jurisdiction: US

text:
Under the will of Henry Weber, a resident of Baltimore who died in 1904, all of his property was devised and bequeathed to his wife for her life, with the remainder over to his three children, J. Harry Weber, George L. Weber and Annie F. Bien, and their descendants per stirpes, and he also charged the estate so devised with the payment of $1,000 to each of his children as they respectively attained the age of twenty-five years. The estate consisted of real and personal property. The personal property, which included the decedent's interest as a partner in the firm of J. Hebner Company, tailors, was appraised at $23,298.01.
 The real estate consisted of several lots located on McElderry Street, Patterson Park Avenue and Baltimore Street, in Baltimore City and on April 6th, 1910, Barbara Weber and the three children filed a bill in Circuit Court No. 2 of Baltimore City for the sale of that property in lieu of partition, and it was sold in due course for $7,000. From that sum $1,000 was paid to each of the children in settlement of *Page 563
 the charge created by the will, which left a balance remaining in the hands of the trustee for the use of the life tenant of $3,566.36.
 Upon the death of the life tenant, which appears to have occurred in October, 1919, the case was referred to the auditor, who filed a report and account on January 19th, 1922, distributing the balance in the hands of J. Harry Weber, trustee, to J. Harry Weber and George L. Weber, surviving children of the testator, who each received one-third, and to the husband and children of Annie F. Bien, a deceased daughter of the testator, who received the remaining one-third.
 On January 27th, 1922, J. Harry Weber excepted to that account on the following grounds:
 "1. That the property mentioned in the bill of complaint in this case, and which was sold for seven thousand dollars (which sum was the fund brought into court and constituted the corpus of the trust estate herein), was subject to a mortgage of $8,500 prior to the sale thereof, and this exceptant on June 30, 1908, contributed of his personal funds the sum of six hundred dollars towards the payment of said mortgage debt, for which he has never been reimbursed, and he submits that he should be allowed the aforesaid sum of six hundred dollars with interest from June 30, 1908, out of the funds now in his hands as trustee.
 "2. That on November 11, 1916, during the life time of Barbara Weber, the life tenant of the estate of Henry Weber, under the terms of the will of said Henry Weber, this exceptant and his brother, George L. Weber, each contributed and advanced the sum of eight hundred dollars (making sixteen hundred dollars) towards the liquidation of certain debts for which the property of said Henry Weber was liable, at the request of the life tenant, with the intention of protecting said estate from loss, for which advancement this exceptant and his brother, George L. Weber, *Page 564
 have not been reimbursed, and he submits that he should be allowed the sum of eight hundred dollars with interest from November 11, 1916, out of the property now in the hands of the trustee."
 On the same day George L. Weber also filed exceptions to the account on the ground set out in the second paragraph of the exceptions of J. Harry Weber, which we have quoted above.
 Testimony was taken in connection with these exceptions, and on November 29th, 1922, the account was finally ratified and confirmed. From that order each of the exceptants appealed to this Court. These appeals present two questions. One, is J. Harry Weber entitled to be reimbursed out of the trust funds in his hands for the money he claims to have advanced on account of payment of a mortgage which was a lien on the property of Henry Weber at the time of his death. And, two, are J. Harry Weber and George L. Weber entitled to be reimbursed out of the trust fund for money which they claim to have advanced to the business of J. Hebner Company?
 The circumstances surrounding the payment of the $600, as stated in the testimony of the exceptants, are these: At the time of Henry Weber's death there was a balance due on an outstanding mortgage for $8,500 on certain property which he owned and which is described in the bill of complaint in this case. In 1908 the mortgage was overdue and the mortgagee demanded its payment. Mrs. Barbara Weber, the life tenant, had not sufficient funds to pay off the balance due on the mortgage, and she requested J. Harry Weber, her son, to contribute $600 to its payment, which he did under circumstances thus described in his testimony: "Well, we got notice from the bank that they wanted the money for that mortgage, and Mr. Herzog, he was the attorney at that time, he told my mother that we will have to pay it. So mother did not have the money, enough money, the full amount, and I *Page 565
 had, I figured it was $585 and put the cash, the money to equal the amount of $600 up to pay off that mortgage. My account with the bank was closed the same day as the mortgage was paid. It taken my account along with her cash money to pay up the amount."
 The payments of $800 made by each of the exceptants to the liquidation of debts due by the firm J. Hebner Company, which were contracted subsequent to the death of Henry Weber, were made under these circumstances. The interest of Henry Weber in the business of J. Hebner Company was valued in the administration account of Barbara Weber, executor of Henry Weber, filed in the Orphans' Court of Baltimore City in 1904, at $14,698.35. That interest was distributed to her for life under the terms of the will. Instead of converting that interest, she retained it in kind and become a partner in the firm after her husband's death, and continued to be a partner in it for a number of years and until its dissolution. After a time the business of the firm began to decline, until in 1916, to quote the testimony of J. Harry Weber, the "business went to the bad, it was not in the hands of a receivership, but after Mr. Hebner's death we found out that we could not continue the business under the way we had done, the conditions, and we found out that we were about, I do not know exactly how to explain, if they would have forced us, we would have gone into the hands of receivers, and Mr. Herzog taken it up with the creditors, and they allowed my mother to carry on the business, paying off 10 per cent., whenever we received it from the assets of the business. And we got so far that we paid off 50 per cent., my mother had and then we found out we could not go any further, because we could not replenish the stock, could not get any more cloth to sell, and we simply, Mr. Herzog made a trip to New York to see the New York creditors, and took it up with the bank first before he went to New York, and they decided they would give us five days to get up this extra 15 per cent. which they demanded to settle it for all *Page 566
 the creditors in New York, and Mr. Herzog returned and went to see mother, and we took it up, and that is why my brother and I advanced $800 to pay off that 15 per cent. to the New York creditors." "What date was that?" "November 11th, 1916." "You and your brother each contributed $800?" "Both, $800 apiece." "At whose request was that?" "Barbara Weber." In 1917 the firm became insolvent and went out of business entirely.
 Upon these facts the learned judge who tried the case below held that none of these three claims could be allowed, for these reasons:
 "Because the testimony shows the advances, if any, were made voluntarily to the life tenant and cannot be charged against the corpus. Because the exceptants' claims are stale, if not barred by limitations made under such circumstances as forbid their allowance. While the above trust fund should have been distributed promptly after October 24th, 1919, when the life tenant died, no attempt to do so was made until June 1st, 1921, when the trustee filed a petition for reference to an auditor on which the usual order of reference was passed, but the account was not filed until January 19th, 1922, then only because of the court's request to the auditor, the auditor not causing the delay; exceptions were not filed until on January 27, 1922; on February 6th, 1922, the papers were sent back to the auditor to consider the exceptants' claim, under an order requiring all testimony to be closed within less than thirty days, notwithstanding which, the exceptants did not begin their testimony for two weeks, did not close it for more than six months thereafter. Claims as old as these — one fourteen years, the other six years old — when made and presented under the above circumstances, should not be allowed."
