teisinę
 priemonę, kuria reglamentuojami cheminių medžiagų, pavyzdžiui,
 vitaminų, mineralinių ir kitų medžiagų, kurių gali
 būti dedama į šiuo pasiūlymu reglamentuojamus maisto produktus,
 sąrašai. Šiuo metu galiojantys trys skirtingi medžiagų sąrašai,
 nurodyti trijuose teisės aktuose, būtų sujungti į
 vieną. Nustačius tokį jungtinį sąrašą
 atsirastų daugiau aiškumo suinteresuotosioms šalims bei valstybėms
 narėms ir pagerėtų Sąjungos administravimas.
 Persvarstant teisės aktus
 atliekamas poveikio vertinimas, kuriame apžvelgiama, kaip taikoma Direktyva
 2009/39/EEB.
 · Bendrosios aplinkybės
 Pagrindų direktyvos pagrindinis
 tikslas buvo pašalinti nacionalinių su specialios mitybinės
 paskirties maisto produktais susijusių teisės aktų skirtumus ir
 taip leisti laisvą jų judėjimą ir sudaryti sąžiningas
 konkurencijos sąlygas.
 Diskusijos su valstybėmis
 narėmis ir suinteresuotosiomis šalimis parodė, kad vis sunkiau
 įgyvendinti pagrindų direktyvą, visų pirma dėl
 naujų Sąjungos teisės aktų dėl maisto papildų
 (Direktyva 2002/46/EB), maisto produktų papildymo vitaminais,
 mineralinėmis ir kitomis medžiagomis (Reglamentas (EB) Nr. 1925/2006) ir
 maistingumo bei sveikumo teiginių (Reglamentas (EB) Nr. 1924/2006). Iš
 esmės besivystant maisto produktų rinkai keitėsi ir ją
 reglamentuojantys Sąjungos teisės aktai, kad būtų galima
 užtikrinti vidaus rinkos veikimą ir tą patį piliečių
 apsaugos lygį Europos mastu.
 Tokie neaiškumai lėmė vidaus
 rinkos iškraipymus dėl skirtingo Direktyvos 2009/39/EB ir ypač jos
 taikymo srities aiškinimo ir vykdymo užtikrinimo. Be to, atrodo, kad šiais
 minėtais neseniai priimtais Sąjungos teisės aktais
 turėtų būti tinkamai reglamentuojami visi produktai,
 būtų atsižvelgiama į visų gyventojų ir tam tikrų
 jų grupių mitybos poreikius, sumažinama administracinė našta ir
 jų taikymo sritis tampa aiškesnė.
 Kaip numatyta pagrindų direktyvoje,
 valstybės narės buvo paprašytos pateikti savo nuomonę dėl
 direktyvos įgyvendinimo nuostatų ir pasidalyti patirtimi, kad
 Komisija galėtų parengti ataskaitas – 1) pagrindų direktyvos
 dėl paskelbimo apie dietinius maisto produktus procedūros
 įgyvendinimo ir 2) specialių nuostatų dėl maisto
 produktų asmenims, kenčiantiems nuo angliavandenių apykaitos
 sutrikimų (diabetu sergantiems asmenims skirti maisto produktai),
 reikalingumo.
 Kalbant apie maisto produktus
 sergantiesiems diabetu, Komisijos ataskaitoje padaryta išvada, kad nėra
 mokslinių duomenų, kuriais remiantis būtų galima parengti
 specialiuosius šios kategorijos maisto produktų sudėties reikalavimus,
 ir kad diabetu sergantys žmonės turėtų maitintis pasirinkdami
 kuo sveikesnius produktus iš įprastai vartojamų maisto produktų.
 Paskelbimo procedūros įgyvendinimo ataskaitoje irgi teigiama, kad
 pagal tą nuostatą reglamentuojamų maisto produktų kategorija
 valstybėse narėse labai skiriasi ir taip iškraipoma rinka. Be to,
 bendrovių prašoma pranešti kompetentingoms institucijoms apie
 kiekvieną produktą, kurį jos nori tiekti rinkai kaip
 dietinį maisto produktą, ir jos turi pakartoti tą
 pačią procedūrą visose valstybėse narėse, kuriose
 jos nori tiekti produktą nacionalinei rinkai. Atitinkama
 administracinė valstybėms narėms ir bendrovėms tenkanti
 našta yra reikšminga, o pridėtinė vertė visuomenės sveikatos
 ir informacijos vartotojams požiūriu yra ginčytina.
 Visos
 pirmiau minėtos problemos turėjo būti išsamiai
 išnagrinėtos, o dietinius produktus reglamentuojantys teisės aktai
 turėjo būti persvarstyti.
 · Pasiūlymo srityje
 taikomos priemonės
 Specialios
 mitybinės paskirties maisto produktus reglamentuoja šie teisės aktai:
 –
 Direktyva 2009/39/EB dėl specialios
 mitybinės paskirties maisto produktų (toliau – dietinių maisto
 produktų pagrindų direktyva). Direktyvoje
 nustatyta bendra specialios mitybinės paskirties maisto produktų
 apibrėžtis ir bendros nuostatos (pvz., bendra paskelbimo apie maisto
 produktų kategorijas, kurios nereglamentuojamos specialiais Komisijos
 teisės aktais, procedūra), taip pat bendros ženklinimo
 taisyklės.
 Specialios mitybinės paskirties
 maisto produktai yra tie produktai, kurie skiriasi nuo įprastai
 vartojamų maisto produktų ir yra specialiai pagaminti produktai,
 skirti tenkinti specialių gyventojų grupių mitybinius poreikius.
 Konkrečios priemonės, priimtos
 dėl tam tikrų kategorijų maisto produktų pagal tą
 pagrindinį teisės aktą, yra šios:
 –
 Komisijos direktyva 2006/141/EEB dėl
 pradinių mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių.
 Ši direktyva buvo pirmą kartą
 priimta 1991 m. ir iš esmės persvarstyta 2006 m. Joje nustatytos išsamios
 baigtinės kūdikiams nuo gimimo iki 12 mėnesių amžiaus skirtų
 produktų sudėties ir ženklinimo taisyklės. Pradiniai mišiniai
 kūdikiams yra tinkami kaip vienintelis mitybos šaltinis pirmais gyvenimo
 mėnesiais, jei kūdikiai nėra maitinami krūtimi, o tolesnio
 maitinimo mišiniai gali būti pagrindinis skystas maistas palaipsniui
 duodant jiems vis įvairesnius maisto produktus.
 * Tarybos direktyvoje 92/52/EEB
 dėl mišinių kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių
 kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, skirtų eksportuoti
 į trečiąsias šalis nustatytos pradinių mišinių
 kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių eksporto ir reeksporto iš
 Europos Sąjungos į trečiąsias šalis taisyklės.
 –
 Komisijos direktyva 2006/125/EB dėl
 perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams
 bei mažiems vaikams
 Direktyva 2006/125/EB pirmą
 kartą priimta 1996 m. ir 2006 m. kodifikuota. Šioje direktyvoje
 reglamentuojami maisto produktai, kurie skirti vartoti kaip dalis įvairios
 kūdikių ir mažų vaikų mitybos. Joje nustatyti bendri
 daugelio įvairių maisto produktų sudėties ir ženklinimo
 reikalavimai. Nuo priėmimo datos nebuvo padaryta jokių didesnių
 pakeitimų.
 –
 Komisijos direktyva 1999/21/EB dėl
 specialios medicininės paskirties dietinių maisto produktų.
 Specialios medicininės paskirties
 dietiniai maisto produktai yra skirti maitinti vien tik arba iš dalies jais
 pacientus, kurie negali virškinti įprastų maisto produktų ir
 kurių dietinė mityba negali būti užtikrinta keičiant
 įprastą mitybą arba vartojant kitus dietinius maisto produktus.
 Joje nustatyti bendri sudėties kriterijai ir gana išsamios ženklinimo taisyklės.
 Šie maisto produktai turi būti vartojami prižiūrint medikams.
 Direktyva nebuvo keista nuo 1999 m.
 –
 Komisijos direktyva 96/8/EB dėl maisto
 produktų, skirtų sumažinto energijos kiekio dietoms svoriui mažinti.
 Šioje direktyvoje yra dvi svoriui kontroliuoti skirtų
 produktų kategorijos: produktai, skirti pakeisti visą dienos
 racioną, ir produktai, skirti pakeisti vieną ar kelis dienos raciono
 produktus.
 Joje nustatyti bendros šių
 produktų sudėties ir privalomos jų ženklinimo taisyklės.
 –
 Komisijos reglamentas (EB) Nr. 41/2009 dėl
 maisto produktų, tinkančių glitimo netoleruojantiems
 žmonėms, sudėties ir ženklinimo
 Šis reglamentas priimtas 2009 m.
 Pereinamasis laikotarpis taikomas iki 2012 m. sausio 1 d. Direktyvoje numatytos
 glitimo ribinės vertės ir susijusios ženklinimo taisyklės
 savanoriškai nurodant glitimo nebuvimą produktuose, skirtuose glitimo
 netoleruojantiems žmonėms (celiakija sergantys asmenys). Reglamente
 numatyta, kad teiginys be glitimo gali būti vartojamas ir
 kalbant apie įprastai vartojamus produktus.
 –
 Komisijos reglamentas (EB) Nr. 953/2009 dėl
 medžiagų, kurių konkrečiais mitybos tikslais gali būti
 dedama į specialios paskirties maisto produktus.
 Šis reglamentas priimtas 2009 m. ir juo
 pakeista Direktyva 2001/15/EB bei sudarytas konsoliduotas cheminių
 medžiagų, kaip antai vitaminų, mineralinių ir kitų
 medžiagų, kurias galima naudoti dietiniuose maisto produktuose, išskyrus
 tas, kurios gali būti naudojamos pradiniuose mišiniuose kūdikiams ir
 tolesnio maitinimo mišiniuose, perdirbtuose grūdiniuose maisto produktuose
 ir kituose kūdikiams skirtuose maisto produktuose, kurie reglamentuojami
 atitinkamomis specialiomis direktyvomis. Norint įtraukti naujas medžiagas
 į tą sąrašą reikalingas Europos maisto saugos tarnybos (EMST)
 atliktas mokslinis vertinimas.
 · Derėjimas su kitomis Sąjungos
 politikos sritimis ir tikslais
 Pasiūlymas atitinka geresnio
 reglamentavimo politiką, Lisabonos strategiją ir ES tvaraus vystymosi
 strategiją. Pagrindinis dėmesys skiriamas reglamentavimo proceso
 paprastinimui – taip mažinama administracinė našta ir gerinamas Europos
 maisto pramonės konkurencingumas, užtikrinama maisto sauga ir išlaikomas
 aukštas visuomenės sveikatos apsaugos lygis bei atsižvelgiama į
 globalius aspektus.
 2. Konsultacijos su suinteresuotosiomis
 šalimis ir poveikio vertinimas
 · Konsultacijos su
 suinteresuotosiomis šalimis
 Konsultacijų
 metodai, pagrindiniai tiksliniai sektoriai ir bendras respondentų
 apibūdinimas
 Buvo apklaustos visos suinteresuotosios
 šalys, siekiant sužinoti jų nuomonę apie galiojančių
 teisės aktų nuostatas ir taikymą bei pakeitimų
 poreikį. Respondentai buvo valstybių narių kompetentingos
 institucijos, pramonės asociacijų atstovai ir vartotojų
 organizacijos.
 Atsakymų
 santrauka ir kaip į juos atsižvelgta
 –
 Didžiausią susirūpinimą vartotojų
 organizacijoms kelia tai, kad tam tikri maisto produktai nėra tinkamai
 reglamentuojami dabartinėje pagrindų direktyvoje pagal specialią
 paskirtį (statusą), o dėl to jie gali nepatekti į kitų
 svarbių nuostatų, pvz., reglamento dėl teiginių apie
 maistingumą ir sveikumą, taikymo sritį. Šios suinteresuotosios
 šalys pabrėžė, kad nesant pagrįstų specialiais mitybos
 poreikiais ir vartotojų apsauga pagrįstų sudėties ar
 ženklinimo reikalavimų nereikia suteikti maisto produktams specialaus
 statuso. Tai ypač akivaizdu tada, kai dėl maisto produktui suteikto
 statuso leidžiamas vartoti teiginys apie tinkamumą, kurį galima
 supainioti su teiginiu apie maistingumą ar sveikumą arba sudaryti
 įspūdį, kad maisto produktas yra tinkamesnis vartoti nei panašus
 įprastas maisto produktas.
 –
 Specializuotų dietinių maisto
 produktų gamintojai mano, kad aiškus ir skaidrus maisto produktų
 sudėties teisinis reglamentavimas dietinių maisto produktų
 sektoriui yra labai svarbus siekiant apsaugoti pažeidžiamas ir specialių
 mitybos poreikių turinčių gyventojų grupes visuomenės
 sveikatos ir maisto saugos požiūriu. Šiomis aplinkybėmis jie
 siūlo griežtinti galiojančius teisės aktus ir įtraukti bent
 šių maisto produktų grupių sąrašą: maisto
 produktai kūdikiams ir mažiems vaikams iki 3 metų amžiaus,
 įskaitant mišinius mažo svorio gimusiems vaikams; mišiniai
 išrašomiems iš ligoninės ligoniams; krūties pieną
 gerinančios medžiagos ir pagerintas pienas; maisto produktai
 nėščiosioms ir maitinančioms motinoms; maisto produktai
 sveikiems pagyvenusiems žmonėms; maisto produktai svoriui
 reguliuoti; specialios medicininės paskirties maisto produktai; maisto
 produktai sportininkams; dietiniai maisto produktai glitimo
 netoleruojantiems žmonėms; maisto produktai, kuriuose nėra
 laktozės.
