type: other

text:
Prečo nebudem platiť LSP - diskusia (strana: 1) - diskusie.sme.sk
 Prečo nebudem platiť LSP (Späť na článok) Pridajte priamu reakciu k článku 1 2 3 4 5 > >> Hodnoť:
 Lawyer Partners - kontakty
 Pre prípad, že by sa chcel niekto s pánmi z tejto firmy POROZPRÁVAŤ osobne, prípadne si PREZRIEŤ ich sídlo apod., tu sú kontakty: http://www.orsr.sk/vypis.asp?ID=59193&SID=2&P=1.Lawyer Partners a.s. (už sa nevolajú BSP Lawyer Partners)Benediktiho 5 Bratislava 811 05 .Predstavenstvo:* Mgr. Daniel Paľko - predseda predstavenstva Dunajská 5 Bratislava 811 08 * Martin Morong - podpredseda predstavenstva Karpatské námestie 7773/21 Bratislava 831 06 * Martin Gillar - člen predstavenstva Fantova Louka 582 Příbram II 261 01.Dozorná rada:*Oldřich Očenášek Pplk. Sochora 1123/10 Praha 7 107 00 *Vladimír Denkóczy Tbiliská 7 Bratislava 831 06 *Tibor Hauser Rustaveliho 3 Bratislava 831 06.Doménu www.lawyerpartners.sk vlastní spoločnosť BSP Magnetica, s.r.o.:Milana Marečku 6 Bratislava 841 08.Spoločníci: *Mgr. Marek Vastuško Azalková 767/2 Bratislava 821 01*Mgr. Peter Ševcov (konateľ)Milana Marečku 6 Bratislava 841 08 *Mgr. Peter Švec (konateľ)Iliašovce 225 Iliašovce 053 11*Ing. Martin Šamaj CSc. Prepoštská 8 Bratislava 811 01 .Have fun :)
 Ši 22.06.2007 9:26
 Celkom vtipné je pokúsiť sa spojiť s firmou telefonicky - pevná linka je neustále obsadená a audiotextová (18,- Sk/min) vás nechá čakať tak dlho, že im tú tisícku zaplatíte na telefonáte.
 Ivana Brezinská | 22.06.2007 9:30
 Nora_Remiarova
 no nie je to
 uplne tak,ja som s nimi volala :-)
 Nora_Remiarova | 22.06.2007 10:25
 A aký
 bol výsledok?
 Daniele 22.06.2007 10:39
 no je to podivne,
 chlapik mi v podstate povedal len to co je av zmluve a liste, cize nic nove,tak som volala do SRO pravnicke, ze som vcera videla spravy a ze som teda zmatena a kedze som laik chcem vediet co robit. Pravnicka Rozhlasu mi potvrdila, ze byvala riaditelka rozhlasu tieto pohladavky skutocne postupila LP, len sa vtedy volali inak.Jej nazor je, ze kazdy si musi zvazit ci zaplati tych 1000 skk, lebo je to podla nej naozaj vymahatelne.No neviem, mam v tom chaos,ale vychadza mi to stale tak, ze ak mi nejaky nezavisly komercny pravnik povie, ze to mam zaplatit a precita si tu zmluvu a nenajde v nej nic podozrive ( zmluva jasne hovori o tom, ze ak zaplatim 1000, stary zavazok sa mi odpusta ), tak to prehodnotim.Zatial som rozhodnuta neplatit.
 Nora_Remiarova | 22.06.2007 10:49
 Mne pravnik poslal toto:1. kedy ste dostavili vyzvu na zaplatenie nedoplatku 2. aku lehotu na zaplatenie obsahuje predmetna vyzva3. vykonali ste uhradu (zaplatenie) v urcenej lehote 4. v prospech akeho (cieho) uctu ste zaslali nedoplatokokrem toho je dolezite aj ust. § 10b zakona c. 212/1995 Z.z.§ 10bNa platiteľa poplatkov (§ 3), ktorý zaplatí najneskôr do 60 dní po nadobudnutí účinnosti tohto zákona všetky nedoplatky na poplatkoch, ktoré mu vznikli do nadobudnutia účinnosti tohto zákona, ak ho na ich zaplatenie vyberateľ poplatku (§ 5) alebo príjemca poplatku (§ 4) vyzval podľa § 8 ods. 2, sa ustanovenie § 9 ods. 2 platné do nadobudnutia účinnosti tohto zákona neuplatní. Na nedoplatky na poplatkoch, ktoré vznikli od nadobudnutia účinnosti tohto zákona platiteľovi poplatkov (§ 3), ktorého na ich zaplatenie vyberateľ poplatku (§ 5) alebo príjemca poplatku (§ 4) nevyzval do nadobudnutia účinnosti tohto zákona, sa ustanovenie § 9 ods. 2 platné do nadobudnutia účinnosti tohto zákona neuplatní.Prakticky to znamená, že, ak Vás na zaplatenie nedoplatku nevyzval SRo alebo STV, nemozno voci Vam uplatnit narok na poplatky z omeskania v zmysle § 9 ods. 2. Ak Vas vyzval iba nadobudatel pohladavky na zaklade zmluvy o jej postupeni z roku 2005, potom podla mojho nazoru nema narok na zaplatenie toho, coho sa domaha. Podla mna to velmi dobre vedia, preto sa snazia vzbudit dojem dobrakov, ktori Vam odpustia takmere cely trest a uspokoja sa s tisickou.Ivana, nenalette. Dajte to k dispozicii mediam, nech je v tejto veci opat veselo.
 Ivana Brezinská | 22.06.2007 11:30
 hhakl
 A lidicky, ved to je bohapusty podvod.
 Kurnik ved citajte je napisane v liste od BSP z roku 2006, ktory posielali len tym nestastnikom, ktori nezaplatili po prvej vyzve z roku 2005 - http://www.bsplp.sk/fileadmin/user_upload/bsplp/vyzva_na_uhradu_poplatku_z_omeskania.pdf:Vážený koncesionár,na základe oznámenia o postúpení pohľadávky a výzve na zaplatenie dlžných koncesionárskych poplatkov dňa 20.10. 2005 ste boli ako platiteľ koncesionárskych poplatkov povinný tieto uhradiť do 21 dní od doručenia tejto výzvy.Ich výška bola uvedená vo vyššie citovanej výzve a táto suma stále predstavuje Váš dlh voči našej spoločnosti.Vzhľadom k tomu, že ste boli s platením koncesionárskeho poplatku v omeškaní viac ako jeden mesiac, vyzval Vás Slovenský rozhlas na jeho zaplatenie. Na túto výzvu ste však nereagovali.Pretože ste s platením koncesionárskeho poplatku v omeškaní už dlhšie ako dva mesiace, vzniká nám (popri nároku na zaplatenie koncesionárskeho poplatku) aj nárok na zaplatenie poplatku z omeškania...bla bla blaTakze vetsina z nas co sa tu vzrusujeme, po prvej vyzve uhradila a kedze dryhu vyzvu sme nedostali, navrh (pozor, ide len o navrh) o novacii z tohto roka je cisto cistym pokusom o PODVOD !!!!
 hhakl 26.06.2007 0:10
 Bolo by možné sa čudovať
 ..., ak by niekomu praskli nervy a vzal spravodlivosť do vlastných rúk uvedených predstaviteľov spol BSP/LP "vytrestal" tak drasticky, že by na Slovensku už žiadnej podobnej svini strach nikdy nedovoli zopakovať niečo podobné, ako si dovolila BSP/LP ???Spravodlivý hnev ľudu je silný...a ja mu držím palce...
 foglik 27.06.2007 15:33
 majrooo 27.06.2007 18:01
 Mohli by sa tejto témy chytiť naši skvelí nezávislí novinári a "rozmazať" ju minimálne tak ako dokážu rozmazávať prešlapy hovorkyne Glendovej alebo zneužívanie služobných áut ministrami napríklad? Toto je úpodľ mňa téma oveľa závažnejšia. Je to vypalnicka činnosť požehnaná z najvyšších miest. Malo to bzť naprvých stánkach všetkých novín.
 karolkam 22.06.2007 9:38
 Najhoršie na tom je, že pár ľudí sa určite zľakne a zaplatí - ta tisícka bol totiž dobrý ťah, to už nie je také hrozné ako 10 či 20 tisíc, ktoré požadovali pri minulej "akcii".
 Ivana Brezinská | 22.06.2007 10:03
 Spoliehajú sa hlavne na vystrašených dôchodcov,ktorí sa v tom nevyznajú a veria všetkému, čo im príde poštou z akejkoľvek inštitúcie. Medzi nimi určite niečo vyzbierajú.
 karolkam 22.06.2007 10:17
 Novinarov aj SME zaujimaju ine temy- Tiso, Sokol, nemanzelske deti ale to aby pomohli a trebars ponukli nejaku pravnu expertizu......
 stemi 22.06.2007 11:19
 som na tých sviniarov upozorňoval naše "investigatívne" televízie už pred rokom, ale asi sa im nechce.Keď sa už tých dobrákov z BSP Lawyer Partners nepodarí dostať za mreže, bolo by dobré aspoň poznať tie ich tupé ksichty, aby museli až do smrti chodiť kanálmi!Za trápenie, ktoré spôsobujú normálnym ľuďom svojimi úžerníckymi spôsobmi.
 C.Smith 25.06.2007 7:18
 Fajn som sa pobavil
 tiež mi prišlo.Rozpis dlhu.V 2002 dlh 40 Sk/ten som okamžite vtedy zaplatil/Teraz "dobrovolný návrh"o novácii.Stačí zaplatiť 1000 sk.Ak nie mám už zrátané na konci dopisu aj dlh z omeškania 200 000 sk.Neskutočné.Mám chuť ísť na policiu a podať návrh na trestné stíhanie za vydieranie
 ade2 22.06.2007 10:31
 a neda sa to? myslim podat to trestne oznamenie? pretoze pokial je to pravda a ide o nezakonne vymahanie...tak potom nie je o com.
 Nora_Remiarova | 22.06.2007 10:52
 Len na okraj: ak som to správne pochopil, tak oni nič nevymáhajú, ale ponúkajú možnosť sa vymáhaniu vyhnúť. Peniaze môžu vymôcť len cez súd. Pokiaľ viem, "nezákonné vymáhanie" v Trestnom zákone neexistuje. Čo sa týka vydierania, to je definované: "Kto iného násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy núti, aby niečo konal, opomenul alebo trpel, potrestá sa..." (§ 189) Myslím, že toto uvedená firma nerobí.Ak firma naozaj nepostupuje v súlade s právom, tak by mohlo ísť o trestný čin podvodu: "Kto na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatí tým, že uvedie niekoho do omylu alebo využije niečí omyl, a spôsobí tak na cudzom majetku malú škodu, potrestá sa ..." (§ 221)Osobne si myslím, že keby išlo o podvod, tak polícia alebo prokuratúra by už konala.
 pavol minarik | 22.06.2007 11:36
 Toto by ma nenapadlo: "podozrenie z úmyselného poškodzovania zdravia a ohrozovanie životov občanov SR neodôvodnenými požiadavkami na vymáhanie a vyplatenie poplatkov z omeškania"... Právnické myslenie je nevyspytateľné :-)http://www.sme.sk/c/3361392/Vymahatela-koncesii-budu-zalovat.html
 pavol minarik | 22.06.2007 13:39
 No snáď to majú premyslené :) , ľady sa pohli...
 Ivana Brezinská | 22.06.2007 14:14
 Premyslené?
 Toto vyzerá ako pokus z núdze. Asi to bude inak v poriadku (žiaden podvod a pod.) a niekto hľadá, aký paragraf by sa tomu dal našiť. Ako prokurátor by som veľmi váhal, či sa takýmto podnetom zaoberať. Uvidíme, čo na to povie prokuratúra a prípadne súdy.
 pavol minarik | 22.06.2007 14:23


text:
Hvis personen eller dødsboet er næringsdrivende med handel med finansielle kontrakter, og handelen med finansielle kontrakter udgør selve den erhvervsmæssige virksomhed, er fradrag for tab ikke begrænset af KGL § 32. Ved afgørelsen af, om der foreligger næring, skal der foretages en samlet vurdering af personens investeringer. Det kan fx have betydning for, om gevinst og tab på finansielle kontrakter er næringsskattepligtige, om personen har handlet med aktier mv. Se afsnit C.B.1.4.2.1 om pengenæring. Se også SKM2002.346.LR.
 xHvornår er kontrakten tilknyttet erhvervsmæssig virksomhed? x
 xRegel
 Ifølge KGL § 32, stk. 1, er tab på finansielle kontrakter for fysiske personer kildeartsbegrænsede, medmindre kontrakten har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Kildeartsbegrænsningen betyder, at tab kun kan fradrages i gevinst på finansielle kontrakter. Dog kan tab på visse aktiebaserede kontrakter modregnes i visse gevinster på aktier, se nedenfor.
 Det er uden betydning, om tab og gevinst vedrører samme type kontrakt. Fx kan tab på en valutaterminskontrakt modregnes i gevinst på en aktieoption.