 While we fully concur in the conclusion reached by the court, we are not prepared to say that the payment of $600 *Page 567
 by J. Harry Weber on account of the mortgage debt was a voluntary payment, but whether it was or was not becomes immaterial in this case, because in either event the exceptants' right to relief is barred by laches. Counsel for exceptants meet that objection with the proposition that "in a court of equity laches amounts to little, if anything, where there is no injury." No authority is given for that principle, and in our opinion the law is otherwise. In Noble v. Turner, 69 Md. 527, it is said: "The court below correctly states, that in equity a `presumption exists against every stale claim'; because, as a general rule, persons who have a right and know they have it, are prompt to assert it. But they do not always do so, and therefore the circumstances of each particular case which may explain the delay, usually control the application of the rules as to laches. In this case there are no circumstances excusing or explaining the delay in asserting the appellant's rights. `Conscience, good faith and reasonable diligence' are always required in a court of equity to justify its interposition. `Where these are wanting the court is passive.' `Laches and neglect are always discountenanced.' Nelson v. Bank, 27 Md. 51; Hawkins v.Chapman, 36 Md. 83." In this case the exceptant waited until the only person who knew the facts concerning it and could have testified to them had died, before asserting his claim. Resting as it does upon his mere unsupported statement, it cannot be said that the appellees were not injured by the long delay, since they lost the benefit of the testimony of the only disinterested witness familiar with the facts.
 What has been said of the effect of the delay in asserting the $600 claim also applies to the two $800 claims, if they could otherwise supply a valid basis for the exceptants' contention that they are entitled to be reimbursed from the funds of the estate for such payments. But clearly there is no legal basis for these claims. The money which J. Harry Weber and George L. Weber say they advanced to save the business of J. Hebner Company was not supplied to the *Page 568
 estate but to their mother, who was using property belonging to the estate to carry on a business in which she was a partner without the sanction or approval of any court, without the consent of the persons entitled to the estate in remainder, and with no vestige of authority from the will or from any contract made by Harry Weber. Certainly under such circumstances she had no power to burden the estate with liabilities of the partnership business contracted after the death of her husband, and she could have had no claim against the estate for the payment of such debts, and obviously, if she had not the power to bind the estate for the debts of the partnership, no one else could have the power to so bind it.
 In Woerner on the American Law of Administration, sec. 123, it is said: "The death of any member of a firm operates its dissolution as to all, unless by the articles of co-partnership or other agreement between the partners it is otherwise stipulated. * * * It has been held in England and in some instances in the United States, that a court of equity will authorize the administrator of a deceased partner to continue the partnership in behalf of an infant heir; but this seems a dangerous power, perilous alike to the administrator, who is personally liable for debts incurred in the prosecution of the business, and the beneficiaries of the estate, whose interests may be jeopardized by the vicissitudes of trade, although the administrator may exercise the utmost vigilance and caution. The extent of the liability of a deceased partner's estate for debts contracted after his death on behalf of the partnership will in all cases depend upon the terms of the agreement in virtue of which it is continued; and while it is clear that, on general principles, no limitation of the extent of his assets to be employed in the partnership business can affect the rights of creditors existing at the time of his death, it is equally clear that only the most unambiguous language, showing the positive intention of the testator to render his general assets liable for debts contracted after his death, can justify the extension of the liability of his estate beyond the *Page 569
 actual fund employed in the partnership at the time of his death." And what is there said of the powers and duties of executors, in dealing with the interest of a decedent in a partnership, which forms part of the assets of the estate which they are called upon to administer, applies with equal force to persons in the position of the life tenant in this case, because the reason for the rule is the same in both instances and that is, it would be unjust and inequitable to allow an executor or life tenant to jeopardize the interests of the remaindermen by subjecting the assets of the estate to the uncertainties and risks of business ventures without their assent.
 It follows therefore that the order appealed from, and which forms the basis of both the appeals presented by this record, must be affirmed.
 Order affirmed, with costs to the appellees. *Page 570


type: other

text:
Tv-uutisten profiloituminen kilpailutilanteessa: aiempi tutkimus
 8. Aiempi tutkimus
 8.1. Yleistä 8.2. Televisiouutiset vuonna 1977
 8.3. Ensimmäinen Yleisradion ja MTV:n välinen vertailu 8.4. Viiden vuoden vertailu
 8.5. 90-luvun kilpailutilanne 8.6. Tutkimusten vertailua
 Televisiouutisten sisältöä on tutkittu varsin paljon. Aiemmissa tutkimuksissa on tarkasteltu muun muassa käytettyjä kerrontatapoja, niistä avautuvia merkityksiä sekä sisällön vinoutumista. Systemaattista sisällön luokittelua ja vertailua on tehty Suomessa vain vähän. Kilpailun vaikutusta uutistarjontaan ulkomailla olen jo käsitellyt luvussa 3. Tässä luvussa esittelen muutamia suomalaisia uutissisältötutkimuksia. Ongelmana on, että suomalaistutkimukset ovat varsin suppeita ja vanhoja. Uudessa kanavakilpailutilanteessa ei ole vielä tehty sisältövertailututkimusta. Aiemmat tutkimukset antavat kuitenkin taustaa nykyiselle tilanteelle. Vertailemalla vanhoja tuloksia uusiin voidaan tarkastella, mitä muutoksia uutislähetyksissä on tapahtunut. Käyn seuraavassa läpi joitakin tutkimuksia aikajärjestyksessä vanhimmasta uusimpaan.
 8.2. Televisiouutiset vuonna 1977
 Seppälä on tarkastellut Yleisradion suomen- ja ruotsinkielisten televisiouutisten aihevalintaa vuonna 1977. Tuolloin suomenkielisten uutisten aiheista noin 60 prosenttia käsitteli kotimaita ja 40 prosenttia ulkomaita (Seppälä 1977, 31). Aihejakauma oli kahden tutkimusviikon aikana seuraava:
 Taulukko 4. Yleisradion suomenkielisten uutisten aihejakauma vuonna 1977. (Seppälä 1977, 23.)
 Talouselämän juttujen suuri määrä johtuu siitä, että luokkaan sijoittuivat kaikki taloutta liippaavat jutut valtiontaloudesta ja työmarkkinakysymyksistä elinkeinoelämän tapahtumiin (mt., 23). Mielenkiintoista on human interest -aiheiden suppea määrittely: niihin kuuluvat Seppälän luokituksen mukaan kilpaurheilu, henkilöuutiset ja luokittelemattomat. Seppälän luokittelu on kokonaisuudessaankin varsin karkea, minkä vuoksi tutkimus ei ole kovin hyödyllinen, kun tuloksia halutaan verrata myöhempien tutkimusten tuloksiin. Myös muu vertailukelpoinen tieto, kuten esimerkiksi juttujen pituudet, puuttuvat Seppälän tutkimuksesta.
 8.3. Ensimmäinen Yleisradion ja MTV:n välinen vertailu
 Ensimmäinen kanavien välinen vertailu on vuodelta 1981, jolloin MTV oli juuri aloittanut omat uutislähetyksensä. Tutkimusjakso käsitti kolme päivää, joista yksi oli uutisanniltaan täysin poikkeuksellinen, eikä sitä sen vuoksi otettu mukaan kokonaistarkasteluun. Tulokset kertovat, että 61 prosenttia TV1:n klo 20.30:n Uutiset ja sää -lähetyksen uutisaiheista oli sellaisia, jotka esitettiin myös MTV:n Kymmenen uutisissa. Kymmenen uutisten vastaava luku oli 59 prosenttia. (Työryhmä 1981, 8.)
