type: other

text:
Гр.Троян, 22.03.2016 година
 Троянски районен съд, втори граждански състав в публично заседание на двадесет и втори февруари две хиляди и шестнадесета година в състав:
 При секретаря Е.П., като разгледа докладваното от съдията гр.д.No 853 по описа за 2014г., за да се произнесе, съобрази следното:
 Предявена е искова молба от М.Д.Г., Д.Х.Ш. и С.К.В. против В.М.С. и А.К.С. с правно основание чл. 124, ал.І и чл. 537, ал.ІІ от ГПК.
 Ищците твърдят, че М.Д.Г. и Д.Х.Ш. са наследници по закон на А.К.Т.. Излагат, че А.К.Т. и М.Д.Г. са отразени в кадастъра и кадастралната карта на с.Борима, Ловешка област като собственици на имот с идентификатор No05445.150.802, за което обстоятелство е приложена скица на поземлен имот с идентификатор No 05445.150.802 по КККР на с.Борима, издадена от СГКК- Ловеч.
 Излагат, че имот с идентификатор No 05445.150.802 е идентичен с част от поземлен имот No 697 по предходния кадастрален план на с.Борима, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., попадащ в парцели ІІ-697, NoІІІ-697 и ІV-697 в кв.42 по сега действащия регулационен план на с.Борима, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г. и е идентичен с част от имот с кадастрален No 320 попадащ в парцел II-320 кв.42 и трасе на улица с ОТ 218-220-219 по предходен кадастрален и регулационен план на с.Борима, одобрени с указ No 89/16.05.1921г. и указ No 1300/10.05.1921г., за което обстоятелство са представени: удостоверение за идентичност на поземлен имот No 906-50/11.03.2014г., издадено от Община Троян и скици на имоти с идентификатори No 05445.150.697 и No 05445.150.1024. Твърдят, че действащия регулационен план, съгласно който, за имот планоснимачен No 697 са отредени три парцели -II, III и IV не е приложен до настоящия момент.
 Излагат, че първата от ищците- М.Д.Г. притежава нотариален акт за дарение на недвижим имот No 94, том ІІ, издаден по нотариално дело No 573/1975г. на Районен съд – Троян, от който е видно, че М.Д.Г. е станала собственик на 1/2 идеална част от незастроено дворно място, цялото с площ от 1800 кв.м. съставляващо парцел ІІ-320 в кв.42 по плана на с.Борима, действал към 1975г. при граници на мястото: от две страни улици, В.А. и С.Л.. Твърдят, че нейната праводателка - П.К.П., притежава нотариален акт за собственост No 20, том II, издаден по нотариално дело No 506/1975г., по силата на който е призната за собственик по давност на имот, подробно описан в нотариален акт за собственост No 20, том II издаден по нотариално дело No 506/1975г. на Районен съд - Троян и нотариален акт за дарение на недвижим имот No 94, том ІІ, издаден по нотариално дело No 573/1975г. на Районен съд - Троян.
 Излагат, че вторият от ищците - Д.Х.Ш. притежава нотариален акт за покупко- продажба на недвижим имот No 32, том I, издаден по нот.дело No 65/1999г. на Троянски Районен съд по силата на който е станал собственик на 1/2 идеална част от дворно място с площ от 700 кв.м., представляващо част от имот пл. No 697 в кв.42 по кадастралния план на с.Борима, Ловешка област при граници: улица, П.И.С., С.К.В., П.Л. и Ф.Л., включено в парцел III -697 с 240 кв.м. и в парцел IV -697 с 460 кв.м., което обстоятелство се установява от представения нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 32, том I. издаден по нот.дело No 65/1999г. на Троянски Районен съд.
 Твърдят, че третата от ищците - С.К.В. притежава съдебно решение постановено по гр.дело No 412/1975г., по силата на което по реда на чл.292 от ГПК й е отреден в дял парцел I -319 в кв.42 по плана на с. Борима, който съгласно удостоверение за идентичност на поземлен имот е идентичен с част от имот планоснимачен No 697 по плана от 1980г. на с.Борима, попадащ в парцели I и IV в кв.42, за което обстоятелство страната представя като доказателство съдебно решение постановено по гр.дело No 412/1975г. на Троянски районен СЪД и удостоверение за идентичност на поземлен имот No 906-186/13.12.2013г. и удостоверение за идентичност на поземлени имоти, издадено от Община Троян изх. No 906-73/22.06.2009г.
 Ищците твърдят, че ответниците В.М.С. и А.К.С. са се снабдили с нотариален акт за собственост върху недвижим имот No 143, том II, рег. No 2867 издаден по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие -Районен съд – Троян, по силата на който са признати за собственици на урегулиран поземлен имот ІV-697 / четвърти - планоснимачен номер шестстотин деветдесет и седем/ в квартал 42 / четиридесет и две/ по регулационния план на с.Борима, Община Троян, Ловешка област,одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., незастроен, с уредени регулационни сметки, с площ 1024 кв.м. / хиляда двадесет и четири квадратни метра/ при граници и съседи на урегулирания поземлен имот: улица и парцели ІІІ-697,ІІ-697 и I -697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян, Област Ловеч. Излагат също, че този нотариален акт е констативен - издаден на основание чл.537 ал.1 от ГПК, като за издаването му е послужил нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 129, том ІІ, рег. No2723 издаден по нотариално дело No 297/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян, с който гореописания недвижим имот е продаден от П.Л. И. на В.М.С.. Считат, че нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 129, том ІІ, рег. No2723 издаден по нотариално дело No 297/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян е нищожен поради липса на предмет, тъй като имотът, предмет на сделката, не съществува. Твърдят, че П.Л. И. е снабдена с нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No 128, том ІІ рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян, който акт отразява неверни факти и обстоятелства относно правото на собственост върху имота, описан в него, тъй като парцелът, за който е издаден нотариален акт по обстоятелствена проверка не е владян от П.Л. И. в границите и конфигурацията, в които е описан, че съществува, тъй като не са уреждани регулационните отношения между съсобствениците на имот No 697 в кв.42, между тях не е извършвана делба, както и че те винаги са владели общо този имот без да са обособявани реални части от него като самостоятелни имоти. В подкрепа на тези си твърдения прилагат нотариален акт за собственост върху недвижим имот No 143, том ІІ, рег. No 2867 издаден по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд -Троян: нотариален акт за покупко- продажба на недвижим имот No 129, том ІІ, рег. No2723 издаден по нотариално дело No 297/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян; нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No 128, том ІІ, рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян и писмени обяснения от П.Л. И. с нотариално заверен подпис относно начина, по който е издаден нейния нотариален акт.
 Излагат, че в горецитираните нотариални актове невярно е посочено, че описаният парцел ІV-697 в кв.42 по плана на с.Борима е с уредени регулационни отношения, тъй като регулацията по отношение на отредените парцели за имот планоснимачен No 697 в кв.42 по регулационния план на с. Борима никога не е прилагана, поради което и към настоящия момент имот с очертанията на парцел IV - 697 в кв.42 не съществува. Твърдят, че такъв не е съществувал и към 2008г., когато са издадени горецитираните нотариални актове на ответниците и тяхната праводателка, а съсобствениците на този имот продължават да го владеят в границите, които той има като имот пл. No 697 в кв.42 по плана на с.Борима. считат, че към настоящия момент не е възможно вече да бъдат уредени регулационните отношения при липса на съгласие от страна на всички съсобственици. Излагат, че имотът съществува с границите, които е имал преди урегулирането му в парцели ІІ, ІІІ и IV, като считат, че доказателство за това е съдържанието на приетата кадастрална карта и кадастрални регистри на с.Борима със заповед No РД - 18-21/24.03.2009г. на Изпълнителния директор на АГКК- София, в която не съществува поземлен имот с очертанията на парцел IV - 697 в кв.42 по плана на с.Борима. Излагат, че това е мотивирало ответниците да обжалват цитираната заповед на изпълнителния директор на АГКК - София и въз основа на тяхната жалба е било образувано адм.дело No 192/2009г. по описа на Административен съд - Ловеч, производството по което е прекратено с определение No606/05.11.2010г., видно от приложеното определение No606/05.11.2010г. постановено по адм.дело No 172/2009г. на ЛАС.
 Ищците молят съда да признаете за установено на основание чл.124 ал.1 от ГПК, че В.М.С. и А.К.С.-***, не са собственици на урегулиран поземлен имот ІV-697 /четвърти-планоснимачен номер шестстотин деветдесет и седем/ в квартал 42 / четиридесет и две/ по регулационния план на с.Борима, Община Троян, Ловешка област, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., незастроен, с площ 1024 кв.м. / хиляда двадесет и четири квадратни метра/ при граници и съседи на урегулирания поземлен имот: улица и парцели ІІІ-697, ІІ-697 и I -697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян, Област Ловеч, който по кадастрална карта е идентичен с части от имоти с идентификатори No 05445.150.1024, 05445.150.697 и No 05445.150.802 по кадастралната карта и кадастралните регистри на с.Борима, Община Ловеч, Ловешка област, одобрена със заповед No РД-18-21/24.03.2009г. на Изпълнителния директор на АГКК- София. Отделно от това на основание чл.537, ал.2 от ГПК молят да бъде отменен нотариален акт за собственост върху недвижим имот No 143, том II, рег. No 2867 издаден по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян и нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No128, том ІІ, рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян. Претендират заплащане на сторени по делото разноски.
 В съдебно заседание ищците се представляват от адв.С.С. от ЛАК. Адвокат С. поддържа съображенията си изложени в ИМ по съществото на спора и в представена по делото писмена защита.
 При предвидената процедура по реда на чл. 131, ал. І от ГПК на ответниците е изпратено копие от ИМ и доказателствата към нея, придружени с разпореждане, в което са указани правата и задълженията им.
 В предвидения срок е представен отговор, с който ответниците излагат съображения за недопустимост, а по същество за неоснователност на предявените искове.
 С отговора на ИМ се оспорват твърденията, изложени в обстоятелствената част на исковата молба и в допълнителната такава с вх. No 6675/29.10.2014г. по описа на ТРС, с подробно изложени аргументи за недопустимост на исковата претенция, а по същество за неоснователност.
 Излага се, че така предявеният срещу ответниците отрицателен установителен иск по чл.124, ал. 1 от ГПК е недопустим поради липса на правен интерес. Считат, че искът е предявен, за да се признае несъществуването на правно отношение, т.е. да се признае за установено, че двамата ответници не са собственици на процесния недвижим имот, образуван по регулационния план от 1980 г. Излагат, че от твърденията на ищците се установява, че те не отричат изцяло собствеността на ответниците, придобита на основание покупко-продажба от тяхната сънаследничка с наследодател А.Т. - П.Л., т.е. ищците не отричат владението /респ. собствеността/ на П.Л. въобще, а отричат неговия обем в рамките на регулационния парцел. Излагат също, че от съдържанието на ИМ и допълнителната такава е видно, че ищците не оспорват, че П.Л. е владяла, респ. че ответниците са собственици на процесния имот, но твърдят, че са такива на някаква част от същия, а не на целия парцел ІV-697 в границите и конфигурацията по регулацията от 1980г. При това положение намират, че отрицателния установителен иск, предявен от ищци, които не твърдят изключителни и самостоятелни права върху имота, а признават частично такива на ответника е недопустим, позовавайки се на разпоредбите на т. 1 на ТР No 8 от 27.11.2013 г. по тълк. д. No 8/2012 г., ОСГТК НА ВКС.