 Be to, dietinių maisto produktų
 gamintojai akcentuoja skaidrios, rentabilios ir veiksmingos Sąjungos sąrašo
 plėtimo tvarkos būtinumą. Jie nurodo, kad mokslas šioje srityje
 dar tik vystosi ir todėl reikalinga lanksti tvarka, kad būtų
 skatinamos inovacijos.
 Nepaisant to, su šia pozicija sutinka
 ne visi gamintojai; kai kurie jų mano, kad visiems maisto produktams
 turėtų būti taikomos tos pačios taisyklės ir kad
 nėra būtinumo numatyti skirtingas taisykles, išskyrus išimtinius
 atvejus, susijusius su maisto produktų vartojimo saugos problemomis. Su
 tam tikromis maisto produktų kategorijomis siejamos papildomos
 taisyklės galėtų būti bereikalinga našta gamintojams. Be
 to, jie nuogąstavo, kad griežtas teisinis reglamentavimas gali kliudyti
 inovacijoms.
 –
 Valstybės narės pranešė, kad
 dietinių maisto produktų srities teisės aktais naudojasi kai
 kurie ūkio subjektai, siekiantys apeiti atitinkamų maisto
 produktų teisės aktų, pavyzdžiui reglamento dėl
 teiginių, taisykles, iškreipdami specialios mitybinės paskirties
 maisto produktų sąvokas ir tam tikrais atvejais sukeldami
 painiavą dėl jų taikymo, o tai lemia nesąžiningą
 konkurenciją tarp ūkio subjektų ir apsunkina vykdymo
 užtikrinimą.
 Valstybės narės
 pabrėžė, kad svarbiausia nagrinėtina problema būtų
 vartotojų sauga.
 Komisija prie pasiūlymo pridedamame
 poveikio vertinime nustatė keturias alternatyvas atsižvelgdama į
 pirmiau minėtas problemas ir palygino jas pagal persvarstymo tikslus
 (derėjimas, paprastinimas, suderinimas ir smulkusis verslas bei
 inovacijos).
 · Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Nepriklausomo tyrimo neprireikė
 · Poveikio vertinimas
 Komisija atliko poveikio vertinimą,
 kuris pateikiamas kartu su šiuo pasiūlymu kaip Komisijos tarnybų
 darbo dokumentas.
 Buvo nagrinėjamos keturios
 skirtingos alternatyvos – nuo teisės akto panaikinimo iki naujo dietinius
 maisto produktus reglamentuojančio teisės akto. Šios alternatyvos
 buvo vertinamos atsižvelgiant į jų ekonominį, socialinį
 poveikį ir poveikį aplinkai įvairių suinteresuotųjų
 šalių ir institucijų atžvilgiu. Be to, svarstytas variantas nieko
 nekeisti, kad būtų galima su juo palyginti įvairių
 kitų galimų variantų poveikį.
 Svarstytos dvi skirtingos
 galimybės:
 (1) dietinių maisto produktų
 sąvoka nebereikalinga šiuolaikinei maisto produktų rinkai ir
 turėtų būti panaikinta;
 (2) dietinių maisto produktų
 sąvoka turėtų būti tikslinama ir derinama su šiuolaikine
 maisto produktų rinka ir vartotojų poreikiais.
 Poveikio
 vertinime nagrinėtos keturios alternatyvos (viena susijusi su 1) galimybe
 ir dvi susijusios su 2) buvo parengtos, siekiant užtikrinti, kad nė viena
 jų nelems produktų pašalinimo iš rinkos, tačiau gali
 reikėti keisti etiketes ir (arba) produktų sudėtį ir
 galimas poveikis jų rinkos vertei. Kitaip tariant, dietinių
 maisto produktų teisinio reglamentavimo persvarstymo metu nagrinėtose
 alternatyvose nėra numatyta per se uždrausti kokius nors
 parduodamus maisto produktus, pavyzdžiui, specialios mitybinės paskirties
 maisto produktus. Be to, pasiūlytose taisyklėse pagal
 kiekvieną alternatyvą būtų leidžiama rinkai prisitaikyti ir
 todėl numatomas pakankamas pereinamas laikotarpis, siekiant padėti
 sklandžiai pereiti prie naujų teisės aktų ir kuo labiau
 sumažinti ekonominę naštą.
 Alternatyvų santrauka ir
 pagrindinis kiekvienos jų poveikis.
 · 1 alternatyva. Panaikinti visus dietinius maisto produktus
 reglamentuojančius teisės aktus (pagrindų
 direktyva ir visos pagal ją priimtos specialios direktyvos).
 Panaikinus dietinių maisto
 produktų sąvoką būtų galima išvengti tolesnių
 dietinių maisto produktų ir susijusių tinkamumo vartoti
 teiginių ir įprastų maisto produktų ir susijusių
 teiginių apie maistingumą ir sveikumą konkurencijos
 iškraipymų. Tačiau, nors tokia alternatyva atrodo gera paprastinimo
 ir administracinės naštos mažinimo požiūriu, praradimai dėl
 nacionalinių teisės aktų, pakeičiančių
 panaikintus tam tikrus Sąjungos teisės aktus (pvz., dėl
 kūdikiams ir mažiems vaikams skirtų maisto produktų),
 įvedimo gali būti reikšmingi.
 · 2 alternatyva. Pagrindų direktyvos dėl dietinių
 maisto produktų panaikinimas, tačiau kai kurių specialių
 pagal tą direktyvą priimtų taisyklių palikimas galioti
 Pagal
 šią alternatyvą gaunama ta pati nauda dėl supaprastinimo ir
 administracinės naštos sumažinimo kaip ir pagal 1 alternatyvą, bet
 kartu Sąjungai sudaroma galimybė palikti tam tikras maisto
 produktų kategorijas, dėl kurių taisyklių suderinimas
 davė papildomos naudos ES lygmeniu. Bendrų dietinių
 maisto produktų taisyklių nebuvimas ir aiškesnės kai kurių
 specialių produktų taisyklės turėtų užtikrinti
 geresnį skirtingų teisės aktų reikalavimų taikymo koordinavimą.
 · 3 alternatyva. Pagrindų direktyvos pakeitimas sudarant
 dietinių maisto produktų, kuriems būtų taikomos specialios
 sudėties ir (arba) ženklinimo taisyklės, sąrašą
 Dietinių
 maisto produktų, kuriems būtų taikomos specialios sudėties
 ir ženklinimo taisyklės, sąrašas būtų naudingas pirmiausia
 dėl to, kad standartizuotos taisyklės būtų taikomos
 dietinių maisto produktų sektoriui užtikrinant suderinimą
 Europos Sąjungos mastu. Tačiau našta, kuri tektų pramonei
 ir valstybėms narėms, kurios turėtų laikytis papildomų
 specialių dietinių maisto produktų teisės aktų
 reikalavimų, kad būtų galima tiekti tikslinius maisto produktus
 tam tikroms gyventojų grupėms, gali būti laikoma neproporcinga,
 ypač atsižvelgiant į minimalią naudą visuomenės
 sveikatos ir vartotojų informavimo požiūriu.
 · 4 alternatyva. Pagrindų direktyvos
 dalinis pakeitimas pakeičiant paskelbimo procedūrą centralizuota
 moksliniu vertinimu grindžiama Sąjungos išankstinio leidimo procedūra
 Standartinės išankstinio leidimo procedūros taikymas užtikrintų
 geresnį suderinimą Europos Sąjungos mastu nei galiojanti bendra
 paskelbimo procedūra. Tačiau išankstinio leidimo būtinumo
 prieš vartojant tinkamumo naudoti kaip dietinį produktą teiginį
 ant maisto produkto našta būtų, neproporcinga vartotojų apsaugos
 ir informavimo požiūriu, o pramonė ir ypač MVĮ patirtų
 labai didelių išlaidų.
 Komisijos
 pasiūlymas – pasirinkti 2 alternatyvą – pagrindų direktyvos
 dėl dietinių maisto produktų panaikinimas, tačiau kai
 kurių specialių pagal tą direktyvą priimtų
 taisyklių palikimas galioti.
 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
 · Siūlomų veiksmų santrauka
 Europos Parlamento ir Tarybos
 reglamento, kuriuo nustatomos kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems
 maisto produktams ir specialios medicininės paskirties produktams taikomos
 taisyklės ir sudaromas Sąjungos cheminių medžiagų,
 kurių galima dėti į šiuo pasiūlymu reglamentuojamus maisto
 produktus, sąrašas, priėmimas.
 Pasiūlymu supaprastinami ir
 patikslinami teisiniai reikalavimai, taikomi tam tikrų kategorijų
 maisto produktams, ir sudaromas vienas cheminių medžiagų, kurių
 galima dėti į maisto produktus, reglamentuojamus šiuo pasiūlymu,
 sąrašas (Sąjungos sąrašas). Visų pirma juo:
 –
 numatomas naujas bendras pamatinis teisės
 aktas, taikomas gerai žinomų kategorijų maisto produktams, kurie buvo
 pripažinti būtinais tam tikroms gerai žinomoms vartotojų,
 turinčių specialių mitybos poreikių, grupėms;
 –
 nustatoma aiški ir tiksliai apibrėžta taikymo
 sritis;
 –
 išlaikomos specialios su tam tikrų
 kategorijų maisto produktais, kurie yra būtini tam tikroms
 gyventojų grupėms, susijusios priemonės;
 –
 nustatomos toms maisto produktų kategorijoms
 taikomos bendros sudėties ir ženklinimo taisyklės;
 –
 supaprastinus reglamentavimą, pašalinami
 aiškinimo skirtumai ir valstybių narių bei ūkinės veiklos
 vykdytojų patiriami sunkumai taikant skirtingas maisto srities teisės
 aktų nuostatas;
 –
 pašalinama su paskelbimo procedūra susijusi
 našta;
 –
 užtikrinama, kad panašūs visoje Sąjungoje
 būtų traktuojami vienodai;
 –
 panaikinamos nebūtinos, prieštaringos ir
 galimą koliziją sukeliančios taisyklės;
 –
 nustatoma viena teisinė priemonė dėl
 medžiagų, kurių galima dėti į šiuo pasiūlymu
 reglamentuojamus maisto produktus;
 Nauju
 pasiūlymu bus panaikintos Direktyva 92/52/EB, Direktyva 2009/39/EB,
 Direktyva 96/8/EB ir Reglamentas (EB) Nr. 41/2009.
 Specialieji
 sudėties ir informacijos reikalavimai bus nustatyti deleguotaisiais
 reglamentais, priimtais Komisijos pagal Sutarties dėl Europos
 Sąjungos veikimo 290 straipsnį, atsižvelgiant į šiame
 pasiūlyme ir Komisijos direktyvose 2006/141/EB, 2006/125/EB ir 1999/21/EB
 nustatytus bendruosius reikalavimus.
 Sąjungos
 sąrašo priėmimas siejamas su šiame pasiūlyme nurodytų
 kriterijų priėmimu, todėl Komisijai turi būti suteikti
 atitinkami įgaliojimai. Šiais įgaliojimais naudojamasi pagal
 Reglamentą (ES) Nr. 182/2011.
 Tais
 atvejais, kai šiuo pasiūlymu reglamentuojami maisto produktai keltų
 rimtą pavojų žmonių sveikatai, numatytos neatidėliotino
 veikimo procedūros. Šiuo tikslu Komisijai turi būti suteikti
 atitinkami įgyvendinimo įgaliojimai. Šiais įgaliojimais
 naudojamasi pagal Reglamentą (ES) Nr. 182/2011 ir Sutartį dėl
 Europos Sąjungos veikimo.
 · Teisinis pagrindas
 Šis pasiūlymas grindžiamas
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu. Šis teisinis
 pagrindas yra pateisinamas dėl pasiūlymo tikslo ir turinio. Pagal
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnį priimtomis
 priemonėmis turėtų būti siekiama, kad būtų
 sukurta ir veiktų vidaus rinka. Šiuo pasiūlymu nustatoma suderinta
 teisės aktų sistema dėl pradinių mišinių
 kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, perdirbtų
 grūdinių maisto produktų ir kitų maisto produktų
 kūdikiams ir mažiems vaikams, specialios medicininės paskirties
 produktų sudėties ir informacijos apie juos, dėl cheminių
 medžiagų, kurių galima dėti į tokius maisto produktus,
 Sąjungos sąrašo, o suderinta sistema būtina dėl
 produktų, skirtų ypač pažeidžiamoms gyventojų grupėms,
 kuriems tų kategorijų maisto produktai yra vienintelis mitybos
 šaltinis. Šio pasiūlymo tikslas yra vengti bet kokių
 nacionalinių teisės aktų, susijusių su minėtų
 kategorijų maisto produktais, skirtumų, kurie ribotų jų
 laisvą judėjimą ir tai turėtų tiesioginį
 poveikį vidaus rinkos kūrimui ir veikimui.
 · Subsidiarumo principas
 Subsidiarumo principas taikomas tuomet,
 jei pasiūlymas nepriklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai.