 Tutkimusaineiston vähyyden vuoksi yleistämisessä on vaaransa, mutta tutkimus antaa silti viitteitä siitä, että uutiset olivat tuohon aikaan varsin samankaltaiset. Lähetykset erosivat toisistaan selkeimmin uutisjuttujen pituuksissa. Jakauma oli seuraava:
 Taulukko 5. TV1:n ja MTV:n uutisten juttupituudet vuonna 1981. (Työryhmä 1981, 8.)
 TV1:n uutisissa juttujen pituudet vaihtelivat enemmän kuin MTV:llä. TV1:llä oli huomattavasti enemmän pitkiä juttuja kuin MTV:llä; toisaalta TV1 lähetti enemmän myös aivan lyhyitä juttuja.
 Työryhmän aihepiiritarkastelu on vielä suppeampi kuin Seppälän selvityksessä. Aiheet on jaoteltu ainoastaan kotimaan- ja ulkomaanjuttuihin sekä säähän, urheiluun ja aiheluetteloon. Tutkijat yllättyivät siitä, ettei MTV:llä ollut havaittua runsaammin kotimaanuutisia, sillä se oli ilmoittanut valtikseen kotimaan tapahtumiin keskittymisen. MTV:n jutuista liki 60 prosenttia oli kotimaanuutisia, TV1:llä vastaava luku oli 55 prosenttia. TV1:llä ulkomaanuutisten osuus oli kolmannes, MTV:llä reilu neljännes. (Mt., 8.) Prosenttiluvut nousevat jonkin verran, kun kokonaistarkastelun ulkopuolelle suljetaan säätiedotukset ja aiheluettelot, joita itse en luokittele varsinaisiksi uutisjutuiksi. Tällä tavalla korjatun laskentatavan mukaan TV1:n kotimaanjuttujen osuus oli 62 prosenttia ja ulkomaanjuttujen 38 prosenttia, mikä on liki sama kuin Seppälän saama tulos. MTV:n vastaavat luvut ovat 67 prosenttia ja 30 prosenttia. Jäljelle jäävät kolme prosenttia selittää yksi urheilujuttu.
 Mielenkiintoiseksi selvityksen tekee se, että tutkijat havaitsivat eroja myös uutisten esitystavoissa. Heidän mielestään MTV:n uutiset olivat pehmeämpiä ja ihmisläheisempiä kuin TV1:n uutiset, koska "MTV:ssä sana on välillisempi kuin YLE:ssä. Kymmenen uutisissa katsoja on oikeastaan enemmän tekemisissä studion kuin tuonpuoleisen todellisuuden kanssa". Ihmisläheisyyteen vaikutti tutkijoiden mielestä myös se, että MTV:n studiossa oli kaksi eri sukupuolta olevaa uutisankkuria, kun taas TV1 käytti yhtä. (Mt., 13.)
 8.4. Viiden vuoden vertailu
 Monipuolisin uutisten sisältövertailu on vuosilta 1981-1985. Luoman ja Sinkon tekemässä tutkimuksessa vertaillaan Yleisradion ja MTV:n uutislähetyksiä viiden vuoden aikana. Tutkimusviikkoja on kaksi jokaiselta vuodelta eli yhteensä kymmenen. Tutkimus antaa siis varsin hyvän kuvan uutisista 1980-luvun alkupuoliskolla.
 Vuosina 1981-1985 juttujen pituus lyheni ja uutisjuttujen määrä lähetyksissä lisääntyi (Luoma & Sinkko 1986, 4). Yleisradion jutut olivat selvästi pidempiä kuin MTV:n, ja juttujen määrä lähetystä kohden oli pienempi kuin MTV:llä. Yleisradion jutut jakautuivat selvästi joko aivan lyhyisiin uutissähkeisiin tai hyvin pitkiin juttuihin. MTV:llä jakauma oli jonkin verran tasaisempi. (Mt., 7-8.)
 Tutkimusjakson alussa Yleisradion uutisista suurin osa oli alle puoliminuuttisia (mt., 8), mitä tukee myös edellä esitelty työryhmän tutkimustulos. Tutkimusjakson aikana MTV:n jutut lyhenivät huomattavasti, ja alle puoliminuuttisia juttuja oli varsin pian selvästi enemmän kuin Yleisradion uutisissa. Merkillepantavaa on, että tutkimusviikkojen väliset erot olivat toisinaan suuria, heitot saattoivat olla jopa kaksikymmentä prosenttiyksikköä suuntaan tai toiseen. Luoman ja Sinkon raportissa ei selitetä ilmiötä, ja kysymykseksi jääkin, missä määrin kyse oli sattumasta ja missä määrin muutoksista. Kummankin kanavan juttupituudet muuttuivat jokseenkin samassa suhteessa.
 Luoma ja Sinkko tutkivat myös eri juttutyyppien osuutta uutisissa. Sähkeuutisten osuus oli vuosina 1981-1985 noin 60 prosenttia molemmilla kanavilla. Tutkimusajanjaksona MTV pyrki tekemään lyhyitä ja melko yksinkertaisesti koottuja juttuja, kun taas Yleisradio käytti uutisjuttuihinsa enemmän aikaa ja useammanlaisia jaksoja. Päivän tärkeimmät uutistapahtumat käsiteltiin molemmissa lähetyksissä yleensä yhtä perusteellisesti. (Mt., 10.) Myös uutisten aikasuuntaus oli molemmilla lähetyksillä liki sama eli kytkentä kyseisen päivän tapahtumiin oli miltei jokaisessa uutisessa (mt., 13-15).
 Uutisten aihejakoa Luoma ja Sinkko ovat tarkastelleet toimituksen työnjaon näkökulmasta. Tämän mukaan aiheet jakautuivat vuosina 1981-1985 keskimäärin seuraavasti:
 Taulukko 6. Aiheiden jakautuminen Yleisradion ja MTV:n uutisissa vuosina 1981-1985. (Luoma & Sinkko 1986, 23-26.)
 Molemmat kanavat käsittelivät kutakin aihepiiriä lähes yhtä runsaasti. Selvimmät erot ovat kotimaan- ja ulkomaanuutisissa. MTV:llä oli selkeästi enemmän edellisiä, Yleisradiolla jälkimmäisiä. MTV:llä oli myös enemmän maakuntiin kohdistuvia uutisia, mutta tutkimusjakson aikana sekä kotimaisuus- että maakuntaisuusaste vähenivät ja uutislähetykset alkoivat painotuksiltaan muistuttaa yhä enemmän toisiaan (mt., 31).
 Toimituksen työnjaon mukaan tehty aihejaottelu on varsin yksiselitteinen koodauksen kannalta, mutta ei anna kovin tarkkaa kuvaa siitä, millaisia juttuja uutisissa on itse asiassa ollut. Luoma ja Sinkko ovat tarkastelleet jonkin verran aihepiirien sisäistä aihejakoa, mutta kaikkien aiheiden systemaattinen jaottelu puuttuu. Talouden aihepiiriin kuuluvia juttuja on huomattavan runsaasti siksi, että talous käsitetään hyvin laajasti samoin kuin Seppälän tutkimuksessa. Taulukon ulkopuolelta todettakoon, että Yleisradion uutisissa ei ollut urheiluosuutta, koska urheilu-uutisille oli oma lähetyksensä; MTV:llä niitä sen sijaan oli verraten runsaasti (mt., 31).
