text:
Klimasøgsmål, generationskontrakt og retten til et sikkert klima – Rule of law
 20. december 2019 20. december 2019 Sune Klinge Forfatningsret, Konventioner og folkeret, Menneskerettigheder og frihedsrettigheder
 I dag kl. 11:00 stadfæstede den hollandske Højesteret i Urgenda-sagen et krav til den hollandske regering om at reducere udledningen af drivhusgasser med mindst 25 % ved udgangen af 2020 sammenlignet med 1990 niveauet.
 Sagen kommer i kølvandet på den danske debat og aftale om en klimalov, som blev vedtaget den 6. december 2019. Klimaloven skal fremsættes i Folketinget i februar 2020, men det fremgår af aftalen, at den skal sikre at regeringen og klimaministeren når målet om 70 % reduktion af drivhusgasudledningerne i 2030 i forhold til 1990 og tillige indeholder den et mere langsigtet mål om klimaneutralitet i senest 2050 og med et maksimum på halvanden graders stigning i vandtemperaturen som målsætning.
 Sagen kommer også ovenpå den netop overståede COP25 i Madrid, som er blevet udlagt som et klimapolitisk dødvande, og som potentielt vil kunne få den globale klimabevægelse til at miste pusten eller tvinge den til at tage mere desperate midler i brug. Vil det eventuelt være klimasøgsmål?
 For det første skal det lige vurderes, om en reduktion på 25% inden udgangen af 2020, som den hollandske regering er blevet pålagt af Højesteret er meget højt sat med udgangspunkt i en dansk sammenhæng (velvidende at det ikke er det samme for Danmark og Holland, men blot for at have et udgangspunkt). Det fremgår af fakta-tjek udført i oktober 2019 af Mandag morgen, at Danmark har reduceret udledningen af drivhusgas med knap 32 % siden 1990. Danmark har nu forpligtet sig til at reducere udledning med 70 % frem til 2030.
 Den danske aftale om en klimalov, COP25 i Madrid sammenholdt med den afgjorte hollandske sag giver mig anledning til at overveje følgende juridiske problemer.
 Hvor bindende er den danske aftale om en klimalov i forhold til fremtidige generationer?
 Magtfordeling: Er det nødvendigt at grundlovssikre retten til et sikkert klima mv.
 Klimasøgsmål og det grænseoverskridende eller supranationale element ved sikring af klimaet
 Klimaloven ”bindende karakter” og generationskontrakt
 I fortsættelse af aftalens vedtagelse og de efterfølgende drøftelserne om lovens ”bindende karakter” har Professor Peter Pagh udtalt:
 ”Det står jo altid Folketinget frit for at ophæve loven igen. Det er kun EU-lovgivning, der kan forpligte Danmark i videre udstrækning, fordi EU-regler er ude af Folketingets hænder.”
 Klimaloven er ikke forpligtende for fremtidige generationer. Et flertal i Folketinget vil altid kunne ændre den. Fra et forfatningsretligt perspektiv er det dog muligt, at vedtage en sådan ”bindende” generationskontrakt uden at skulle til Bruxelles og få vedtaget EU-lovgivning, som Pagh foreslår. På Grundlovsdag tidligere i år overvejede jeg også muligheden for at indskrive bl.a. miljø og klima i den danske grundlov. I kølvandet på debatten om klimaloven har der i de seneste uger været fremsat forslag om at indskrive retten til et sundt miljø, en bæredygtig og mangfoldig natur, samt et sikkert klima i den danske grundlov.
 I forhold til en grundlovssikring af klimaet isoleret set må det overvejes, om det overhovedet vil gøre nogen forskel, om de politiske intentioner, som formuleret i klimaaftalen sikres i grundloven. I den overvejelse indgår både elementer af ren retlig karakter og mere holdningsprægede/moralske overvejelser. Som fremhævet i eksempelvis dagens Berlingske vil det således kunne være både ”hårde” og ”bløde” retlige virkninger forbundet med en grundlovssikring af retten til et sikkert klima mv. Det ville kunne være i form af et søgsmål mod staten for ikke at leve op til sit ansvar og tage tilstrækkeligt højde for eksempelvis klimaet. I forhold til ”bløde” effekter på gældende ret vil det kunne være, som fortolkningssignal til forvaltningen, der vil kunne anvende retten i skønsudøvelsen, som et sagligt og lovligt hensyn på grundlovsniveau. Det vil også kunne indgå mere indirekte i form af, at staten vil kunne forsømme sin handlepligt ved ikke at gribe ind over for en forurenende virksomhed.
 Magtfordeling: Er det nødvendigt med en grundlovssikring af klimaet mv.?
 En grundlovsændring har lange udsigter, og der er mange holdninger til om det er hensigtsmæssigt, om flere rettigheder skal inkluderes, samt om en sikring af retten til fx et sikkert klima i virkeligheden alene vil flytte politiske beslutninger til den juridiske scene, (hvor den ikke hører hjemme forstås) dvs. at det vil være vanskeligt foreneligt med den danske magtfordeling.