 Считат, че в случая от обстоятелствата, изложени в исковата молба като основания, изключващи правото на ответника се релевират единствено собственически претенции на ищците върху неустановена по обем част от парцел ІV-697 от квартал 42 по плана на с. Борима, които според ответниците се опровергават от представените с исковата молба доказателства, а именно:
 От представено копие от разписен лист към кадастрален и регулационен план на с.Борима, одобрен със Заповед No 89/16.05.1921г. и Заповед No 1300/10.05.1921г., неописано като доказателство в исковата молба, се установява, че наследодателят А.К.Т. е бил вписан като собственик на недвижим имот, парцели II и ІІІ от кв.42. по плана на с. Борима, Ловешка област, без да е посочено основание и документ за собственост.
 От представеното удостоверение за наследници No49, издадено на 30.06.2009г. от Кметство Борима, е видно, че А.К.Т., починал на 20.02.1936г., е имал пет деца, като ищцата М.Д.Г., е внучка на починалия преди наследодателя негов син К.А.Т., починал на 07.02.1918г., ищеца Д.Х.Ш. е син на петата дъщеря на наследодателя - В.А., починала на 16.03.1198г., а праводателката на ответниците П.Л., е внучка на наследодателя А.Т., като нейна майка е третото му дете - Т.А.Ф., починала на 23.02.1974г.
 Считат, че тези доказателства установяват, че генезисът на имот 697 е наследствен и ищците не могат да имат самостоятелни права, освен въз основа на изтекла давност, каквато обаче е изтекла в полза на праводателката на ответниците П.Л., която единствена е била във фактическо непрекъснато държание на имота до продажбата му на ответниците.
 Отделно от това намират, че по отношение на ищцата М.Г. липсва правен интерес от водене на настоящото производство и по отношение на нея делото следва да бъде прекратено, тъй като от представения нот. акт за собственост No 20, том II, дело 506/1975г. и нот.акт за дарение на недвижим имот No94, том ІІ, дело 573/1975г. не може да се установи, че ищцата М.Г. е собственик на 1/2 идеална част от незастроено дворно място, парцел II 320, кв. 42 по плана на с. Борима от 1921г., от 1800кв.м., при граници: от две страни улици, В.Л. и С.В.. Излагат, че дарствената сделка е нищожна, тъй като в нея не е участвал бащата на ищцата Г., нито е дал своето съгласие, което е в абсолютно противоречие с разпоредбата на чл. 13 от СК от 1968 г. /отм./ действал към онзи момент. Твърдят, че константната практика установява приложението на чл. 13 от СК-1968г./отм/ и по отношение на придобитите по давност имоти, когато давността е изтекла по време на брака, както обстоятелство е налице в конкретния случай, видно от текста на двата нотариални акта - констативния и дарението, съставени едно след друго в една и съща година. Излагат, че в текста на дарствения нот. акт. е посочен като пълномощник на П.П. нейният съпруг, който дарява на дъщеря им, която е очевидно пълнолетна, защото действа сама. При това положение считат, че давността е изтекла по време на брака и имотът е станал СИО по смисъла на чл. 13 от СК-1968г./отм/. Считат, че самият констативен нотариален акт е нищожен, защото е съставен в противоречие с действащия закон - чл. 29, ал.1, т.1 от ЗСГ /отм/, тъй като майката на ищцата М.Г. - П.П. не е могла да придобие имота по давност с констативен нот. акт No 20, т.ІІ, дело 506/10.03.1975г., респ. не е могла да прехвърли имота на дъщеря си чрез дарение, дори и бащата да е участвал в дарственото прехвърляне.
 Отделно от това считат, че майката на М.Г. - П.П. не е владяла имота, описан в констативен н.а. No 20, том ІІ, дело 506/1975г., поради което нот. акт за собственост по давност, посочен по-горе е нищожен и не може да удостовери давностно придобиване, а дарението е нищожно, поради противоречие със закона, като нотариалното му удостоверяване е нищожно, а освен това то не е могло да породи прехвърлително действие като направено от несобственик и е нищожно във вр. чл. 225 ЗЗД - несобственик не може да прехвърли веднага собствеността върху имот. Поради това ищцата М.Г. не може да се легитимира като собственик на претендирания имот.
 По изложените съображения молят съда да прогласи нищожността на констативния нотариален акт и да го обезсили, както и да прогласи нищожността на дарствената сделка, поради противоречие със закона - чл. 13 от СК-68г./отм./и чл. 225 ЗЗД.
 Излагат също, че ищецът Д.Ш. няма правен от предявяване на отрицателен установителен иск и по отношение на него производството следва да се прекрати, тъй като от приложения нот. акт No 32, т. I, дело 65/99г. на РС-Троян, се установява, че Д.Ш. е закупил недвижим имот, представляващ 1/2/една втора/идеална част от дворно място с площ от 700 кв.м., представляващо част от имот пл. No 697, кв. 42 по плана на с. Борима, обл. Ловеч, при посочени реални граници: улица, П.И.С., С.К.В., П.Л. и Ф.Л., включено в парцели ІІІ-697 с 240 кв.м. и в парцел ІV-697 с 460 кв.м. Излага се, че придобиване на реални части от два дворищно регулационни парцела - III 697 и IV-697 кв. 42 при приложена регулация е нищожно, поради противоречие със закона - чл. 59 от ЗТСУ/отм./ в релевантната му редакция към момента на покупко-продажбата, според която: „Реално определени части от дворищнорегулационни парцели не могат да се придобиват чрез правни сделки или по давност."
 Твърдят, че същите съображения важат и по отношение на приложения н.а. за собственост върху недвижим имот, придобит по давностно владение и наследство No 157 т.ІV, дело 971/17.08.1998г., от който се установява, че ищецът Ш. и И.Л.М. са признати за собственици върху имота, предмет на продажбата незастроено дворно място с площ от 700 кв.м., представляващо част от рмот пл. No 697, кв. 42 по плана на с. Борима, обл. Ловеч, при посочени реални граници: улица, П.И.С., С.К.В., П.Л. и Ф.Л., включено в парцели ІІІ-697 с 240 кв.м. и в парцел ІV-697 с 460 кв.м. по рег. план от 1980г. на с. Борима, като считат, че придобиването на описания имот е противозаконно и невъзможно за придобиване по давност, при забраната на чл. 59 от ЗТСУ/отм./ цитиран по горе. Освен това считат, че горепосочения констативен нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давностно владение и наследство No 157 т.ІV, дело 971/17.08.1998г. е с невярни, противозаконни констатации, относно давностно придобиване от непосочен наследодател на Д.Ш., който най-вероятно с оглед на представеното неактуално удостоверение за наследници и във връзка с останалите твърдения исковата молба е майка му В.А.Р. - дъщеря на А.Т., която е починала на 16.03.1998г. Излагат, че от така посочените дати на нотариалния акт и смъртта на В. е видно че, за да придобие същата имота по давност, респ. да го наследи от нея Д.Ш. е необходимо същата да го е владяла десет години до смъртта си 16.03.1998г. Следователно нейното претендирано владение би следвало да е започнато най-късно на 16.03.1988г., т.е. при действието на чл. 29 от ЗСГ, който е отменен 1990г., а от тогова до смъртта на В. не е изтекъл необходимия давностен срок, тъй като забраната на чл.29, ал.1, т.1 ЗСГ/отм./ препяства възможността за установяване давностно владение при действието на тази разпоредба - преди 1990г. Считат, че майката на Д.Ш. - В.Р. не е владяла имота, описан в констативен н.а. No 157, т.ІV, дело 971/17.08.1998г., поради което продажбата не е могла да породи транслативно действие.
 Твърдят, че при изложените аргументи, цитираните в исковата молба документи не легитимират ищецът Ш. като собственик на процесния имот IV-697, от кв. 42 по плана на с. Борима, нито на част от него. Считат, че представения с настоящия отговор нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давностно владение и наследство No 157, т.ІV, дело 971/17.08.1998г., представлява нищожно нотариално удостоверяване и следва да бъде обезсилен, а приложения към исковата молба нотариален акт 32, т. I, дело 65/99г. на РС-Троян обективира нищожна покупко-продажба, извършена в противоречие със закона, поради което молят преюдициално съдът да обезсили констативния нот. акт и да прогласи нищожността на покупко-продажбата. По отношение правния интерес на ищцата С.К.В. считат, че също не може да се легитимира като собственик на процесния имот или на част от него с приложното към исковата молба решение за съдебна делба, постановено по гр.д. No 412/1975г., по реда на чл.292 от ГПК /отм./, тъй като делбените решения не създават право на собственост. Така приложеното решение обективира нищожна по смисъла на чл. 75 от ЗН делба, доколкото от него се установява, че в разпределението не са участвали всички лица, между които е допусната делбата, т.е. делбата не е извършена между всички съсобственици. В мотивите на решението е посочено, че; „При това положение съдът счита, че делото следва да се решава само между двете страни - ответниците С.К.В. и М.К.В...., които са с равни права при допускане на делбата." Извършването на делбата с участието на всички наследници /съсобственици/означава, че всеки от тях следва да получи дял в натура и/или в пари. След като това не е направено делбата е нищожна.
 Излагат, че делбата не е допусната между всички съсобственици на делбените имоти към момента на извършването й, тъй като липсват доказателства от които да се установи противното. Отделно от това намират, че няма никакво доказателство, че получения в дял от С.В. имот І-319 от кв. 42 е идентичен напълно или частично с процесния имот ІV-697 от квартал 42, като считат, че представеното удостоверение за идентичност на поземлен имот 906-186/13.12.2013г. е издадено от некомпетентен орган - Кмет на Община гр. Троян, а освен това е неясно и невярно, поради което го оспорват, в едно с всички останали удостоверения за идентичност. Твърдят, че ответниците са придобили процесния имот ІV-697 кв. 42 по покупко-продажба 2008г. от собственика П.Л., която го е придобила по давност чрез непрекъснато владение в продължение на повече от 30 години с нот. акт No 128, т.ІІ, рег. No 2722, дело 296/16.04.2008г. в границите по регулационния план от 1980г., който е приложен, включително и годините от 1990г. до процесната продажба, с която са го придобили ответниците, които продължават това владение, поради което С.В. от 1980 г. не е владяла процесния недвижим имот въз основа на приложеното делбено решение и дори и да го е придобила въз основа на делбеното решение е загубила собствеността му поради разпоредбата на чл. 99 от ЗС. Молят съда преюдициално да установите по отношение на С.В., че същата не е собственик на процесния имот и/или че е загубила собствеността върху част от имот І-319 по плана на с. Борима от 1921г., попадаща в процесния имот ІV-697, кв. 42 по плана от 1980г. Отделно от изложените аргументи за недопустимост, ответниците изразяват становище и за неоснователност на предявения отрицателен установителен иск. Считат, че правото на собственост върху процесиите 1024 кв.м. на ответника се базира на валидна, действителна покупко-продажба, оформена с нотариалния акт No 129, том II, рег. No 2723, дело 297/16.04.2008г.
 Намират за невярно изложеното от ищците възражение, че регулационния план от 1980 не е приложен и към настоящия момент, тъй като видно от нотариален акт за покупко-продажба No129 , т. IІ, рег. 2723, дело 297 от 2008г., който е официален удостоверителен документ, при закупуването от ответниците на имот IV - 697 от кв.42, по плана на с. Борима, съгласно действащия регулационния план от 1980г., всички регулационни сметки са били уредени. Считат, че това удостоверяване е вярно и истинно съобразно разпоредбата на чл. 134, ал.З от ЗТСУ/отм./.
 Твърдят, че регулационните сметки са били уредени още при действието на ЗТСУ/отм/, поради което регулацията е приложена, действието на регулационния план от 1980г. е окончателно стабилизирано, правото на собственост е придобито по давност въз основа на регулационните граници от 1980г., в които граници го е владяла праводателката на ответниците П.Л. и следователно и покупко-продажбата легитимираща ответниците има предмет.