 Hvis skatteyderen er næringsdrivende vedrørende køb og salg af aktier og derfor omfattet af ABL § 17, gælder kildeartsbegrænsningen ikke for kontrakter, der indeholder ret eller pligt til at afstå eller erhverve aktier.
 Tab på kontrakter vedrørende fast ejendom kan alene fradrages i gevinster på kontrakter vedrørende fast ejendom. Se KGL § 32, stk. 5. Der gælder særlige regler vedrørende yderligere tab på kontrakter vedrørende fast ejendom. Se KGL § 32, stk. 5, samt nedenfor.
 Ifølge VSL § 1, stk. 2, kan finansielle kontrakter indlægges i virksomhedsordningen. Det forudsætter dog, at den finansielle kontrakt har tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed.
 Vurderingen af, om en finansiel kontrakt har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, er efter Skattestyrelsens opfattelse den samme, uanset om spørgsmålet har betydning i relation til KGL § 32, stk. 1, eller til VSL § 1, stk. 1 og 2. En afgørelse vedrørende kursgevinstloven kan derfor også tillægges betydning ved vurderingen vedrørende virksomhedsskatteloven og omvendt.
 Likvide midler i virksomhedsordningen kan ikke anbringes i finansielle kontrakter, der i øvrigt ikke har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. x
 xHvornår er kontrakten tilknyttet erhvervsmæssig virksomhed
 Dette afsnittet indeholder:
 Højesteretsdom i SKM2016.587.HR
 Finansielle kontrakter, der afdækker rente- eller valutakursrisiko
 Finansielle kontrakter, der har til formål at reducere virksomhedens finansieringsomkostninger
 Finansielle kontrakter, hvor de underliggende aktiver eller passiver er andet end tilgodehavender eller gæld
 Generelle betingelser for, at en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed
 Den tekniske hovedstol i den finansielle kontrakt må ikke overstige det underliggende aktiv eller passiv
 Den finansielle kontrakts løbetid må ikke være længere end løbetiden for det underliggende aktiv eller passiv
 Den ene valuta i en terminskontrakt eller en swapaftale, der har tilknytning til skatteyderens erhvervsmæssige gæld, skal være den samme valuta, som den erhvervsmæssige gæld er optaget i
 Rentecaps
 Flere finansielle kontrakter
 Ændring af tilknytningen til erhvervsmæssig virksomhed
 Lovreglerne indeholder ingen nærmere retningslinjer for, hvornår en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Kursgevinstloven blev omskrevet ved lov nr. 439 af 10. juni 1997 (lovforslag L 194, fremsat den 13. marts 1997). I forbindelse med behandlingen af lovforslaget blev der fremsat spørgsmål til Folketingets Skatteudvalg om KGL § 32, stk. 1.
 Følgende fremgår af Skatteministerens svar til Skatteudvalget (bilag 17 til lovforslag L 194):
 "Hvorvidt en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, må bero på en konkret vurdering foretaget med udgangspunkt i den gældende praksis på området. Da det er umuligt på forhånd at fastlægge alle de tænkelige situationer, finansielle kontrakter kan indgå i, er det heller ikke hverken muligt eller hensigtsmæssigt at opstille sort-hvide regler for, hvornår en kontrakt kan anses for at have erhvervsmæssig tilknytning og hvornår der ikke kan anses for at foreligge erhvervsmæssig tilknytning. For så vidt angår valutaterminskontrakter, der vedrører valutalån, har Landsskatteretten i en række kendelser fastslået, at valutaterminskontrakter indgået til afdækning af kursrisikoen på erhvervsmæssige valutalån, hvor den danske krone ikke er en af valutaerne, men hvor der inddrages en tredje valuta, ikke kan anses for kontrakter, der har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. På den baggrund må det rimeligt klart kunne fastslås, at valutaterminskontrakter, der indgås til afdækning af kursrisikoen på erhvervsmæssige valutalån, efter praksis kun kan anerkendes som erhvervsmæssige, såfremt de valutaer, der indgår, er den danske krone og lånets valuta. Dette er der heller ikke noget urimeligt i. Hvis man inddrager en tredje valuta i stedet for danske kroner, er der ikke tale om kurssikring af den valuta, der er nødvendig til at betale renter og afdrag på valutalånet, men derimod om indgåelse af en ny finansiel kontrakt med henholdsvis yderligere risiko for tab og med mulighed for gevinst. Endvidere ses denne praksis ikke at være i modstrid med det omtalte eksempel i pkt. 157 i det nuværende cirkulære til kursgevinstloven, idet pointen i eksemplet netop er, at kontrakten indgås med henblik på at sikre virksomhedens tilgodehavender m.m."
 Der er således sparsom vejledning i lovbestemmelsens forarbejder om, hvornår en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, idet afgørelsen må bero på en konkret vurdering. Det er dog fastslået i praksis, at den ene af de to valutaer i en valutaterminskontrakt (og dermed også i en valutaswapaftale) skal være den samme valuta som det underliggende aktiv eller passiv.
 Det fremgår af TS-cirkulære 2000-32, at kontrakter, der er indgået til afdækning af kursrisikoen på erhvervsmæssige valutalån, kun kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, såfremt kontrakten afdækker en reel, underliggende risiko i forbindelse med en betalingsforpligtelse i relation til lånet. Det forudsættes, at den ene af kontraktens to valutaer er den valuta, som lånet er optaget i, og den anden valuta er den valuta, som lånet fremover skal være i. Endelig skal kontraktens løbetid og beløbsstørrelser til enhver tid være holdt inden for det erhvervsmæssige låns næste rentetermin og restgæld. Cirkulæret er ophævet, men indskrevet i ligningsvejledningen (nu Den juridiske vejledning).
 Der findes en række afgørelser fra domstolene, Landsskatteretten og Skatterådet, der tager stilling til spørgsmålet, og der er stadig en verserende retssag om spørgsmålet. Højesteret har i SKM2016.587.HR haft lejlighed til at forholde sig til spørgsmålet.
 Højesteret fandt i SKM2016.587.HR, at nogle valutaterminsforretninger i schweizerfrancs ikke opfyldte kravet om erhvervsmæssig tilknytning, idet de pågældende kontrakter blev anset for indgået i spekulationsøjemed.
 Af præmisserne i dommen har Højesteret blandt andet anført følgende:
 "Det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen (Folketingstidende 1996-97, tillæg A, lovforslag nr. L 194, s. 4114), at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en sådan tilknytning, må bero på en konkret vurdering. Som eksempel på erhvervsmæssig tilknytning nævnes en valutaterminskontrakt, der indgås med henblik på at sikre en virksomheds tilgodehavender og leverancer. Under behandlingen af lovforslaget besvarede skatteministeren et spørgsmål herom fra Folketingets Skatteudvalg (L 194-bilag 17). Det anføres i svaret, at det ikke er muligt på forhånd at fastlægge alle de tænkelige situationer, finansielle kontrakter kan indgås i, og at det derfor heller ikke er muligt eller hensigtsmæssigt at opstille sort-hvide regler for, hvornår en kontrakt kan anses for at have erhvervsmæssig tilknytning. Efter lovens vedtagelse er det anerkendt i administrativ praksis, at ikke alene sikring af lån i udenlandsk valuta, men også valutaterminskontrakter indgået i direkte tilknytning til en omlægning af lån fra danske kroner til en fremmed valuta efter omstændighederne kan have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, jf. herved cirkulære nr. 173 af 22. november 2000 (TSS-cirkulære 2000-32).
 Højesteret finder på denne baggrund, at det må bero på en konkret vurdering af den enkelte sags omstændigheder, om valutaterminskontrakter har tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. En sådan tilknytning vil normalt foreligge ved valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at afdække kursrisikoen ved lån eller tilgodehavender i fremmed valuta eller omlægning til en sådan valuta. Det samme kan efter omstændighederne gælde for valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille den pågældende, som om et lån var omlagt til den fremmede valuta. Dette må forudsætte, at der er en tæt sammenhæng mellem valutaterminskontrakterne og lånet."
 Det beror således på en konkret vurdering, om valutaterminskontrakter har tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed i relation til KGL § 32, stk. 1, eller ej. Højesteret nævner to situationer, hvor terminskontrakter kan have tilknytning til erhvervsvirksomheden (gennemgås nærmere nedenfor):
 Valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at afdække kursrisikoen ved lån eller tilgodehavender i fremmed valuta eller ved omlægning til en sådan valuta, vil normalt have tilknytningen. Se afsnit 4.1.2.
 Valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille den pågældende, som om lånet var omlagt til den fremmede valuta, kan efter omstændighederne også have tilknytningen. Det forudsætter dog, at der er en tæt sammenhæng mellem valutaterminskontrakterne og lånet. Se afsnit 4.1.3.
 I den konkrete sag havde et kommanditselskab gæld i en ejendom på ca. 153 mio.kr., hvoraf lån svarende til ca. 28 mio. kr. var optaget i schweizerfrancs. De løbende valutaterminskontrakter var derimod på 22,5 mio. euro, svarende til ca. 169 mio. kr., mod schweizerfranc.
 Valutaterminskontrakternes tekniske hovedstol var således væsentligt større end den erhvervsmæssige gæld.
 Hertil kom, at der i budgetterne for en årrække var kalkuleret med en fast årlig indtægt på 3,3 mio. kr. fra valutaterminskontrakterne, uanset at en del af selskabets gæld forudsattes afdraget.
 Skatteyderen havde nedlagt subsidiær påstand om, at sagen - såfremt valutaterminskontrakterne ikke kunne anses for fuldt ud at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed - burde hjemvises til fornyet behandling ved SKAT. Skatteyderen gjorde gældende, at de indgåede terminskontrakter i så fald havde den nødvendige erhvervsmæssige tilknytning for så vidt angår et beløb, der svarede til den afdækkede/omlagte gæld i danske kroner.
 Skatteministeriet havde under sagen anført, at én finansiel kontrakt ikke samtidig både kan være spekulativ og erhvervsmæssig i relation til vurderingen af erhvervsmæssig tilknytning.
 Højesteret fandt, at valutaterminskontrakterne måtte anses for indgået i spekulationsøjemed, og Højesteret fandt derfor ikke grundlag for at hjemvise sagen til SKAT med henblik på at indrømme delvis fradragsret svarende til den del af valutaterminskontrakterne, der modsvarede kommanditselskabets gæld i danske kroner.
 Finansielle kontrakter, der afdækker rente- eller valutakursrisici
 Finansielle kontrakter, der er indgået for at afdække en erhvervsmæssig rente- eller valutarisiko, anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, såfremt betingelserne i afsnit 4.2. er opfyldt.
 Disse finansielle kontrakter kan f.eks. være en valutaterminskontrakt eller en valutaswap, der eliminerer valutakursrisikoen på erhvervsmæssig gæld, valutakursrisikoen på virksomhedens varesalg eller valutakursrisikoen på virksomhedens varekøb.
 Det kan også være en renteswap, der reelt omdanner en variabel rente på virksomhedens gæld til en fast rente og dermed eliminerer risikoen for rentestigninger.
 Skatterådet har i SKM2006.451.SR fastslået, at skatteyderens renteswaps måtte anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Skatteyderen drev selvstændig virksomhed i byggebranchen og havde for at modvirke risikoen for en rentestigning indgået en renteswap, der gik ud på, at skatteyderen modtog en variabel rente og betalte en fast rente. Skatteyderen ønskede nu at indgå en modswap, hvorefter skatteyderen skulle betale en variabel rente og modtage en fast rente. Skatterådet fandt, at da den oprindelige renteswap var indgået for at modvirke en rentestigning på lån, der havde tilknytning til skatteyderens erhvervsmæssige virksomhed, måtte den nye renteswap også anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Skatterådet fandt i SKM2015.198.SR, at en finansiel kontrakt om en "rentekorridor", hvorefter der blev etableret et renteloft og et rentegulv og som blev indgået på baggrund af erhvervsmæssig gæld, måtte anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, idet kontrakten blandt andet havde til formål at sikre virksomheden mod rentestigninger. De generelle betingelser var opfyldt.
 Finansielle kontrakter, der er indgået for at reducere virksomhedens renteudgifter, kan efter omstændighederne, se Højesterets dom i SKM2016.587.HR, også anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, såfremt kontrakten stiller den pågældende, som om lånet var omlagt. Det forudsætter dog, at der er en tæt sammenhæng mellem kontrakten og lånet, og at den finansielle kontrakt har karakter af låneomlægning. Betingelserne i afsnit 4.2 skal derfor være opfyldt.
 Et eksempel på, hvor tæt sammenhængen skal være, fremgår af Vestre Landsrets dom i SKM2015.764.VLR. Landsretten tog stilling til en sag vedrørende en landmand, der havde indgået en swapaftale, som medførte, at landmanden mod at betale en rente i schweizerfrancs modtog rente af et tilsvarende beløb i danske kroner. Størstedelen af landmandens erhvervsmæssige lån var optaget i euro.