 Valstybės narės negali deramai
 pasiekti pasiūlymo tikslų dėl šios (šių) priežasties
 (-čių):
 iki priimant pagrindų
 direktyvą valstybių narių taikomos nacionalinės
 priemonės buvo skirtingos. Dėl tų skirtumų Bendrijos
 dietinių maisto produktų gamintojai buvo įpareigoti pritaikyti
 produkciją prie valstybės narės, kuriai tie gaminiai buvo
 skirti, poreikių. Siekiant reaguoti į šią problemą,
 Sąjungos mastu buvo priimtos bendros taisyklės ir daug specialių
 priemonių.
 Siekdama
 harmonizuoti Sąjungos vidaus prekybą ir prekybą su
 trečiosiomis šalimis Sąjunga turi teisę veikti. Tačiau
 tai turėtų būti subalansuota priemonės proporcingumo ir
 pridėtinės vertės, kurią Sąjungos taisyklės
 turės visų valstybių narių piliečiams, požiūriu.
 Individualūs valstybių
 narių veiksmai gali sudaryti sąlygas atsirasti skirtingam maisto
 saugos ir žmonių sveikatos apsaugos lygiui ir klaidinti vartotojus. Be to,
 tai keltų pavojų laisvam šių maisto produktų judėjimui
 Sąjungoje.
 Sąjungos veikimo esmė
 būtų išlaikyti esamas taisykles, taikomas tam tikriems produktams,
 kuriais plačiai prekiaujama Sąjungoje ir dėl kurių
 valstybės narės sutaria, kad siekiant užtikrinti laisvą šių
 prekių judėjimą ir toliau turi būti taikomos specialios
 sudėties ir ženklinimo taisyklės. Juo taip pat siekiama paprastinti
 reglamentavimą dėl cheminių medžiagų dėjimo į
 šiuo pasiūlymu reglamentuojamus maisto produktus.
 Todėl pasiūlymas atitinka
 subsidiarumo principą.
 · Proporcingumo principas
 Pasiūlymas atitinka proporcingumo
 principą dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).
 pasiūlymu
 suderinama reglamentavimo sistema, pagal kurią nustatomos bendros
 taisyklės, taikomos tam tikrų kategorijų maisto produktams,
 kadangi įrodomas būtinumas bendras taisykles papildyti specialiomis
 nuostatomis dėl sudėties ir ženklinimo. Tokios papildomos nuostatos
 prisidės prie vartotojų apsaugos užtikrinant, kad vartotojai
 gautų mitybos prasme tinkamus maisto produktus ir tinkamą
 informaciją.
 Siūlomomis
 priemonėmis galima užtikrinti, kad vartotojai būtų informuoti ir
 galėtų saugiai rinktis, o vidaus rinka veiktų sklandžiai. Be to,
 jomis neužkraunama per didelė ar nepagrįsta našta.
 Nesuderinus šių kategorijų
 maisto produktų reglamentavimo daugėtų nacionalinių
 taisyklių, o dėl to vartotojų apsaugos lygis įvairiose valstybėse
 narėse būtų skirtingas ir padidėtų našta pramonei.
 Finansinė našta būtų
 minimali, kadangi galiojančios specialios nuostatos jau yra priimtos,
 bendrosios nuostatos tik būtų supaprastintos ir patikslinta jų
 taikymo sritis.
 · Pasirinkta priemonė
 Siūloma priemonė –
 reglamentas.
 Kito tipo priemonės
 nebūtų tinkamos dėl šios (-ų) priežasties (-čių).
 Galiojantys teisės aktai iš
 esmės yra nurodomojo pobūdžio ir valstybės narės negali
 labai lanksčiai spręsti, kaip jie turėtų būti taikomi.
 Priėmus direktyvą Sąjungoje būtų taikomas nenuoseklus
 metodas ir dėl to kiltų neaiškumų tiek vartotojams, tiek
 pramonės atstovams. Reglamentu nustatomas nuoseklus metodas, kuriuo
 pramonė gali vadovautis, ir sumažinama administracinė našta, nes
 ūkinės veiklos vykdytojams nereikia susipažinti su atskirais
 valstybių narių nacionaliniais teisės aktais.
 Negriežto reglamentavimo teisinės
 priemonės, pavyzdžiui, gairės būtų lankstus metodas
 siekiant atlikti tam tikrus galiojančių teisės aktų
 pakeitimus, bet ne visus. Be to, dėl neprivalomo tokių priemonių
 pobūdžio jos laikomos nepakankamomis siekiant pašalinti teisės
 aktų aiškinimo ir įgyvendinimo skirtumus.
 4. POVEIKIS BIUDŽETUI
 Nėra.
 5. Papildoma informacija
 · Modeliavimas, bandomasis etapas ir pereinamasis laikotarpis
 Bus pereinamasis pasiūlymo taikymo
 laikotarpis.
 · Paprastinimas
 Pasiūlyme numatyta supaprastinti
 teisės aktus. Tai yra vienas iš pagrindinių specialios mitybinės
 paskirties maisto produktų teisės aktų persvarstymo tikslų.
 Pasirinkta teisine priemone – reglamentu
 – padedama siekti supaprastinamo tikslo, nes užtikrinama, kad visi dalyviai
 turės laikytis tų pačių taisyklių tuo pačiu metu.
 Nacionalinės administracinės
 procedūros, susijusios su bendra paskelbimo procedūra, bus
 panaikintos taip mažinant su teisės aktų įgyvendinimu
 susijusią administracinę naštą.
 Direktyvos 2009/39/EB ir pagal ją
 priimtos nuostatos, kurios nebėra būtinos, yra prieštaringos ir
 keliančios galimas kolizijas, bus panaikintos.
 Pasiūlymas įtrauktas į
 2011 m. Komisijos darbų programą, III priedą – Supaprastinimo
 valdymo programa ir administracinės naštos mažinimo iniciatyvos, pagal
 nuorodą 2009/SANCO/004.
 · Galiojančių teisės aktų panaikinimas
 Priėmus pasiūlymą bus
 panaikinti galiojantys teisės aktai.
 · Išdėstymas
 nauja redakcija
 Pasiūlyme
 pateikiama nauja redakcija.
 · Europos ekonominė erdvė
 Siūlomas teisės aktas
 susijęs su EEE, todėl turėtų būti jai taikomas.
 · Išsamus pasiūlymo paaiškinimas
 Reglamentu nustatomas pagrindas
 užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį, siejamą su
 kūdikiams ir mažiems vaikams skirtais ir specialios medicininės
 paskirties maisto produktais. Juo nustatoma viena teisinė priemonė,
 kuria reglamentuojamas cheminių medžiagų, kurių galima dėti
 į pasiūlymu reglamentuojamus maisto produktus, sąrašas (I
 skyrius).
 II ir III skyriuose nustatomi bendri
 principai ir specialiosios nuostatos, kurios taikomos pradiniams mišiniams
 kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišiniams, perdirbtiems grūdiniams
 maisto produktams ir kitiems kūdikiams ir mažiems vaikams skirtiems
 produktams bei specialios medicininės paskirties produktams.
 IV skyriuje sudaromas cheminių
 medžiagų, kurių galima dėti į pasiūlymu
 reglamentuojamus maisto produktus, Sąjungos sąrašas ir nustatoma jo
 atnaujinimo tvarka.
 V skyriuje
 nustatoma bendra konfidencialumo išlyga.
 VI ir VII
 skyriuose yra visos procedūrinės nuostatos, susijusios su naujo
 pasiūlymo įgyvendinimu, įgaliojimų delegavimu,
 procedūromis, būtinais daliniais pakeitimais ir priemonėmis,
 kurios turi būti panaikintos. Juose nurodomos ir pereinamojo laikotarpio
 priemonių, kurios būtų taikomos tam tikrų kategorijų
 maisto produktams, reglamentuojamiems Direktyva 2009/39/EB, įsigaliojimo
 ir taikymo datos.
 2011/0156 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
 dėl kūdikiams bei mažiems vaikams
 skirtų ir specialios medicininės paskirties maisto produktų
 (pateiktas Komisijos pagal Sutarties
 dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnį)
 (Tekstas svarbus EEE)
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS
 TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl
 Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos
 pasiūlymą,
 perdavus įstatymo galią
 turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
 atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
 socialinių reikalų komiteto nuomonę,
 laikydamiesi įprastos
 teisėkūros procedūros[1],
 kadangi:
 (1)
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
 114 straipsnyje numatyta, kad priemonės, kuriomis siekiama vidaus rinkos
 sukūrimo ir veikimo ir kurios susijusios, inter alia, su
 vartotojų sauga ir apsauga, turi būti aukšto apsaugos lygio,
 atsižvelgiant visų pirma į naujausius mokslo faktais grindžiamus
 pasiekimus.
 (2)
 Laisvas saugių ir sveikų maisto
 produktų judėjimas – esminis vidaus rinkos elementas, svarbus
 gyventojų sveikatai bei gerovei ir jų socialiniams bei ekonominiams
 interesams.
 (3)
 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir
 Tarybos direktyvoje 2009/39/EB dėl specialios mitybinės paskirties
 maisto produktų[2]
 nustatytos bendrosios taisyklės dėl tokių maisto produktų,
 kurie yra specialiai sukurti specialiems asmenų, kuriems jie skirti,
 mitybos poreikiams tenkinti, sudėties ir gamybos. Dauguma šios direktyvos
 nuostatų priimta 1977 m., todėl jas reikėtų
 persvarstyti.
 (4)
 Direktyvoje 2009/39/EB nustatyta bendra specialios
 mitybinės paskirties maisto produktų apibrėžtis ir bendrieji
 ženklinimo reikalavimai, įskaitant tai, kad ant tokių maisto
 produktų turi būti nurodytas jų tinkamumas tenkinti
 deklaruojamus mitybos poreikius.
 (5)
 Bendrieji Direktyvoje 2009/39/EB nustatyti
 sudėties ir ženklinimo reikalavimai papildyti keletu ES
 neįstatyminių aktų, kurie taikomi specialioms maisto
 produktų kategorijoms. Todėl 2006 m. gruodžio 22 d. Komisijos
 direktyvoje 2006/141/EB nustatytos suderintos taisyklės dėl
 pradinių mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių[3], o 2006 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyvoje
 2006/125/EB nustatytos tam tikros suderintos taisyklės dėl
 perdirbtų grūdinių maisto produktų ir kitų maisto
 produktų kūdikiams bei mažiems vaikams[4].
 Panašiai suderintos taisyklės nustatytos ir 1996 m. vasario 26 d.
 Komisijos direktyvoje 96/8/EB dėl maisto produktų, skirtų
 sumažinto energijos kiekio dietoms svoriui mažinti[5], 1999 m. kovo 25 d. Komisijos direktyvoje
 1999/21/EB dėl specialios medicininės paskirties dietinių maisto
 produktų[6] ir
 2009 m. sausio 20 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 41/2009 dėl maisto
 produktų, tinkančių glitimo netoleruojantiems žmonėms,
 sudėties ir ženklinimo[7].
 (6)
 Be to, 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvoje
 92/52/EEB nustatytos suderintos taisyklės dėl pradinių
 mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, skirtų
 eksportuoti į trečiąsias šalis[8].
 (7)
 Direktyvoje 2009/39/EB numatyta, kad
 galėtų būti priimtos specialios nuostatos dėl šių
 dviejų maisto produktų kategorijų, priskiriamų specialios
 mitybinės paskirties produktams: intensyvų fizinį
 krūvį patiriantiems žmonėms, ypač sportininkams,
 skirtų maisto produktų ir nuo angliavandenių apykaitos
 sutrikimų kenčiantiems žmonėms (sergantiems diabetu) skirtų
 maisto produktų. Dėl maisto produktų, skirtų intensyvų
 fizinį krūvį patiriantiems žmonėms, nebuvo galimybių
 sėkmingai susitarti, kad būtų parengtos specialios nuostatos,
 nes labai skyrėsi valstybių narių ir suinteresuotųjų
 šalių nuomonės dėl specialių teisės aktų taikymo
 srities, dėl maisto produktų pakategorių, kurios
 turėtų būti įtrauktos, dėl sudėties
 reikalavimų nustatymo kriterijų ir galimo poveikio produktų
 kūrimo inovacijoms. Dėl specialių nuostatų, susijusių
 su nuo angliavandenių apykaitos sutrikimų kenčiantiems
 žmonėms (sergantiems diabetu) skirtais maisto produktais, Komisijos
 ataskaitoje[9]
 padaryta išvada, kad nėra pakankamo mokslinio pagrindo specialiems
 sudėties reikalavimams nustatyti.
 (8)
 Direktyvoje 2009/39/EB taip pat numatyta bendra
 paskelbimo procedūra nacionaliniu lygmeniu dėl maisto produktų,
 kurie yra maisto verslo subjektų apibūdinami kaip priskiriami
 specialios mitybinės paskirties produktams ir dėl kurių
 nėra nustatyta jokių specialių nuostatų Sąjungos
 teisės aktuose, prieš juos pateikiant Sąjungos rinkai, kad
 būtų galima veiksminga šių maisto produktų stebėsena
 valstybėse narėse.