 Излагат, че твърденията в ИМ, че П.Л. не е владяла имота в границите и конфигурацията, в които е описан в конст. нот. акт, поради причина, че между съсобствениците на имот 697 кв. 42 не е извършвана делба е несъстоятелни и не държи сметка за разпоредбата на чл. 69 от ЗС. Твърдят, че процесният имот никога не е владян общо от съсобствениците на имот 697, които впрочем не са известни с оглед на представените към исковата молба документи. Намират за неоснователен и предявеният иск за отмяна на констативен нот. Акт за собственост върху недвижим имот No 143, том II, рег. No 22867723, изд. по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К.,*** действие - Районен съд гр. Троян и нот. Акт за собственост върху недвижим имот No 128, том II, рег. No 2722, изд. по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К.,*** действие - Районен съд гр. Троян.
 Оспорват представените като доказателства: удостоверение No49, издадено на 30.06.2009г. от Кметство Борима за наследници на наследодателя А. К. Т., удостоверение за идентичност на поземлени имоти с No 906/22.06.2009г., удостоверение за идентичност на поземлен имот 906-186/13.12.20013г. и удостоверение за идентичност No 906 -50/11.03.2014г., издадени от Община гр. Троян.
 В съдебно заседание ответниците се представляват от адв.С.И. *** и адв.Й.Ц. от АК-София, които поддържат по съществото на спора и в представена по делото писмена защита съображенията си за недопустимост, а по същество и за неоснователност на исковата претенция.
 За установяване на спорните по делото обстоятелства е допусната СТЕ и са разпитани свидетели. На основание чл.204 от ГПК е извършен и оглед на място на процесния имот.
 Представен е нотариален акт за дарение на недвижим имот No 94, том ІІ, издаден по нотариално дело No 573/1975г. на Районен съд – Троян, от който е видно, че ищцата М.Д.Г. е станала собственик на 1/2 идеална част от незастроено дворно място, цялото с площ от 1800 кв.м. съставляващо парцел ІІ-320 в кв.42 по плана на с.Борима, действал към 1975г. при граници на мястото: от две страни улици, В.А. и С.Л..
 Представен е нотариален акт за собственост No 20, том II издаден по нотариално дело No 506/1975г. на Районен съд - Троян и нотариален акт за дарение на недвижим имот No 94, том ІІ, издаден по нотариално дело No 573/1975г. на Районен съд – Троян, от който е видно, че П.К.П.- праводателка на ищцата Г., притежава нотариален акт за собственост No 20, том II, издаден по нотариално дело No 506/1975г., по силата на който е призната за собственик по давност на 1/2 идеална част от незастроено дворно място, цялото с площ от 1800 кв.м. съставляващо парцел ІІ-320 в кв.42 по плана на с.Борима, действал към 1975г. при граници на мястото: от две страни улици, В.А. и С.В..
 Представен е нотариален акт за покупко- продажба на недвижим имот No32, том I, издаден по нот.дело No 65/1999г. на Троянски Районен съд по силата на който Д.Х.Ш. е станал собственик на 1/2 идеална част от дворно място с площ от 700 кв.м., представляващо част от имот пл. No 697 в кв.42 по кадастралния план на с.Борима, Ловешка област при граници: улица, П.И.С., С.К.В., П.Л. и Ф.Л., включено в парцел III -697 с 240 кв.м. и в парцел IV -697 с 460 кв.м.
 Представено е Решение, постановено по гр.дело No 412/1975г., по силата на което по реда на чл.292 от ГПК на С.К.В. е отреден в дял парцел I -319 в кв.42 по плана на с. Борима, който съгласно удостоверение за идентичност на поземлен имот е идентичен с част от имот планоснимачен No 697 по плана от 1980г. на с.Борима, попадащ в парцели I и IV в кв.42, за което обстоятелство страната представя като доказателство съдебно и удостоверение за идентичност на поземлен имот No 906-186/13.12.2013г. и удостоверение за идентичност на поземлени имоти, издадено от Община Троян изх. No 906-73/22.06.2009г
 Представен е нотариален акт за собственост върху недвижим имот No143, том II, рег. No 2867 издаден по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие -Районен съд – Троян, по силата на който В. и А. С. са признати за собственици в режим на СИО на парцел ІV-697 в квартал 42 плана на с.Борима, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г, с площ 1024 кв.м. при граници и съседи:, улица и парцели ІІІ-697,ІІ-697 и I -697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян.
 Представен е нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 129, том ІІ, рег. No2723 издаден по нотариално дело No 297/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян, с който гореописания недвижим имот е продаден от П.Л. И. на В.М.С..
 Представен е нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No 128, том ІІ рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян.
 Представен е нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давностно владение и наследство No 157 т.ІV, дело 971/17.08.1998г., от който се установява, че ищецът Ш. и И.Л.М. са признати за собственици върху имота, предмет на продажбата въз основа на давностно владение и наследство.
 Приложено е към настоящото дело и адм.дело No172/2009г. по описа на ЛАС.
 Представени са „Свидетелски показания” на П.Л., нотариално заверени на 04.09.2009г. от нотариус Д.К., рег. No 4854 .
 Представени са разписни листове към кадастралните планове от 1921, от 1980г. и КККР от 2009г.;
 Представен е Протокол от 16 април 2008г. на нотариуса Б.К. по нот. дело No 296/2008г., по което е извършена обстоятелствена проверка по молба на П.Л. и е издаден нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No 128, том ІІ рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян,, по отношение на който е открито производство по оспорването му по реда на чл. 193 ГПК.
 Представени са удостоверения от Община Троян за идентичност на имоти по различни регулации с имоти по КККР.
 Представени са скици на имоти 802, 1024 и 697 по КККР от 2009г., издадени от АГКК-Троян.
 Представено е Определение No606 от 05.11.2010г., постановено по адм.дело No172/2009г. на ЛАС.
 Представено е удостоверение изх. No 94-412 / 22.10.2015г. на АГКК от което се установява, че не е определяла землището на с. Борима, общ. Троян като територия, в която кадастралната карта и кадастралните регистри да се създават чрез използване на данните от картите и плановете по чл. 41, ал.1, т.1, съответно като територия, в която данните се набират чрез геодезични, фотограметрични и други измервания и изчисления и че няма издаден акт в тази връзка.
 Представени са 2 бр. Удостоверения за наследници на А.Т. No49/30.06.2009г. и No 286/11.06.2015г.
 Представено е у-ние за наследници на Б.Т. No 406/03.10.2015г.
 Представено е у-ние за н-ци на М.Б.М. изх. No 7/07.01.2016г.
 Представени са 2 бр. Удостоверения - от външно министерство и от посолството на Република Аржентина, в които съответните институции отговарят, че няма и не могат да дадат данни за смъртта и наследниците на сина на Б.Т. – Т. – заминал 1911г. за Аржентина – представено с оглед издадено съдебно удостоверение по повод опровергаването на у-нието за н-ци на Б.Т. в частта му, касателно смъртта, респ. наследниците на Т.Т. за когото е отбелязано само, че е заминал 2011г. в Аржентина.
 След преценка на събраните по делото доказателства и доводите на страните съдът приема следната фактическа обстановка и изведе следните правни изводи:
 По допустимостта на иска с правно основание чл.124 ал.1 от ГПК:
 Целта, която преследват ищците с настоящия процес е отричането на правото на собственост на ответниците върху урегулиран поземлен имот IV-697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., незастроен с площ от 1024 кв.м., за който последните притежават констативен нотариален акт за собственост No No 143, том II, рег. No 2867, издаден по нот. дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие – Районен съд – Троян, издаден въз основа на осъществена сделка с този имот с продавача П.Л. И..
 Ищците твърдят, че са собственици на идеални части от така индивидуализирания парцел по регулационния план на с.Борима, които притежават по силата на оригинерни и деривативни способи на придобиване.
 Това твърдение те доказват с представени писмени доказателства за идентичност на част от имотите им с парцел IV в кв.42 по плана на с.Борима, а и с констатацията на вещото лице по съдебно – техническата експертиза, че: „... съгласно описаните в констативната част документи за собственост, а именно: нот.акт No 20/11.03.1975г.,нот.акт за дарение No94/13.03.1975г., решение за съдебна делба от 06.05.1977г.,нот.акт No 157/17.08.1998г. и нот.акт No 32/09.02.1999г. установявам идентичност между имотите описани в тези приложени документи за собственост с части от УПИ IV-697 в кв.42 по плана на с.Борима.....“
 Съгласно чл. 6 ГПК основен принцип в гражданския процес е предметът на делото и обема на дължимата защита и съдействие да се определят от страните по делото. Господството на диспозитивното начало в гражданския процес предоставя възможността на ищците да изберат обема и вида на защитата, която ще търсят в процеса, като според тълкувателно решение No8/27.11.2013г. по т.д. No 8/2012г. на ОСГТК „правният интерес от решаване на правния спор винаги произтича от конкретните обстоятелства, в които спорът се изразява и чрез които всеки от спорещите твърди, че се засяга правната му сфера.“
 В случая ищците представят доказателства за правото си на собственост върху идеални части от процесния парцел, за който ответниците също притежават доказателства за право на собственост. Следователно е налице конкуренция на твърдени от страните вещни права върху един и същ обект, възникнали по силата на различни придобивни основания и при действието на различни планове- регулационни и кадастрални на с.Борима.
 Съгласно изложените в тълкувателно решение No 8/27.11.2013г. по т.д. No 8/2012г. на ОСГТК мотиви, а именно: „Правният интерес при отрицателния установителен иск за собственост или друго вещно право се поражда от твърдението за наличие на притежавано от ищеца, различно от спорното, право върху същия обект, чието съществуване би било отречено или пораждането, респективно упражняването му би било осуетено от неоснователната претенция на насрещната страна в спора. Интерес от отрицателния установителен иск за собственост може да е налице, когато ищецът заявява самостоятелно право върху вещта, както и при конкуренция на твърдяни от двете страни вещни права върху един и същ обект....” Мотивират настоящия състав да приеме, че в контекста на изложеното в цитираното ТР, ищците доказват наличието на правен интерес от предявяването на отрицателния установителен иск.
 Съдът не споделя доводите, изложени от процесуалните представители на ответниците за липса на правен интерес у ищците да водят този отрицателен установителен иск, тъй като счита, че те са свързани с несъществуването и недоказването на правото на собственост на ищците върху процесния парцел във вида и обема, в който те твърдят, че го притежават. „За допустимостта на отрицателния установителен иск е достатъчно наличието на процесуален интерес, който се свързва със състоянието на правен спор - дали насрещните правни твърдения се пресичат така, че всяко едно от тях засяга правната сфера на другата страна. Този интерес визира нормата на чл.124 ал.1 от ГПК. Той сочи кога едно лице има право на иск и произтича от правното твърдение, а не от действителното съществуване на защитаваното и засегнато от позицията на насрещната страна материално право. Затова всеки от спорещите има интерес да предяви иск, тъй като твърди, че притежава засегнато от спора материално право, независимо дали то действително съществува.“ / проф. д-р Анелия Мингова „Доказване на правния интерес при отрицателен установителен иск за собственост и други вещни права“ / коментар по ТД No8/2012 на ОСГТК на ВКС, което становище тя е подкрепила и с цитат от проф. Живко Сталев цит.съч.с.184: “За да съществува интерес от установителен иск е достатъчно да се оспорва претендирано от ищеца право или да се претендира отричано от него право.“
 Следователно, като изхожда от мотивите на тълкувателно решение No 8/27.11.2013г. по т.д. No 8/2012г. на ОСГТК и от същността на предявения установителен иск, с който се цели отричане на правото на собственост на ответниците, съдът счита, че неотносими към преценката за наличие на правен интерес от спора са всички доводи, изложени от процесуалните им представители за несъществуване на правото на собственост на ищците в заявения от тях обем, доколкото със сила на присъдено нещо при отрицателен установителен иск се установява, че ответниците не притежават право на собственост върху имота, предмет на иска, а не че ищците не притежават това право в заявения от тях обем.