 Vestre Landsret lagde til grund, at formålet med den indgåede swapaftale var at opnå en indtægt på grund af renteforskellen på lån i de to valutaer og derved reducere virksomhedens samlede finansieringsudgifter. Landsretten henviste i præmisserne til nedenfor nævnte afgørelse fra Skatterådet (SKM2007.411.SR), til, at Skatterådets svar var refereret i Ligningsvejledningen for 2008 under kontrakter, tilknyttet erhvervsmæssig virksomhed, samt til, at der var henvist til svaret i en række senere bindende svar fra Skatterådet. Landsretten bemærkede endvidere, at Skatterådet havde lagt vægt på, at swapaftalens hovedstol ikke oversteg det oprindelige erhvervsmæssige lån, og det blev ikke fundet afgørende, om der reelt skete omlægning af lånet fra en valuta til en anden. Det fremgik af sagen, at der var overensstemmelse mellem lånets valuta og den ene af swapaftalens valutaer. Det blev endvidere anført, at det af Ligningsvejledningen for 2011 bandt andet fremgik, at finansielle kontrakter kan have erhvervsmæssig tilknytning, hvis de er indgået for at reducere virksomhedens finansieringsudgifter.
 Landsretten udtaler herefter, at de i sagen omhandlede swapaftaler efter den foreliggende administrative praksis efter KGL § 32, stk. 1, under omstændigheder som i denne sag kunne anses som tilknyttet erhvervsmæssig virksomhed, hvis swapaftalens hovedstol ikke oversteg det oprindelige låns hovedstol, og hvis der var overensstemmelse mellem lånets valuta og en af swap-aftalens valutaer.
 Da swapaftalen på 25 mio.kr. blev indgået, var der imidlertid alene udbetalt et lån svarende til 20 mio.kr. minus omkostninger, og lånet var i euro, medens swapaftalen omfattede schweizerfrancs og danske kroner. Landsretten fastslog, at skatteyderen herefter ikke havde bevist, at han havde ret til fradrag for tab på swapaftalen efter KGL § 32, stk. 1. Landsretten udtalte udtrykkeligt, at det ikke kunne føre til et andet resultat, at der var givet tilsagn om yderligere lån på 4,5 mio. kr., at skatteyderen også havde anden erhvervsmæssig gæld i danske kroner, eller at Danmark havde besluttet, at kursen på danske kroner skulle følge kursen på euro.
 Et eksempel, hvor der var den tilstrækkelige sammenhæng, fremgår af Skatterådets afgørelse i SKM2007.411.SR, der handlede om en renteswap, der stillede den skattepligtige, som om et fastforrentet lån i danske kroner var omlagt til et variabelt forrentet lån i schweizerfrancs. Skatteyderen påtænkte at købe en udlejningsejendom. Skatteyderen ville fra banken modtage 2,85 pct. af hovedstolen i fast rente i danske kroner, og skulle betale 0,99 pct. af hovedstolen i variabel rente i schweizerfrancs. Swapaftalens hovedstol var den samme som det underliggende obligationslåns hovedstol, og løbetiden var 5 år. Skatterådet lagde vægt på, at formålet med swappen var at få en lavere renteudgift, og at swapaftalens hovedstol udgjorde samme beløb som det oprindelige lån. Det var ikke et argument imod at anse swappen for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, at det oprindelige lån havde fast rente. Med swappen blev risikoen ved fast forrentning den samme som ved et lån med variabel rente.
 Andre eksempler kan f.eks. være en kontrakt, der reelt omdanner virksomhedens gæld til en anden valuta, der har en lavere rente, eller en kontrakt, der reelt omdanner en fast rente til en variabel rente, hvorved virksomhedens renteudgifter bliver mindre.
 Efter en konkret vurdering vil finansielle kontrakter, hvor de underliggende aktiver eller passiver er f.eks. virksomhedens leverancer eller produktion også kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 En finansiel kontrakt kan kun anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, såfremt der er tæt sammenhæng mellem den finansielle kontrakt og det underliggende aktiv eller passiv. Følgende betingelser skal derfor alle være opfyldte:
 Den tekniske hovedstol på den finansielle kontrakt må ikke overstige det underliggende aktiv eller passiv (f.eks. den erhvervsmæssige gæld, hvis der er tale om en valutaterminskontrakt eller en rente- eller valutaswap, der er knyttet til den erhvervsmæssig gæld). Der kan dog ses bort fra helt ubetydelige differencer.
 Den finansielle kontrakts løbetid må ikke være længere end løbetiden for det underliggende aktiv eller passiv. Der kan dog ses bort fra helt ubetydelige differencer.
 Den ene valuta i en valutaterminskontrakt eller en swapaftale skal være den samme valuta, som den valuta, den erhvervsmæssige gæld er optaget i.
 Den finansielle kontrakt skal have karakter af låneomlægning for at kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Dette vil ikke være tilfældet, hvis den tekniske hovedstol på den finansielle kontrakt overstiger det underliggende aktiv eller passiv, hvis den finansielle kontrakts løbetid er længere end løbetiden for det underliggende aktiv eller passiv, eller hvis den ene valuta i en valutatermins- eller valutaswapaftale ikke er den samme som det underliggende aktiv eller passiv. Den tekniske hovedstol på den finansielle kontrakt må derimod godt være mindre end det underliggende aktiv eller passiv, ligesom løbetiden også godt må være kortere, idet dette blot svarer til, at der kun er sket en delvis låneomlægning.
 Som anført må den tekniske hovedstol på kontrakten ikke overstige det underliggende aktiv eller passiv, bortset fra helt ubetydelige differencer.
 Dette synspunkt fremgår klart af Højesterets dom i SKM2016.587.HR, se afsnit 4.1.1.
 Landsskatteretten fandt i SKM2016.486.LSR, at den omhandlede renteswap ikke kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Det skyldtes dels, at swappens hovedstol væsentligt oversteg skatteyderens erhvervsmæssige gæld på indgåelsestidspunktet, og dels, at skatteyderen senere omlagde sit erhvervsmæssige lån fra danske kroner til euro, uden at det påvirkede renteswappen.
 Skatterådet fastslog i SKM2018.257.SR, at en renteswap, som indgås med udskudt starttidspunkt, ville have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, når renteswappen ville afdække renterisikoen på et erhvervsmæssigt låns fremtidige renteudgifter. Renteafdækningen i henhold til den nye renteswap ville starte samtidigt med, at renteafdækningen på en eksisterende renteswap, der var anset for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, udløb. Der ville imidlertid i en periode eksistere to renteswaps, men den gamle og den nye renteswap ville på intet tidspunkt afdække renterisikoen på erhvervslånet i den samme periode. Skatterådet fastslog, at den nye renteswap ligesom den gamle renteswap ville have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed fra starttidspunktet.
 Som anført i afsnit 4.2 vil en finansiel kontrakt efter Skattestyrelsens opfattelse ikke have karakter af låneomlægning, hvis den finansielle kontrakts løbetid er længere end løbetiden for det underliggende aktiv eller passiv, bortset fra helt ubetydelige differencer. Efter Skattestyrelsens opfattelse vil en finansiel kontakt derfor ikke kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, hvis dens løbetid er længere end løbetiden for det underliggende aktiv eller passiv.
 Euro anses også i denne relation for en fremmed valuta, og euro kan derfor heller ikke i denne relation sidestilles med danske kroner. Det gælder, uanset at kursen mellem danske kroner og euro som følge af aftale mellem Danmark og Den Europæiske Centralbank kun må svinge meget lidt.
 Skatterådet fandt i SKM2007.573.SR, at det ikke udelukkede anvendelse af virksomhedsordningen (og dermed ikke udelukkede, at swapaftalen måtte anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed), at swapaftalen var sammensat af to fremmede valutaer, men at der i det foreliggende tilfælde ikke var anført en tilstrækkelig erhvervsmæssig begrundelse for dette. Det fremgår ikke, hvad der kunne have været en tilstrækkelig erhvervsmæssig begrundelse for at sammensætte en swapaftale af to fremmede valutaer. Denne fortolkning må imidlertid anses for underkendt ved senere afgørelser.
 Skatterådet har i SKM2009.357.SR bekræftet, at valutaterminskontrakter og valutaoptioner, knyttet til erhvervsmæssige lån i fremmed valuta, kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, når det forudsættes, at valutapuljens transaktioner altid involverer det bagvedliggende erhvervsmæssige låns valuta.
 Landsskatteretten har i SKM2015.320.LSR fastslået, at en valutaterminskontrakt i schweizerfrancs ikke kunne anses for at have tilknytning til skatteyderens erhvervsmæssige virksomhed, eftersom skatteyderen ingen indtægter havde i schweizerfrancs, og skatteyderens gæld var i euro og danske kroner.
 Vestre Landsret har i SKM2015.764.VLR taget stilling til en sag vedrørende en landmand, der havde indgået en swapaftale, se afsnit 4.1.3.
 Skatterådets fortolkning i SKM2007.573.SR, hvorefter kravet om sammenfald i valutaerne eventuelt kunne fraviges, er herefter underkendt.
 Landsskatteretten fastslog i SKM2016.35.LSR, at en renteswap ikke kunne anses for at have tilknytning til skatteyderens erhvervsmæssige virksomhed, da renteswappen var i danske kroner, medens de underliggende lån var i henholdsvis euro og danske kroner. De underliggende lån var variabelt forrentede og renteswappen medførte, at skatteyderen skulle betale en fast rente. Renteswappens tekniske hovedstol udgjorde 5.000.000 kr., medens gælden i danske kroner, der var en kassekredit, ifølge årsrapporterne udgjorde fra 2.679.532 kr. - 3.367.843 kr. Kassekreditten havde et maksimum på 3.350.000 kr. Gælden i euro udgjorde ifølge årsrapporterne fra 3.376.482 kr. - 3.516.392 kr. Renteswappens tekniske hovedstol oversteg således gælden i danske kroner, idet der sås bort fra gælden i euro, da euroen ikke kunne sidestilles med danske kroner.
 Skatterådet fastslog i SKM2016.441.SR, at det ikke ville have nogen skattemæssig effekt, at de eksisterende swaps blev omlagt fra euro til danske kroner, idet de underliggende erhvervsmæssige lån ligeledes blev omlagt fra euro til danske kroner.
 Ovennævnte praksis, hvorefter den ene valuta i en terminskontrakt eller en swapaftale, der har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, skal være den samme valuta, som den erhvervsmæssige gæld mv. er optaget i, gælder ikke fuldt ud for futureskontrakter.
 Vestre Landsret har i SKM2003.309.VLR fastslået, at de svinefutures, som skatteyderen havde erhvervet på råvarebørsen i Amsterdam, var et muligt instrument til prissikring af landmandens svineproduktion. Den mængde svin, kontrakterne angik, oversteg ikke landmandens egen svineproduktion. Landsretten fandt derfor, at kontrakterne havde tilknytning til skatteyderens erhvervsmæssige virksomhed. Det gjaldt, uanset at der ikke var sammenfald i valutaerne, idet futureskontrakterne var i hollandske gylden.
 Skatterådet har i maj 2017 afgjort tre sager vedrørende hvedefutures, hvor futureskontrakterne var i euro, medens afregningspriserne for hveden var i danske kroner.
 I den ene sag fastslog Skatterådet, at hvedefutures, der indgås for at prissikre kommende forbrug af foderhvede og foderbyg til skatteyderens svineproduktion, kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, uanset at futureskontrakterne var i euro, medens afregningspriserne var i danske kroner. Se SKM2017.425.SR.
 I den anden sag fastslog Skatterådet, at købsfutures vedrørende hvede for en planteavler, der allerede havde solgt sin hvede, ikke kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Begrundelsen var, at når skatteyderen allerede havde solgt sin hvede, var kontrakten en rent spekulativ kontrakt, der ikke havde tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. Begrundelsen for, at kontrakten ikke kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, var således ikke den manglende sammenfald i valutaerne. Se SKM2017.426.SR.
 I den tredje sag fastslog Skatterådet, at hvede- og rapsfutures, der af en planteavler blev indgået inden høsten for at prissikre hvede henholdsvis raps, kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, uanset at futureskontrakterne var i euro, medens afregningspriserne var i danske kroner. Se SKM2017.427.SR.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse har et sammenfald af valuta ikke den samme betydning vedrørende futures på råvarer, herunder hvede, som for valutaterminskontrakter og valutaswaps. Det skyldes, at der for råvarer findes en verdensmarkedspris, og hvis valutakursen stiger, vil råvareprisen i den pågældende valuta derfor falde tilsvarende. Hvis valutakursen falder, vil råvareprisen i den pågældende valuta stige tilsvarende. Det er endvidere taget i betragtning, at kursen mellem danske kroner og euro som følge af aftalen mellem Danmark og Den Europæiske Centralbank kun må svinge meget lidt, samt at det efter det i sagen oplyste måtte anses for langt det mest hensigtsmæssige at indgå futureskontrakterne på Matif-børsen i Paris og dermed i euro.