 (9)
 Tos paskelbimo procedūros įgyvendinimo
 Komisijos ataskaitoje Europos Parlamentui ir Tarybai[10]i nurodyta, kad galimi sunkumai dėl
 skirtingų specialios mitybinės paskirties maisto produktų
 apibrėžties aiškinimų, kuriuos skirtingai pateikia nacionalinės
 institucijos. Todėl padaryta išvada, kad Direktyvos 2009/39/EB taikymo
 sritis turėtų būti persvarstyta, kad būtų galima
 užtikrinti veiksmingesnį ir labiau suderintą Sąjungos
 teisės aktų įgyvendinimą.
 (10)
 Tyrimų ataskaitoje[11], susijusioje su specialios paskirties
 maisto produktų teisės aktų persvarstymu, patvirtinti Komisijos
 ataskaitos duomenys apie paskelbimo procedūros įgyvendinimą ir
 nurodyta, kad šiuo metu vis daugiau maisto produktų parduodami ir
 ženklinami kaip specialios paskirties maisto produktai dėl plačios
 apibrėžties, nustatytos Direktyvoje 2009/39/EB. Tyrimo ataskaitoje
 nurodoma ir tai, kad pagal tą teisės aktą reglamentuojamų
 maisto produktų tipai labai skiriasi valstybėse narėse;
 panašūs maisto produktai gali būti tuo pačiu metu parduodami
 skirtingose valstybėse narėse kaip specialios paskirties ir (arba)
 įprastai vartojami maisto produktai, skirti visiems gyventojams ar tam
 tikroms jų grupėms, pavyzdžiui, nėščiosioms, moterims po
 menopauzės, vyresnio amžiaus suaugusiems, augantiems vaikams, paaugliams,
 įvairaus pobūdžio fizine veikla užsiimantiems aktyviems asmenims ir
 kitiems. Tokia padėtis nulemia vidaus rinkos veikimą, teisinį
 neapibrėžtumą kompetentingoms institucijoms, maisto verslo subjektams
 ir vartotojams, o piktnaudžiavimo rinka ir konkurencijos iškraipymo pavojų
 negalima išvengti.
 (11)
 Atrodo, kad kiti neseniai priimti Sąjungos
 teisės aktai yra labiau pritaikyti prie besiplečiančios ir
 inovatyvios maisto produktų rinkos nei Direktyva 2009/39/EB. Šiuo
 požiūriu ypač tinkami ir svarbūs yra: 2002 m. birželio 10 d.
 Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/46/EB dėl valstybių
 narių įstatymų, susijusių su maisto papildais, suderinimo[12], 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento
 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto
 produktų maistingumą ir sveikatingumą[13] ir 2006 m. gruodžio 20 d. Europos
 Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1925/2006 dėl maisto
 produktų papildymo vitaminais ir mineralais bei tam tikromis kitomis
 medžiagomis[14].
 Be to, šių Sąjungos teisės aktų nuostatomis būtų
 tinkamai reglamentuojamos kelios maisto produktų kategorijos,
 patenkančios į Direktyvos 2009/39/EB taikymo sritį, o
 administracinė našta būtų mažesnė ir būtų
 aiškesnė taikymo sritis bei tikslai.
 (12)
 Be to, remiantis patirtimi, tam tikros Direktyvoje
 2009/39/EB įrašytos arba pagal ją priimtos taisyklės nebėra
 veiksmingos vidaus rinkos veikimui užtikrinti.
 (13)
 Todėl specialios paskirties maisto
 produktų sąvoka turėtų būti panaikinta, o Direktyva
 2009/39/EB turėtų būti pakeista šiuo teisės aktu. Siekiant
 supaprastinti teisės akto taikymą ir užtikrinti nuoseklumą
 visose valstybėse narėse, šis teisės aktas turėtų būti
 priimtas reglamento forma.
 (14)
 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento
 ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu maistui skirtų
 teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus,
 įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu
 su maisto saugos klausimais susijusias procedūras[15], nustatyti bendri Sąjungos maisto
 srities teisės aktų principai ir sąvokų apibrėžtys
 siekiant užtikrinti aukštą sveikatos apsaugos lygį ir veiksmingą
 vidaus rinkos veikimą. Juo nustatyti rizikos analizės principai, susiję su maistu,
 ir mokslinio bei techninio vertinimo, atliekamo Europos maisto saugos tarnybos
 (toliau – Tarnyba), struktūros ir priemonės. Todėl tam tikros
 tame reglamente nustatytos apibrėžtys turi būti ir šiame reglamente.
 Be to, šio reglamento tikslais su Tarnyba turėtų būti
 konsultuojamasi visais klausimais, kai tikėtinas poveikis visuomenės
 sveikatai.
 (15)
 Kai kurių kategorijų maisto produktai yra
 vienintelis tam tikrų gyventojų grupių mitybos šaltinis arba
 dalis tos mitybos; tokios maisto produktų kategorijos yra labai svarbios kontroliuojant
 tam tikras būkles ir (arba) esminės siekiant išsaugoti tam tikrų
 gerai žinomų pažeidžiamų gyventojų grupių tinkamą
 mitybą. Šioms maisto produktų kategorijoms priskiriami pradiniai
 mišiniai kūdikiams, tolesnio maitinimo mišiniai, perdirbti grūdiniai
 maisto produktai ir kiti kūdikiams skirti maisto produktai, taip pat
 specialios medicininės paskirties maisto produktai. Remiantis patirtimi,
 Komisijos direktyvos 2006/141/EB, Komisijos direktyvos 2006/125/EB ir Komisijos
 direktyvos 1999/21/EB nuostatomis pakankamai gerai užtikrinamas laisvas
 tokių maisto produktų judėjimas ir aukštas visuomenės
 sveikatos apsaugos lygis. Todėl yra tikslinga, kad šiame reglamente
 pagrindinis dėmesys būtų skiriamas pradinių mišinių
 kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, perdirbtų
 grūdinių maisto produktų ir kitų kūdikiams ir mažiems
 vaikams skirtų maisto produktų, specialios medicininės
 paskirties produktų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimams,
 atsižvelgiant į Komisijos direktyvą 2006/141/EB, Komisijos
 direktyvą 2006/125/EB ir Komisijos direktyvą 1999/21/EB.
 (16)
 Siekiant užtikrinti teisinį aiškumą,
 Komisijos direktyvoje 2006/141/EB, Komisijos direktyvoje 2006/125/EB ir
 Komisijos direktyvoje 1999/21/EB nustatytos apibrėžtys turėtų būti
 perkeltos į šį reglamentą. Tačiau pradinių
 mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, perdirbtų
 grūdinių maisto produktų ir kitų kūdikiams skirtų
 maisto produktų, specialios medicininės paskirties maisto
 produktų apibrėžtys turėtų būti reguliariai
 keičiamos atsižvelgiant į technikos ir mokslo pažangą ir
 atitinkamus tarptautinius pasiekimus.
 (17)
 Svarbu, kad tų kategorijų maisto
 produktams, kuriems taikomas šis reglamentas, gaminti naudojamų
 sudedamosios dalys būtų tinkamos mitybiniams poreikiams tenkinti ir
 būtų tinkamos asmenims, kuriems jos skirtos, ir kad jų
 tinkamumas mitybai būtų grindžiamas visuotinai pripažintais mokslo
 duomenimis. Toks tinkamumas turėtų būti įrodytas remiantis
 sisteminėmis turimų mokslinių duomenų apžvalgomis.
 (18)
 Bendrieji ženklinimo reikalavimai nustatyti 2000 m.
 kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/13/EB dėl
 valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių
 maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą,
 derinimo[16].
 Šie bendrieji ženklinimo reikalavimai paprastai turėtų būti
 taikomi tų kategorijų maisto produktams, kuriems taikomas šis
 reglamentas. Tačiau šiame reglamente prireikus taip pat turėtų
 būti nustatyti Direktyvos 2000/13/EB nuostatas papildantys reikalavimai
 arba nukrypti nuo jų leidžiančios nuostatos, kad būtų
 galima atsižvelgti į konkrečius šio reglamento tikslus.
 (19)
 Šiame reglamente turėtų būti
 nustatyti pradinių mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo
 mišinių, perdirbtų grūdinių maisto produktų ir
 kitų kūdikiams skirtų maisto produktų, specialios medicininės
 paskirties produktų sudėties ir informacijos apie juos
 reikalavimų nustatymo kriterijai, atsižvelgiant į Komisijos
 direktyvą 2006/141/EB, Komisijos direktyvą 2006/125/EB ir Komisijos
 direktyvą 1999/21/EB. Siekiant pritaikyti šiame reglamente nustatytas
 pradinių mišinių kūdikiams, tolesnio maitinimo mišinių,
 perdirbtų grūdinių maisto produktų ir kitų
 kūdikiams skirtų maisto produktų, specialios medicininės
 paskirties maisto produktų apibrėžtis, atsižvelgiant į technikos
 ir mokslo pažangą ir atitinkamus tarptautinius pasiekimus, nustatyti
 specialiuosius šiame reglamente nurodytų kategorijų maisto
 produktų sudėties ir informacijos apie juos reikalavimus,
 įskaitant Direktyvos 2000/13/EB nuostatas papildančius ženklinimo reikalavimus
 ar nukrypti nuo tų nuostatų leidžiančias nuostatas ir leidimus
 vartoti teiginius apie maistingumą ir sveikumą, Komisijai
 turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti teisės aktus
 pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį.
 Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija
 tinkamai konsultuotųsi, taip pat su ekspertais. Komisija, rengdama
 deleguotuosius teisės aktus, turėtų užtikrinti, kad atitinkami
 dokumentai būtų laiku, tuo pačiu metu ir tinkamai perduodami
 Europos Parlamentui ir Tarybai.
 (20)
 Yra tikslinga sudaryti ir atnaujinti vitaminų,
 mineralinių medžiagų, aminorūgščių ir kitų
 cheminių medžiagų, kurių galima dėti į pradinius
 mišinius kūdikiams, tolesnio maitinimo mišinius, perdirbtus grūdinius
 maisto produktus ir kitus kūdikiams skirtus maisto produktus, specialios
 medicininės paskirties maisto produktus, sąrašą, laikantis šiame
 reglamente nustatytų kriterijų. Atsižvelgiant į tai, kad
 sąrašo priėmimas siejamas su šiame reglamente nurodytų
 kriterijų priėmimu, Komisijai turėtų būti suteikti
 atitinkami įgyvendinimo įgaliojimai. Komisija šiais įgaliojimais
 turėtų naudotis vadovaudamasi 2011 m. vasario 16 d. Europos
 Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos
 valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo
 įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji
 principai[17].
 Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo
 teisės aktus, kuriais būtų atnaujinamas Sąjungos
 sąrašas, jeigu to būtinai reikėtų nedelsiant
 pagrįstais su visuomenės sveikata susijusiais atvejais.
 (21)
 Šiuo metu pagal Naujai atsiradusių ir naujai
 nustatytų pavojų sveikatai mokslinio komiteto (SCENIHR) nuomonę[18] dėl produktų ir
 nanotechnologijų rizikos vertinimo, paskelbtą 2009 m. sausio 19 d.,
 informacija apie pavojus, susijusius su inžinieriniu būdu pagamintomis
 nanomedžiagomis, ir esamus tyrimo metodus nėra tinkama ir negali būti
 pakankama visoms su inžinieriniu būdu pagamintos nanomedžiagoms
 susijusioms problemoms nagrinėti. Todėl inžinieriniu būdu
 pagamintos nanomedžiagos neturėtų būti įtrauktos į šiame
 reglamente nurodytų kategorijų maisto produktų Sąjungos
 sąrašą, kol Tarnyba neatliks jų vertinimo.
 (22)
 Siekiant veiksmingumo ir teisės aktų
 supaprastinimo, per vidutinės trukmės laikotarpį
 reikėtų išnagrinėti klausimą dėl galimybės
 išplėsti Sąjungos sąrašo taikymo sritį, kad jį
 būtų galima taikyti kitais maisto srities teisės aktais
 reglamentuojamų kategorijų maisto produktams.
 (23)
 Reikia nustatyti apsaugos priemonių
 patvirtinimo procedūras tais atvejais, kai maisto produktai, kuriems
 taikomas šis reglamentas, galėtų sukelti rimtą riziką
 žmonių sveikatai. Siekiant užtikrinti, kad neatidėliotinos
 priemonės būtų įgyvendinamos vienodomis sąlygomis,
 įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti suteikti
 Komisijai. Šiais įgaliojimais naudojamasi pagal Reglamentą (ES) Nr. 182/2011.
 Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo
 teisės aktus, susijusius su neatidėliotinomis priemonėmis, jeigu
 to būtinai reikėtų nedelsiant pagrįstais su visuomenės
 sveikata susijusiais atvejais.
 (24)
 Tarybos direktyvoje 92/52/EEB nustatyta, kad
 pradiniai mišiniai kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišiniai, eksportuojami
 arba reeksportuojami iš Europos Sąjungos turi atitikti Sąjungos
 teisės aktus, nebent kitaip reikalautų importuojanti šalis. Šis
 principas jau taikomas maisto produktams pagal Reglamentą (EB) Nr.
 178/2002. Siekiant supaprastinimo ir teisinio aiškumo Direktyva 92/52/EEB
 turėtų būti panaikinta.
 (25)
 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir
 Tarybos reglamente (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto
 produktų maistingumą ir sveikatingumą[19] nustatytos teiginių apie maisto
 produktų maistingumą ir sveikumą vartojimo taisyklės ir
 reikalavimai. Šios taisyklės turėtų būti taikomos kaip
 bendra taisyklė tų kategorijų, kurioms taikomas šis reglamentas,
 maisto produktams, nebent kitaip būtų nurodyta šiame reglamente ar
 neįstatyminiuose teisės aktuose, priimtuose pagal šį
 reglamentą.