 По основателността на предявения иск с правно основание чл.124 ал.1 от ГПК :
 Предмет на предявения иск е урегулиран поземлен имот ІV-697 / четвърти- планоснимачен номер шестстотин деветдесет и седем/ в квартал 42 / четиридесет и две/ по регулационния план на с.Борима, Община Троян, Ловешка област,одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., незастроен, с площ 1024 кв.м. / хиляда двадесет и четири квадратни метра/ при граници и съседи на урегулирания поземлен имот :, улица и парцели ІІІ-697, ІІ-697 и І -697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян, Област Ловеч.
 В тази връзка един от основните въпроси, които повдига настоящия спор е : Налице ли е приложена регулация по отношение на този парцел към момента на предявяване на иска и какво отражение ще даде този факт върху правата на страните по делото?
 Съдът не споделя доводите, изложени в защитата на ответниците, че регулацията от 1980г. по отношение на процесния парцел е приложена още с влизане в сила на регулационния план на с.Борима, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г. В случая по отношение на одобрения регулационен план през 1980г. не намира приложение нормата на §22 ал.1 т.1 б. „а“ от ДР на ЗУТ, както твърдят представителите на ответниците по следните съображения:
 Към момента на влизане в сила на регулационния план на с.Борима през 1980г. ЗУТ не е действащ нормативен акт, поради което съдът счита, че цитираната в §22 ал.1 т.1 б.“а“ от ДР на ЗУТ норма на чл.16 от ЗУТ не намира приложение. Тя регламентира изработването на ПУП при действието на ЗУТ за територии с неурегулирани поземлени имоти, както и за територии с неприложена първа регулация по предходен устройствен план.
 Регулационният план на с.Борима е действащ към деня на влизане в сила на ЗУТ- 31.03.2001г., поради което и неговото прилагане по съществуващия към този момент ред / т.е. този по ЗТСУ и ППЗТСУ/ е било възможно съгласно нормата на §6 ал.2 от ПР на ЗУТ в 6-месечен срок от деня на влизането в сила на закона- т.е. до 30.09.2001г.
 Съгласно § 8 ал.1 от ДР на ЗУТ:“ След изтичане на сроковете по § 6, ал. 2 и 4 отчуждителното действие на влезлите в сила, но неприложени дворищнорегулационни планове за изравняване на частите в образувани съсобствени дворищнорегулационни парцели и за заемане на придадени поземлени имоти или части от поземлени имоти се прекратява.“
 В императивната норма на §6 ал.5 от ПР на ЗУТ е посочено,че: „След изтичане на сроковете по ал. 2 и 4 не могат да се извършват сделки за разпореждане с дворищно- регулационен парцел, за който не са изплатени дължимите обезщетения за уреждане на сметки по регулация, когато такива обезщетения се предвиждат.“
 В конкретния казус, видно от заключението на вещото лице, тъй като четирите парцела са образувани от един имот- имот планоснимачен No 697 по регулационния план на с.Борима от 1980г., то между тях няма придаваеми места.
 Тези парцели към момента на образуването им-1980г. и към момента на влизане в сила на ЗУТ- 31.03.2001г., са били съсобствени между наследниците на А. и Б.Т.и, поради което за да се приеме за приложена регулацията по отношение на тях е следвало на основание чл.33 ал.2 от ЗТСУ / отм. / при условията на чл.279 ал.2 от ППЗТСУ / отм. / всеки от съсобствениците да поиска да се определи обезщетение заради изравняване на частите в мястото на образувания по регулация общ парцел за малкоетажно застрояване като обезщетението се определя съобразно стойността на местата, необходими за изравняване на частите в общия парцел.
 Затова и в нормата на §22 ал.1 т.1 от ДР на ЗУТ са посочени още две хипотези, при които следва да се приеме, че действащ регулационен план е приложен и те кореспондират със съдържанието на нормата на §8 ал.2 от ДР на ЗУТ, в която е посочено по какъв начин следва да се приложат неприложените регулационни планове при влизането в сила на ЗУТ, на които отчуждителното действие се прекратява.
 Предвидено е, че собствениците на поземлени имоти могат да приложат влезлите в сила неприложени дворищно регулационни планове с договор за прехвърляне на собственост в нотариална форма; да поискат изменение на дворищно регулационните планове при условията и по реда на ЗУТ и да поискат вътрешните регулационни линии на техните имоти да бъдат поставени в съответствие със съществуващите граници на поземлените имоти.
 Съдът счита, че ответниците не доказаха при условие на пълно и главно доказване настъпването на някои от така посочените факти с правно значение, за да се приеме, че регулационния план на с.Борима от 1980г. по отношение на процесния парцел е приложен и че е било допустимо извършването на сделки на разпореждане с него.
 При систематично тълкуване на съдържанието на §22 от ЗР на ЗУТ относно понятието приложен план с нормите, регламентиращи реда и начина на уреждане на регулационните отношения по влезли в сила дворищнорегулационни планове преди приемането на ЗУТ следва да се направи извод, че регулацията относно парцела, предмет на иска, не е приложена.
 Този извод съдът прави като съобразява и тълкувателно решение No3/15.07.1993г. по гр. дело No 2/1993г., тълкувателно решение No3/2010 от 28.03.2011г. на ОСГК, както и задължителната практика - решения на ВКС ,постановени по реда на чл.290 от ГПК /No 780/13.11.2009г. на Първо гр. отд. и No 341/12.07.2010г. на Трето гр. отд./
 При извършения оглед на място и от заключението на вещото лице съдът установи, че на терена съществуват материализирани граници, които точно са отразени в кадастралната карта на с.Борима.
 От този факт следва да се направи извод, че при изработване на КК на с.Борима са извършени преки геодезически измервания, чрез които точно са отразени материализираните граници на имотите на място, което е още едно доказателство за неприложена регулация по отношение на парцел IV в кв.42 по регулационния план на с.Борима.
 Нормата на чл.41 от ЗКИР сочи, че кадастралната карта се създава както от данните, съдържащи се в плановете и картите, така и чрез преки геодезически измервания. Съгласно §5 ал.1 от ПЗР на ЗКИР урегулиран поземлен имот, по отношение на който планът за регулация е приложен, се отразява в кадастралната карта в съответствие с регулационните му линии като поземлен имот.
 Тази норма и извършените преки геодезически измервания при изработването на КК на с.Борима са още едно доказателство, че по отношение на парцел IV в кв.42 регулационния план на с.Борима не е бил приложен.
 Съдът приема за неотносимо към настоящия спор твърдението на ответниците, че има значение фактът по какъв начин е изработена кадастралната карта - дали данните за изработването й са набавени от карти и планове по смисъла на чл.41 ал.1 т.1 от ЗКИР или са набавени и чрез преки геодезически измервания по смисъла на чл.41 ал.1 т.2 от ЗКИР. Този факт би имал значение в спор по реда на чл.54 ал.2 от ЗКИР.
 Според съда неточно се тълкува от ответниците нормата на §6 от ПЗР на ЗКИР в смисъл, че в случая при изработването на КК на с.Борима е било недопустимо да се използват преки геодезически измервания, тъй като такива се извършвали „само в териториите, определени от АГКК- §6 ал.1 от ЗКИР, в каквато имотът не попада....“. По делото липсват данни, от които да може да се направи извод за недопустимостта на извършването на преки геодезически измервания при изработването на КК на с.Борима, поради което съдът не споделя извода на ответниците, че КК не е доказателство за прилагане на регулационния план от 1980г., като този извод се подкрепя с горецитираната норма на §5 ал.1 от ПЗР на ЗКИР. Ако органът, изработил КК на с.Борима не беше извършил преки геодезически измервания в кв.42 по регулационния план на с.Борима щеше да изработи невярна кадастрална карта, отразявайки като имоти парцелите в този квартал, по отношение на които регулацията не е била приложена.
 Съдът кредитира с доверие показанията на свидетелите П.Л.Р., А.Д.М., П.М.Н., С.Ю.Ю., И.М.К., Н.Т.И., Ц.Г.Ц. и А.М.М., събрани по време на извършения оглед на място.
 От свидетелските показания, от представените по делото документи за собственост на страните и от огледа на място се установява, че между наследниците на братята Б.Т. и А.Т. са били разделени имотите, които те са притежавали, и които са отразени с планоснимачен No 320 и No 319 в кв.42 по кадастралния план на с.Борима от 1921г.
 Установява се,че от тези имоти в кв.42 са образувани следните парцели : I-319, II-320 и III-320. Вещото лице сочи, че тази първа регулация не е приложена, но разположението и конфигурацията на тези парцели много наподобяват разположението и конфигурацията на имоти с идентификатори No05445.150.1024; No 05445.150.802 и No 05445.150.697 по КК на с.Борима. Затова съдът приема за достоверни свидетелските показания, че между наследниците на А.Т. и Б.Т. никога не е имало спор за начина, по който владеят имотите, индивидуализирани с реалните си граници по КК така, както са ги разделили преди повече от 40-50 години.
 Свидетелката А.М. заявява, че живее от 52 години на 100 м. от мястото, на което се извършва огледа. Тя сочи,че разпитът й се извършва в мястото на М.Д. и че го знае, тъй като е работила имота на Д.Ш., на който имот тя посочи местонахождението в непосредствена близост до имота на М.Д.. Тя посочи, че ищците си знаят имотите, тъй като има синурни граници, слог с камъни и „ всеки си знае мястото“. Тя посочи,че мястото, в което се извършва огледа, е работено от М.Г. и семейството й, което го е оградило първоначално с дървени стоборки, а после с оградна мрежа и диреци. Тази свидетелка сочи, че имотите в източна посока имали неправилна форма,че те не са имали огради, и че по отношение на тях не е чувала да има спорове. Тя посочи и че знае къде се намира имота на П.Л.,че в него е имало кошара, че този имот е в южна посока и излиза на долната улица от юг. Тя описва границите и показва синурни камъни на местата на ищците, като сочи, че знае, че мястото С.К. го има от своята майка по наследство и че майка й го е работила, както и свекъра и свекърва й.
 От важно значение за правните изводи на съда, че регулацията не е приложена и за правото на собственост на ищците, са и показанията на П.М.Н., която е снаха на праводателката на ответниците -П.Л.. Тя твърди, че знае мястото, в което се извършва огледа, че то е на М.Г.. Тя посочи как се обработват от наследниците на А.Т. и Б.Т. 45 години самостоятелно обособените имоти с реални граници в кв.42 по плана на с.Борима. Тя знае, че в южната част на имота на А.Т. има „турски дувар, който и сега съществува”, че „този дувар продължава по южната граница”. Тази свидетелка посочва, че мястото на нейната свекърва попада в имот No 05445.150.802 като твърди, че е имало синури, камъни и вада, които са разделяли мястото на М.Д. от това на свекърва й П.Л.. Тя посочи съществуващ синурен камък в източната част на мястото, в което се извършва огледа – това на М.Д., и пояснява, че това е границата между мястото на М. и това на свекърва й. Тази свидетелка заяви,че границата продължава в южна посока и че е имало още синурни камъни, а вадата се е заличила. Тя сочи,че по синурните камъни си различават местата. Тя сочи и един много важен факт- че между наследниците на А.Т. не е имало спор за местата, които те сами са си разделили.