 Afgørelserne medfører derfor ingen ændring af den gældende praksis vedrørende valutaterminskontrakter og rente- og valutaswaps, hvorefter den ene valuta i terminskontrakten eller swapaftalen skal være den samme valuta som den erhvervsmæssige gæld.
 Ovennævnte praksis, hvorefter den ene valuta i en valutaterminskontrakt eller en swapaftale, der har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, skal være den samme valuta, som den erhvervsmæssige gæld mv. er optaget i, gælder heller ikke fuldt ud for rentecaps.
 Skatteministeriet har den 17. august 2017 taget bekræftende til genmæle i en retssag, der vedrørte en rentecap, og hvor rentecappens valuta var danske kroner, medens den underliggende erhvervsmæssige gæld var dels i danske kroner og dels i euro.
 En rentecap er en finansiel kontrakt, der mod en præmie fastsætter en maksimumrente (en såkaldt strike) over en given periode til sikring af renteudsving på et eller flere underliggende variabelt forrentede lån. Ved at købe en rentecap kan køberen sikre sig imod rentestigninger over en aftalt maksimumrente i de renteperioder, der dækkes af rentecappen.
 En rentecap er ikke udtryk for en låneomlægning, men kan have karakter af et rentesikringsinstrument, og den er derfor velegnet til at risikoafdække en underliggende og variabelt forrentet gæld imod større rentestigninger. Muligheden for at anvende en rentecap i spekulationsøjemed er derfor væsentligt mindre end muligheden for at anvende terminskontrakter og swaps i spekulationsøjemed. Efter Skattestyrelsens opfattelse er der derfor afgørende forskel mellem en rentecap og en terminskontrakt eller swap.
 Det er ved afgørelsen af spørgsmålet vedrørende rentecappen endvidere taget i betragtning, at valutaerne i sagen var euro og danske kroner, og at renteudviklingen i de to valutaer stort set følges ad.
 Det forhold, at Skatteministeriet tog bekræftende til genmæle i den nævnte sag, medfører derfor heller ingen ændring af den hidtidige praksis vedrørende valutaterminskontrakter samt rente- og valutaswaps, hvorefter den ene valuta i terminskontrakten eller swapaftalen som altovervejende regel skal være den samme valuta som den erhvervsmæssige gæld.
 Landsskatteretten fandt i SKM2016.316.LSR, at en renteswapaftale, hvor skatteyderen opnåede at bytte en variabel forrentning på et underliggende realkreditlån i en udlejningsejendom til en fast forrentning, måtte anses for tilknyttet udlejningsvirksomheden. Det gjaldt, uanset at skatteyderen i forvejen havde indgået en valutaswapaftale, der var anset for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed og som medførte, at en del af gælden reelt var omlagt til en anden valuta, medens den nye renteswapaftale var indgået i den oprindelige valuta. Det underliggende realkreditlån udgjorde EUR 446.400,00. Med valutaswappen blev EUR 268.000,00 reelt omlagt til en gæld på CHF 439.225,00. Det efterlod en "tilbageværende" gæld i EUR på EUR 178.400,00. Renteswappen vedrørte imidlertid en teknisk hovedstol på EUR 446.400,00 kr. Landsskatteretten fandt desuagtet, at renteswappen havde tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed
 Skatterådet fandt i SKM2018.217.SR, at 2 renteswapaftaler kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, selv om en del af de underliggende erhvervsmæssige lån via valutaswaps reelt var omlagt til en anden valuta. Den tekniske hovedstol af renteswapaftalerne oversteg ikke den erhvervsmæssige gæld (uden hensyn til valutaswapaftalerne) i den pågældende valuta.
 Disse afgørelser viser, at der i visse tilfælde kan indgås flere kontrakter, der anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, vedrørende den samme gæld.
 En finansiel kontrakt kan overgå fra at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed til ikke at have det, f.eks. hvis den underliggende gæld indfries eller nedbringes til et lavere beløb end kontraktens tekniske hovedstol, uden at kontrakten ændres. Det kan f.eks. også være tilfældet, hvis gældens valuta ændres, så der ikke længere er sammenfald i valutaerne. Der kan også ske en overgang den modsatte vej. Se SKM2018.217.SR. Sker ændringen i løbet af et indkomstår, kan virkningen blive, at et tab for en del af året er kildeartsbegrænset, medens et tab for en anden del af året ikke er det.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse kan en finansiel kontrakt herefter anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed i følgende tilfælde, jf. ovenfor:
 Finansielle kontrakter, der har til formål at reducere virksomhedens finansieringsomkostninger.
 Finansielle kontrakter, hvor de underliggende aktiver eller passiver er andet end tilgodehavender eller gæld.
 Det er dog en betingelse, at der er en tæt sammenhæng mellem den finansielle kontrakt og det underliggende aktiv eller passiv. Følgende betingelser skal derfor alle være opfyldt:
 Den ene valuta i en valutaterminskontrakt eller en swapaftale skal være den samme valuta, som den valuta, den erhvervsmæssige gæld er optaget i.x
 SKM2013.769.LSR.
 Landsretten gav Skatteministeriet medhold i, at tab på valutaterminskontrakter ikke var lidt i skatteyderens eventuelle næringsvirksomhed med valutaterminskontrakter, men i et kommanditselskab uden for næringsvirksomhed og i ægtefællens virksomhed. Tabene var derfor kun fradragsberettigede som kildeartsbegrænsede fradrag, jf. KGL § 32, stk. 1.
 Dommen er en stadfæstelse af SKM2019.56.BR.
 Den tidligere afgørelse fra Landsskatteretten er offentliggjort som SKM2014.211.LSR.
 Skatterådet, Ligningsrådet og SKM-meddelelser
 xSKM2020.223.SKTSTx
 xStyresignal, indeholdende en præcisering af praksis for, hvornår en finansiel kontrakt for fysiske personer kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, således at tab ikke er kildeartsbegrænset, og således, at den finansielle kontrakt kan indlægges i virksomhedsordningen.x
 xStyresignalet er indarbejdet i Den juridiske vejledning i udgaven 2020-2. Der kan anmodes om genoptagelse inden for den sædvanlige tidsfrist i SFL § 26, stk. 2.x


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 21.12.2013
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 377/18
 Tužba podnesena 6. studenoga 2013. — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe protiv Komisije
 (Predmet T-579/13)
 2013/C 377/42
 Jezik postupka: talijanski
 Stranke
 Tužitelj: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Rim, Italija) (zastupnici: D. Dodaro i S. Cianciullo, odvjetnici)
 Tuženik: Europska komisija
 Zahtjevi
 Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
 —
 utvrdi da ponuda uspješnog ponuditelja Città di Roma Metronotte s.r.l. nije u skladu s posebnim pravilima kojima se uređuje nadmetanje i posebno s točkom 5.2 specifikacija prema kojima su ponude trebale biti sastavljene u skladu s „europskim i nacionalnim radnim pravom koje se primjenjuje na pitanja prijenosa poduzeća, a osobito s Direktivom 2001/23/EZ i s nacionalnim propisima za njenu provedbu”, osobito uzimajući u obzir „odredbe o zaštiti prava zaposlenika u slučaju promjene poslodavca uslijed sporazumnog prijenosa poduzeća”;
 —
 utvrdi da ponuda koju je podnio Città di Roma Metronotte s.r.l. objektivno krši načelo jednakosti postupanja kao i tržišno natjecanje, te da je stoga u suprotnosti s odredbama sadržanim u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, čija uvodna izjava 41. precizira da je „[s]vrha postupka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi [...] udovoljavanje potrebama institucija pod najboljim mogućim uvjetima, osiguravajući mogućnost jednakog pristupa ugovorima o javnoj nabavi te poštujući načela transparentnosti i nediskriminacije”;
 —
 slijedom navedenog, poništi dodjelu ugovora u korist Città di Roma Metronotte s.r.l., kao i eventualno potpisani ugovor s navedenim poduzećem;
 —
 naloži Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka;
 —
 naloži Europskoj komisiji da naknadi štetu.
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti
 Predmetna tužba usmjerena je protiv odluke koju je donijelo Predstavništvo Europske komisije u Italiji [Rappresentanza della Commissione Europea in Italia], prot. ARES (2013) 2936015, 27. kolovoza 2013., a odnosi se na „PO/2013-11-SEC/ROM — Poziv na nadmetanje u međuinstitucionalnoj nabavi za usluge zaštite i prijema u Kući Europske unije, uredima u Rimu i Milanu [Casa dell’Unione europea uffici di Roma e Milano] — Dio 1 RCE i UIPE u Rimu”, kojom je odbijena ponuda tužitelja.
 U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.
 1.
 Prvi tužbeni razlog se odnosi na povredu posebnih pravila kojima se uređuje nadmetanje i načela jednakog postupanja.
 —
 S tim u vezi ističe se da su posebna pravila predviđala da je uspješni ponuditelj usluge trebao preuzeti ugovore o radu zaštitara koji su već zaposleni na istim radnim mjestima u poduzeću koje je predmet prenošenja. Uspješni ponuditelj je međutim odbio preuzeti ugovore; i da je
 —
 implicitnim prihvaćanjem dodijeljenog ugovora tuženik povrijedio načelo jednakog postupanja, koje podrazumijeva izradu i nepristranu primjenu pravila o nadmetanju, nedvosmislenih i jednakih za sve sudionike.
 2.
 Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu Uredbe (EU) br. 1268/2012 Europske komisije.
 —
 S tim u vezi ističe se povreda načela određenog u članku 2. Direktive 2004/18/EZ kojim se jamči jednako postupanje prema podnositeljima ponuda, kao i načela sadržanih u spomenutoj direktivi kojima se jamči poštivanje transparentnosti i tržišnog natjecanja kao i poštivanje mjerodavnih normi u području zaštite na radu; i da je
 —
 već samo nepoštivanje pravila nadmetanja, kolektivnog ugovora te nacionalnih i načela Zajednice kojima se jamči zaštita zaposlenika, a koje su drugi natjecatelji poštovali, dozvolio uspješnom ponuditelju da predloži ekonomski povoljniju ponudu.


text:
8 . 2 . 97 1 PH Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften Nr . C 40/23
 Klagegründe und wesentliche Argumente aufzuheben, der auf Abgabe einer rechtsgültigen Beur
 Die Klägerin, eine in Liquidation befindliche Gesellschaft teilung für den Zeitraum von 1991 bis 1993 sowie auf
 des Stahlsektors, wendet sich mit ihrer Klage hauptsächlich Zahlung einer Entschädigung als Ersatz des immateriel
 gegen dieselbe Entscheidung, die Gegenstand der Rechts len Schadens gerichtet war, den er wegen des Verstoßes
 sachen T-164/96 (Moccia Irme ), T-165/96 ( Prolafer ) und gegen die Vorschriften über die Erstellung der Beurtei
 T-166/96 ( Ferriera Acciaieria Casilina ) ist, soweit sie von lung und wegen verspäteter Aufnahme der Beurteilung
 dieser Entscheidung betroffen ist. in die Personalakte erlitten hat,
 Die Klagegründe und wesentlichen Argumente entsprechen — soweit erforderlich, die Entscheidung der Kommission
 denen in den vorgenannten Rechtssachen . vom 18 . Juli 1996 über die ausdrückliche Zurückwei
 sung seiner Beschwerde Nr . R/147/96 aufzuheben,
 — die Beklagte zu verurteilen, eine Entschädigung als
 Ersatz immaterieller Schäden in Flöhe von 500 000 BFR
 Klage der Salini Costruttori SpA gegen die Kommission der oder einen anderen, vom Gericht nach billigem Ermes
 Europäischen Gemeinschaften, eingereicht am 26. Novem sen festzusetzenden Betrag zu zahlen,
 ber 1996
 — der Beklagten die Kosten des Verfahrens aufzuerle
 ( Rechtssache T-188/96 )
 gen .
 ( 97/C 40/54 )
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 (Verfahrenssprache: Französich)
 Der Kläger wendet sich dagegen, daß die Anstellungsbe
 Die Salini Costruttori SpA, Rom, hat am 26 . November hörde den Eingang seiner Beurteilung für den Zeitraum von
 1996 eine Klage gegen die Kommission der Europäischen 1991 bis 1993 erst am 20 . Januar 1995 offiziell in das
 Gemeinschaften beim Gericht erster Instanz der Europäi Register eingetragen und die Beurteilung in seine Personal
 schen Gemeinschaften eingereicht. Prozeßbevollmächtigter akte aufgenommen hat, obwohl diese Beurteilung lediglich
 der Klägerin ist Rechtsanwalt Jean-Pierre Cuny, Versailles eine Fortschreibung der Beurteilung für den Zeitraum von
 ( Frankreich). 1989 bis 1991 gewesen sei .