 Luoma ja Sinkko ovat selvittäneet myös, minkä verran lähetyksissä käsiteltiin päivittäin samoja uutisaiheita. MTV:n jutuista oli 36,5-50 prosenttia aiheiltaan sellaisia, joita käsiteltiin myös Yleisradion uutislähetyksissä. Selvää kehityssuuntaa samanaiheisten juttujen osuuksissa ei ollut, vaan vuosittaiset vaihtelut olivat satunnaisia. Keskiarvo oli 44 prosenttia. (Mt., 57-59.)
 Tutkijat ovat lisäksi tarkastelleet uutisten visuaalisia piirteitä, kuten uutistenlukijoiden esiintymistä ruudussa, juttujen visuaalisten elementtien määrää ja kuvitusten sisältöä (mt., 39). Tutkimusaikana liikkuvan kuvan käyttö lisääntyi huomattavasti, ja muiden havainnollistavien esitysten, kuten still-kuvan ja grafiikan käyttö väheni (mt., 40). MTV suosi yleiskuvitusta, Yleisradio haastattelukuvaa (mt., 46). MTV:n uutisissa kuvauskohteina olivat usein tavalliset kadun ihmiset, joiden kautta yritettiin Luoman ja Sinkon mukaan hälventää virallisuuden vaikutelmaa. Sen sijaan toimittajan tai reportterin näyttäminen oli Yleisradion uutisille tyypillinen piirre. Lähetyksissä ei ollut lainkaan sellaisia uutisia, joiden kuvituksena olisi ollut ainoastaan ankkurin näyttäminen. (Mt., 49.)
 8.5. 90-luvun kilpailutilanne
 90-luvun kanavakilpailutilanteessa on julkaistu vain vähän uutissisältötutkimuksia. Ullamaija Kivikurun ja 56 opiskelijan selvitys kolmen päivän uutistarjonnasta on laajin. Myös se on ajalta, jolloin MTV:llä ei vielä ollut omaa kanavaa.
 Tutkimusajankohtana marraskuussa 1991 sekä MTV että Yleisradio noudattivat uutisvalinnoissaan STT:n päivälistan painotuksia. MTV:llä oli hieman enemmän STT:n listojen ulkopuolisia juttuja kuin Yleisradion uutisissa, mutta ero oli pieni. Yleisradion erilaiset uutiset olivat ulkomaanasioita, joita myös STT raportoi; muutamat MTV:n maakuntajutut puolestaan sellaisia, joista STT:ltä ei tullut sanaakaan. (Kivikuru ym. 1992, 45.)
 Kivikurun ja kumppaneiden raportin mukaan Yleisradion uutisia dominoivat lyhyet sähkeet. Lähetys jakautui selkeästi kahteen: toinen yleinen juttutyyppi oli pariminuuttinen raportti. (Mt., 53.) MTV:n pääuutisten juttutyyppejä tutkijat eivät mainitse. Yksittäisten uutisaiheiden käsittelyyn käytettiin kummallakin kanavalla keskimäärin 20-30 sekuntia. Juurin keskiarvon mittaisia juttuja oli kuitenkin niukasti, sillä sähkeet olivat tuntuvasti lyhyempiä ja raportit reilusti pidempiä. (Mt., 47.)
 Visualisoinnissa keskityttiin näyttämään jutun pääteemaan liittyviä tapahtumia. Itsenäisen teeman juoksuttaminen oli yleensä hätäratkaisu. Useimmiten se tarkoitti arkistonauhaa, joka liittyi käsiteltävään aiheeseen tai paikkaan vaikka edes aasinsillan kautta. Kyse oli tapauksista, joista ajankohtaisnauhaa ei ollut saatavilla tai aiheista, jotka olivat niin abstrakteja, että niitä oli vaikea visualisoida. Karttoja, grafiikkaa ja still-kuvia oli molempien yhtiöiden uutisissa erittäin runsaasti. (Mt., 47.) MTV:n uutisissa juttujen inhimillistäminen ihmiskuvin oli selkeästi yleisempää kuin Yleisradiossa (mt., 49-50). Kuvan tehtäväksi jäi kuitenkin tutkijoiden mielestä molemmissa lähetyksissä kuvittaminen, ei asian eteenpäin vieminen (mt., 56).
 Pieniä eroja sen sijaan tuli uutiskriteereissä ja sisältöpainotuksissa. Yleisradiolla oli raporttijutuissaan taustoittavampi linja, kun taas MTV keskittyi päiväntapahtumien kuvaukseen. Tämä linjaero korostui keskisuurten uutistapahtumien käsittelyssä. MTV:n linja oli tutkijoiden mielestä astetta kepeämpi ja kotimaisempi: juttuja oli lähetystä kohti enemmän, ne olivat lyhyempiä ja niissä oli vähemmän taustaa. MTV:n uutiset lähtivät kilpailijaansa useammin liikkeelle aluetasolta, vaikka uutisen peruspainotus olisikin ollut valtakunnallinen. (Mt., 48.) Kotimaanjuttuja oli Yleisradion puoli yhdeksän lähetyksessä reilut 60 prosenttia, MTV:n Kymmenen uutisissa selvästi yli 70 prosenttia (mt., 52).
 Puolet MTV:n uutisjutuista käsitteli taloutta, ja lähes yhtä paljon talousjuttuja oli Yleisradion uutisissa. Sosiaalipolitiikkaa koskevien juttujen osuus oli Yleisradiossa reilu neljännes, samoin ulkopolitiikkaa käsittelevien aiheiden. MTV:llä sosiaalipolitiikkaa käsittelevien juttujen osuus oli niinikään neljännes, mutta ulkopolitiikkaa käsiteltiin liki saman verran kuin puolustusasioita, noin 15 prosenttia jutuista käsitteli kumpaakin aihetta. Yleisradiolla puolustusasioiden osuus oli viidennes. Muita aiheluokkia olivat sosiaaliset kysymykset, sää, laki ja urheilu. Sosiaalisten kysymysten ja sään osuudet ylittivät Yleisradion uutisissa kymmenen prosenttia. (Mt., 52.) Puolustus on aiheluokan nimenä hieman hämäävä, koska siihen sisältyivät muun muassa kaikki sotauutiset. MTV oli ulkomaanuutisissaan Yleisradiota sotaisampi. Ulkomaanuutisten painotus oli muutenkin levottomuutta herättävissä asioissa, ei niinkään ihmisten arkea koskettavissa jutuissa. (Mt., 50.)
 Raportissa painotetaan useaan kertaan, että uutislähetysten erot olivat hiuksenhienoja ja että toisina tutkimuspäivinä tulokset olisivat saattaneet olla toisenlaiset. Kivikurun näkemys on, että television uutiskilpailussa oli yllättävän vähän uutiskilpailua. Kivikuru viittaa siihen mahdollisuuteen, että lähetysten määrän lisääntyminen on vienyt mahdollisuuksia katsoa kilpailijan tekemisiä kovin tarkoin. Hän havaitsi, että kilpailijoiden lähetykset pyörivät omia kierroksiaan toistensa painotuksista piittaamatta, mutta silti molemmat roikkuivat samoissa aiheissa. (Mt., 48). Kivikuru jättää kuitenkin kertomatta, mikä osuus käsiteltävistä aiheista oli samoja kuin kilpailevalla kanavalla. Silti hän puhuu eri välineiden uutisvalintojen "ällistyttävästä samankaltaisuudesta" (mt., 98). Samankaltaisuudelle hän hakee syytä lähinnä STT:n roolista uutistarjonnan määrittelijänä ja yhdenmukaisuuden luojana (mt., 98). Ajatusta tukee tutkimustulos, jonka mukaan Yleisradiossa vain noin 10 prosenttia aineistosta oli vuoden 1993 maaliskuussa omiksi aiheiksi luokiteltavia juttuja tai sähkeitä. Omilla jutuilla pyritään ei-päivänkohtaisten ja kiinnostavien juttujen tuottamiseen, joita voidaan käyttää täyteaiheina hiljaisina uutisaikoina. (Muuronen 1994, 50-51.)