 (26)
 Šiuo metu teiginiai „be glitimo“ ir „labai mažas
 glitimo kiekis“ gali būti vartojami kalbant apie specialios paskirties
 maisto produktus ir įprastai vartojamus maisto produktus pagal taisykles,
 nustatytas Komisijos reglamente (EB) Nr. 41/2009 dėl maisto produktų,
 tinkamų glitimo netoleruojantiems žmonėms, sudėties ir
 ženklinimo[20].
 Tokie teiginiai turėtų būti sudaromi kaip teiginiai apie
 maistingumą, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 1924/2006. Siekiant
 supaprastinimo šie teiginiai turėtų būti nustatomi tik pagal
 Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 ir atitikti jo reikalavimus. Būtina,
 kad techniniai pritaikymai pagal Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006,
 susiję su teiginiais apie maistingumą „be glitimo“ ir „labai mažas
 glitimo kiekis“ ir jų vartojimo sąlygomis, kaip nustatyta pagal
 Reglamentą (EB) Nr. 41/2009, būtų atlikti iki šio reglamento
 taikymo pradžios datos.
 (27)
 Pakaitiniai maisto produktai svoriui kontroliuoti
 ir visa pakaitinė dieta svoriui kontroliuoti laikomi specialios
 mitybinės paskirties maisto produktais ir reglamentuojami specialiomis
 pagal Direktyvą 96/8/EB nustatytomis taisyklėmis. Tačiau rinkoje
 pasirodė vis daugiau maisto produktų, skirtų visiems
 gyventojams, apie kuriuos pranešama vartojant teiginius, kurie pristatomi kaip
 teiginiai apie sveikumą – svoriui mažinti. Siekiant išvengti bet kokio
 galimo nesusipratimo dėl maisto produktų, parduodamų svoriui
 kontroliuoti, ir siekiant Sąjungos teisės aktų teisinio apibrėžtumo
 ir derėjimo, tokie teiginiai turėtų būti nustatomi tik
 pagal Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 ir atitikti jo reikalavimus.
 Todėl būtina, kad techniniai pritaikymai pagal Reglamentą (EB)
 Nr. 1924/2006, susiję su teiginiais apie sveikumą, kuriuose kalbama
 apie kūno svorio kontrolę ir maisto produktus, skirtus pakeisti
 visą racioną svoriui kontroliuoti, ir pakaitinius maisto produktus
 svoriui kontroliuoti, ir jų vartojimo sąlygomis, kaip nustatyta
 Direktyvoje 96/8/EB, būtų atlikti iki šio reglamento taikymo datos
 pradžios.
 (28)
 Kadangi vienos valstybės narės negali
 deramai pasiekti šio reglamento tikslų, ir jų būtų galima
 geriau siekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga, laikydamasi Europos
 Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, gali
 imtis priemonių. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo
 principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems
 tikslams pasiekti.
 (29)
 Būtina numatyti tinkamas pereinamojo
 laikotarpio priemones, kurios sudarytų galimybę maisto verslo
 subjektams prisitaikyti prie šio reglamento reikalavimų.
 PRIĖMĖ ŠĮ
 REGLAMENTĄ:
 I SKYRIUS
 DALYKAS IR APIBRĖŽTYS
 1 straipsnis
 Dalykas
 1. Šiuo reglamentu nustatomi šių
 kategorijų maisto produktų sudėties ir informacijos
 reikalavimai:
 a) pradiniai mišiniai kūdikiams ir
 tolesnio maitinimo mišiniai;
 b) perdirbti grūdiniai maisto produktai
 ir kiti maisto produktai kūdikiams bei mažiems vaikams;
 c) specialios medicininės paskirties
 maisto produktai.
 2. Šiuo reglamentu nustatomos
 vitaminų, mineralinių ir kitų medžiagų, kurių galima
 dėti į 1 dalyje nurodytų kategorijų maisto produktus,
 Sąjungos sąrašo sudarymo ir atnaujinimo taisyklės.
 2 straipsnis
 Sąvokų apibrėžtys
 1. Šiame reglamente vartojamų
 terminų apibrėžtys:
 a) maisto produktų ir tiekimo rinkai
 apibrėžtys, nustatytos Reglamento (EB) Nr. 178/2002 2 straipsnyje ir 3
 straipsnio 8 dalyje;
 b) ženklinimo ir fasuotų maisto
 produktų apibrėžtys, nurodytos Direktyvos 2000/13/EB 1 straipsnio 3
 dalies a ir b punktuose;
 c) teiginio apie maistingumą ir
 teiginio apie sveikumą apibrėžtys, nustatytos Reglamento (EB) Nr.
 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 4 ir 5 punktuose; taip pat
 d) Reglamento (EB)
 Nr. 1925/2006 2 straipsnio 2 dalyje nustatyta kitos
 medžiagos apibrėžtis.
 2. Taip pat taikomos šios
 apibrėžtys:
 a) Tarnyba – Europos maisto saugos tarnyba,
 įsteigta Reglamentu (EB) Nr. 178/2002;
 b) kūdikiai – vaikai iki dvylikos
 mėnesių amžiaus;
 c) maži vaikai – vaikai nuo vienerių
 iki trejų metų amžiaus;
 d) pradiniai mišiniai kūdikiams –
 maisto produktai kūdikiams pirmaisiais jų gyvenimo mėnesiais, visiškai
 patenkinantys kūdikių mitybos poreikius, kol jie pradedami maitinti
 papildomai;
 e) tolesnio maitinimo mišiniai – maisto
 produktai papildomai maitinti pradedamiems kūdikiams – pagrindinis
 palaipsniui įvairinamos tokių kūdikių mitybos skystasis
 komponentas;
 f) perdirbti grūdiniai maisto
 produktai – tai maisto produktai,
 i) skirti tenkinti specialius sveikų
 kūdikių, kol jie atpratinami nuo krūties pieno, ir sveikų
 mažų vaikų mitybos poreikius kaip papildomi jų mitybos ir (arba)
 jų laipsniško prisitaikymo prie įprastos mitybos komponentai ir
 ii) priskiriami šioms keturioms
 kategorijoms:
 –
 paprasti grūdiniai produktai, kurie yra
 sumaišyti ar turi būti sumaišomi su pienu ar kitais tinkamais maistiniais
 skysčiais;
 –
 grūdiniai produktai su pridėtais
 baltymingais produktais, kurie yra sumaišyti ar turi būti sumaišomi su
 vandeniu ar kitais baltymų neturinčiais skysčiais;
 –
 makaronai, kurie turi būti vartojami išvirti
 vandenyje ar kituose tinkamuose skysčiuose;
 –
 džiūvėsiai ir sausainiai, kurie vartojami
 paprastai arba, juos susmulkinus, su vandeniu, pienu ar kitais tinkamais
 skysčiais;
 g) kiti maisto produktai kūdikiams –
 maisto produktai, skirti tenkinti specialius sveikų kūdikių, kol
 jie atpratinami nuo krūties pieno, ir sveikų mažų vaikų
 mitybos poreikius kaip papildomi jų mitybos ir (arba) jų laipsniško
 prisitaikymo prie įprastos mitybos komponentai, išskyrus
 i) perdirbtus grūdinius maisto
 produktus ir
 ii) mažiems vaikams skirtą pieną;
 h) specialios medicininės paskirties
 maisto produktai – maisto produktai dietinei pacientų mitybai, vartojami
 prižiūrint medikams. Jie yra skirti visiškai arba iš dalies jais maitinti
 tuos pacientus, kurie turi ribotą, susilpnėjusią arba
 sutrikusią galimybę įsisavinti, virškinti, absorbuoti, metabolizuoti
 arba šalinti įprastus maisto produktus arba tam tikras juose esančias
 maistingąsias medžiagas, arba kuriems medikai kelia kitokių mitybos
 reikalavimų, kurių neįmanoma patenkinti tik keičiant
 įprastą racioną.
 3. Komisijai turi būti suteikti
 įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus pagal 15 straipsnį,
 kad būtų galima pritaikyti apibrėžtis – pradiniai mišiniai
 kūdikiams, tolesnio maitinimo mišiniai, perdirbti grūdiniai maisto
 produktai ir kiti maisto produktai kūdikiams, specialios medicininės paskirties
 maisto produktai, atsižvelgiant į technikos ir mokslo pažangą ir
 atitinkamus tarptautinius pasiekimus.
 II SKYRIUS
 PATEIKIMAS RINKAI
 3 straipsnis
 Pateikimas rinkai
 1 straipsnio 1
 dalyje nurodyti maisto produktai gali būti pateikiami rinkai, tik jei jie
 atitinka šio reglamento nuostatas.
 4 straipsnis
 Fasuoti maisto produktai
 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti maisto
 produktai leidžiami tiekti mažmeninės prekybos rinkai tik kaip fasuoti
 maisto produktai.
 5 straipsnis
 Laisvas prekių judėjimas
 Valstybės narės negali dėl su
 maisto produktų sudėtimi, gamyba, pateikimu ar ženklinimu
 susijusių priežasčių riboti ar drausti maisto produktų,
 kurie atitinka šio reglamento reikalavimus, tiekimą rinkai.
 6 straipsnis
 Neatidėliotinos priemonės
 1. Jeigu tampa akivaizdu, kad 1
 straipsnio 1 dalyje nurodytas maisto produktas gali sukelti rimtą
 pavojų žmonių sveikatai ir kad tokio pavojaus negalima patenkinamai
 suvaldyti atitinkamos valstybės narės taikomomis priemonėmis,
 Komisija savo iniciatyva ar valstybės narės pageidavimu nedelsiant
 imasi bet kokių tinkamų tarpinių neatidėliotinų
 priemonių, įskaitant atitinkamo produkto tiekimo rinkai ribojimo ar
 draudimo priemones, priklausomai nuo situacijos sunkumo. Tos priemonės
 nustatomos įgyvendinimo teisės aktais, priimamais pagal
 14 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo
 procedūrą.
 2. Tik remdamasi tinkamai
 pagrįstais motyvais, kai reikia imtis labai skubių priemonių
 rimtam pavojui žmonių sveikatai sustabdyti ir (arba) suvaldyti, Komisija
 priima nedelsiant taikomus įgyvendinimo teisės aktus 14 straipsnio 3
 dalyje nustatyta tvarka.
 3. Jeigu valstybė narė
 informuoja Komisiją apie būtinumą imtis neatidėliotinų
 priemonių ir Komisija neveikia pagal 1 dalį, atitinkama valstybė
 narė gali imtis tinkamų tarpinių neatidėliotinų
 priemonių, riboti ar drausti produkto tiekimą rinkai jos teritorijoje
 priklausomai nuo situacijos sunkumo. Apie tai ji nedelsdama informuoja kitas
 valstybes nares ir Komisiją ir pateikia tokio sprendimo priežastis.
 Komisija priima įgyvendinimo teisės aktus, siekdama išplėsti, iš
 dalies pakeisti ar panaikinti nacionalines tarpines neatidėliotinas
 priemones. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 14 straipsnio
 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. Nacionalines
 tarpines neatidėliotinas priemones valstybė narė gali taikyti
 tol, kol bus priimti šioje dalyje nurodyti įgyvendinimo teisės aktai.
 III SKYRIUS
 REIKALAVIMAI
 1 skirsnis
 Įžanginės
 nuostatos
 7 straipsnis
 Įžanginės nuostatos
 1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti
 maisto produktai turi atitikti visus maisto produktams taikomus Sąjungos
 teisės aktų reikalavimus.
 2. Šiame reglamente nustatyti
 reikalavimai taikomi pirmumo tvarka, jei kitiems maisto produktams taikomi
 Sąjungos teisės aktai jiems prieštarauja.
 8 straipsnis
 Tarnybos nuomonės
 Taikydama šį reglamentą Europos
 maisto saugos tarnyba pateikia mokslines nuomones pagal Reglamento (EB) Nr.
 178/2002 22 ir 23 straipsnius.
 2 skirsnis
 Bendrieji reikalavimai
 9 straipsnis
 Bendrieji sudėties ir informacijos reikalavimai
 1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų
 maisto produktų sudėtis turi būti tokia, kad būtų galima
 patenkinti asmenų, kuriems jie skirti, mitybos poreikius ir kad jie jiems
 tiktų, remiantis visuotinai pripažintais moksliniais duomenimis.
 2. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų
 maisto produktų sudėtyje neturi būti jokios cheminės
 medžiagos tiek, kad ji keltų pavojų asmenų, kuriems skirti
 produktai, sveikatai.
 3. Ženklinant, pateikiant ir
 reklamuojant 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus maisto produktus turi būti
 pateikta tinkama informacija vartotojams ir ji neturi jų klaidinti.
 4. Visa naudinga informacija ar
 rekomendacijos, nurodant 1 straipsnio 1 dalyje paminėtų
 kategorijų maisto produktus, gali būti pateikiamos tik asmenų,
 turinčių medicinos, mitybos, farmacijos ar kitų už motinos ir
 vaiko sveikatos priežiūrą atsakingų specialistų
 kvalifikaciją.