 Die Klägerin beantragt, festzustellen, daß es die Kommis Mit Schreiben vom 25 . Juli 1995 beantragte der Kläger
 sion rechtswidrig unterlassen hat, eine Entscheidung gemäß gemäß Artikel 90 Absatz 1 des Statuts insbesondere die
 den Artikeln 93 Absatz 2 und 101 EG-Vertrag an die Erstellung einer ordnungsgemäßen Beurteilung für den
 italienische Regierung zu richten . betreffenden Zeitraum . Die Kommission lehnte diesen
 Klagegründe und wesentliche Argumente Antrag ausdrücklich ab . Die gegen diese Ablehnungsent
 scheidung gerichtete Beschwerde wurde insoweit nur teil
 Die Klagegründe und wesentlichen Argumente entsprechen weise zurückgewiesen, als die Verwaltung ihm einen Betrag
 denjenigen in der Rechtssache T-l 87/96 . von 35 000 BFR als Ersatz des erlittenen immateriellen
 Schadens anbot .
 Die vorliegende Klage richtet sich gegen diese letztgenannte
 Klage des Lars Bo Rasmussen gegen die Kommission der Entscheidung. Zur Stützung seiner Forderungen beruft sich
 Europäischen Gemeinschaften, eingereicht am 26. Novem der Kläger auf einen Verstoß gegen die Grundsätze der
 ber 1996 Fürsorgepflicht und der Gleichbehandlung sowie gegen die
 Artikel 26 und 43 des Statuts .
 ( Rechtssache T-193/96 )
 ( 97/C 40/55 ) Hierzu führt er aus, daß die Beurteilung diejenige für den
 Zeitraum von 1989 bis 1991 fortschreibe und sich nur auf
 (Verfahrenssprache: Französisch) vier Monate erstrecke, die er in der Direktion D der GD V
 verbracht habe . Diese Beurteilung sei vom Generaldirektor
 Lars Bo Rasmussen, wohnhaft in Dalheim ( Luxemburg), des Übersetzungsdienstes erstellt worden, und im Hinblick
 hat am 26 . November 1996 eine Klage gegen die Kommis darauf, daß er am 1 . März 1991 der GD „ Beschäftigung "
 sion der Europäischen Gemeinschaften beim Gericht erster zugewiesen worden sei, seien eine grundlegende Änderung
 Instanz der Europäischen Gemeinschaften eingereicht. seiner Aufgaben wie auch ein Wechsel des Beurteilenden
 Prozeß- und Zustellungsbevollmächtigter des Klägers ist festzustellen . Unter diesen Umständen habe eine Fortschrei
 Rechtsanwalt Carlo Revoldini , 180 , route de Longwy, bung nicht stattfinden dürfen und können .
 Luxemburg.
 Der Kläger ist außerdem der Ansicht, er habe wie jeder
 Der Kläger beantragt, andere Beamte Anspruch auf eine rechtsgültige Beurteilung,
 — die Entscheidung der Anstellungsbehörde über die damit die zuständigen Stellen sich zu seiner Beförderungs
 Ablehnung seines Antrags D/661 /95 vom 27. Juli 1995 und Laufbahnanwartschaft äußern könnten .


type: legislation

text:
 6.10.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 324/3
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2020/1395
 af 5. oktober 2020
 om fornyelse af godkendelsen af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 som fodertilsætningsstof til slagtekyllinger, om dets godkendelse til hønniker og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1292/2008 (indehaveren af godkendelsen er Evonik Nutrition & Care GmbH)
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om godkendelse af fodertilsætningsstoffer og om grundlaget og procedurerne for at meddele og forny en sådan godkendelse.
 (2)
 Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 blev ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1292/2008 godkendt for en periode på 10 år som tilsætningsstof til foder til slagtekyllinger (2).
 (3)
 I overensstemmelse med artikel 14 forordning (EF) nr. 1831/2003, sammenholdt med artikel 7 i samme forordning, har indehaveren indgivet en ansøgning om godkendelse af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 som fodertilsætningsstof, om fornyelse af godkendelsen til slagtekyllinger, om en ny godkendelse til hønniker og med en anmodning om, at stoffet klassificeres i tilsætningsstofkategorien »zootekniske tilsætningsstoffer«. Ansøgningen var vedlagt de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til forordningens artikel 7, stk. 3, og artikel 14, stk. 2.
 (4)
 Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (»autoriteten«) konkluderede i sin udtalelse af 28. januar 2020 (3), at ansøgeren har fremlagt data, der viser, at tilsætningsstoffet opfylder godkendelsesbetingelserne. Autoriteten bekræftede sine tidligere konklusioner om, at Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 ikke har skadelige virkninger på dyrs sundhed, forbrugernes sikkerhed eller miljøet. Den konkluderede endvidere, at det ikke er hud- eller øjenirriterende eller hudsensibiliserende, men bør betragtes som et potentielt respiratorisk sensibiliserende stof. Kommissionen mener derfor, at der bør træffes passende beskyttelsesforanstaltninger for at forhindre negative virkninger for menneskers sundhed, navnlig hvad angår brugerne af tilsætningsstoffet. Autoriteten konkluderede endvidere, at tilsætningsstoffet har potentialet til at være effektivt i hønniker.
 (5)
 Vurderingen af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 viser, at betingelserne for godkendelse, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1831/2003, er opfyldt. Derfor bør godkendelsen af dette tilsætningsstof fornyes som anført i bilaget til nærværende forordning.
 (6)
 Som følge af fornyelsen af godkendelsen af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 som fodertilsætningsstof på de betingelser, der er fastsat i bilaget til nærværende forordning, bør forordning (EF) nr. 1292/2008 ophæves.
 (7)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Godkendelsen af det i bilaget opførte tilsætningsstof, der tilhører tilsætningsstofkategorien »zootekniske tilsætningsstoffer« og den funktionelle gruppe »tarmflorastabilisatorer« til hønniker, fornyes i samme kategori og funktionelle gruppe for slagtekyllinger på de betingelser, der er fastsat i bilaget.
 Artikel 2
 Forordning (EF) nr. 1292/2008 ophæves.
 Artikel 3
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 5. oktober 2020.
 På Kommissionens vegne
 Ursula VON DER LEYEN
 Formand
 (1) EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1292/2008 af 18. december 2008 om godkendelse af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940 (Ecobiol og Ecobiol plus) som fodertilsætningsstof (EUT L 340 af 19.12.2008, s. 36).
 (3) EFSA Journal 2020;18(2):6014.
 BILAG
 Tilsætningsstoffets identifikationsnummer
 Navn på indehaveren af godkendelsen
 Tilsætningsstof
 Sammensætning, kemisk betegnelse, beskrivelse, analysemetode
 Dyreart eller -kategori
 Maksimumsalder
 Minimumsindhold
 Maksimumsindhold
 Andre bestemmelser
 Godkendelse gyldig til
 CFU/kg fuldfoder med et vandindhold på 12 %
 Kategori: zootekniske tilsætningsstoffer. Funktionel gruppe: tarmflorastabilisatorer
 4b1822
 Evonik Nutrition & Care GmbH
 Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940
 Tilsætningsstoffets sammensætning
 Præparat af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940, der indeholder mindst:
 —
 1 ×109 CFU/g tilsætningsstof
 Fast form
 Slagte-kyllinger
 Hønniker
 —
 1 × 109
 —
 1.
 I brugsvejledningen for anvendelse af tilsætningsstoffet og forblandingen angives oplagringsbetingelser og stabilitet over for varmebehandling.
 2.
 Kan anvendes i foder, der indeholder en af følgende tilladte coccidiostatika: diclazuril, monensinnatrium eller nicarbazin.
 3.
 Foderstofvirksomheds-lederne skal fastlægge driftsprocedurer og administrative foranstaltninger for brugerne af tilsætningsstoffet og forblandingerne med henblik på at imødegå risici ved anvendelse. Hvis disse risici ikke kan fjernes eller begrænses til et minimum gennem sådanne procedurer og foranstaltninger, skal tilsætningsstoffet og forblandingerne anvendes med personlige værnemidler, herunder åndedrætsværn, sikkerhedsbriller og handsker.
 26.10.2030
 Aktivstoffets karakteristika
 Sporer af Bacillus amyloliquefaciens CECT 5940
 Analysemetode
 (1)
 Tælling ved pladespredningsmetode med anvendelse af trypton-soja-agar (EN 15 784 ).
 Identifikation ved PFG-elektroforese (pulsed-field gel electrophoresis method).
 (1) Nærmere oplysninger om analysemetoderne findes på referencelaboratoriets hjemmeside: https://ec.europa.eu/jrc/en/eurl/feed-additives/evaluation-reports.


text:
 26.2.2021
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 68/149
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) 2021/342 VAN DE COMMISSIE
 van 25 februari 2021
 tot wederinstelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit het Koninkrijk Thailand, voor zover het River Kwai International Food Industry Co., Ltd betreft, naar aanleiding van de heropening van het tussentijdse nieuwe onderzoek op grond van artikel 11, lid 3, van Verordening (EU) 2016/1036 van het Europees Parlement en de Raad
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EU) 2016/1036 van het Europees Parlement en de Raad van 8 juni 2016 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Unie (1) (“de basisverordening”) , en met name artikel 9, lid 4, artikel 11, leden 2 en 3, en artikel 14, lid 1,
 Overwegende hetgeen volgt:
 1. PROCEDURE
 1.1. Voorafgaande onderzoeken en geldende maatregelen
 (1)
 Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 875/2013 (2) heeft de Raad het definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand, naar aanleiding van een nieuw onderzoek in verband met het vervallen van de maatregelen, wederingesteld.
 (2)
 Naar aanleiding van een verzoek dat op 14 februari 2013 was ingediend door River Kwai International Food Industry Co., Ltd (“RK”), een producent-exporteur uit Thailand, kondigde de Commissie de opening aan van een gedeeltelijk tussentijds nieuw onderzoek op grond van artikel 11, lid 3 van de basisverordening, dat beperkt was tot een onderzoek naar dumping wat de indiener van het verzoek betreft.
 (3)
 In de loop van het onderzoek heeft de Commissie vastgesteld dat de omstandigheden op basis waarvan de geldende maatregelen werden ingesteld, waren gewijzigd en dat deze wijzigingen van blijvende aard waren.
 (4)
 De Commissie heeft met name vastgesteld dat de gewijzigde omstandigheden verband hielden met veranderingen in het productassortiment van RK. Deze wijzigingen hebben een rechtstreeks effect op de productiekosten. In het licht van de resultaten van het onderzoek achtte de Commissie het passend het antidumpingrecht op invoer door RK van het onderzochte product (3) te wijzigen.
 (5)
 Op 24 maart 2014 heeft de Raad Uitvoeringsverordening (EU) nr. 307/2014 (4) (“de verordening van 2014”) tot wijziging van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 875/2013 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand, naar aanleiding van een tussentijds nieuw onderzoek op grond van artikel 11, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1225/2009 van de Raad (5) vastgesteld.
 (6)
 Bij de verordening van 2014 werd het antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand, dat van toepassing was op RK, verlaagd van 12,8 % tot 3,6 %.
 (7)
 Na de heropening van dit onderzoek werd de duur van de maatregelen verlengd bij Uitvoeringsverordening (EU) 2019/1996 van de Commissie (6) (“de verordening van 2019 tot instelling van een nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen”) tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermais in korrels van oorsprong uit het Koninkrijk Thailand, naar aanleiding van een nieuw onderzoek in verband met het vervallen van de maatregelen op grond van artikel 11, lid 2 van de basisverordening. Dat is de thans geldende verordening met betrekking tot RK en andere producenten-exporteurs.
 1.2. Arresten van het Gerecht en het Hof van Justitie van de Europese Unie
 (8)
 Op 18 juni 2014 heeft de Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) bij het Gerecht van de Europese Unie (“het Gerecht”) een verzoekschrift tot nietigverklaring van de verordening van 2014 ingesteld.
 (9)
 In zijn arrest van 14 december 2017 (“het arrest van het Gerecht”) (7) heeft het Gerecht de verordening van 2014 nietig verklaard.
 (10)
 Op 23 februari 2018 heeft RK een beroep ingesteld tot vernietiging van het arrest van het Gerecht.
 (11)
 In zijn arrest van 28 maart 2019 heeft het Hof van Justitie van de Europese Unie (“het Hof”) het door RK ingestelde beroep ongegrond verklaard en het arrest van het Gerecht bevestigd (“het arrest van het Hof”) (8).
 (12)
 Het HvJ bevestigde de vaststelling van het Gerecht dat de procedurele rechten van AETMD waren geschonden met betrekking tot haar verzoek om openbaarmaking van informatie over de mogelijkheid van een onjuiste verdeling van de kosten tussen RK en haar verbonden entiteit AgriFresh Co., Ltd (“AgriFresh”); de toerekening van de kosten is een van de door RK ter ondersteuning van zijn verzoek om een tussentijds nieuw onderzoek geopperde mogelijke oorzaken van de verlaging van de productiekosten. Het Gerecht heeft geoordeeld dat de AETMD in dit verband tijdens de administratieve procedure geen mededeling van feiten en overwegingen, waardoor zij haar standpunt daadwerkelijk kenbaar zou hebben kunnen maken, heeft verkregen.