 От показанията на свидетелите Н.Т.И. и А.М.М. се установява, че и двете са работили заедно с ответницата В. С., поради което са и помагали при обработване на „...нивата, която се намира над пътя....” И двете знаят, че бащата на В. /ответницата/ е купил място, но не знаят кое е то. От показанията на свид. Н.Т.И. „....С В. сме идвали да копаем мястото над пътя, където е ореха, копахме царевица. Дойдохме под пътя да ядем и да се черпим. Майката на В. беше наготвила и дойдохме да седнем под пътя и бащата на В. ни каза, че е купил на В. място, но не мога да кажа кое е. Царевицата, която копаехме беше над пътя, не влиза в това място, в което сме. Друго не знам...” От показанията на свид. А.М.М. „...В. ни доведе да работим в нивата, която се намира през пътя. На обяд седнахме на тази ливадка и бащата на В. дойде при нас и донесе ракийка. Бащата на В. ни каза, че е купил място на Веска, но не знам къде. Минахме през една вратичка в това място, в което се намираме и седнахме да обядваме. Не се сещам в коя част на мястото беше вратичката...”. От показанията на свидетеля Ц.Г.Ц., се установява, че от „... М., който е баща на В.С....” знае, че „...тук купих място за В....”. Свидетеля твърди, че бащата на ответницата е косил имота и „...връзвал крава в имота...”. Свидетелят не може да посочи границите на имота, като твърди, че „....Аз граници не помня, не мога да кажа кои са границите....”, но заявява, че „...вратата на мястото, където беше вързана кравата беше тогава отгоре. /Свидетелят посочва в северозападната част на имота, в близост до сега съществуващата ограда на имота на С., че се е намирала дървена портичка/.....”. Съдът намира показанията на свидетелите на ответната страна за достоверни, но счита, че същите не допринесоха за изясняване на спорните по делото обстоятелства.
 От назначената по делото съдебно-техническа експертиза и от събраните на място на огледа на недвижимия имот гласни показания чрез разпита на свидетелите съдът счита, че имот планоснимачен No697 обхваща целия квартал 42 по регулационния план на с.Борима от 1980г. и той е съсобствен между наследниците на А. и Б.Т.и.
 По делото не се представиха доказателства, от които да се установи, че между тях е извършена делба на този имот в съответствие с обособените от него парцели и че са изплащани по между им суми за уравняване на частите им в тези парцели.
 С оглед действието на §8 ал.1 от ПР на ЗУТ, след като отчуждителното действие отпада на дворищно регулационния план на с.Борима и така създадената „ принудителна регулация” не е приложена, то следва, че наследниците на П.Л. притежават по наследство и давностно владение част от имот No697 по кадастралния план на с.Борима от 1980г., съответстваща на част от имот No 05445.150.802 по КК на с.Борима, която не може да се идентифицира с парцела, описан в нотариален акт на нейно име за собственост на недвижим имот придобит по давностно владение No 128 том втори, рег. No 2722, издаден по нот.дело No296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие – Районен съд – Троян, както и с парцела, описан в нотариалните актове на ответниците.
 Изложените по-горе аргументи мотивират съда да приеме, че този нотариален акт, както и нотариалният акт за собственост на недвижим имот на името на ответниците В.М. С. и А.К.С. No 143, том втори,рег. No 2867, издаден по нотариално дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие – Районен съд – Троян отразяват неверни факти и обстоятелства относно правото на собственост върху описания в тях парцел IV в кв.42 по действащия план на с.Борима.
 Съдът като съобразява, че съгласно §6 ал.5 от ПР на ЗУТ е недопустимо след изтичане на сроковете по ал. 2 и 4 на същия параграф да се извършват сделки на разпореждане с дворищно- регулационен парцел, за който не са изплатени дължимите обезщетения за уреждане на сметки по регулация, когато такива обезщетения се предвиждат счита, че и нотариален акт за покупко - продажба на недвижим имот No 129/2008г. не може да легитимира ответниците като собственици на парцел IV в кв. 42 по плана на с.Борима. Съдът намира, че цитираното от ответниците решение No102/08.04.2010г. по гр.дело No 4017/2008г. на II гр. отд. на ВКС подкрепя тезата, че сделката, отразена в нот.акт No 129/2008г. е нищожна, доколкото с императивна норма на закона е забранено осъществяването й.
 Настоящия състав счита, че в този процес не следва да се разглеждат възражения, свързани с отричане правото на собственост на ищците, но за пълнота на изложението отбелязва, че счита за неоснователно възражението на ответниците за нищожност на делбата, на която се позовава ищцата С.К., отразена в решение от 06.05.1977г. на Районен съд – Троян, постановено по гр.дело No 412/1975г., тъй като намира, че не се установи по безспорен начин, че в тази делба не са участвали всички наследници на Б.Т.. Дори и да се приеме, че делбата е нищожна поради неучастие в нея на наследника на Б.Т.- Т.Т., то от момента на извършване на делбата до момента на огледа се установява от свидетелските показания, че имота с идентификатор No 05445.150.1024 е владян от С.К. много повече от 10 години, поради което тя е придобила собствеността върху него и по давност, а не само по наследство и делба.
 Същото се отнася и до правото на собственост на ищеца Д. Ш.. Дори и да се приеме, че той не е придобил правото на собственост върху описаните в документите му за собственост части от парцели, то същият е придобил право на собственост върху имот, част от който попада в парцел IV-697 в кв.42 по плана на с.Борима по силата на осъществявано повече от 10 години владение, което е било постоянно, явно, непрекъснато и спокойно след извършена „устна” делба между наследниците на А.Т.. Св. А.М. твърди,че знае мястото на П.Л. и останалите страни в процеса, като сочи,че е „...брала сливи в това място, което е било освен на П.Л. и на нейни брат Ф.....” Според нея ”всяко място си има граници и всеки си знае имота, има синори, слог. Има синорна граница, слог с камъни и всеки си знае мястото. Орехът е в мястото на бай Д. Ш.. Орехът се намира в източната част на обраслия имот....”. С години съм работила местата на Д. Ш., отдолу на баба Р. – сестра на баба В., Г. и Т., която е сестра на майката на П.Л.. Баба Т. е майка на П.Л.. Тези места се работят редовно. От 52 години, откакто съм дошла в Борима, на мястото на което се намираме,една част,която е с картофите се обработваше от М.Г., а цялото място преди това го обработваха майка й,П. и Д. Ш..”
 Св. П.Н. твърди, че : „ ....От 45 години не е имало спор за местата, за начина, по който всеки е владял местата, тъй като те- децата на А.Т. сами са се разделили.” „...... На С. мястото на скица, находяща се на стр.10 от адм.дело No 172/2009г.по описа на АС- Ловеч, се намира на североизток от процесния имот. Мястото на Д. е на югоизток. Първо започва нашето място, а след това е мястото на Д......”
 Св. И.К. сочи, че: ...”Сливи имаше и моята стринка Анифе ги береше, тя работеше тези имоти заедно с имота на Д. Ш., който се намира зад имота на П.Л. и Ф.Л.. Досега никога не съм чувал те да са имали спор за това място тука.” и още...”. Никога не съм виждал В., П. и Ф. да са ограждали част от местата на С., Д. и М.. Имота на Д. Ш. си е под ореха- източна посока.....”
 Събраните гласни доказателства, чрез показанията на посочените свидетели са в потвърждение на направените вече изводи, че още преди приемането на регулационния план от 1980г. между наследниците на А.Т. е била извършена делба, при която наследниците са се съобразили с границите на образуваните от имот с планоснимачен No 320 парцели - I, II и III в кв.42 по плана на с.Борима от 1921г. Този извод се потвърждава и от заключението на вещото лице, което сочи, че имотите по КК с No05445.150.1024 и No 05445.150.697 и No 05445.150.802 наподобяват по разположение и конфигурация приблизително тази на посочените парцели.
 Съдът счита, че изложените в писмената защита на процесуалните представители на ответниците аргументи, във връзка с правото на собственост на ищцата М.Д.Г. са изцяло неоснователни, тъй като приема, че на валидно правно основание при действието на регулационния план от 1921г. ищцата М.Д.Г. е придобила право на собственост върху 1⁄2 идеална част от незастроено дворно място, цялото с площ от 1800 кв.м., съставляващо парцел II- 320 в кв.42 по плана на с.Борима, при граници на мястото : от две страни улици, В.А. и С.Л..
 От свидетелските показания, от извършения оглед и заключението на съдебно- техническата експертиза се установява, че имотът, който владее М.Д.Г. попада в имот с идентификатор No 05445.150.802 и е идентичен с част от парцел II-320 по плана от 1921 г.,както и с част от парцел IV-697 в кв.42 по плана от 1980г. на с.Борима, който е ограден на място и също се владее повече от 40-50 години, както от М.Д.Г., така и от нейните наследодатели.
 Във връзка с изложеното съдът счита за неоснователни възраженията на ответниците, че ищците не са собственици на части от парцел IV-697 в кв.42 по плана от 1980г. на с.Борима и в контекста на изложеното още веднъж потвърждава извода си, че е налице правен интерес от предявения отрицателен установителен иск за собственост с правно основание чл.124 ал.1 от ГПК.
 С оглед мотивите на т.р No 11/2012 от 21.03.2012г. по т.делоNo 11/2012г., съдът приема, че ответниците не доказаха, че са собственици към настоящия момент на УПИ-IV-697 в кв.42 по плана на с.Борима, поради което предявения отрицателен установителен иск се явява основателен и доказан и следва да бъде уважен. От уважаването му следва и отмяната при условията на чл.537 ал.2 от ГПК на нотариален акт за собственост върху недвижим имот No143, том II,рег. No 2867 издаден по нотариално дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие – Районен съд – Троян и нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No 128, том II,рег. No 2722, издаден по нотариално дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие Районен съд – Троян.
 По отношение на направеното в открито с.з. от 24.11.2015г. по реда на чл.193 от ГПК оспорване неистинността на съдържанието на у-ние за наследници на Б.Т. К. No406 от 03.10.2015г. на Кметство с.Борима, община Троян, досежно неговото съдържание, а именно: обстоятелствата отразени в т.2 - по отношение на Т.Б.Т., в т.4.2 - по отношение на М.К.М. и в т.4.3 - по отношение на П.К.М.
 При извършената от съда проверка, съпоставяйки съдържанието на у-ние за наследници на Б.Т. К. No406 от 03.10.2015г. на Кметство с.Борима, община Троян и у-ние за наследници на М.Б.М. изх.No7 от 07.01.2016г. на Кметство с.Борима, община Троян се установява, че в т.4.2 в у-ние за наследници на Б.Т. К. No406 от 03.10.2015г. издадено от Кметство с.Борима, община Троян, лицето М.К.М. е посочен като син на М.Б.М., а същия е неин внук, т.е. син на К.М.К., който е син на М.Б.М..
 Гореизложеното установява по безспорен начин, че оспорването в т.4.2 в у-ние за наследници на Б.Т. К. No406 от 03.10.2015г. издадено от Кметство с.Борима, община Троян е доказано, като следва да бъде приложена разпоредбата на чл. 194 ал. ІІІ от ГПК- да бъде изпратен, заедно с препис от настоящето решение на Прокуратура.
 При този изход на процеса, на основание чл.78 ал.1 от ГПК, ответниците следва да заплатят на ищците сторените по делото съдебно деловодни разноски в общ размер на 1542.00 лева,т.е по 514.00 лева на всеки един от тях, съгласно приложения по делото списък по реда на чл.80 от ГПК.
 ПРИЗНАВА ЗА УСТАНОВЕНО на основание чл.124 ал.1 от ГПК, че В.М.С. и А.К.С.-***, не са собственици на урегулиран поземлен имот ІV-697 /четвърти-планоснимачен номер шестстотин деветдесет и седем/ в квартал 42 / четиридесет и две/ по регулационния план на с.Борима, Община Троян, Ловешка област, одобрен със заповед No 769/14.04.1980г., незастроен, с площ 1024 кв.м. / хиляда двадесет и четири квадратни метра/ при граници и съседи на урегулирания поземлен имот: улица и парцели ІІІ-697, ІІ-697 и I -697 в кв.42 по плана на с.Борима, Община Троян, Област Ловеч, който по кадастрална карта е идентичен с части от имоти с идентификатори No 05445.150.1024, 05445.150.697 и No05445.150.802 по кадастралната карта и кадастралните регистри на с.Борима, Община Ловеч, Ловешка област, одобрена със заповед No РД-18-21/24.03.2009г. на Изпълнителния директор на АГКК- София.