 Huovila on tarkastellut niin ikään kolmea uutisvuorokautta vuonna 1991 ja 1992. Hänen havaintonsa oli, että alku- ja loppuillan lähetyksissä noin yhdeksän kymmenestä aiheesta oli samoja (Huovila 1995, 26), eli yhden kanavan uutisaiheet eivät päivän aikana juuri vaihtuneet. Jutut jakautuivat osastoittain seuraavasti:
 Taulukko 7. Juttujen osastojakauma Yleisradion ja MTV:n uutisissa. (Huovila 1995, 42.)
 Huovilankin tutkimuksen perusteella kotimaanuutiset ovat korostuneet MTV:ssä. Ulkomaanjuttujen osuus näyttää kanavilla samankaltaiselta kuin Kivikurunkin selvityksessä, ja myös talous on vahvoilla. Huovilan tutkimuksen mukaan suurin osa televisiojutuista oli 36-60 sekunnin mittaisia (mt., 57). Hän havaitsi myös, että MTV:n uutisissa uutisankkurit olivat eniten äänessä, Yleisradion uutisissa puolestaan toimittajat (mt., 68.)
 Huovila on selvittänyt myös visuaalisuuden jakautumista eri lähetysten kesken. Yleisin kuvitus oli videokuva, jonka osuus Yleisradion lähetyksissä oli liki 80 prosenttia ja MTV:n uutisissa liki 70 prosenttia. MTV:llä ankkuri oli kuvituksena viidenneksessä lähetysajasta, Yleisradiolla reilussa kymmenesosassa. Grafiikan osuus oli molemmilla kanavilla hieman alle kymmenen prosenttia. (Mt., 128.) Sitä käytettiin etenkin talousjutuissa, jotka ovat muuten varsin vaikeasti visualisoitavissa (mt., 85). Toimittaja oli kuvituksena vain muutamassa prosentissa lähetysajasta. Kuvakulmat vaihtelivat Yleisradiossa enemmän kuin MTV:n uutisissa. (Mt., 128-129.)
 8.6. Tutkimusten vertailua
 Esiteltyjen tutkimusten vertailu on hyvin hankalaa, koska niissä käytetyt luokittelut ovat huomattavan erilaisia. Toiseksi kahden tai kolmen päivän tutkimusjakso on mielestäni liian lyhyt luotettavan lähetysprofiilin määrittelemiseksi: sattuman vaikutus on liian suuri. Sattuman vaikutus on melkoinen jopa viikon tutkimusjaksossa, mikä käy ilmi Luoman ja Sinkon tutkimuksesta. Jonkinlaisia suuntaviivoja edellä esitetyistä tutkimuksista saa silti irti.
 Näyttäisi siltä, että Yleisradion kotimaanuutisten osuus on pysynyt 60 prosentissa 70-luvulta 90-luvun alkuun. MTV ilmoitti jo uutistoimintaansa aloittaessaan painottavansa kotimaisia uutisia, ja parin vuosikymmenen aikana sen uutisten kotimaisuusaste näyttäisi vain lisääntyneen.
 Juttupituudet vaikuttaisivat lyhentyneen, ja MTV:llä enemmän kuin Yleisradion uutisissa. Kivikurun tutkimuksesta juttupituudet eivät yksiselitteisesti selviä, mutta sen mukaan Yleisradion juttupituudet vaikuttavat kuitenkin olleen samansuuntaisia kuin Luoman ja Sinkon tutkimuksessa.
 Aiheista talous näyttäisi pitäneen suosionsa. Talousjuttujen osuus vaihtelee 25 prosentista 50 prosenttiin sen mukaan, millaista aiheluokittelua tutkimuksessa on käytetty. Joka tapauksessa talousjuttujen suuri määrä selittyy kaikissa tutkimuksissa sillä, että talousluokkaan on luettu kuuluvaksi niin valtiontalouden, talouspolitiikan kuin yritystaloudenkin aiheita.
 Useat tutkimukset ovat kiinnittäneet huomiota asiasisällön lisäksi uutisten ulkomuotoon. MTV:n otetta useat pitivät Yleisradiota ihmisläheisempänä, sillä sen uutisissa sai ns. kadunmies hieman paremmin naamansa näkyviin.


text:
Wolf Legal Publishers : Environmental Law
 Environmental Law Page : 1 2 3 Medische aansprakelijkheidS. Heirman, E.C. Huijsmans & R. van den Munckhof (red.)Het kenniscentrum Milieu en Gezondheid is een initiatief van het gerechtshof ’s-Hertogenbosch en de rechtbank Oost-Brabant. Doel van het kenniscentrum is om bij te dragen aan de kwaliteitsverbetering van de rechterlijke oordeelsvorming op het vlak van milieu en gezondheid. Door het verzamelen, beheren en delen van kennis over de strafrechtelijke, civielrechtelijke en bestuursrechtelijke aspecten hiervan, ondersteunt het kenniscentrum rechters en juridisch medewerkers in het hele land op dit vlak.
 Op vrijdag 8 april 2016 organiseerde het kenniscentrum een themadag over het onderwerp medische aansprakelijkheid, in samenwerking met het Studiecentrum Rechtspleging (SSR). In dit kennisdocument zijn bijdragen van een aantal sprekers en deelnemers van die themadag gebundeld.
 De auteurs in deze bundel: Prof. dr. R.J. van der Gaag
 Prof. mr. dr. A.R. Mackor
 Prof. mr J. Legemaate
 Mr. P.M.J. Eken-de Vos
 Mr. P.J. van Eekeren
 Mr. R. van den Munckhof
 Softcover : € 24.95Grenzen verkennenE.C. Huijsmans & M. van der Weij (eds.)Het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid (hierna: het Kennis-centrum), verbonden aan het gerechtshof ’s-Hertogenbosch, houdt zich bezig met de straf-, civiel- en bestuursrechtelijke aspecten van milieu en gezondheid. Het Kenniscentrum werkt samen met de afdeling bestuursrecht van de rechtbank ’s-Hertogenbosch.