 2. UITVOERING VAN DE ARRESTEN VAN HET HOF
 (13)
 Overeenkomstig artikel 266 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie (VWEU) zijn de instellingen van de Unie verplicht arresten van het Hof van Justitie uit te voeren. Indien een door de instellingen van de Unie in het kader van een bestuurlijke procedure, zoals het antidumpingonderzoek in casu, vastgestelde handeling nietig wordt verklaard, wordt aan een arrest uitvoering gegeven door de nietig verklaarde handeling te vervangen door een nieuwe waarin de door het Hof vastgestelde onwettigheid wordt opgeheven (9).
 (14)
 Volgens de rechtspraak van het Hof van Justitie mag de procedure ter vervanging van een nietig verklaarde handeling worden hervat op het precieze punt waarop de onwettigheid is ontstaan (10). Dit houdt met name in dat wanneer een handeling tot afsluiting van een bestuurlijke procedure nietig wordt verklaard, de nietigverklaring niet noodzakelijkerwijs betrekking heeft op de voorbereidende handelingen, zoals die tot inleiding van de antidumpingprocedure. Derhalve heeft de Commissie bij de uitvoering van het arrest de mogelijkheid om de aspecten van de procedure die tot de nietigverklaring hebben geleid te herstellen en de delen waarvoor het arrest geen gevolgen heeft, ongewijzigd te laten (11).
 (15)
 De nietigverklaring van de verordening van 2014 was het gevolg van de niet-eerbiediging van de rechten van de verdediging in één fase van de betrokken administratieve procedure, namelijk het ontbreken van de mededeling aan AETMD van bepaalde informatie over de herstructurering van RK en het effect van die herstructurering op de beoordeling van zowel de blijvende aard van de aangevoerde wijzigingen in de omstandigheden als de berekening van de dumpingmarge (12).
 (16)
 Derhalve moet, overeenkomstig de arresten van het Hof, de mogelijkheid van een onjuiste verdeling van de kosten tussen RK en AgriFresh, die door AETMD tijdens de administratieve procedure is aangevoerd en die, naast een rationalisering van de activiteit van RK, een van de mogelijke oorzaken van de verlaging van de productiekosten vormde, worden onderzocht door het onderzoek te heropenen met volledige inachtneming van de rechten van verdediging van AETMD, zoals die door de rechterlijke instanties van de Unie zijn geëerbiedigd. Daarentegen blijven bevindingen die door verzoekers niet zijn betwist of die door het Gerecht zijn afgewezen of niet zijn onderzocht (“onbetwiste of bevestigde bevindingen”), geldig. Deze bevindingen worden beschreven en beoordeeld in de verordening van 2014. Met betrekking tot deze onbetwiste of bevestigde vaststellingen verwijst de Commissie naar de tekst van de verordening van 2014 (13), zoals bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie (14).
 (17)
 Ter uitvoering van de arresten van het Hof heeft de Commissie een bericht (15) gepubliceerd tot heropening van het antidumpingonderzoek betreffende de invoer van bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand, dat heeft geleid tot de vaststelling van de verordening van 2014, voor zover deze betrekking had op RK.
 (18)
 De belanghebbenden werden in kennis gesteld van de heropening van het antidumpingonderzoek door de bekendmaking van een bericht in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 (19)
 De Commissie heeft RK, de vertegenwoordigers van het land van uitvoer en AETMD officieel in kennis gesteld van de gedeeltelijke heropening van het onderzoek.
 (20)
 Belanghebbenden werden in de gelegenheid gesteld om binnen de in het bericht vermelde termijn hun standpunt schriftelijk kenbaar te maken en een verzoek in te dienen om te worden gehoord.
 2.1. Procedurele stappen ter uitvoering van de arresten van het Hof
 (21)
 Na de heropening heeft de Commissie RK en zijn verbonden ondernemingen een vragenlijst toegezonden over de productiekosten van het onderzochte product, met inbegrip van interondernemingsaspecten van dergelijke kosten.
 (22)
 Er werden antwoorden op de vragenlijst ontvangen van RK, Agripure Holdings Public Co. Ltd, AgriFresh en Sweet Corn Products Co. Ltd.
 (23)
 De Commissie heeft op grond van artikel 16 van de basisverordening bij de vier ondernemingen in Thailand een controle ter plaatse uitgevoerd om de in de vragenlijsten verstrekte informatie te controleren.
 —
 River Kwai International Food Industry Co., Ltd, Kanchanaburi, Thailand;
 —
 AgriFresh Co. Ltd, Kanchanaburi, Thailand (“AgriFresh”);
 —
 Agripure Holdings Public Co. Ltd, Bangkok, Thailand (“Agripure”);
 —
 Sweet Corn Products Co. Ltd, Kanchanaburi, Thailand (“SCP”).
 2.2. Onderzoektijdvak
 (24)
 Het onderzoek heeft betrekking op de periode van 1 juli 2011 tot en met 31 december 2012 (“het nieuwe onderzoektijdvak” of “NOT”).
 2.3. Onderzoek naar de verdeling van de kosten tussen River Kwai International Food Industry Co., Ltd en haar verbonden ondernemingen
 (25)
 Volgens de arresten van het Hof moest de Commissie de verdeling van de kosten tussen RK en haar dochteronderneming AgriFresh opnieuw onderzoeken. De Commissie heeft eerst de groepsstructuur onderzocht om ervoor te zorgen dat alle relevante kosten, die mogelijk zijn of hadden moeten zijn in rekening gebracht, toegerekend of verdeeld over groepsondernemingen en die van invloed kunnen zijn geweest op de productiekosten van River Kwai International Food Industry Co., Ltd en/of AgriFresh, in aanmerking werden genomen.
 (26)
 In dit verband heeft de Commissie twee andere groepsondernemingen geïdentificeerd: Agripure Holdings Public Co. Ltd (de moedermaatschappij van RK — “Agripure”) en Sweet Corn Products Co. Ltd (een dochteronderneming van RK — “SCP”, eveneens gevestigd in Kanchanaburi) waarvan de kosten nader onderzoek rechtvaardigden.
 (27)
 Naast de in de overwegingen 28 tot 50 beschreven elementen heeft de Commissie in haar beoordeling ook rekening gehouden met de volgende argumenten van AETMD in het kader van deze heropeningsprocedure:
 i)
 prijsmanipulatie bij aankopen van grondstoffen door RK en AgriFresh bij gemeenschappelijke leveranciers, waarbij RK lager zou betalen dan de marktprijs om haar productiekosten en normale waarde kunstmatig te verlagen, terwijl AgriFresh aan dezelfde leverancier een hogere prijs dan de marktprijs zou betalen, alsmede
 ii)
 de aankoop door RK van babymaïs bij AgriFresh is mogelijk niet tegen marktprijzen, omdat er tussen de ondernemingen een compensatieregeling zou kunnen bestaan.
 (28)
 De Commissie heeft vastgesteld dat de meest voorkomende grondstoffen van RK blikken, deksels en groene maïs zijn. Aangezien blikken en deksels niet worden gebruikt voor de verse producten die AgriFresh verkoopt, heeft de Commissie de rekeningen van de leveranciers van groene maïs van RK onderzocht. De Commissie heeft vastgesteld dat er veel verschillende leveranciers waren aan RK met vergelijkbare gemiddelde prijzen en dat er in het TNO geen groene maïs van Agrifresh aan RK werd verkocht.
 (29)
 Bovendien heeft de Commissie vastgesteld dat de aankoop van babymaïs door RK bij AgriFresh niet werd aangerekend op de productiekosten van RK voor het onderzochte product (16), aangezien babymaïs geen grondstof voor het onderzochte product is.
 2.3.1. Agripure Holdings Public Co. Ltd (“Agripure”)
 Beheersvergoedingen
 (30)
 Agripure rekende RK in het TNO een aanzienlijke beheersvergoeding aan. Deze vergoeding werd niet in rekening gebracht bij andere vennootschappen van de groep. De hoogte van de vergoeding werd periodiek herzien om alle kosten van Agripure te dekken en winst te maken. De door Agripure verleende diensten omvatten contractueel advies, strategie, organisatie, interne controle en financiën. De Commissie werd ervan in kennis gesteld dat de vergoeding ook betrekking had op marketing, die door de werknemers van Agripure vrijwel uitsluitend ten behoeve van RK werd verricht.
 (31)
 Bepaalde afdelingen van Agripure verleenden echter soorten diensten die ook ten goede zouden zijn gekomen aan andere groepsondernemingen, namelijk AgriFresh en SCP. Als zodanig heeft de Commissie vastgesteld dat RK in haar boekhouding de beheersvergoeding die RK in het TNO aan Agripure betaalde, niet te laag had opgegeven.
 Intragroepslening van Agripure aan RK
 (32)
 Er was sprake van een kortlopende lening van Agripure aan RK tegen een jaarlijkse rentevoet van tussen 4 % en 6 %, die binnen ongeveer 40 dagen door RK werd terugbetaald. Het percentage werd geacht marktconform te zijn, aangezien het vergelijkbaar was met de rente op andere kortlopende leningen van niet-verbonden financiële instellingen (met een jaarlijkse rente die eveneens varieerde van 4 % tot 6 %). Gezien de zeer korte looptijd van de lening waren de werkelijke rentekosten van RK in het tijdvak van het nieuwe onderzoek niet van belang.
 2.3.2. Sweet Corn Products Co. Ltd, Kanchanaburi, Thailand
 (33)
 De operationele activiteiten van SCP bevinden zich op dezelfde locatie als RK, hoewel het hoofdkantoor een paar kilometer verderop ligt.
 (34)
 Vastgesteld werd dat SCP suikermaïs tegen marktprijzen aan RK verkocht en de aankoopkosten door RK niet aan het onderzochte product werden toegerekend, aangezien suikermaïs geen grondstof is die door RK wordt gebruikt voor de productie van het onderzochte product.
 (35)
 SCP huurde in het tijdvak van het nieuwe onderzoek een klein stuk grond op het terrein van RK. Aangezien de waarde van de grond niet wordt afgeschreven, werden geen kosten voor dat perceel in de uitgaven van RK opgenomen, terwijl de huurinkomsten van RK niet aan het onderzochte product werden toegerekend. Als zodanig hadden de huurinkomsten geen invloed op de kosten van RK.
 2.3.3. Door RK en AgriFresh gedeelde kosten
 (36)
 De Commissie onderzocht de kosten die door RK of AgriFresh waren betaald en die opnieuw in rekening werden gebracht, omgeslagen of aan de andere onderneming werden toegerekend.
 Elektriciteitskosten
 (37)
 Bepaalde elektriciteitskosten werden aanvankelijk door RK betaald en vervolgens aan AgriFresh doorberekend. De Commissie merkte op dat de herberekende bedragen vergelijkbaar waren, maar iets hoger dan wanneer de kosten waren toegerekend op basis van de respectieve omzet. Dit was echter in overeenstemming met de verklaring dat de verse productieactiviteiten van AgriFresh hogere koelkosten vergen. De elektriciteitskosten van RK werden toegerekend aan het onderzochte product, terwijl de inkomsten van AgriFresh niet aan het onderzochte product werden toegerekend. Als zodanig concludeerde de Commissie dat de elektriciteitskosten van RK voor het onderzochte product niet te laag waren opgegeven.
 Kwaliteitscontrole en reserveonderdelen
 (38)
 RK rekent AgriFresh kwaliteitscontrole aan, aangezien AgriFresh geen eigen kwaliteitscontroleafdeling heeft, en occasioneel onderdelen voor onderhoud. De door RK gemaakte kosten werden toegerekend aan het onderzochte product. De van AgriFresh ontvangen inkomsten werden niet aan het onderzochte product toegerekend. Als zodanig werd voor het onderzochte product geen melding gemaakt van dergelijke kosten voor RK.
 2.3.4. Transacties tussen RK en AgriFresh
 Grond, gebouwen en machines die AgriFresh van RK huurt
 (39)
 Gedurende de eerste zes maanden van het tijdvak van het nieuwe onderzoek heeft AgriFresh van RK een klein perceel grond gehuurd, evenals een aantal machines en wat uitrusting op een aangrenzend perceel grond, gelegen op de locatie van RK. Op dat moment huurde AgriFresh het aangrenzende stuk grond van een niet-verbonden derde.
 (40)
 De afschrijvingskosten voor RK werden toegerekend aan het onderzochte product, terwijl de huurinkomsten van AgriFresh in andere inkomsten werden geregistreerd en niet aan het onderzochte product werden toegerekend. Als zodanig was er in dit verband geen onderschatting van de kosten van RK voor het onderzochte product.
 (41)
 Vanaf begin 2012 kocht AgriFresh de machines voor de productie van verse producten tegen nettoboekwaarde van RK en pacht zij grond en een klein deel van een gebouw op dezelfde locatie als RK van een partij die als verbonden kan worden beschouwd. Dit had geen gevolgen voor de aan het onderzochte product toegewezen kosten van RK.