 ОТМЕНЯ на основание чл.537, ал.2 от ГПК нотариален акт за собственост върху недвижим имот No 143, том II, рег. No 2867 издаден по нот.дело No 308/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - Троян и нотариален акт за собственост върху недвижим имот, придобит по давност No128, том ІІ, рег. No 2722, издаден по нот.дело No 296/2008г. на нотариус Б.К. *** действие - Районен съд - гр. Троян.
 ОСЪЖДА В.М.С., ЕГН ********** и А.К.С., ЕГН ********** *** да заплатят на М.Д.Г., ЕГН ********** ***, Д.Х.Ш., ЕГН ********** *** и С.К.В., ЕГН ********** ***, сторените по делото разноски в общ размер на 1542.00 /хиляда петстотин четиридесет и два/ лева, т.е по 514.00 – петстотин и четиринадесет лева на всеки един от тях, съгласно приложения по делото списък по реда на чл.80 от ГПК.
 Решението може да се обжалва пред Окръжен съд – гр.Ловеч в двуседмичен срок от съобщаването му на страните.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 27.8.2011
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 252/35
 Recurso interpuesto el 14 de junio de 2011 — ABN AMRO Group/Comisión
 (Asunto T-319/11)
 2011/C 252/80
 Lengua de procedimiento: inglés
 Partes
 Demandante: ABN AMRO Group NV (Ámsterdam) (representantes: W. Knibbeler y P. van den Berg, abogados)
 Demandada: Comisión Europea
 Pretensiones
 La parte demandante solicita al Tribunal General que:
 —
 Anule el artículo 5 de la Decisión de la Comisión de 5 de abril de 2011 relativa a las medidas C 11/2009 (anteriormente NN 53b/2008, NN 2/2010 y N 19/2010) aplicadas por el Estado neerlandés en favor de ABN AMRO Group NV.
 —
 Condene en costas a la Comisión.
 Motivos y principales alegaciones
 En apoyo de su recurso, la parte demandante invoca dos motivos:
 1)
 Primer motivo, basado en que las conclusiones de la Decisión impugnada relativas al ámbito de la prohibición de adquisición contenida en el artículo 5 deben anularse ya que adolecen de los siguientes errores de Derecho:
 —
 Infracción del artículo 107 TFUE, apartado 3, letra b) y aplicación errónea de los principios y directrices contenidos en las Comunicaciones de la Comisión. (1)
 —
 Vulneración del principio de proporcionalidad al supeditar la aprobación de las medidas de ayuda a una prohibición de adquisición que no es adecuada, necesaria o proporcionada.
 —
 Vulneración del principio de igualdad de trato al imponer una prohibición de adquisición considerablemente más estricta que la impuesta por la Comisión en otros casos.
 —
 Vulneración del principio de buena administración dado que no se examinaron de modo detallado e individual todos los aspectos relevantes del caso concreto, incluidas la necesidad y las consecuencias de la prohibición de adquisición impuesta mediante la Decisión, e infracción del artículo 296 TFUE dado que no se motivó adecuadamente dicha Decisión.
 2)
 Segundo motivo, basado en que las conclusiones de la Decisión impugnada relativas a la duración de la prohibición de adquisición contenida en el artículo 5 deben anularse ya que adolecen de los siguientes errores de Derecho:
 —
 Infracción del artículo 345 TFUE al supeditar la duración de la prohibición de adquisición a la voluntad del Estado.
 —
 Infracción del artículo 107 TFUE, apartado 3, letra b), y aplicación errónea de los principios y directrices contenidos en las Comunicaciones de la Comisión. (2)
 —
 Vulneración del principio de igualdad de trato al imponer una prohibición de adquisición con una duración considerablemente mayor a la impuesta por la Comisión en otros casos.
 —
 Vulneración del principio de proporcionalidad y de buena administración.
 (1) Comunicación de la Comisión sobre la aplicación de las normas sobre ayudas estatales a las medidas adoptadas en relación con las instituciones financieras en el contexto de la actual crisis financiera mundial (DO C 270, p. 8); Comunicación de la Comisión sobre la recapitalización de las instituciones financieras en la crisis financiera actual: limitación de las ayudas al mínimo necesario y salvaguardias contra los falseamientos indebidos de la competencia (DO C 10, p. 2); Comunicación de la Comisión sobre el tratamiento de los activos cuyo valor ha sufrido un deterioro en el sector bancario comunitario (DO C 72, p. 1); Comunicación de la Comisión sobre la recuperación de la viabilidad y la evaluación de las medidas de reestructuración en el sector financiero en la crisis actual con arreglo a las normas sobre ayudas estatales (DO C 195, p. 9).
 (2) Véase la nota a pie de página 1.


type: wikipedia

text:
Hans Kongelige Højhed Prins Joachim (Joachim Holger Waldemar Christian prins til Danmark, greve af Monpezat) (født 7. juni 1969) er prins til Danmark. Han er yngste søn af Hendes Majestæt Dronning Margrethe 2. og prins Henrik.
 Han boede på Schackenborg Slot i Sønderjylland, men bor nu dels i Paris, dels på Emiliekildevej i Gentofte Kommune. Han er nr. 6 i arvefølgen til den danske trone og nr. 325 i arvefølgen til den britiske trone.
 Han tilhører den franske grevelige slægt de Laborde de Monpezat gennem sin far, Hans Kongelige Højhed Prins Henrik (født Henri-Marie-Jean André de Laborde de Monpezat). Og han nedstammer kognatisk fra det Glücksborgske kongehus, som er hans mor dronning Margrethe 2.s fædrene slægt. Han er tiptipoldebarn af Christian 9. og den britiske dronning Victoria.
 Er i motorsportskredse kendt for at køre racerløb i veteranbiler.
 Dåb og konfirmation
 Døbt den 15. juli 1969 i Århus Domkirke. Hans faddere er hans moster prinsesse Benedikte af Danmark; hans farbror Jean Baptiste de Laborde de Monpezat; kong Harald V af Norge; og prinsesse Christina af Sverige.
 Konfirmeret den 10. juni 1982 i Fredensborg Slotskirke.
 Ægteskaber og børn
 Han blev gift første gang den 18. november 1995 i Frederiksborg Slotskirke med frøken Alexandra Christina Manley. Parret blev separeret den 22. september 2004 og skilt den 8. april 2005. I 2007 giftede prinsesse Alexandra sig med Martin Jørgensen.
 Prinsen forlovede sig den 3. oktober 2007 med frøken Marie Cavallier. De giftede sig den 24. maj 2008 i Møgeltønder Kirke, hvor Marie Cavallier blev prinsesse Marie.
 Børn
 Prins Nikolai William Alexander Frederik, født den 28. august 1999. Søn af prins Joachim og grevinde Alexandra.
 Prins Felix Henrik Valdemar Christian, født den 22. juli 2002. Søn af prins Joachim og grevinde Alexandra.
 Prins Henrik Carl Joachim Alain, født den 4. maj 2009. Søn af prins Joachim og prinsesse Marie.
 Prinsesse Athena Marguerite Françoise Marie, født den 24. januar 2012. Datter af prins Joachim og prinsesse Marie.
 Ingen af Joachims fire børn er stilet som kongelige højheder, men blot som højheder ifølge det danske hof. Det blev meddelt af Det Danske Kongehus den 28. september 2022, at fra den 1. januar 2023 vil alle hans fire børn blive kendt som Hans eller Hendes Excellence Greve/grevinde af Monpezat. De vil ikke længere have deres fyrstetitel. Prinsen gav udtryk for, at han var meget ked af sin mors beslutning.
 Uddannelse og erhvervsbaggrund
 Prins Joachim gik på Krebs' Skole i perioden 1974-1982, heraf på Amalienborg i perioden 1974-76. I perioden 1982-1983 var Prins Joachim kostskoleelev på , Normandiet i Frankrig. I 1986 blev Prins Joachim student fra Øregaard Gymnasium, og i perioden 1986-1987 arbejdede han på en farm ved Wagga Wagga i Australien.
 I 1991-1993 gennemførte Prins Joachim agrar-økonomuddannelsen på Den Classenske Agerbrugskole Næsgaard på Falster.
 For at opnå en bred forretningsmæssig erfaring har Prins Joachim udover sin landbrugsmæssige baggrund været ansat hos A.P. Møller - Mærsk gruppen i henholdsvis Hong Kong og Frankrig i perioden 1993-1995. Prins Joachim ejer og driver land- og skovbrug. Landbrugsjorden er bortforpagtet til Schackenborg Fonden.
 Militærkarriere
 Prins Joachims militære karriere begyndte i 1987 som rekrut i Dronningens Livregiment. I 1988 blev Prins Joachim udnævnt til sergent, og i 1989 fulgte udnævnelsen til løjtnant af reserven. Efter udnævnelsen til løjtnant gjorde Prins Joachim fra 1989-1990 tjeneste som delingsfører i en kampvognseskadron ved Prinsens Livregiment. Prins Joachim blev i 1990 udnævnt til premierløjtnant af reserven og i 1992 fulgte, efter gennemførelse af videreuddannelsestrin I for officerer af reserven (VUT I), udnævnelse til kaptajn af reserven. Fra 1996 til 2004 var Prins Joachim chef for en kampvognseskadron i mobiliseringsstyrken ved Prinsens Livregiment, og fra 2005 tilknyttet Danske Divisions stab som major af reserven. Efter udnævnelse til oberstløjtnant af reserven i 2011 blev Prins Joachim udpeget til chef for Forbindelsesofficersgruppen i Totalforsvarsregion Fyn, Syd- og Sønderjylland. I april 2015 blev Prins Joachim udnævnt til oberst af reserven i Hæren.
 Den 1. november 2015 tiltrådte Prins Joachim i en ny stilling som særlig sagkyndig i Forsvaret i forhold til implementeringen af et nyt totalstyrkekoncept med det formål at styrke anvendelsen af frivillige i Hjemmeværnet og personel af reserven. Prins Joachim påbegyndte i september 2019 Frankrigs højst rangerende militære lederuddannelse på École Militaire i Paris. Uddannelsen består af to dele, der afvikles ved henholdsvis Centre des Hautes Études Militaires (CHEM) og Institut des Hautes Études de la Défense Nationale (IHEDN). Prinsen er den første danske officer, der har gennemført den samlede uddannelse.
 I september 2020 tiltrådte Prins Joachim som forsvarsattaché på Den Danske Ambassade i Paris. Stillingen besættes for tre år med mulighed for forlængelse. Med ansættelsen blev Prins Joachim udnævnt til brigadegeneral i Hæren.
 Helbred
 I juli 2020 fik han en blodprop i hjernen. Kongehuset offentliggjorde få dag senere, at han ikke ville få mén.