 Softcover : € 24.95RUIMTE VOOR MILIEU-SCRIPTIEPRIJS 2015Stella (H.M.) van GennipDe Juridische Hogeschool-scriptieprijs wordt jaarlijks door de Juridische Hogeschool Avans-Fontys uitgereikt aan de schrijver van de scriptie die door een deskundige jury als beste wordt beoordeeld. Dit jaar is de scriptieprijs uitgereikt aan Stella van Gennip. Haar scriptie, getiteld Ruimte voor Milieu, gaat op zoek naar de grenzen en beperkingen van bestemmingsplannen en overeenkomsten op het gebied van water, energie en duurzaam bouwen. Vaak blijkt dat je met slimme regels via het bestemmingsplan veel kan bereiken op het gebied van milieu en duurzaamheid. De Juridische Hogeschool wil met de uitreiking van deze prijs een stimulans geven aan studenten van de Juridische Hogeschool om te kunnen excelleren op het terrein van het recht.€ 13.95 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelSchade en herstelE.C. Huijsmans, M. van der Weij (redactie)Het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid (hierna: het Kennis-centrum), verbonden aan het gerechtshof ’s-Hertogenbosch, houdt zich bezig met de straf-, civiel- en bestuursrechtelijke aspecten van milieu en gezondheid. Het Kenniscentrum werkt samen met de afdeling bestuursrecht van de rechtbank ’s-Hertogenbosch.Eén van de werkzaamheden van het Kenniscentrum is het organiseren van themadagen voor de leden van de zittende magistratuur en de juridische ondersteuning van alle gerechten. Op deze themadagen wordt steeds een onderwerp op het gebied van milieu en gezondheid nader belicht.
 De tekst van deze uitgave is afgesloten op 26 november 2014Softcover : € 25.00Antarctic Law Collection - volume 2C. Hoitink (Ed.)In this 32-volume collection the most important documents with respect to the Antarctic Laws and regulations are included. We hope that this collection will be of help both to those familiar with the Antarctic Treaty System (ATS) and to newcomers who want to learn about Antarctica and its regulatory system. In addition, the collection provides a clear and comprehensive overview of laws and regulations that are relevant to the ATS and its influence. In short, legal scholars, environmentalists and academicians find all the upcoming and existing laws and regulations that are relevant to the ATS and its influence. In short, legal scholars, environmentalists and academicians find all the upcoming and existing laws and regulations concerning our most precious natural reserve Antarctica in this extensive work. The following volumes are available ISBN: Volume no. Date
 978-90-5644-093-0 volume 1, 15-10-2014
 978-90-5644-094-7 volume 2, 15-10-2014Softcover : € 80.00Antarctic Law Collection - volume 1C. Hoitink (Ed.)In this 32-volume collection the most important documents with respect to the Antarctic Laws and regulations are included. We hope that this collection will be of help both to those familiar with the Antarctic Treaty System (ATS) and to newcomers who want to learn about Antarctica and its regulatory system. In addition, the collection provides a clear and comprehensive overview of laws and regulations that are relevant to the ATS and its influence. In short, legal scholars, environmentalists and academicians find all the upcoming and existing laws and regulations that are relevant to the ATS and its influence. In short, legal scholars, environmentalists and academicians find all the upcoming and existing laws and regulations concerning our most precious natural reserve Antarctica in this extensive work. The following volumes are available ISBN: Volume no. Date
 978-90-5644-094-7 volume 2, 15-10-2014Softcover : € 80.00Gezondheid en het rechtS.J.F. Heirman, E.C. Huijsmans, M.M. Spooren (redactie) Het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid (hierna: het Kennis-centrum), verbonden aan het gerechtshof ’s-Hertogenbosch, is een kenniscentrum dat zich bezighoudt met de straf-, civiel- en bestuurs- (/belasting)rechtelijke aspecten van milieu en gezondheid. Het Kenniscentrum is een samenwerkingsverband aangegaan met de afdeling bestuursrecht van de rechtbank ’s-Hertogenbosch.
 Het Kenniscentrum organiseert onder meer themadagen op het gebied van het milieu en de gezondheid voor leden van de zittende magistratuur en de juridische ondersteuning van alle gerechten.
 Op 19 april 2013 heeft de negende themadag van het Kenniscentrum plaatsgevonden met als thema "Gezondheid en het recht". In dit kennisdocument vindt u de bijdragen van een aantal sprekers van die themadag.
 mr. F.J.W.M. van Dooren is de substituut Nationale ombudsman.
 Prof. dr. J.W.M. van der Meer is emeritus hoogleraar internegeneeskunde en internist in het UMC St. Radboud te Nijmegen. Prof. mr. T. Barkhuysen is advocaat te Amsterdam bij Stibbe en hoogleraar staats- en bestuursrecht aan de Universiteit Leiden.
 Ron Lodewijks is onderzoeksjournalist bij het Brabants Dagblad.
 Mr. drs. M.M. Spooren is senior juridisch medewerker bij deafdeling strafrecht van het gerechtshof ’s-Hertogenbosch. Tevens is zij werkzaam bij het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid ’s-Hertogenbosch.
 Mw. mr. B.A. Prins is hoofd Bureau Juridische Zaken van de Inspectie voor de Gezondheidszorg.
 Dr. E.W.J. Keuter is als algemeen neuroloog werkzaam bij het Diaconessenziekenhuis te Meppel.
 Prof. dr. S. Visser is hoogleraar gezondheidszorgpsychologie aan de Universiteit van Amsterdam en is hoofd somatoforme stoornissen bij Pro Persona GGZ. Hij is tevens hoofdopleider voor de GZ-opleiding in Amsterdam.
 Mr. H. de Hek is senior raadsheer bij de afdeling civiel recht van het gerechtshof Arnhem-Leeuwarden.
 De tekst van deze uitgave is afgesloten op 15 november 2013.
 € 25.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelDe deskundige in milieu- en gezondheidszakenHet Kenniscentrum Milieu en Gezondheid (hierna: het Kenniscentrum), verbonden aan het gerechtshof ’s-Hertogenbosch, is een kenniscentrum dat zich bezighoudt met de straf-, civiel- en belastingrechtelijke aspecten van milieu en gezondheid. Het Kenniscentrum is een samenwerkingsverband aangegaan met de sector bestuursrecht van de rechtbank ’s-Hertogenbosch.
 Op 13 april 2012 heeft de zevende themadag van het Kenniscentrum plaatsgevonden met als thema “De deskundige in milieu- en gezondheidszaken”. In dit kennisdocument vindt u de bijdragen van een aantal sprekers van die themadag.
 € 25.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelDe benadeelde in milieu- en gezondheidzakenOp 27 april 2011 heeft de zesde themadag van het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid plaatsgevonden met als thema “De benadeelde in milieu- en gezondheidzaken”. In dit kennisdocument vindt u de bijdragen van de sprekers van die themadag.
 · Mr. A. de Lange MPA is voorzitter van de sector strafrecht van het gerechtshof ’s-Hertogenbosch en coördinator van het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid.
 · Prof. mr. drs. F.C.M.A. Michiels is hoogleraar bestuursrecht aan de Universiteit van Tilburg.
 · Mr. J.H.G. van den Broek is senior Legal Counsel VNO-NCW - MKB-Nederland.
 · Mr. A.H.J. van den Biesen is advocaat bij Van den Biesen Boesveld Advocaten te Amsterdam.
 · Prof. mr. Th. A. de Roos is hoogleraar Straf(proces)recht aan de Universiteit van Tilburg en raadsheer gerechtshof ’s-Hertogenbosch.
 · Mr. F.P.E. Wiemans is raadsheer in het gerechtshof te ’s-Hertogenbosch.
 · Mr. R. van den Munckhof is senior juridisch medewerker bij het gerechtshof te ’s-Hertogenbosch en coördinerend wetenschappelijk medewerker Kenniscentrum Milieu en Gezondheid.