 3 skirsnis
 Specialieji reikalavimai
 10 straipsnis
 Specialieji sudėties ir informacijos reikalavimai
 1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodyti
 maisto produktai turi atitikti 7 straipsnio reikalavimus ir 9 straipsnio
 sudėties ir informacijos reikalavimus.
 2. Laikantis bendrųjų 7 ir 9
 straipsnių reikalavimų ir atsižvelgiant į Direktyvą
 2006/141/EB, Direktyvą 2006/125/EB ir Direktyvą 1999/21/EB bei į
 technikos ir mokslo pažangą, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti
 deleguotuosius reglamentus, ne vėliau kaip iki [2 metai nuo šio
 reglamento įsigaliojimo datos] pagal 15 straipsnį atsižvelgiant
 į:
 a) 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų
 maisto produktų specialiuosius sudėties reikalavimus;
 b) specialiuosius pesticidų naudojimo
 žemės ūkio produktuose, skirtuose tokiems maisto produktams gaminti,
 ir pesticidų likučių tokiuose maisto produktuose reikalavimus;
 c) specialiuosius 1 straipsnio 1 dalyje
 nurodytų maisto produktų ženklinimo, pateikimo ir reklamos
 reikalavimus, įskaitant leidimus vartoti teiginius apie jų
 maistingumą ir sveikumą;
 d) paskelbimo apie 1 straipsnio 1 dalyje
 nurodytų maisto produktų pateikimą rinkai procedūrą,
 kad būtų galima sudaryti geresnes sąlygas tokių maisto
 produktų veiksmingai oficialiai stebėsenai atlikti ir kad remiantis
 stebėsenos duomenimis maisto verslo subjektai praneštų valstybės
 narės, kurioje prekiaujama produktu, kompetentingai institucijai;
 e) su pradinio kūdikių maitinimo
 mišinių pardavimo skatinimo ir komercine praktika susijusius reikalavimus;
 taip pat
 f) informacijos, kuri turi būti
 teikiama apie kūdikių ir mažų vaikų maitinimą siekiant
 užtikrinti tinkamą informavimą apie atitinkamą maitinimą,
 reikalavimus.
 3. Laikydamasi 7 ir 9 straipsnių
 reikalavimų ir atsižvelgdama į atitinkamą technikos ir mokslo
 pažangą Komisija atnaujina 2 dalyje nurodytus deleguotuosius
 reglamentus pagal 15 straipsnį.
 Kilus naujiems pavojams sveikatai, jei būtina
 imtis neatidėliotinų priemonių, pagal šią dalį
 priimtiems deleguotiesiems teisės aktams taikoma 16 straipsnyje nustatyta
 tvarka.
 IV SKYRIUS
 SĄJUNGOJE LEIDŽIAMŲ CHEMINIŲ MEDŽIAGŲ SĄRAŠAS
 11 straipsnis
 Sąjungoje leidžiamų cheminių medžiagų sąrašas
 1. Vitaminų, mineralinių
 medžiagų, aminorūgščių ir kitų cheminių
 medžiagų gali būti dedama į 1 straipsnio 1 dalyje nurodytus
 maisto produktus, jeigu medžiagos atitinka šias sąlygas:
 a) remiantis turimais moksliniais
 įrodymais, jos nekelia pavojaus vartotojų sveikatai; taip pat
 b) žmogaus organizmas jas gali
 įsisavinti.
 2. Ne vėliau kaip iki [2 metai
 nuo šio reglamento įsigaliojimo datos] Komisija sudaro ir vėliau
 atnaujina leidžiamų cheminių medžiagų, atitinkančių 1
 dalies sąlygas, Sąjungos sąrašą, priimdama
 įgyvendinimo reglamentus. Sąjungos sąrašo įraše turi
 būti nurodyta cheminės medžiagos specifikacija ir prireikus nurodytos
 naudojimo sąlygos ir taikomi grynumo kriterijai. Tie įgyvendinimo
 reglamentai priimami pagal 14 straipsnio 2 dalyje nurodytą
 nagrinėjimo procedūrą. Remdamasi tinkamai pagrįstais
 motyvais dėl naujai atsiradusių pavojų sveikatai nulemto
 būtinumo veikti tuoj pat, Komisija nedelsdama priima taikytinus įgyvendinimo
 teisės aktus dėl Sąjungos sąrašo atnaujinimo 14 straipsnio
 3 dalyje nustatyta tvarka.
 3. Cheminės medžiagos
 įrašymas į 2 dalyje nurodytą Sąjungos sąrašą gali
 būti inicijuotas Komisijos arba gali būti atliktas gavus
 paraišką. Paraiškas teikti gali valstybė narė arba
 suinteresuotoji šalis, kuri gali atstovauti ir kelias suinteresuotąsias
 šalis (toliau – pareiškėjas). Paraiškos siunčiamos Komisijai
 laikantis 4 dalies nuostatų.
 4. Paraiškoje turi būti nurodyta:
 a) pareiškėjo pavardė ir adresas;
 b) cheminės medžiagos pavadinimas ir
 aiškus jos apibūdinimas;
 c) medžiagos sudėtis;
 d) pasiūlyta medžiagos naudojimo
 paskirtis ir sąlygos;
 e) sisteminė mokslinių
 duomenų ir atitinkamų tyrimų apžvalga, atliekama po visuotinai
 pripažintų ekspertų rekomendacijų dėl tokių
 tyrimų projektavimo ir atlikimo priėmimo;
 f) moksliniai įrodymai, kurie parodo
 medžiagos kiekį, kuris nekelia pavojaus asmenų, kuriems ji skirta,
 sveikatai, ir tinkamumą naudoti pagal numatytą paskirtį;
 g) moksliniai įrodymai, kurie parodo,
 kad medžiaga įsisavinama žmogaus organizme;
 h) paraiškos turinio santrauka.
 5. Kai medžiaga jau įrašyta į
 Sąjungos sąrašą ir yra svarbių gamybos metodų
 pasikeitimų arba keičiasi dalelių dydis, pavyzdžiui, naudojant
 nanotechnologiją, pagal tuos naujus metodus pagaminta medžiaga laikoma
 kitokia medžiaga ir Sąjungos sąrašas turi būti atitinkamai
 pakeistas iki leidžiant medžiagą pateikti Sąjungos rinkai.
 12 straipsnis
 Su paraiškomis susijusi konfidenciali informacija
 1. Ta pareiškėjo pateiktos 11
 straipsnyje nurodytos paraiškos informacijos dalis, kurios atskleidimas
 galėtų gerokai pakenkti jo konkurencinei padėčiai, yra
 konfidenciali.
 2. Toliau nurodyta informacija jokiomis
 aplinkybėmis nelaikoma konfidencialia:
 i) pareiškėjo vardas, pavardė
 (arba pavadinimas) ir adresas;
 ii) medžiagos pavadinimas ir aprašymas;
 iii) medžiagos naudojimo konkrečiame
 maisto produkte ar ant jo pagrindimas;
 iv) informacija, susijusi su medžiagos
 saugos įvertinimu;
 v) prireikus pareiškėjo naudotas (-i)
 analizės metodas (-i).
 3. Pareiškėjai nurodo, kuri
 jų pateiktos informacijos dalis turi būti laikoma konfidencialia
 informacija. Tokiais atvejais būtina pateikti įmanomą patikrinti
 pagrindimą.
 4. Pasikonsultavusi su
 pareiškėjais Komisija nusprendžia, kokia informacija gali likti konfidenciali
 ir apie tai praneša pareiškėjams bei valstybėms narėms.
 5. Susipažinęs su Komisijos
 pozicija pareiškėjas gali per tris savaites atsiimti savo prašymą,
 kad išsaugotų pateiktos informacijos konfidencialumą. Iki šio termino
 pabaigos informacijos konfidencialumas išsaugomas.
 V SKYRIUS
 KONFIDENCIALUMAS
 13 straipsnis
 Bendra išlyga dėl konfidencialumo
 Komisija, Tarnyba ir valstybės narės
 pagal Reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 imasi būtinų
 priemonių, kuriomis užtikrinamas reikiamas pagal šio reglamento nuostatas
 gautos informacijos konfidencialumas, išskyrus informaciją, kuri turi
 būti paskelbta, jei to reikia susidarius atitinkamoms su žmonių arba
 gyvūnų sveikatos ar aplinkos apsauga susijusioms aplinkybėms.
 VI SKYRIUS
 PROCEDŪRINĖS NUOSTATOS
 14 straipsnis
 Komitetas
 1. Komisijai padeda Maisto
 grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas. Šis
 komitetas veikia kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
 2. Kai daroma nuoroda į šią
 dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
 Jeigu komiteto nuomonė turi būti gaunama
 taikant rašytinę procedūrą, ta procedūra turi būti
 užbaigta negavus rezultato, jeigu per nuomonei priimti nustatytą
 terminą taip nusprendžia komiteto pirmininkas arba to prašo paprasta komiteto
 narių dauguma.
 3. Jei daroma nuoroda į šią
 dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su to
 reglamento 5 straipsniu.
 15 straipsnis
 Įgaliojimų delegavimas
 1. Komisija įgaliojama priimti
 deleguotuosius teisės aktus, jei įvykdomos šiame straipsnyje
 nustatytos sąlygos.
 2. Įgaliojimai deleguojami, kaip
 nurodyta šio reglamento 2 straipsnio 3 dalyje ir 10 straipsnyje, neribotam
 laikotarpiui nuo (*) [(*). Pagrindinio teisės akto įsigaliojimo
 data ar bet kuri kita įstatymų leidėjo nustatyta data.]
 3. Europos Parlamentas ir Taryba gali
 bet kada atšaukti šio reglamento 2 straipsnio 3 dalyje ir 10 straipsnyje
 nurodytų įgaliojimų delegavimą. Sprendimu dėl
 įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų
 įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja kitą dieną po
 sprendimo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
 arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau
 galiojančių deleguotųjų teisės aktų galiojimui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 teisės aktą, Komisija tuo pačiu metu apie jį praneša
 Europos Parlamentui ir Tarybai.
 5. Pagal šio reglamento 2 straipsnio 3
 dalį ir 10 straipsnį priimtas deleguotasis teisės aktas
 įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius po to teisės
 akto perdavimo Europos Parlamentui ir Tarybai nei Europos Parlamentas, nei
 Taryba neišreiškė prieštaravimų, arba jeigu dar nepasibaigus šiam
 laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba pranešė Komisijai, kad
 jie neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis
 laikotarpis gali būti pratęstas dviem mėnesiais.
 16 straipsnis
 Skubos tvarka
 1. Pagal
 šį straipsnį priimti deleguotieji teisės aktai įsigalioja
 nedelsiant ir taikomi iki pagal 2 dalį nepareiškiama
 prieštaravimų. Deleguotojo teisės akto pranešime Europos
 Parlamentui ir Tarybai išdėstomos skubos tvarkos taikymo priežastys.
 2. Europos
 Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl pagal šį
 straipsnį priimto deleguotojo teisės akto, laikantis
 15 straipsnyje nurodytos procedūros. Tokiu atveju Komisija
 nedelsdama panaikina teisės aktą, gavusi pranešimą apie
 sprendimą dėl Europos Parlamento ar Tarybos prieštaravimo.
 VII SKYRIUS
 BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
 17 straipsnis
 Panaikinimas
 1. Direktyva 92/52/EEB ir Direktyva
 2009/39/EB panaikinamos nuo [pirma mėnesio diena po 2 metų nuo šio
 reglamento įsigaliojimo datos]. Nuorodos į panaikintus
 teisės aktus laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
 2. Direktyva 96/8/EB ir Reglamentas
 (EB) Nr. 41/2009 panaikinami nuo [pirma mėnesio diena po 2 metų
 nuo šio reglamento įsigaliojimo datos].
 18 straipsnis
 Pereinamojo laikotarpio priemonės
 Maisto produktais, neatitinkančiais šio
 reglamento reikalavimų, bet atitinkančiais Direktyvų 2009/39/EB
 ir 96/8/EB, Reglamento (EB) Nr. 41/2009 ir (EB) Nr. 953/2009 reikalavimus ir
 paženklintais iki [2 metai nuo šio reglamento įsigaliojimo datos],
 gali būti prekiaujama po tos datos, kol bus išnaudotos atsargos.
 19 straipsnis
 Įsigaliojimas
 Šis reglamentas įsigalioja
 dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
 oficialiajame leidinyje.
 Jis taikomas nuo [pirmoji mėnesio
 diena, praėjus 2 metams nuo įsigaliojimo
 datos].
 Šis reglamentas yra privalomas visas
 ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
 Priimta
 Europos Parlamento vardu Tarybos
 vardu
 Pirmininkas Pirmininkas
 [1] Europos Parlamento pozicija .... ir Tarybos pozicija
 pirmuoju svarstymu.... Europos Parlamento pozicija .... ir Tarybos sprendimas
 ...
 [2] OL L 124, 2009 5 20, p. 21.
 [3] OL L 401, 2006 12 30, p. 1.
 [4] OL L 339, 2006 12 6, p. 16.
 [5] OL L 55, 1996 3 6, p. 22.
 [6] OL L 91, 1999 4 7, p. 29.
 [7] OL L 16, 2009 1 21, p. 3.
 [8] OL L 179, 1992 7 1, p. 129.
 [9] COM (2008) 392, Komisijos ataskaita Europos Parlamentui
 ir Tarybai. Maisto produktai asmenims, kurių angliavandenių apykaita
 yra sutrikusi (diabetu sergantiems asmenims), Briuselis, 2008 6 26.