 Protektor for
 Aalborg Zoo
 Astma-Allergi Danmark
 AQUA Ferskvands Akvarium
 CBS Case Competition
 CARE Danmark
 Chakoten - Dansk Militærhistorisk Selskab
 Copenhagen Historic Grand Prix
 Danmarks Fotomuseum
 Danmarks Tekniske Museum
 Dansk Rugby Union
 Danmarks Kartoffel Råd
 Danmarks-Samfundet
 "De Blå Baretter"
 Den Danske Brigadeforening
 Den Danske Strygerkonkurrence
 Det Danske Drengekor
 Diabetesforeningen (Landsforeningen for Sukkersyge)
 DGI Sønderjylland
 Esbjerg Kunstmuseum
 Fjord&Bælt
 Foreningen til Unge Handelsmænds Uddannelse
 Frihedsmuseets Venner's Fond
 Gammel Estrup - Herregårdsmuseet
 Grænseforeningen
 Hjemsted Oldtidspark
 Hjerl Hede
 Hærvejsmarchen
 KZ & Veteranfly Klubben, Danmark
 Natur- og Råstofprisen
 Dansk Skoleidræt
 Løgumkloster Refugium og Kong Frederik 9.'s Klokkespil
 Reserveofficersforeningen i Danmark
 Selskabet for Nydamforskning
 Skoleskibet Danmark
 Skov- og Naturstyrelsens naturforvaltningsprojekt Red snæblen, Vadehavets laksefisk
 Søbygård
 Sønderjyllands Symfoniorkester
 Unge Forskere
 Våbenhistorisk Selskab
 Titler, prædikater og æresbevisninger
 Titler og prædikater
 15. juli 1969 – 29. april 2008: Hans Kongelige Højhed Prins Joachim til Danmark
 29. april 2008 – nu: Hans Kongelige Højhed Prins Joachim til Danmark, greve af Monpezat
 Æresbevisninger
 Danske dekorationer
 : Ridder af Elefantordenen (R.E.) (1972)
 : Storkommandør af Dannebrogordenen (S.Kmd.) (2004)
 Udenlandske dekorationer
 : Storkors af Sankt Olavs Orden (No.St.O.1) (1991)
 Greve af Monpezat
 Det blev den 30. april 2008 offentliggjort fra Kongehuset at "... Hendes Majestæt Dronningen har besluttet, at Hans Kongelige Højhed Kronprinsen samt Hans Kongelige Højhed Prins Joachim tillægges titel af greve af Monpezat. Hendes Kongelige Højhed Kronprinsesse Mary samt Hendes Kongelige Højhed Prins Joachims kommende ægtefælle frk. Marie Cavallier vil som følge heraf føre titlen grevinde af Monpezat.
 Titlen føres endvidere af efterkommere født i lovligt ægteskab, i overensstemmelse med de almindelige regler, der gælder herom, hvilket vil sige, at titlen greve af Monpezat videreføres af mandlige descendenter, medens kvindelige descendenter fører titlen komtesse af Monpezat. ..."''
 Derfor er Prinsens titel herefter: Hans Kongelige Højhed Prins Joachim, greve af Monpezat.
 Anetavle
 Se også
 Kongelige og fyrstelige titler
 Livristsagen
 Kilder
 Referencer
 Litteratur
 Eksterne henvisninger
 Kongehuset.dk om Prins Joachim
 Lov om årpenge for Hans Kongelige Højhed Prins Joachim
 Prinser fra Danmark
 Huset Glücksburg
 Personer fra København
 Officerer fra Danmark
 Storkommandører af Dannebrog
 Storkors af Sankt Olavs Orden
 Ordenskanslere fra Danmark
 Grever fra Danmark
 Personer i Kraks Blå Bog
 Rigsstyrere og rigsforstandere fra Danmark


text:
3 . 6 . 95 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas N° C 137/27
 Gran Ducado de Luxemburgo para no perder la correspon 5 ) No se dieron a conocer las respuestas al pliego de
 diente cobertura . cargos de otros destinatarios .
 La demandante estima que ello infringe el principio de la 6 ) desarrollo inadecuado de la audiencia .
 libre circulación de personas .
 7 ) Utilización de pruebas aportadas por la deman
 Alega además que la disposición del Estatuto antes citada dante en su contra .
 infringe el principio de igualdad de trato .
 8 ) Nueva formulación de los argumentos jurídicos de
 En opinión de la demandante , las Instituciones comunitarias la Comisión y conclusión de los procedimientos
 están obligadas a poner fin, en ejercicio de su deber de contra determinadas empresas alemanas y españo
 protección del ciudadano , a la laguna normativa contenida las .
 en las correspondientes disposiciones del Estatuto.
 II . Errores manifiestos de motivación e injerencia
 La demandante expone que la Decisión se basa en la
 consideración de que existe un « acuerdo único y continuo »
 en la industria cementera de Europea occidental . Esta tesis,
 Recurso interpuesto el 28 de febrero de 1995 contra la que la demandante impugna , ha llevado a la Comisión a
 Comisión de las Comunidades Europeas por Aker SA cometer errores de apreciación e interpretación en relación
 (Asunto T-70/95 ) con la demandante , acerca de :
 ( 95/C 137/64 )
 1 ) Su supuesta participación en el acuerdo Cembu
 reau ; y
 (Lengua de procedimiento: inglés)
 2 . su supuesta participación en la European Task
 En el Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Forcé .
 Europeas se ha presentado el 28 de febrero de 1995 un
 recurso contra la Comisión de las Comunidades Europeas, La demandante mantiene que no hay base alguna para
 formulado por Aker s.a ., representada por los Sres . Nicholas afirmar que era culpable de un comportamiento que
 Forwood y John Cook, que designa como domicilio en pudiera constituir una infracción dolosa del apartado 1
 Luxemburgo el despacho Arendt & Medernach, Boite del artículo 85 del Tratado CE .
 Póstale 39 , L-2010 Luxemburgo .
 III . Incompetencia y discriminación
 La parte demandante solicita al Tribunal de Primera
 Instancia que : 1 ) La demandante mantiene que, dado que es una
 empresa establecida fuera de la Comunidad Euro
 — Anule en todo o, con carácter subsidiario, en parte, la
 Decisión de la Comisión de 30 de noviembre de 1994 en
 pea , la Comisión estaba obligada a hacer constar
 claramente en el pliego de cargos y en la Decisión
 la medida en que a ella se refiere. las bases sobre las que reclama su competencia
 respecto a ella . El hecho de que la Comisión no
 — Anule o, con carácter subsidiario, reduzca la multa
 explique su postura en esta cuestión constituye una
 impuesta en el artículo 9 . infracción del derecho a ser oído y del artículo 190
 del Tratado CE .
 — Condene en costas a la demandada .
 2 ) La demandante también sostiene que la Comisión
 Motivos y principales alegaciones no cumplió su obligación de ejercer sus competen
 cias de manera uniforme y no discriminatoria en
 Los motivos en que se basa la impugnación de la legalidad de relación con todas las empresas no comunitarias
 la Decisión pueden resumirse del modo siguiente : que interviene en los procedimientos .
 I. Infracción de requisitos esenciales del procedimiento IV. Multas
 1 ) No se dio a conocer la totalidad del pliego de 1 ) La demandante insiste en que la Comisión no ha
 cargos .
 probado que su conducta pueda considerarse
 deliberada o negligente , con arreglo al apartado 2
 2 ) No se tradujeron a la lengua de procedimiento los del artículo 15 de Reglamento 17/62 .
 documentos en que se basaba .
 2 ) La demandante mantiene que la Comisión no ha
 3 ) Citas incorrectas de documentos .
 explicado los fundamentos individuales de la multa
 que se le impone .
 4 No se permitió a la demandante examinar en su
 integridad el expediente de la Comisión y otros
 expedientes relevantes .


type: contracts

text:
 11.3.2010
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 62/52
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
 č. 151/2009
 zo 4. decembra 2009,
 ktorým sa mení a dopĺňa príloha XXI (Štatistika) k Dohode o EHP
 SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,
 so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, zmenenú a doplnenú protokolom, ktorým sa upravuje Dohoda o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len „dohoda“, a najmä na jej článok 98,
 keďže:
 (1)
 Príloha XXI k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 113/2009 z 22. októbra 2009 (1).
 (2)
 Nariadenie Komisie (ES) č. 250/2009 z 11. marca 2009, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, pokiaľ ide o definície ukazovateľov, technický formát na zasielanie údajov, požiadavky na dvojité oznamovanie údajov podľa NACE Rev. 1.1 a NACE Rev. 2 a výnimky, ktoré sa majú povoliť pre štrukturálnu podnikovú štatistiku (2), sa má začleniť do dohody.
 (3)
 Nariadenie Komisie (ES) č. 251/2009 z 11. marca 2009, ktorým sa vykonáva a mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, pokiaľ ide o rady údajov, ktoré sa majú zostavovať pre štrukturálnu podnikovú štatistiku, a úpravy potrebné po revízii štatistickej klasifikácie produktov podľa činností (CPA) (3), sa má začleniť do dohody.
 (4)
 Nariadenia Komisie (ES) č. 2700/98 (4) a (ES) č. 2702/98 (5), ktoré sú začlenené do dohody, sa nariadením (ES) č. 250/2009 zrušujú, zatiaľ čo ich ustanovenia sa budú aj naďalej uplatňovať na zbieranie, spracovanie a prenos údajov za referenčné roky až do konca roku 2007.
 (5)
 Nariadenie Komisie (ES) č. 2701/98 (6), ktoré je začlenené do dohody, sa nariadením (ES) č. 251/2009 zrušuje, zatiaľ čo jeho ustanovenia sa budú aj naďalej uplatňovať, pokiaľ ide o rady údajov určené na prenos za referenčné roky až do konca roku 2007,
 ROZHODOL TAKTO:
 Článok 1
 Príloha XXI k dohode sa mení a dopĺňa takto:
 1.
 Do bodu 1 [nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008] sa vkladá tento text:
 „ , zmenené a doplnené týmito predpismi:
 —
 32009 R 0251: nariadenie Komisie (ES) č. 251/2009 z 11. marca 2009 (Ú. v. EÚ L 86, 31.3.2009, s. 170).“
 2.
 Za bod 1j [nariadenie Komisie (ES) č. 1670/2003] sa vkladajú tieto body:
 „1k.
 32009 R 0250: nariadenie Komisie (ES) č. 250/2009 z 11. marca 2009, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, pokiaľ ide o definície ukazovateľov, technický formát na zasielanie údajov, požiadavky na dvojité oznamovanie údajov podľa NACE Rev. 1.1 a NACE Rev. 2 a výnimky, ktoré sa majú povoliť pre štrukturálnu podnikovú štatistiku (Ú. v. EÚ L 86, 31.3.2009, s. 1).
 1l.
 32009 R 0251: nariadenie Komisie (ES) č. 251/2009 z 11. marca 2009, ktorým sa vykonáva a mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, pokiaľ ide o rady údajov, ktoré sa majú zostavovať pre štrukturálnu podnikovú štatistiku, a úpravy potrebné po revízii štatistickej klasifikácie produktov podľa činností (CPA) (Ú. v. EÚ L 86, 31.3.2009, s. 170).
 Ustanovenia nariadenia sa na účely tejto dohody vykladajú s týmito úpravami:
 Lichtenštajnsko sa oslobodzuje od zbierania údajov radu údajov 9C a 9 podľa prílohy I. Lichtenštajnsko poskytuje údaje na úrovni rozdelenia činnosti len podľa dvojcifernej úrovne NACE Rev.2.“
 3.
 Body 1a [nariadenie Komisie (ES) č. 2700/98] a 1c [nariadenie Komisie (ES) č. 2702/98] sa upravujú takto:
 „Ustanovenia nariadenia sa na účely tejto dohody vykladajú s týmito úpravami:
 V súlade s článkom 6 nariadenia (ES) č. 250/2009 sa toto nariadenie zrušuje. Jeho ustanovenia sa však budú naďalej uplatňovať na zbieranie, spracovanie a prenos údajov za referenčné roky do konca roku 2007.“
 4.
 Bod 1b [nariadenie Komisie (ES) č. 2701/98] sa upravuje takto:
 „Ustanovenia nariadenia sa na účely tejto dohody vykladajú s týmito úpravami:
 V súlade s článkom 2 nariadenia (ES) č. 251/2009 sa toto nariadenie zrušuje. Jeho ustanovenia sa však budú naďalej uplatňovať, pokiaľ ide o rady údajov určené na prenos za referenčné roky do konca roku 2007.“
 Článok 2
 Znenia nariadení (ES) č. 250/2009 a (ES) č. 251/2009 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejnia v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, sú autentické.