 · Prof. mr. J.B.M. Vranken is hoogleraar methodologie van het privaat recht aan de Universiteit van Tilburg.Prof. mr.drs. G. de Groot is senior rechter in de rechtbank Amsterdam en bijzonder hoogleraar aan de Vrije Universiteit Amsterdam.€ 25.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelTesting times:Karin BaakmanThe rapid decline of biological diversity as a result of human activities is a major challenge for the international community. National, regional and international legislation has been introduced to halt this trend. This study reviews the eff ectiveness of the five most significant international biodiversity-related conventions:
 - The Ramsar Convention
 - The World Heritage Convention
 - The Convention on the International Trade in Endangered Species
 - The Migratory Species Convention
 A three-step approach is followed in this study. The first step comprises a survey of the concept of eff ectiveness with respect to international environmental agreements, which leads to a workable definition of effectiveness. The second step involves the development of a practical test – the Effectiveness Test – to determine the eff ectiveness of the five conventions in relation to the problems they intend to address. The fi nal step concerns the actual examination and assessment of each individual convention on the basis of the Effectiveness Test. The findings are certainly worrying; these are testing times indeed.Softcover : € 35.00Renewable Energy Tax Incentives and WTO Law: Irreconcilably Incompatible?Ni Ghiollarnath, C.Subsidies in the form of tax incentives are and have been a popular policy choice of governments providing financial support for the development and promotion of new technologies. This thesis concentrates on the introduction of direct corporate tax incentives for the development and increased use of renewable energy resources in light of Kyoto Protocol obligations. Although tax incentives provided for the development of renewable energy resources can have positive results in light of Kyoto Protocol obligations, the provision of such incentives is not without restrictions. This thesis examines the tenuous relationship between environmental protection, tax and trade by examining whether direct tax incentives currently in place in six countries (Ireland, the UK, the Netherlands, Belgium, Canada and New Zealand) are in line with EU and WTO obligations. EU State aid rules restrict the provision of subsidies by Member States and thus the compatibility of the case study tax incentives with the EU legal environment is explored in this thesis. The examination of the WTO rules on subsidies and the consistency of the case study tax incentives with those rules is explored in-depth. In this book, suggestions are made for positive changes to be made to the current WTO legal regime creating room for environmentally-motivated subsidies such as those in place in the case study countries for the development of renewable energy.Softcover : € 30.00Ziekmakend werkKenniscentrum Milieu en Gezondheid
 Op 5 februari 2010 heeft de vijfde themadag van het Kenniscentrum plaatsgevonden. Deze dag stond in het teken van “ziekmakend werk”. Mr. A. de Lange heeft dit thema belicht vanuit de casus Otapan. Achtereenvolgens hebben prof. mr. S.D. Lindenbergh, mr. dr. R.J. Koopman en prof. dr. M.G. Faure LL.M. het thema belicht vanuit civiel-, belasting- en strafrechtelijk oogpunt. Voor u ligt het kennisdocument dat naar aanleiding van deze themadag is uitgegeven. In dit kennisdocument zijn de bijdragen van de sprekers gebundeld. Tevens hebben mr. A. de Lange MPA, prof. mr. J.M. Reijntjes, mr. H.A.W. Vermeulen en mr. drs. M.M. Stassen-Kanters vanuit hun eigen rechtsgebied een bijdrage over “ziekmakend werk” geleverd aan het kennisdocument.
 Het kennisdocument ziekmakend werk kan als naslagwerk dienen voor eenieder die zich in de praktijk met dit onderwerp bezighoudt.
 Ziekmakend werk, 2010 Afvalstoffen (2e herziene druk), 2010 Straftoemeting in milieu-en gezondheidszaken, 2009 Dierziekten, 2008 Soortenbescherming, 2007
 € 20.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelEnvironmental RefugeesSilke Marie ChristiansenClimate change is primarily associated with its physical outcomes like extreme weather events, rising sea levels and desertification. However, these climatic impacts do not only pose a threat to the environment, natural habitat and biodiversity but also to society.
 The author arrives at the conclusion that in a globalized world the facts have mingled. The duties and responsibilities in international law are growing stronger as the world grows together. However, the different bodies of international law need to adjust to this new reality still, until now they stand relatively isolated side by side. Silke Marie Christiansen completed her legal studies at the Humboldt University in Berlin before she attended the masters program in environmental law at the University of Lüneburg. The thesis was submitted as her master thesis. She won a sponsorship award from the Sponsoring Association to the Masters Degree Program of Environmental Law at the University of Lüneburg (VMU) for this work. Currently she holds a scholarship from the Deutsche Bundesstiftung Umwelt to write her doctoral thesis in international environmental law.Softcover : € 15.00SoortenbeschermingK. Bastmeier & A. van KreveldDit kennisdocument van het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid van het gerechtshof `s-Hertogenbosch heeft als onderwerp soortenbescherming. In dit document wordt op basis van CITES-regelgeving en de Flora-en faunawet beschreven op welke wijze in- en uitheemse dier- en plantensoorten in Nederland strafrechterlijk worden beschermd. Daarnaast bevat dit document een overzicht van jurisprudentie van de vijf gerechtshoven op dit terrein.
 Mr. C.J. Basmeijer is universitair hoofddocent milieurecht aan de Universiteit van Tilburg.
 Drs. A.R. van Kreveld is bioloog en consultant.
 Softcover : € 25.00Straftoemeting in milieu- en gezondheidszakenG.K. Schoep & P.M. SchuytNaar de straftoemeting in milieustrafzaken is tot op heden weinig wetenschappelijk onderzoek gedaan. Dit was voor het Kenniscentrum Milieu en Gezondheid van het gerechtshof ’s-Hertogenbosch aanleiding om onderzoekers van het Instituut voor Strafrecht en Criminologie van de Universiteit Leiden, onder leiding van mr. G.K. Schoep en mr. drs. P.M. Schuyt, een verkennend onderzoek te laten verrichten naar de sanctionering van een aantal veel voorkomende milieudelicten door de vijf gerechtshoven in Nederland in de periode 2002 - 2007. Dit kennisdocument behelst het rapport dat naar aanleiding van dat onderzoek is geschreven.Mr. G.K. Schoep is universitair hoofddocent straf- enstrafprocesrecht.Mr. drs. P.M. Schuyt is universitair docent straf- en strafprocesrecht.
 € 25.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelFulfilment of South Africa’s constitutional environmental right in the local government sphereAnel du PlessisThe thesis provides a theoretical literature review of a number of approaches to, categories of and different perspectives on environmental rights in general. As part of this review a number of generic elements is identified for the fulfilment of constitutional environmental provisions, generally.