 (42)
 Bovendien heeft AgriFresh in het tijdvak van het nieuwe onderzoek een stuk landbouwgrond van RK gehuurd. De door AgriFresh betaalde huur bedroeg minder kosten per vierkante meter dan AgriFresh aan een niet-verbonden derde betaalde. Er waren echter geen gevolgen voor de kosten voor RK, aangezien de door RK ontvangen inkomsten niet aan het onderzochte product werden toegerekend.
 Lening van AgriFresh aan RK
 (43)
 In het tijdvak van het nieuwe onderzoek was er sprake van een lening van AgriFresh aan RK voor een zeer korte duur (zes dagen) tegen een rente van 4 % tot 6 %. Vanwege de zeer korte looptijd van de lening was de betaalde rente in absolute termen niet van belang, terwijl de rente als marktconform werd beschouwd, aangezien deze in overeenstemming was met de rentetarieven die RK aan niet-verbonden financiële instellingen betaalde.
 Administratief personeel
 (44)
 Wat het administratieve personeel betreft, zijn de aan AgriFresh doorgerekende kosten onderzocht en in overeenstemming bevonden met de respectieve omzet van de ondernemingen. Bovendien werden de inkomsten die RK ontving van AgriFresh niet toegerekend aan het onderzochte product. Als zodanig was er in dit verband geen sprake van een te lage kostendeclaratie door RK.
 Overige kosten
 (45)
 De kostenrekeningen in de procesbalansen van beide ondernemingen werden voor het tijdvak van het nieuwe onderzoek onderzocht om vast te stellen of er andere kostenposten waren die ongewoon laag leken voor RK of hoog voor AgriFresh, wat de mogelijkheid van een over- of onderverdeling van kosten tussen de ondernemingen mogelijk had gemaakt. Het onderzoek van andere kosten heeft dergelijke bezwaren niet doen rijzen.
 (46)
 De Commissie heeft ook de rekeningen tussen ondernemingen van de groep onderzocht, maar heeft geen onredelijke kostenallocaties vastgesteld.
 2.4. Conclusie over de verdeling van de kosten tussen RK en AgriFresh en andere groepsondernemingen
 (47)
 Overeenkomstig de arresten van het Hof heeft de Commissie de verdeling van de kosten tussen RK en haar dochteronderneming AgriFresh grondig onderzocht. Ook breidde zij haar onderzoek uit tot de verdeling van de kosten tussen RK en haar moedermaatschappij Agripure en haar dochteronderneming SCP.
 (48)
 Met betrekking tot de beheersvergoeding die Agripure aan RK aanrekende, heeft de Commissie vastgesteld dat RK in dit verband in het tijdvak van het nieuwe onderzoek geen te lage kostendeclaraties had ingediend.
 (49)
 Wat de elektriciteitskosten, kwaliteitscontrole en reserveonderdelen betreft, zijn de aan RK en het onderzochte product in rekening gebrachte bedragen niet onderschat en hebben de inkomsten van AgriFresh de kosten van het onderzochte product niet verlaagd.
 (50)
 Wat de door RK aan AgriFresh en SCP verhuurde terreinen, gebouwen en machines betreft, werden de desbetreffende afschrijvingskosten voor RK toegerekend aan het onderzochte product en niet gecompenseerd door de inkomsten van respectievelijk AgriFresh en SCP. Als zodanig was er geen onderschatting van de kosten voor het onderzochte product.
 (51)
 De leningen van Agripure en AgriFresh aan RK die in het tijdvak van het nieuwe onderzoek van toepassing waren, waren beide tegen een rentevoet die marktconform en hoe dan ook van zeer korte duur kon worden beschouwd, wat betekent dat de rentebetalingen niet van belang waren voor de totale kosten van RK.
 (52)
 Bovendien heeft de Commissie vastgesteld dat de vergoeding van administratieve kosten van RK aan AgriFresh redelijk was, terwijl een onderzoek van de kostenrekeningen en de rekeningen tussen ondernemingen geen aanleiding gaf tot andere bezwaren met betrekking tot onjuiste kostentoewijzingen.
 (53)
 Bovendien heeft de Commissie geen bewijs gevonden van prijsmanipulatie bij de aankoop van grondstoffen door RK en AgriFresh bij gemeenschappelijke leveranciers en heeft zij vastgesteld dat de aankoop van babymaïs door RK bij AgriFresh en de aankoop van suikermaïs door RK bij SCP niet ten laste van het onderzochte product werden gebracht en geen gevolgen hadden voor de productiekosten van het onderzochte product.
 (54)
 Daarom heeft de Commissie tijdens het tijdvak van het nieuwe onderzoek geen overbesteding of overbesteding van de kosten van RK aan AgriFresh of de andere in aanmerking genomen ondernemingen van de groep vastgesteld.
 (55)
 Bijgevolg heeft de Commissie geconcludeerd dat de bevindingen met betrekking tot de productiekosten die zijn gebruikt om de normale waarde vast te stellen en de dumpingmarge die in het tussentijdse nieuwe onderzoek is berekend, zoals beschreven in de verordening van 2014, geldig blijven, zoals uiteengezet in overweging 16. Bovendien heeft het onderzoek dat tot de verordening van 2014 heeft geleid, bevestigd dat RK als gevolg van een herstructurering van de onderneming bepaalde andere producten niet langer produceert en verkocht in vergelijking met het tijdvak van het oorspronkelijke onderzoek. De Commissie heeft in dit heropeningsonderzoek bevestigd dat deze wijziging gevolgen heeft gehad voor de productiekosten van RK voor het onderzochte product, waardoor de dumpingmarge lager was. De bevindingen in de verordening van 2014 met betrekking tot de blijvende aard van de verandering van omstandigheden blijven dus ook gelden, zoals uiteengezet in overweging 16.
 (56)
 Overeenkomstig artikel 11, lid 9, van de basisverordening werd in het nieuwe onderzoek bij het vervallen van de maatregelen van 2019 dezelfde methode toegepast als in de verordening van 2014 wat RK betreft. Aangezien bij de heropening de bevindingen van de verordening van 2014 zijn bevestigd, heeft dit geen gevolgen voor de bevindingen van het nieuwe onderzoek in verband met het vervallen van de maatregelen van 2019, met name de in overweging 63 van de verordening van 2019 tot instelling van een nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen vermelde dumpingmarge.
 2.5. Conclusie
 (57)
 Op basis van bovenstaande bevindingen moet de gewogen gemiddelde dumpingmarge, uitgedrukt als een percentage van de cif-prijs, grens Unie, vóór inklaring, van 3,6 % voor RK, zoals vastgesteld in de verordening van 2014, opnieuw worden ingesteld.
 3. MEDEDELING VAN FEITEN EN OVERWEGINGEN
 (58)
 Op 1 december 2020 heeft de Commissie alle belanghebbenden in kennis gesteld van bovenstaande bevindingen, op basis waarvan zij voornemens was voor RK een antidumpingrecht van 3,6 % in te stellen op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand. Zij heeft de belanghebbenden ook de belangrijkste feiten en overwegingen meegedeeld op basis waarvan zij voornemens was Uitvoeringsverordeningen (EU) nr. 875/2013 en (EU) 2019/1996 te wijzigen. Zij konden hierover tevens binnen een termijn van tien dagen opmerkingen maken. Er zijn geen opmerkingen ontvangen.
 4. ANTIDUMPINGMAATREGELEN
 (59)
 Op basis van deze beoordeling achtte de Commissie het passend het voor RK geldende antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand te wijzigen. Het herziene antidumpingrecht is van toepassing zonder onderbreking sinds de inwerkingtreding van de verordening van 2014 (namelijk sinds 28 maart 2014). De douaneautoriteiten wordt opgedragen het passende bedrag te innen bij invoer met betrekking tot RK en het overeenkomstig de toepasselijke douanewetgeving eventueel te veel geïnde bedrag terug te betalen.
 5. DUUR VAN DE MAATREGELEN
 (60)
 Deze procedure is overeenkomstig artikel 11, lid 2, van de basisverordening niet van invloed op de datum waarop de bij Uitvoeringsverordening (EU) 2019/1996 ingestelde maatregelen vervallen.
 (61)
 De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het bij artikel 15, lid 1, van Verordening (EU) 2016/1036 ingestelde comité,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 1. Er wordt een definitief antidumpingrecht ingesteld op de invoer van suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, bereid of verduurzaamd in azijn of azijnzuur, niet bevroren, momenteel ingedeeld onder GN-code ex 2001 90 30 (Taric-code 2001903010), en suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, op andere wijze bereid of verduurzaamd dan in azijn of azijnzuur, niet bevroren, andere dan producten van post 2006, momenteel ingedeeld onder GN-code ex 2005 80 00 (Taric-code 2005800010), van oorsprong uit Thailand en vervaardigd door River Kwai International Food Industry Co., Ltd, Kanchanaburi, Thailand, met ingang van 28 maart 2014.
 2. Het definitieve antidumpingrecht dat van toepassing is op de nettoprijs, franco grens Unie, vóór inklaring, van het in lid 1 omschreven en door River Kwai International Food Industry Co., Ltd vervaardigde product bedraagt 3,6 % (aanvullende Taric-code A791). Tenzij anders vermeld, zijn de geldende bepalingen inzake douanerechten van toepassing.
 Artikel 2
 Alle definitieve antidumpingrechten die River Kwai International Food Industry Co., Ltd heeft betaald op grond van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 875/2013 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand naar aanleiding van een tussentijds nieuw onderzoek op grond van artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1225/2009 of Uitvoeringsverordening (EU) 2019/1996 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit het Koninkrijk Thailand naar aanleiding van een nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen op grond van artikel 11, lid 2, van Verordening (EU) 2016/1036 die het in artikel 1 vastgestelde definitieve antidumpingrecht overschrijden, worden terugbetaald of kwijtgescholden.
 De terugbetaling of kwijtschelding wordt overeenkomstig de toepasselijke douanewetgeving bij de nationale douaneautoriteiten aangevraagd.
 Artikel 3
 Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 25 februari 2021.
 Voor de Commissie
 De voorzitter
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) PB L 176 van 30.6.2016, blz. 21.
 (2) Uitvoeringsverordening (EU) nr. 875/2013 van de Raad van 2 september 2013 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermais in korrels van oorsprong uit Thailand, naar aanleiding van een nieuw onderzoek in verband met het vervallen van de maatregelen op grond van artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1225/2009 (PB L 244 van 13.9.2013, blz. 1).
 (3) Het “onderzochte product” is hetzelfde als bij het onderzoek dat tot de verordening van 2014 heeft geleid, namelijk suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, bereid of verduurzaamd in azijn of azijnzuur, niet bevroren, momenteel ingedeeld onder GN-code ex 2001 90 30 (Taric-code 2001903010), en suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, op andere wijze bereid of verduurzaamd dan in azijn of azijnzuur, niet bevroren, andere dan producten van hoofding 2006, momenteel ingedeeld onder GN-code 2005 80 00 (Taric-code 2005800010) van oorsprong uit Thailand.
 (4) Uitvoeringsverordening (EU) nr. 307/2014 van de Raad van 24 maart 2014 tot wijziging van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 875/2013 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermaïs in korrels van oorsprong uit Thailand, naar aanleiding van een tussentijds nieuw onderzoek op grond van artikel 11, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1225/2009 (PB L 91 van 27.3.2014, blz. 1).
 (5) Verordening (EG) nr. 1225/2009 van de Raad van 30 november 2009 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (PB L 343 van 22.12.2009, blz. 51).
 (6) Uitvoeringsverordening (EU) 2019/1996 van de Commissie van 28 november 2019 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op bepaalde bereide of verduurzaamde suikermais in korrels van oorsprong uit het Koninkrijk Thailand, naar aanleiding van een nieuw onderzoek in verband met het vervallen van de maatregelen op grond van artikel 11, lid 2, van Verordening (EU) 2016/1036 (PB L 310 van 2.12.2019, blz. 6).
 (7) Arrest van het Gerecht van 14 december 2017, Association européenne des transformateurs de maïs doux (“AETMD”)/Raad, T-460/14, niet gepubliceerd, ECLI: EU:T:2017:916.
 (8) Arrest van het Hof van Justitie van 28 maart 2019, River Kwai International Food Industry Co. Ltd/Raad van de Europese Unie, C-144/18 P, ECLI:EU:C:2019:266.
 (9) Arrest van het Hof van 26 april 1988, Asteris AE e.a. en Helleense Republiek/Commissie, gevoegde zaken 97, 193, 99 en 215/86, ECLI:EU:C:1988:199, punten 27 en 28.
 (10) Arrest van het Hof van 12 november 1998, Spanje/Commissie, C-415/96, ECLI:EU:C:1998:533, punt 31; arrest van het Hof van 3 oktober 2000, Industrie des Poudres Spheriques/Raad, C-458/98 P, ECLI:EU:C:2000:531, punten 80-85; arrest van het Gerecht van eerste aanleg van 9 juli 2008, Alitalia/Commissie, T-301/01, ECLI:EU:T:2008:262, punten 99 en 142; arrest van het Gerecht van 12 mei 2011, Region Nord-Pas-de-Calais en Communauté d’agglomération du Douaisis/Commissie, gevoegde zaken T-267/08 en T-279/08, ECLI:EU:T:2011:209, punt 83.