 Článok 3
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 5. decembra 2009 pod podmienkou, že Spoločnému výboru EHP boli doručené všetky oznámenia podľa článku 103 ods. 1 dohody (7).
 Článok 4
 Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.
 V Bruseli 4. decembra 2009
 Za Spoločný výbor EHP
 predsedníčka
 Oda Helen SLETNES
 (1) Ú. v. EÚ L 334, 17.12.2009, s. 15.
 (2) Ú. v. EÚ L 86, 31.3.2009, s. 1.
 (3) Ú. v. EÚ L 86, 31.3.2009, s. 170.
 (4) Ú. v. ES L 344, 18.12.1998, s. 49.
 (5) Ú. v. ES L 344, 18.12.1998, s. 102.
 (6) Ú. v. ES L 344, 18.12.1998, s. 81.
 (7) Ústavné požiadavky neboli oznámené.


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 31984D0636
 84/636/CEE: Décision du Conseil du 13 décembre 1984 établissant un troisième programme commun visant à favoriser l' échange de jeunes travailleurs au sein de la Communauté
 Journal officiel n° L 331 du 19/12/1984 p. 0036 - 0038 édition spéciale espagnole: chapitre 05 tome 4 p. 0126 édition spéciale portugaise: chapitre 05 tome 4 p. 0126
 *****DÉCISION DU CONSEIL du 13 décembre 1984 établissant un troisième programme commun visant à favoriser l'échange de jeunes travailleurs au sein de la Communauté (84/636/CEE) LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 235, vu la proposition de la Commission, vu l'avis de l'Assemblée (1), vu l'avis du Comité économique et social (2), considérant que la Communauté est appelée à aider les jeunes travailleurs par des mesures concrètes; considérant qu'il incombe aux États membres, aux termes de l'article 50 du traité, de favoriser, dans le cadre d'un programme commun, l'échange de jeunes travailleurs; considérant qu'il importe d'offrir aux jeunes travailleurs davantage de chances pour élargir, dans un État membre autre que celui de leur résidence, leur formation professionnelle et leurs connaissances culturelles, linguistiques et humaines; considérant que l'échange de jeunes travailleurs doit être développé parallèlement aux mesures visant à promouvoir l'emploi des jeunes, tout en conservant son caractère propre par ses objectifs et par la nature des opérations; considérant que l'expérience acquise dans l'application du deuxième programme commun pour favoriser l'échange de jeunes travailleurs au sein de la Communauté (3) est positive et que, dès lors, les principes directeurs ayant inspiré ce programme doivent être confirmés dans le cadre d'un troisième programme; considérant qu'il s'impose, eu égard à la situation actuelle de l'emploi, de donner également à des jeunes demandeurs d'emploi la possibilité de participer aux échanges; considérant qu'il y a lieu de maintenir et de développer, outre des stages de longue durée à dominante professionnelle, des stages de courte durée, sous la forme de séjours d'étude-formation, qui permettent aux jeunes travailleurs d'établir un contact intensif avec les milieux de travail et de vie du pays d'accueil; considérant que les institutions de la Communauté doivent contribuer pour une part importante à la mise en oeuvre du troisième programme commun; considérant qu'il convient de s'assurer le concours d'organismes ou de groupements fonctionnant à l'échelle européenne qui, en raison de leur structure, du type de leurs activités et de leurs capacités opérationnelles, peuvent contribuer efficacement à la mise en oeuvre du programme; considérant que l'établissement d'un troisième programme commun visant à favoriser l'échange de jeunes travailleurs au sein de la Communté apparaît nécessaire pour réaliser l'un des objets de la Communauté; que le traité n'a pas prévu de pouvoirs d'action spécifiques pour l'adoption de la présente décision, DÉCIDE: Article premier 1. Sont considérées, aux fins de la présente décision, comme « échanges de jeunes travailleurs » des opérations qui tendent à organiser des stages pour de jeunes travailleurs, dans les conditions prévues à l'article 2, dans un État membre autre que celui de leur résidence, et qui visent à: - développer leurs connaissances professionnelles ou enrichir leur expérience pratique, - favoriser leur prise de conscience des problèmes du monde du travail, - les mettre en contact avec les milieux professionnels du pays d'accueil, - améliorer leur connaissance des conditions de vie et des relations sociales dans le pays d'accueil, - favoriser une information adéquate sur les objectifs et le fonctionnement de la Communauté. 2. Les stages prévus au paragraphe 1 peuvent être de longue ou de courte durée. Article 2 1. Peuvent être admis aux échanges les jeunes travailleurs ressortissants d'un État membre qui: - sont d'un âge compris entre 18 et 28 ans et ont un emploi ou sont disponibles sur le marché du travail selon la législation et les pratiques nationales, - possèdent une formation professionnelle de base ou une expérience professionnelle pratique. 2. La Commission, à la suite des consultations prévues à l'article 9 et à titre exceptionnel, peut admettre aux échanges de jeunes travailleurs qui ne répondent pas aux conditions prévues au paragraphe 1, mais pour lesquels les échanges présentent un intérêt particulier. Article 3 1. Sans préjudice des compétences des services de placement des États membres, la mise en oeuvre des échanges est confiée à des organismes ou groupements susceptibles de fonctionner à l'échelle européenne, y compris des organisations de jeunesse, et agréés, après avis des États membres, par la Commission en raison de leur capacité à assurer la bonne exécution des échanges. 2. Les contrats individuels portant sur des projets d'échanges que la Commission conclut avec les organismes ou groupements précités définissent les conditions de mise en oeuvre des échanges, les obligations de l'organisme ou du groupement concerné ainsi que les responsabilités en matière de financement. 3. La Commission demande l'avis des États membres intéressés avant de donner un agrément aux projets d'échanges. Article 4 On entend par « stages de longue durée » les stages à dominante professionnelle d'une durée comprise entre quatre et seize mois auprès d'un employeur dans le pays d'accueil. Cest stages visent, notamment, à permettre aux participants de développer leurs connaissances professionnelles en se familiarisant avec la vie de l'entreprise. Article 5 On entend par « stages de courte durée » les séjours d'étude-formation visant, notamment, à permettre aux participants d'établir un contact intensif avec les milieux de travail et de vie du pays d'accueil. Les stages portent, en principe, sur une période comprise entre trois semaines et trois mois. Article 6 Les jeunes travailleurs qui participent aux stages prévus par la présente décision bénéficient, dans le cadre des législations en vigueur, du régime instauré en application des articles 48, 49 et 51 du traité en vue de la réalisation de la libre circulation des travailleurs ressortissants des États membres. Pour les jeunes auxquels ne s'appliquent pas les articles 48, 49 et 51 du traité, la Commission veillera à ce que les organismes ou associations promoteurs établissent des contrats d'assurances appropriés. Article 7 1. Les États membres, dans le cadre des législations et pratiques en vigueur, apportent leur concours à la réalisation des échanges. 2. Les États membres désignent l'autorité ou les autorités compétentes ainsi que, le cas échéant, le service de coordination avec lesquels les organismes ou groupements visés à l'article 3 se mettent en rapport pour examiner les projets d'échanges et faciliter l'organisation et la réalisation des stages. Article 8 Pour faciliter le développement des échanges, la Commission peut, dans la limite des crédits inscrits au budget des Communautés, accorder des aides comportant: - une contribution dont le montant peut varier en fonction de la distance, aux frais de voyage entre le lieu de résidence et le lieu de stage (aller et retour), cette contribution ne devant pas dépasser 75 % des frais encourus, - une contribution forfaitaire par stagiaire et par semaine ou, à titre exceptionnel dans des cas de promotion d'échanges, une subvention par projet d'échange. Les stages peuvent bénéficier d'une aide supplémentaire par stagiaire et par semaine de formation linguistique. Article 9 La Commission consulte, dans les cas prévus par la présente décision ainsi que sur toute question importante concernant son application, les représentants des gouvernements des États membres, des organisations professionnelles d'employeurs et de travailleurs, des organisations européennes ayant une compétence spécifique et une expérience directe en matière d'échanges, ainsi que du Forum de la jeunesse des Communautés européennes. Article 10 La Commission arrête les mesures nécessaires à l'exécution de la présente décision. Article 11 La Commission soumet au Conseil, tous les deux ans, un rapport sur le déroulement des échanges, comportant une appréciation d'ensemble de leur mise en oeuvre. Article 12 Le Conseil réexamine la présente décision, sur proposition de la Commission, au plus tard le 31 décembre 1990. Article 13 La présente décision est applicable à partir du 1er janvier 1985. Fait à Bruxelles, le 13 décembre 1984. Par le Conseil Le président R. QUINN (1) Avis rendu le 16 novembre 1984 (non encore paru au Journal officiel). (2) Avis rendu le 21 novembre 1984 (non encore paru au Journal officiel). (3) JO no L 185 du 21. 7. 1979, p. 24.


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0022
 Décision du Comité mixte de l'EEE n° 22/2001 du 23 février 2001 modifiant l'annexe XXI (Statistiques) de l'accord EEE
 Journal officiel n° L 117 du 26/04/2001 p. 0030 - 0031
 Décision du Comité mixte de l'EEEno 22/2001du 23 février 2001modifiant l'annexe XXI (Statistiques) de l'accord EEELE COMITÉ MIXTE DE l'EEE,vu l'accord sur l'Espace économique européen, tel que modifié par le protocole portant adaptation de cet accord, ci-après dénommé "l'accord", et notamment son article 98,considérant ce qui suit:(1) L'annexe XXI de l'accord a été modifiée par la décision n° 98/2000 du Comité mixte de l'EEE du 27 octobre 2000(1).(2) Le règlement (CE) n° 452/2000 de la Commission du 28 février 2000 relatif à l'application du règlement (CE) n° 530/1999 du Conseil relatif aux statistiques structurelles sur les salaires et le coût de la main-d'oeuvre en ce qui concerne l'évaluation de la qualité pour les statistiques sur le coût de la main-d'oeuvre(2) doit être intégré à l'accord.(3) Le règlement (CE) n° 530/1999 du Conseil ne s'applique pas au Liechtenstein,DÉCIDE:Article premierLe point suivant est ajouté après le point 18d [règlement (CE) n° 530/1999 du Conseil] de l'annexe XXI de l'accord: "18da. 32000 R 0452: règlement (CE) n° 452/2000 de la Commission du 28 février 2000 portant application du règlement (CE) n° 530/1999 du Conseil relatif aux statistiques structurelles sur les salaires et le coût de la main-d'oeuvre en ce qui concerne l'évaluation de la qualité pour les statistiques sur le coût de la main-d'oeuvre (JO L 55 du 29.2.2000, p. 53).Aux fins du présent accord les dispositions du règlement sont adaptées comme suit:le présent règlement ne s'applique pas au Liechtenstein."Article 2Les textes du règlement (CE) n° 452/2000 en langues islandaise et norvégienne, à publier au supplément EEE du Journal officiel des Communautés européennes, font foi.Article 3La présente décision entre en vigueur le 24 février 2001, pour autant que toutes les notifications prévues à l'article 103, paragraphe 1, de l'accord aient été faites au Comité mixte de l'EEE(3).Article 4La présente décision est publiée dans la section EEE et au supplément EEE du Journal officiel des Communautés européennes.Fait à Bruxelles, le 23 février 2001.Par le Comité mixte de l'EEELe présidentP. Westerlund(1) JO L 7 du 11.1.2001, p. 27.(2) JO L 55 du 29.2.2000, p. 53.(3) Pas d'obligations constitutionnelles signalées.