 [10] Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai
 dėl Tarybos direktyvos 89/398/EEB dėl valstybių narių
 įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais,
 suderinimo 9 straipsnio įgyvendinimo, COM(2008)393, 2008 6 27.
 [11] An analysis of the European, social and enviromental
 impact of the policy options for the revision of the Framework Directive on
 dietetic foods - Study report Agra CEAS Consulting, 2009 4 29.
 [12] OL L 183, 2002 7 12, p. 51.
 [13] OL L 404, 2006 12 30, p. 9.
 [14] OL L 404, 2006 12 30, p. 26.
 [15] OL L 31, 2002 2 1, p. 1.
 [16] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.
 [17] OL L 55, 2011 2 28, p. 13.
 [18] 2008 m. rugpjūčio 5 d. Komisijos sprendimas,
 kuriuo įsteigiamas mokslinių komitetų ir vartotojų saugos,
 visuomenės sveikatos ir aplinkos ekspertų konsultacinis padalinys ir
 panaikinamas Sprendimas 2004/210/EB (2008/721/EB), OL L 241, 2008 9 10, p. 21.
 [19] OL L 404, 2006 12 30, p. 9.
 [20] OL L 14, 2009 1 20, p.
 5.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 7.2.2009
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 32/36
 Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 20. novembra rīkojums — SIAE/Komisija
 (Lieta T-433/08 R)
 (Pagaidu noregulējums - Komisijas lēmums, ar kuru uzlikts pienākums pārtraukt saskaņotās darbības autortiesību kolektīvās pārvaldīšanas jomā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
 (2009/C 32/71)
 Tiesvedības valoda — itāļu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE), Roma (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo un S. Valentino, advokāti)
 Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un F. Castillo de la Torre)
 Priekšmets
 Pieteikums par Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C (2008) 3435 par EKL 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698-CISAC) 4. panta 2. punkta izpildes apturēšanu.
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;
 2)
 lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


type: contracts

text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 22000D0210(10)
 Úradný vestník L 035 , 10/02/2000 S. 0041 - 0041
 Rozhodnutie Spoločného výboru EHPč. 10/1999z 29. januára 1999,ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIII (Doprava) k Dohode o EHPSPOLOČNÝ VÝBOR EHP,so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, upravenú Protokolom upravujúcim Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len "dohoda" a najmä na jej článok 98,keďže príloha XIII k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru č. 121/98 z 18. decembra 1998 [1];keďže sa do dohody má zahrnúť smernica Komisie 98/42/ES z 19. júna 1998, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 95/21/ES týkajúca sa presadzovania medzinárodných noriem bezpečnosti lodí, zamedzenia znečisťovania a pracovných a životných podmienok na palubách plavidiel lodnej dopravy používajúcich prístavy spoločenstva a plaviacich sa vo vodách, ktoré sú pod jurisdikciou členských štátov (štátny prístavný dozor) [2],ROZHODOL TAKTO:Článok 1", v znení smernice:- 398 L 0042: smernica Rady 98/42/ES z 19. júna 1998 (Ú. v. ES L 184, 27.6.1998, s. 40)."Článok 2Texty smernice 98/42/ES v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sú pripojené k príslušným jazykovým verziám tohto rozhodnutia, sú autentické.Článok 3Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 30. januára 1999, ak budú dovtedy predložené Spoločnému výboru EHP všetky notifikácie podľa článku 103 ods. 1.Článok 4Toto rozhodnutie bude uverejnené v oddiele EHP a v doplnku EHP Úradného vestníka Európskych spoločenstiev.V Bruseli 29. januára 1999Za Spoločný výbor EHPpredsedaF. Barbaso[1] Ú. v. ES L 297, 18.11.1999, s. 50.[2] Ú. v. ES L 184, 27.6.1998, s. 40.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Cytisus proliferus, en français Tagasaste, Luzerne arborescente ou Cytise prolifère, est une espèce de plantes de la famille des Fabaceae (Légumineuses) et du genre Cytisus. Ce sont des arbustes à feuilles persistantes, à port étalé, d'une hauteur de . C'est un arbre fertilisant bien connu. Il est endémique des pentes volcaniques sèches des îles Canaries, mais est aujourd'hui cultivé en Australie, en Nouvelle-Zélande et dans de nombreuses autres régions du monde comme plante fourragère.
 Biologie
 Le tagasaste est un arbuste à feuilles persistantes à l'écorce rugueuse jaune-gris et une jeune croissance veloutée et velue. Ses feuilles sont composées de trois folioles de taille égale vert-grisâtre, légèrement plus pâles sur la face inférieure. Ses fleurs parfumées sont d'un blanc crème, se formant en petites grappes à l'aisselle des feuilles. Ses gousses plates semblables à des pois sont vertes et deviennent noires en mûrissant. Les graines sont minuscules ( pèsent un kg), brillantes et noires. Le tagasaste est considéré comme une légumineuse se développant bien en association, compatible avec le niébé et le rhizobium Tagasaste 1502.
 Le tagasaste peut pousser sur sols sableux et bien drainés dont le pH est compris entre 4 et 7. Sur des sols profonds et correctement drainés, ses racines peuvent s'étendre jusqu'à au moins . Toute barrière physique ou chimique dans le sol qui restreint la croissance des racines réduira la productivité et la survie du tagasaste. Les cultivars des zones sablonneuses arides sont très sensibles au champignon de la pourriture racinaire sur des sols mal drainés, en particulier aux Fusarium, Pythium et Rhizoctonia. Il tolère des températures hivernales allant jusqu'à , mais il existe des cultivars capables de supporter des températures hivernales jusqu'à comme à Orange en Australie. Les feuilles de tagasaste sont brûlées par le gel et les semis peuvent être détruits à des températures inférieures à . La croissance des arbres matures ralentit à des températures hivernales inférieures à . Le tagasaste peut tolérer des températures allant jusqu'à , mais au-dessus de , ses feuilles se ferment par stress hydrique. Il fleurit au début de la saison des pluies, généralement de juin à octobre en Australie, en Nouvelle-Zélande et en Afrique de l'Est.
 Cet arbuste possède deux types de racines. Quelques grosses racines « plongeantes » peuvent s'étendre jusqu'à au moins 10 mètres. Ces dernières extraient l'humidité en profondeur dans le sol pendant les longs étés secs. Il y a aussi beaucoup de racines « nourricières », qui sont la plupart du temps rassemblées à la surface du sol. Elles peuvent s'étendre à plus de 15 mètres du tronc. Elles puisent les nutriments du sol, et de l'eau également en hiver. En été, l'eau du sol peut être absorbée en profondeur par les racines lisses, aspirée dans les racines nourricières peu profondes, puis pompée dans le sol. Cet « ascenseur hydraulique » permet au tagasaste de continuer d'extraire les nutriments du sol peu profond qui serait autrement trop sec. Cet ascenseur hydraulique est également observé chez les espèces de Banksia indigènes qui poussent naturellement sur ces sols et ont une organisation racinaire similaire.
 Lorsque le tagasaste est planté en rangées orientées sur un axe nord-sud, on constate que les pousses et les racines poussent deux fois plus vite du côté ouest que du côté est.
 Culture
 Le tagasaste est un fourrage apprécié par les ruminants du fait de sa bonne appétence et de sa haute teneur en protéines. Il peut être pâturé directement, ou coupé et donné frais ou séché.
 En tant que culture fourragère, le tagasaste fournit entre 23 et 27% de protéines brutes (14 à 30% en Australie occidentale) et 18 à 24% de fibres non digestibles brutes. Avec une application appropriée d'engrais, il peut maintenir ces niveaux même lorsqu'il est cultivé sur des sols pauvres.
 Le phosphore est particulièrement important à la fois pour la croissance du tagasaste et pour l'alimentation des animaux. Des niveaux plus élevés de phosphore sont nécessaires pour la croissance maximale des animaux comme pour celle des plantes. L'engrais réduit également le niveau de composés phénoliques (similaires aux tanins) qui augmentent lorsque les plantes sont soumises à un stress hydrique. Ces composés phénoliques rendent le tagasaste moins appétant et réduisent la consommation par les animaux. Les phénoliques suppriment l'utilisation des protéines dans le rumen et, par conséquent diminuent la prise alimentaire. Bien que la protéine brute soit toujours supérieure à 14%, supplémenter avec un aliment riche en protéines, comme la graine de lupin, stimule la consommation d'aliments chez les animaux lorsque le taux de composés phénoliques du tagasaste est élevé. Le tagasaste a généralement la même valeur nutritionnelle que la meilleure des luzernes, lorsqu'il est planté sur un bon sol équilibré en nutriments. Un gain de poids quotidien de par bouvillon par jour sont atteints pendant la croissance, avec par an, généralement une toutes les .
 La floraison modifie également l'appétence du tagasaste. En Australie occidentale, la floraison commence en hiver (~ juin). Les graines sont mûres et tombent au début de l'été (première journée chaude en décembre). L'été suivant la floraison, l'appétence change dans différentes parties de la plante. Chez le tagasaste qui n'a pas fleuri, les feuilles sont broutées et l'écorce sur les tiges est ignorée. Après la floraison, la feuille devient moins appétissante et l'écorce plus. Il en résulte que le cheptel arrache l'écorce du tronc. De plus, le taux de croissance de la plante ralentit et les feuilles tombent. La gestion du pâturage est conçue pour empêcher la floraison et maintenir le tagasaste à l'état juvénile végétatif. Des essais ont montré que si le tagasaste est fortement brouté, ou coupé mécaniquement au cours des six premiers mois de l'année, il ne fleurira pas dans la seconde moitié de l'année. Parfois, lors de la coupe mécanique, un rameau peut être oublié. Celui-ci continuera à fleurir, et montrera tous les autres problèmes, tandis que le reste de la plante est maintenu dans un état végétatif.
 Initialement, le tagasaste a été développé pour remplacer l'alimentation manuelle des moutons en automne en Australie-Occidentale, lorsque les approvisionnements alimentaires étaient normalement très faibles. Cela impliquait d'isoler le tagasaste pendant onze mois, puis de le faire paître avec cent moutons par hectare pendant un mois. Comme le tagasaste atteint environ trois mètres de hauteur en onze mois, il doit être coupé mécaniquement pendant que les moutons sont dans l'enclos. Les moutons ne doivent pas être trop nombreux car cela peut entraîner la mort des plantes.
 Il a été découvert que les bovins pouvaient paître en grand nombre le tagasaste. Les langues des bovins sont trop grosses pour brouter les nouveaux bourgeons et certaines feuilles restent toujours sur la plante. Les moutons, au contraire, peuvent retirer toutes les feuilles du tagasaste mais cela ne cause pas la mort des plantes. L'élimination des nouveaux bourgeons par les moutons, qui apparaissent environ six semaines après le pâturage, peut entraîner la mort des plants. Aujourd'hui, le tagasaste est utilisé en majorité pour le pâturage bovin avec des plantations pouvant être pâturées à tout moment de l'année. Bien qu'il puisse atteindre cinq mètres de hauteur, lorsqu'il est géré pour le pâturage, il est maintenu à moins de deux mètres de hauteur.
 Sur les sables blancs pauvres de l'Australie occidentale, le tagasaste a augmenté le chargement à l'hectare des animaux. Il s'agit d'une multiplication par dix environ du chargement, relativement à la fertilité. Le rendement en matière sèche comestible (feuilles et tiges fines) dans les West Midlands est la plupart du temps de l'ordre de par hectare. Il empêche également l'érosion par le vent et la recharge excessive des eaux souterraines qui étaient auparavant des problèmes environnementaux majeurs. Récemment, il a été découvert que le tagasaste pouvait séquestrer du carbone à raison d'environ six tonnes d'équivalent par hectare et par an. Environ la moitié du stocké l'est sous forme de carbone organique dans le sol et l'autre moitié dans le bois des branches, du tronc et des racines. Le tagasaste produit généralement environ une tonne de matière comestible pour de pluie par hectare et par an.
 Le Tagasaste par pays
 Australie
 Le potentiel du tagasaste en tant que fourrage a été identifié par le Dr Perez, un médecin basé sur l'île de La Palma aux Canaries dans les années 1870, et par des éleveurs de bétail espagnols. Perez signala aux autorités espagnoles l'intérêt de la culture fourragère du tagasaste et envoya des semences à Kew Gardens en Angleterre où elles furent testées, tandis que des graines étaient envoyées à tous les établissements correspondants de Kew à travers le monde. En Australie, le potentiel du tagasaste a été promu par un certain nombre d'individus au cours du siècle suivant (par exemple le Dr Schomburge en Australie-Méridionale et le Dr Laurie Snook en Australie-Occidentale) mais il n'est adopté à grande échelle que dans les années 1980 en Australie-Occidentale.
 Les deux premiers hectares de plantations de tagasastes dans les West Midlands sont plantés par John Cook sur sa ferme près de en . Le succès de ce paddock suscite l'intérêt des agriculteurs et des chercheurs locaux. Avant cela, les systèmes agricoles de la région étaient totalement basés sur des pâturages et des cultures annuelles. La région a des précipitations hivernales fortement dominantes, avec jusqu'à huit mois sans pluie pendant certains étés. Jusqu'au développement du tagasaste, on croyait qu'il n'était pas possible de cultiver des pâtures pérennes dans cette région.