 (11) Arrest van het Hof van Justitie van dinsdag 14 juni 2016, Commissie/McBride, C-361/14 P, ECLI:EU:C:2016:434, punt 56; zie tevens, op het gebied van dumping, arrest van het Hof van Justitie van 3 oktober 2000, Industrie des poudres sphériques/Raad, C-458/98 P, ECLI:EU:C:2000:531, punt 84.
 (12) Arrest van het Hof van Justitie, punt 37, arrest van het Gerecht, punt 72.
 (13) Zie, mutatis mutandis, arrest van het Gerecht van 20 september 2019, Jinan Meide Casting Co. Ltd/Commissie, T-650/17, ECLI:EU:T:2019:644, punten 333-342.
 (14) Zie voetnoot 4.
 (15) PB C 291 van 29.8.2019, blz. 3.
 (16) Het “onderzochte product” is hetzelfde als in het oorspronkelijke onderzoek en het onderzoek dat tot de verordening van 2014 heeft geleid, namelijk suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, bereid of verduurzaamd in azijn of azijnzuur, niet bevroren, momenteel ingedeeld onder GN-code ex 2001 90 30 (Taric-code 2001903010), en suikermaïs (Zea mays var. saccharata) in korrels, op andere wijze bereid of verduurzaamd dan met azijn of azijnzuur, niet bevroren, andere dan producten van post 2006, momenteel ingedeeld onder GN-code ex 2005 80 00 (Taric-code 2005800010), van oorsprong uit Thailand.


text:
 6.11.2004
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 C 273/29
 Talan mot Europeiska gemenskapernas kommission väckt den 16 juli 2004 av Enviro Tech Europe, Ltd, och Enviro Tech International, Inc.
 (Mål T-291/04)
 (2004/C 273/58)
 Rättegångsspråk: engelska
 Enviro Tech Europe, Ltd, Kingston upon Thames (Förenad kungariket), och Enviro Tech International, Inc, Illinois (Förenta staterna), har den 16 juli 2004 väckt talan vid Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt mot Europeiska gemenskapernas kommission. Sökandena företräds av advokaterna C. Mereu och K. Van Maldegem, båda i egenskap av ombud.
 Sökandena yrkar att förstainstansrätten skall:
 I
 delvis ogiltigförklara kommissionens direktiv 2004/73/EG av den 29 april 2004 (EUT L 152, s. 1), vad beträffar klassificeringen av nPB som ett mycket brandfarligt (R11) och reproduktionstoxiskt ämne i kategori 2 (R60),
 II
 fastställa att kommissionen är ansvarig för de skador som sökandena lidit fram till dags dato samt under förfarandet som en följd av kommissionens rättsstridiga handlande, inklusive men inte begränsat till kommissionens avslag på sökandenas begäran och det därmed sammanhängande antagandet av det omtvistade beslutet, och förplikta kommissionen att utge ersättning till sökandena för dessa skador med ett belopp som preliminärt uppgår till 350 000 euro,
 III
 fastställa att kommissionen är ansvarig för de överhängande förluster och skador som kan förutses med tillräcklig säkerhet även om dessa förluster och skador inte kan uppskattas till ett exakt belopp, och
 IV
 förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
 Grunder och huvudargument
 Sökandena yrkar att kommissionens direktiv 2004/73/EG av den 29 april 2004 om anpassning till tekniska framsteg för tjugonionde gången av rådets direktiv 67/548/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen delvis skall ogiltigförklaras (1), till den del direktivet avser klassificeringen av n-propylbromid.
 De grunder och huvudargument som anförs i förevarande mål motsvarar dem som har anförts i mål T-422/03, Enviro Tech Europe och Enviro Tech International mot kommissionen (EUT C 47, 2004, s. 35).
 (1) EUT L 152, s. 1.


type: contracts

text:
 7.3.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 L 67/7
 ODLUKA br. 1/2014 ODBORA VELEPOSLANIKA AKP–EU-A
 od 7. veljače 2014.
 o imenovanju članova upravnog odbora Centra za razvoj poduzetništva (CDE)
 (2014/121/EU)
 ODBOR VELEPOSLANIKA AKP–EU-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000. (1), kako je prvi put izmijenjen u Luxembourgu 25. lipnja 2005. (2) i drugi put u Ouagadougouu 22. lipnja 2010. (3), a posebno članak 2. stavak 6. njegova Priloga III.,
 uzimajući u obzir Odluku br. 8/2005 Odbora veleposlanika AKP–EZ-a od 20. srpnja 2005. o Statutu i Poslovniku Centra za razvoj poduzetništva (CDE) (4), a posebno njegov članak 9. stavak 1.,
 budući da:
 (1)
 Člankom 9. Statuta i Poslovnika Centra za razvoj poduzetništva (CDE), usvojenim Odlukom br. 8/2005 Odbora veleposlanika AKP–EZ-a, utvrđuje se da Odbor veleposlanika imenuje članove upravnog odbora na razdoblje od najviše pet godina.
 (2)
 Mandat triju članova iz EU-a upravnog odbora Centra za razvoj poduzetništva, imenovanih Odlukom br. 3/2013 Odbora veleposlanika AKP–EU-a (5), istječe 6. ožujka 2014.,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Ne dovodeći u pitanje naknadne odluke koje će Odbor možda morati donijeti u okviru svojih nadležnosti, mandat triju članova iz EU-a upravnog odbora Centra za razvoj poduzetništva produljen je na razdoblje od šest mjeseci.
 Sastav je upravnog odbora CDE-a kako slijedi:
 —
 g. Adebayo AKINDEINDE,
 —
 g. Giovannangelo MONTECCHI PALAZZI,
 —
 gđa Vera VENCLIKOVA,
 čiji mandat prestaje 6. rujna 2014., i
 —
 g. John Atkins ARUHURI,
 —
 gđa Maria MACHAILO-ELLIS,
 —
 g. Félix MOUKO,
 čiji mandat prestaje 6. rujna 2018.
 Članak 2.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja. Moguće ju je preispitati u svakom trenutku, u skladu sa stanjem u Centru.
 Sastavljeno u Bruxellesu 7. veljače 2014.
 Od strane Odbora veleposlanika AKP–EU-a
 Predsjednik
 Th. N. SOTIROPOULOS
 (1) SL L 317, 15.12.2000., str. 3.
 (2) Sporazum o izmjeni Sporazuma o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000. (SL L 209, 11.8.2005., str. 27.).
 (3) Sporazum o drugoj izmjeni Sporazuma o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000. i prvi put izmijenjen u Luxembourgu 25. lipnja 2005. (SL L 287, 4.11.2010., str. 3.).
 (4) SL L 66, 8.3.2006., str. 16.
 (5) SL L 263, 5.10.2013., str. 18.


text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 22000D1123(06)
 Oficialusis leidinys L 296 , 23/11/2000 p. 0037 - 0038
 EEE jungtinio komiteto sprendimasNr. 81/19991999 m. birželio 25 d.iš dalies keičiantis EEE susitarimo VI priedą (Socialinė apsauga)EEE JUNGTINIS KOMITETAS,atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą, patikslintą Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą, toliau — Susitarimas, ypač į jo 98 straipsnį,kadangi:(1) Susitarimo VI priedas buvo iš dalies pakeistas 1999 m. kovo 26 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 34/1999 [1],(2) Darbuotojų migrantų socialinės apsaugos administracinės komisijos 1998 m. birželio 11 d. priimtas sprendimas Nr. 170, iš dalies pakeičiantis 1989 m. spalio 17 d. sprendimą Nr. 141 dėl 1972 m. kovo 21 d. Reglamento (EEB) Nr. 574/72 94 straipsnio 4 dalyje ir 95 straipsnio 4 dalyje numatytų sąrašų sudarymo [2], kuris pakeičia Sprendimą Nr. 141, turi būti įtrauktas į Susitarimą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisSusitarimo VI priedas iš dalies keičiamas taip:1. 3.32 (Sprendimas Nr. 141) punkto tekstas išbraukiamas.2. Po Susitarimo 3,50 punkto (Sprendimas Nr. 169) įterpiamas toks punktas:"3.51. 398 D 0565: 1998 m. birželio 11 d. Sprendimas Nr. 170, iš dalies pakeičiantis 1989 m. spalio 17 d. Sprendimą Nr. 141 dėl Reglamento (EEB) Nr. 574/72 94 straipsnio 4 dalyje ir 95 straipsnio 4 dalyje numatytų sąrašų sudarymo (OL L 275, 1998 10 10, p. 40)."2 straipsnisSprendimo Nr. 170 tekstai islandų ir norvegų kalbomis, kurie pridedami prie šio sprendimo teksto atitinkamomis kalbomis, yra autentiški.3 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja 1999 m. birželio 26 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį.Jis taikomas nuo 1998 m. sausio 1 d.4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.Priimta Briuselyje, 1999 m. birželio 25 d.EEE jungtinio komiteto varduPirmininkasF. Barbaso[1] OL L 266, 2000 10 9.[2] OL L 275, 1998 10 10, p. 40.--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0873
 2002/873/ΕΚ: Απόφαση αριθ. 17/2002, της 6ης Μαΐου 2002, της μεικτής επιτροπής που συγκροτήθηκε στο πλαίσιο της συμφωνίας για αμοιβαία αναγνώριση μεταξύ της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και των Ηνωμένων Πολιτειών της Αμερικής, όσον αφορά την εγγραφή φορέων διαπίστωσης της συμμόρφωσης στον κατάλογο του τομεακού παραρτήματος για τον τηλεπικοινωνιακό εξοπλισμό
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 302 της 06/11/2002 σ. 0031 - 0031
 Απόφαση αριθ. 17/2002της 6ης Μαΐου 2002της μεικτής επιτροπής που συγκροτήθηκε στο πλαίσιο της συμφωνίας για αμοιβαία αναγνώριση μεταξύ της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και των Ηνωμένων Πολιτειών της Αμερικής, όσον αφορά την εγγραφή φορέων διαπίστωσης της συμμόρφωσης στον κατάλογο του τομεακού παραρτήματος για τον τηλεπικοινωνιακό εξοπλισμό(2002/873/ΕΚ)Η ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,Έχοντας υπόψη τη συμφωνία για αμοιβαία αναγνώριση μεταξύ της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και των Ηνωμένων Πολιτειών της Αμερικής, και ιδίως τα άρθρα 7 και 14,Εκτιμώντας ότι η μεικτή επιτροπή πρόκειται να λάβει απόφαση για να εγγράψει έναν ή περισσότερους φορείς διαπίστωσης της συμμόρφωσης σε κατάλογο τομεακού παραρτήματος,ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ:1. Ο φορέας διαπίστωσης της συμμόρφωσης που περιλαμβάνεται στο παράρτημα Α προστίθεται στον κατάλογο των φορέων διαπίστωσης της συμμόρφωσης στην στήλη "πρόσβαση των ΗΠΑ στην αγορά της ΕΚ" στο τμήμα V του τομεακού παραρτήματος για τον τηλεπικοινωνιακό εξοπλισμό.2. Το συγκεκριμένο πεδίο αρμοδιοτήτων, ως προς τα προϊόντα και τις διαδικασίες διαπίστωσης της συμμόρφωσης, του φορέα διαπίστωσης της συμμόρφωσης που αναφέρεται στο παράρτημα Α, έχει συμφωνηθεί από τα μέρη και θα ενημερώνεται από αυτά.3. Η παρούσα απόφαση, εις διπλούν, υπογράφεται από αντιπροσώπους της μεικτής επιτροπής που εξουσιοδοτούνται να ενεργούν εξ ονόματος των μερών όσον αφορά την τροποποίηση της συμφωνίας. Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει από την ημερομηνία της τελευταίας εκ των υπογραφών αυτών.Ουάσινγκτον, 30 Απριλίου 2002.Εξ ονόματος των Ηνωμένων Πολιτειών της ΑμερικήςJames SanfordΒρυξέλλες, 6 Μαΐου 2002.Εξ ονόματος της Ευρωπαϊκής ΚοινότηταςPhilippe MeyerΠΑΡΑΡΤΗΜΑ ΑΦορέας διαπίστωσης συμμόρφωσης των ΗΠΑ που προστίθεται στον κατάλογο των φορέων διαπίστωσης της συμμόρφωσης στην στήλη "πρόσβαση των ΗΠΑ στην αγορά της ΕΚ" στο τμήμα V του τομεακού παραρτήματος για τον τηλεπικοινωνιακό εξοπλισμόTIMCO Engineering, Inc, 849 NW State Road 45 Newberry, Florida 32669 USA Tel.: (1-352) 472 55 00 Fax: (1-352) 472 20 30