 The literature review attends also to the notions of local environmental governance and ‘local politics of pollution’, amongst other concepts related to local government.Secondly, this thesis critically considersthe Constitution or Basic Law of the Federal Republic of Germany, 1949 (Grundgesetz) and relevant developments in Germany with reference to the European context and a local government case study on the municipality of Heidelberg. It considers also the Constitution of Namibia of 1990 and relevant developments in Namibia with reference to the African and Southern African contexts and a case study on the Walvis Bay municipality. The South African position is subsequently analysed, first with a focus on section 24 of the Constitution of the Republic of South Africa, 1996, environmental law and related developments, then shifting the focus to the constitutional provisions on local government, local government law, related developments and the case of the Drakenstein Local Municipality.Thirdly, based on the lessons learned from and lacunae identified in all three of the countriesconsidered, this study concludes with a set of recommendations for the South African context.Softcover : € 60.00Balancing Trade and Health in the SPS Agreement: The Development Dimension Denise Prévost The exponential increase in the speed and volume of trade and in the diversity of traded products in the last fifty years, and the accompanying proliferation of health risks and measures to address these risks, has meant that international trade regime, currently embodied in the rules of the World Trade Organisation (WTO), has had to find new ways of mediating the conflict between free trade and health protection. Acting on the interface of globalised trade and globalised health risks, is the WTO’s Agreement on the Application of Sanitary and Phytosanitary Measures (SPS Agreement). It reflects a negotiated balance between the competing goals of the liberalisation of trade in the food and agricultural sector and the protection of health by national governments. This book explores this balance as reflected in the SPS Agreement, with a particular focus on its development dimension. More specifically, it addresses the question whether the SPS Agreement improves the opportunities of WTO Members at lower levels of development to gain market access for their food and agricultural exports by means of effective disciplines on the use of trade-restrictive SPS measures, while at the same time sufficiently respects the right of these, and all, WTO Members to protect health in their territories in a way that takes account of varying regulatory and institutional capacity and policy choices at different levels of development.In order to examine the impact of the SPS Agreement on WTO Members at different levels of development, the book conducts four case studies, namely of Australia, Mauritius, Jamaica and Bangladesh. Further, it examines the following issues in various chapters: 1. The background to the SPS Agreement; 2. National and international SPS regulation and standard-setting; 3. The rules balancing trade and health in the SPS Agreement; 4.The procedural and institutional mechanisms under the SPS Agreement; and 5. The special provisions for developing countries in the SPS Agreement. The book provides a comprehensive analysis of the rules contained in the SPS Agreement, in the light of the case law of WTO panels and the Appellate Body, in order to establish whether the trade/health balance aimed at by this Agreement is sought by means of disciplines that are appropriate and workable for less-developed WTO Members.€ 70.00 Verkrijgbaar via bol.com of uw lokale boekhandelInternational Law of the Sea SeriesC. Tofan (ed.)On the 1st of November 1967, the Ambassador Arvid Pardo of Malta addressed the General Assembly of the United Nations and called for “an effective international regime over the seabed and the ocean floor beyond a clearly defined national jurisdiction”. This led to the convening, in 1973, of the Third United Nations Conference on the Law of the Sea. The United Nations Convention on the Law of the Sea entered into force on 16 November 1994. A subsequent Agreement relating to the implementation of Part XI of the Convention was adopted on 28 July 1994 and entered into force on 28 July 1996.This Agreement and Part XI of the Convention are to be interpreted and applied together as a single instrument. The International Tribunal for the Law of the Sea is an independent judicial body established by the Convention to adjudicate disputes arising out of the interpretation and application of the Convention. The Tribunal is composed of 21 independent members, elected from among persons enjoying the highest reputation for fairness and integrity and of recognized competence in the field of the law of the sea. The jurisdiction of the Tribunal comprises all disputes submitted to it in accordance with the Convention. It also extends to all matters specifically provided for in any other agreement which confers jurisdiction on the Tribunal.
 Part A: This part contains volumes with documents and related materials on the Law of the Sea in general.
 Part B: This part contains basic documents on the involvement of the United Nations and the Law of the Sea.
 Part C: This part contains the cases brought before the International Tribunal for the Law of the Sea.
 Currently, the following volumes are available:
 • Volume B-1 Oceans and Law of the Sea: UN reports of the Secretary General1994-1998; ISBN: 978-90-5850-889-8, • Volume B-2 Oceans and Law of the Sea: UN reports of the Secretary General1999-2002; ISBN: 978-90-5850-890-4, • Volume B-3 Oceans and Law of the Sea: UN reports of the Secretary General2003-2004; ISBN: 978-90-5850-891-1, 200 USD
 Please indicate the volume number when ordering. Hardcover : € 130.00The Nuclear Law Collection v1C. Tofan & W. van der WolfFor many years the International Atomic Energy Agency (IAEA) assisted Member States, at their request, in developing their domestic legal arrangements for regulating the peaceful uses of nuclear energy and ionizing radiation, as mandated by the IAEA’s Statute. With the expansion of the uses of nuclear techniques in a variety of fields, more States have come to realize that a well structured legal framework is necessary for meeting the technical and management requirements designed to protect public health, safety and the environment. As a result, the IAEA has received an increasing number of requests from Member States for assistance in drafting or reviewing their nuclear laws.For this reason, it was felt that a reference book on nuclear law could be useful in helping legislators, government officials, technical experts, lawyers, diplomats, users of nuclear technology, the media and the public of Member States to understand these requirements.
 The primary audience for this book is expected to be persons in States with a less developed nuclear legislative framework who may be involved or interested in the development of a new law covering nuclear activities. A secondary audience would be persons in States interested in revising or consolidating existing laws so as to make them more consistent and efficient, or persons wishing to add legislation in a technical area (or technical areas) in which recent activity has revealed a deficiency in legal arrangements.Also, this book may be of interest to governments that wish to conform their national legislation to international instruments in the nuclear field. Even States with well developed legal structures may find some benefit in using this book as a means of confirming that all necessary legal issues in the nuclear area have been covered, or at least considered, in the framing of their legislation. In addition, it is expected that this book will be useful for teaching nuclear law, at academic institutions and in technical assistance programmes of the IAEA and of other relevant bodies, both international and national.
 Published volumes (prices are per volume):
 Vol 1: Basic Documents of Universal and Regional Organizations concerned with the Law of Nuclear Energy (ISBN 978-90-5850-744-0)
 Vol 2: The Safe Use of Nuclear Energy (ISBN 978-90-5850-745-7)
 Vol 3: The Safety of Nuclear Energy (ISBN 978-90-5850-746-4)
 Vol 4: Physical Protections of Nuclear Materials (ISBN 978-90-5850-747-1)
 Vol 5: Armed Attacks against Nuclear Installations (ISBN 978-90-5850-748-8)
 Other volumes can be ordered via mail to sales@wolfpublishers.nlSoftcover : € 100.00The International Tribunal for the Law of the SeaC. TofanEven in the middle of the ocean, the law is in action. Legal experts are constantly needed to interpret the laws established by United Nations Convention on the Law of the Sea. Thus, the International Tribunal for the Law of the Sea (ITLOS) was established in 1994 as an independent body in Hamburg, Germany to deal with international maritime disputes. The Convention on the Law of the Sea established a comprehensive legal framework to regulate all ocean space, including its uses and resources. It contains provisions relating to territorial waters, contiguous zones, continental shelves, exclusive economic zones, and the high seas. It also provides for the protection and preservation of the marine environment, for scientific marine research, and for the development and transfer of marine technology. One of the most important parts of the Convention concerns the exploration for and exploitation of the resources of the ocean floor and its subsoil. The International Tribunal for the Law of the Sea has the important role of the interpretation and application of the above mentioned Convention and its purposes. It has the authority to resolve disputes concerning the law of the sea. Therefore, the International Tribunal for the Law of the Sea has great influence on transboundary international law. The reader is provided with an extensive overview of applicable international legislation of the law of the sea.Softcover : € 100.00