 En , le projet de recherche Martindale est lancé par l'Université de l'Australie-Occidentale avec une importante subvention de Sir James McCusker. Ce projet a encouragé la participation des agriculteurs locaux et du département de l'Agriculture de l'Australie occidentale à la recherche et au développement. Des agriculteurs tels que John Cook et Bob Wilson à Lancelin ont développé des équipements d'ensemencement et de coupe mécanique qui ont permis de semer et de gérer le tagasaste à moindre coût par des agriculteurs à grande échelle. Le projet de recherche Martindale a résolu de nombreux problèmes liés à l'agronomie, à la production animale et à l'économie, ce qui a abouti à un système fiable que les agriculteurs pourraient adopter en toute confiance. Le ministère de l'Agriculture de l'Australie occidentale a également mené des essais sur sa station de recherche de Badgingarra et dans la ferme de Bob Wilson à Lancelin. Des agriculteurs et des chercheurs locaux ont formé le West Midlands Fodder Shrub Improvement Group. Cela a évolué dans le Groupe Evergreen, qui a élargi ses vues pour inclure une gamme d'autres arbustes, herbes et légumineuses vivaces.
 Il y a maintenant environ plantés de tagasaste en Australie occidentale. Il y est principalement cultivé sur des sables profonds et peu fertiles dans des régions plus proches de la côte avec de pluie. La plupart des tagasastes d'Australie occidentale se trouvent dans la plaine de sable des West Midlands, au nord de Perth.
 Nouvelle-Zélande
 L'utilisation du tagasaste comme plante fourragère a été identifiée dès dans la région de Taranaki. Depuis , il est toujours recommandé comme culture fourragère dans certaines régions du pays, mais il devient également une espèce envahissante. Le ministère de la Conservation, une agence gouvernementale chargée de protéger les terres publiques de conservation, considère le tagasaste comme une « mauvaise herbe environnementale ».
 Cultivars
 En Australie, une forme prostrée de tagasaste a été développée par sélection, appelée Weeping Tagasaste. On espère que cette plante ne nécessitera pas de coupe ou d'élagage mécanique. Il est trop tôt pour dire si le Weeping Tagasaste atteindra les mêmes niveaux de production que le tagasaste normal. Les premiers indicateurs montrent que la production est plus faible et que la plante peut être plus vulnérable aux maladies du sol.
 En Afrique du Sud, trois lignées génétiques éco-adaptées ont été déposées : Green Kalahari pour les zones arides (300-500 mm), Cattle Candy pour les zones tempérées (600-800 mm) et Kilimandjaro pour les régions montagneuses tropicales (800-3500 mm de pluie). La sélection commerciale de cultivars de tagasaste a conduit à des variétés améliorées de plus grande rusticité, une résistance aux maladies et une gamme plus large de conditions de croissance et d'applications. L'utilisation du tagasaste pour l'agroforesterie sylvo-pastorale comme culture d'accompagnement est un exemple de double utilisation des mêmes terres pour une production accrue. Les moutons sont ensuite utilisés pour supprimer les mauvaises herbes et contrôler la croissance des tagasastes, l'empêchant de masquer la principale culture forestière. La fertilisation biologique est renforcée par l'engrais vert et le piétinement, améliorant le sol au fil du temps et entraînant des augmentations de la production.
 Notes et références
 Voir aussi
 Articles connexes
 Agroforesterie
 Cytisus (genre botanique)
 Engrais vert
 Légumineuse fourragère
 Permaculture
 Bibliographie
 Liens externes
 Espèce de Fabaceae (nom scientifique)
 Faboideae
 Plante fourragère
 Arbuste
 Engrais vert
 Flore endémique des îles Canaries


text:
 24.4.2017
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 129/23
 2017. február 15-én benyújtott kereset – Apple kontra EUIPO – Apo International (apo)
 (T-104/17. sz. ügy)
 (2017/C 129/36)
 A keresetlevél nyelve: angol
 Felek
 Felperes: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Egyesült Államok) (képviselők: J. Olsen és P. Andreottola Solicitors és G. Tritton Barrister)
 Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Apo International Co. Ltd (Tajpej, Tajvan)
 Az EUIPO előtti eljárás adatai
 A vitatott védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél
 A vitatott védjegy: az „apo” szóelemet magában foglaló európai uniós ábrás védjegy – 11 293 628. sz. védjegybejelentés
 Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás
 A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2016. december 1-jén hozott határozata (R 698/2016-4. sz. ügy)
 Kereseti kérelmek
 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
 —
 helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
 —
 teljes egészében adjon helyt a felperes által a megtámadott határozat ellen benyújtott keresetnek;
 —
 az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.
 Jogalapok
 —
 A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;
 —
 a megtámadott határozat sérti a reformatio in peius elvét;
 —
 a fellebbezési tanács tévesen állapította meg, hogy a 8. cikk (4) bekezdése szerinti jellegbitorláson alapuló kérelem megalapozott.


text:
 11/Sv. 94
 HR
 Službeni list Europske unije
 104
 22001D0039
 L 158/40
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 39/2001
 od 30. ožujka 2001.
 o izmjeni Priloga I. (Veterinarska i fitosanitarna pitanja) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Prilog I. Sporazumu izmijenjen je Odlukom br. 189/1999 Zajedničkog odbora EGP-a od 17. prosinca 1999. (1).
 (2)
 Odluku Komisije 1999/136/EZ od 28. siječnja 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (2) treba unijeti u Sporazum.
 (3)
 Odluku Komisije 1999/244/EZ od 26. ožujka 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (3) treba unijeti u Sporazum.
 (4)
 Odluku Komisije 1999/277/EZ od 23. travnja 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (4) treba unijeti u Sporazum.
 (5)
 Odluku Komisije 1999/488/EZ od 5. srpnja 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (5) treba unijeti u Sporazum.
 (6)
 Odluku Komisije 1999/532/EZ od 14. srpnja 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (6) treba unijeti u Sporazum.
 (7)
 Odluku Komisije 1999/814/EZ od 16. studenoga 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (7) treba unijeti u Sporazum.
 (8)
 Odluku Komisije 2000/88/EZ od 21. prosinca 1999. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (8) treba unijeti u Sporazum.
 (9)
 Odluku Komisije 2000/170/EZ od 14. veljače 2000. kojom se izmjenjuje Odluka 97/296/EZ o sastavljanju popisa trećih zemalja iz kojih je odobren uvoz ribljih proizvoda za ljudsku potrošnju (9) treba unijeti u Sporazum.
 (10)
 Akt u točki 1. dijelu 8.3.3. poglavlja I. Priloga I. krivo je postavljen i stoga se treba premjestiti u dio 8.2.
 (11)
 Ova se Odluka ne primjenjuje na Lihtenštajn,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Poglavlje I. Priloga I. Sporazumu izmjenjuje se:
 1.
 Tekst točke 1. (Odluka Komisije 97/296/EZ) u dijelu 8.3.3. se briše i umeće kao točka 174.a iza točke 174. (Odluka Komisije 95/94/EZ) u dijelu 8.2. poglavlja I. Priloga I. Sporazumu.
 2.
 U novu točku 174.a (Odluka Komisije 97/296/EZ) u dijelu 8.2. poglavlja I. Priloga I. Sporazumu dodaju se sljedeće alineje:
 „—
 399 D 0136: Odluka Komisije 1999/136/EZ od 28. siječnja 1999. (SL L 44, 18.2.1999., str. 61.),
 —
 399 D 0244: Odluka Komisije 1999/244/EZ od 26. ožujka 1999. (SL L 91, 7.4.1999., str. 37.),
 —
 399 D 0277: Odluka Komisije 1999/277/EZ od 23. travnja 1999. (SL L 108, 27.4.1999., str. 57.),
 —
 399 D 0488: Odluka Komisije 1999/488/EZ od 5. srpnja 1999. (SL L 190, 23.7.1999., str. 39.),
 —
 399 D 0532: Odluka Komisije 1999/532/EZ od 14. srpnja 1999. (SL L 203, 3.8.1999., str. 78.),
 —
 399 D 0814: Odluka Komisije 1999/814/EZ od 16. studenoga 1999. (SL L 315, 9.12.1999., str. 44.),
 —
 32000 D 0088: Odluka Komisije 2000/88/EZ od 21. prosinca 1999. (SL L 26, 2.2.2000., str. 47.),
 —
 32000 D 0170: Odluka Komisije 2000/170/EZ od 14. veljače 2000. (SL L 55, 29.2.2000., str. 68.).”
 Članak 2.
 Tekstovi odluka Komisije 1999/136/EZ, 1999/244/EZ, 1999/277/EZ, 1999/488/EZ, 1999/532/EZ, 1999/814/EZ, 2000/88/EZ i 2000/170/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica, vjerodostojni su.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 31. ožujka 2001., uz uvjet da su Zajedničkom odboru EGP-a prethodno podnesene sve potrebne obavijesti u skladu s člankom 103. stavkom 1. Sporazuma (10).
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica.
 Sastavljeno u Bruxellesu 30. ožujka 2001.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 P. WESTERLUND
 (1) SL L 74, 15.3.2001., str. 24.
 (2) SL L 44, 18.2.1999., str. 61.
 (3) SL L 91, 7.4.1999., str. 37.
 (4) SL L 108, 27.4.1999., str. 57.
 (5) SL L 190, 23.7.1999., str. 39.
 (6) SL L 203, 3.8.1999., str. 78.
 (7) SL L 315, 9.12.1999., str. 44.
 (8) SL L 26, 2.2.2000., str. 47.
 (9) SL L 55, 29.2.2000., str. 68.
 (10) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


text:
Blahoslavený Jerzy Popiełuszko (Jiří Popěluško, nazývaný kněz Solidarity; 14. září 1947 Okopy u Suchowoli – asi 19. října 1984) byl známý polský římskokatolický kněz spojený se Solidaritou a umučený příslušníky komunistické tajné policie.
 Život
 Byl vysvěcen v roce 1972, od června 1980 působil v kostele sv. Stanislava Kostky ve Varšavě. Od srpna 1980 spolupracoval s dělnickými organizacemi a aktivně podporoval Solidaritu. Během stávky byl poslán sloužit mši do Huty Warszawa (huť). Za výjimečného stavu organizoval v kostele sv. Stanislava Kostky tzv. Mše za vlast. Díky své kritice komunistického systému získal široký věhlas a podporu veřejnosti. Byl sledován polskou tajnou policií (Służba Bezpieczeństwa). V prosinci 1983 byl zatčen, k procesu však nedošlo, protože v červenci 1984 byla vyhlášena amnestie.
 Večer 19. října 1984 se vracel do Varšavy ze mše, kterou sloužil v Bydhošti, když jeho auto zastavili na silnici tři příslušníci ze 4. správy polského Ministerstva vnitra, která se zabývala bojem s katolickou církví. Grzegorz Piotrowski, Waldemar Chmielewski a Leszek Pękala převlečeni za milicionáře duchovního zbili, spoutali a vhodili do kufru jejich Fiata 125p. Popiełuszkovu řidiči Waldemaru Chrostowskému se podařilo vyskočit z milicionářského auta a utéct. Díky němu se veřejnost o únosu dozvěděla. Kdy a kde přesně Popiełuszko zemřel, není známo. Pravděpodobně byl už mrtev, když mu pachatelé přivazovali k tělu závaží, se kterým ho pak vhodili do přehrady na řece Visle u města Włocławek. Tělo bylo nalezeno 30. října 1984 v tak zuboženém stavu, že ho rodina poznala pouze podle zvláštních znamení.
 Beatifikace
 Když v roce 1987 papež sv. Jan Pavel II. navštívil rodné Polsko, snažily se úřady i primas Józef Glemp, který podle svědectví pamětníků a Institutu národní paměti spolupracoval s tehdejším komunistickým vedením Polska, zabránit tomu, aby se papež modlil u Popiełuszkova hrobu. Sv. Jan Pavel II. tak ale podle svého přesvědčení učinil.
 V roce 1997, tedy 12 let po Popiełuszkově smrti, zahájila katolická církev proces jeho beatifikace (blahoslavení). Stalo se tak proti vůli kardinála Glempa, který se ji snažil oddálit tím, že odmítl podat požadovaná svědectví. Tyto skutečnosti byly zveřejněny v roce 2009 v souvislosti s premiérou filmu Popiełuszko. Wolność jest w nas, v němž kněze ztvárnil Adam Woronowicz.
 19. prosince 2009 papež Benedikt XVI. prohlásil Jerzyho Popiełuszka za mučedníka. Jeho beatifikace se konala 6. června 2010 ve Varšavě.
 Kanonizace
 Dne 20. září 2014 byl ve Francii – kde je Popiełuszkovi připisován případ zázračného uzdravení – zahájen proces jeho svatořečení.
 Odkazy
 Reference
 Související články
 Seznam světců a mučedníků katolické církve
 Externí odkazy
 Trailer filmu: Popieluszko. Svoboda je v nás.
 Za vraždu kněze Popiełuszka byli odsouzeni její vykonavatelé. Ti, co ji zadali, spravedlnosti unikli Pořad Českého rozhlasu Plus, podrobné životopisné informace, citace z deníků.
 Polští blahoslavení
 Polští římskokatoličtí duchovní
 Polští disidenti
 Oběti komunistického teroru v Polsku
 Křesťanští mučedníci 20. století
 Narození 1947
 Narození 14. září
 Úmrtí 1984
 Úmrtí 19. října
 Muži