 Det er derfor en overvejelse værd, om en grundlovssikring af klimaet overhovedet er nødvendig rent juridisk og om det vil bryde med den klassiske magtfordeling. Det er den hollandske sag i virkeligheden et godt eksempel på. Den blev afsagt ved en offentlig høring i dag den 20. december 2019. I sagen er det ikke den hollandske artikel 21, som er gjort gældende. Den bestemmelse foreskriver, at:
 ”It shall be the concern of the authorities to keep the country habitable and to protect and improve the environment.”
 Det er antaget, at der i den formulering om at ’beskytte og forbedre’ ikke indeholder en konkret rettighed, som kan påberåbes af borgerne over for staten. Sagen ses derfor også anlagt med påstand om overtrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention.
 Den hollandske Højesteret fulgte sagsøgerens, Urgendas, påstand om, at staten var forpligtet til at reducere udledningen af drivhusgasser med mindst 25 % ved udgangen af 2020 sammenlignet med 1990 niveauet. Højesteret baserede sin afgørelse på statens positive forpligtelser til at beskytte borgernes liv og familieliv i Holland efter den europæiske menneskerettighedskonventionens art. 2 og 8 om retten til liv og familieliv.
 Den hollandske stat bestred imidlertid, at reglerne i EMRK kunne udlægges til en forpligtelse til at begrænse den krævede emissionsreduktion i 2020. Staten var også af den opfattelse, at det vil være et spørgsmål, der bedre kan afgøres af politikere (lovgiver) end af civile domstole. Det synspunkt vil helt klart også være holdningen fra de danske politikere og vel også de traditionelt tilbageholdende danske domstole.
 Tilbageholdenheden i dansk ret hænger sammen med domstolenes rolle, selvopfattelse og magtfordelingen. Domstolene er tilbageholdende med at gå ind i politiske vurderinger, som udtrykt af Højesteretsdommer Hjortnæs i Festskrift Til Jens Peter Christensen., side 635ff, så har Højesteret har ikke opstillet nogen form for ”normskabelsesprogram”, og han fremhæver, at domstolene heller ikke er det bedste forum for skabelse af nye normer og peger herved på, at domstolene ikke har mulighed for at sende forslag til præmisser i høring, ikke kan nedsætte sagkyndige udvalg og endelig ikke har mulighed for at blive afsat, såfremt normskabelsen går imod befolkningens ønsker.
 I den sammenhæng – trods udførlig bevisførelse i den hollandske sag om en reduktion til 25 % – vil sagen efter min vurdering have endt med det modsatte resultat i Danmark. Regeringen var blevet frifundet. Såfremt danske domstole skulle kunne nå frem til et resultat i stil med den hollandske så ville det kræve, at den danske Højesteret skulle bryde med traditionen om tilbageholdenhed i forhold til fortolkningen af de europæiske retskilder generelt, som også dr.jur. Eva Smith har fremhævet i Juristen nr. 2 2018 Side 73: ”Den dynamiske fortolkning af menneskerettighederne byder på nogle vanskelige udfordringer – både for EMD og den danske Højesteret, og kritik af skønnet er uundgåelig. Dialog mellem EMD og regeringerne er derfor vigtigt – men efter min opfattelse er det endnu vigtigere for Danmark, at Højesteret kaster forsigtigheden over bord – som man har gjort det i forhold til EU-Domstolen – og begynder at tolke Menneskerettighedskonventionen i bedre overensstemmelse med retsudviklingen og retsfølelsen i Danmark.
 Det ligger nok ikke lige for, at Højesteret begynder at fortolke de europæiske menneskerettigheder dynamisk, så i det lys kan det overvejes om en markering af rettigheden på grundlovsniveau vil give dommerne i Højesteret den fornødne legitimitet til at træffe lignende afgørelser. Selvom klimamål og CO2-reduktioner i en dansk sammenhæng synes at høre til det politiske domæne.
 Klimasøgsmål: Det grænseoverskridende element ved sikring af klimaet?
 I forhold til at gendrive argumentet om at sikre klimaet på grundlovsniveau synes en meget praktisk detalje at melde sig på banen: Giver det overhovedet mening, at sikre klimaet national? Det er svært at argumentere imod, at klimaet næppe er et nationalt emne. Den CO2-udledning der sker i Sverige påvirker også det danske klima. Det vil således ikke være tilstrækkeligt med en grundlovssikring af klimaet rent nationalt. Det vil være en retlig markør med en rettighed om klimaet i grundloven i forhold til fx regeringens prærogativ på det udenrigspolitiske område og fx de netop overståede COP25-forhandlinger i Madrid.
 I den sammenhæng vil det formentlig give mere mening i forhold til klimaet jf. også citat af Peter Pagh, at forfølge ambitionen på EU-niveau. Om end det vil kunne vise sig endnu mere vanskeligt end at få en grundlovsændring igennem, at skulle nå til enighed med fx Polen om en CO2-neutral politik.
 Som sammenfatning vil det kunne overvejes, om disse klimasøgsmål er en måde for civilsamfundet til at presse politikere i forhold til svære valg ved hjælp af de europæiske menneskerettigheder. Det er i hvert fald interessant at iagttage, hvordan grænserne for disse bestemmelser hele tiden flyttes.
 Urgenda-dommen er atypisk i en dansk sammenhæng, men omhandler fortolkning af regler, der også gælder i Danmark. Som underviser i både dansk og europæisk forfatningsret får jeg vanskeligheder ved at forklare de studerende, at ”retten til liv” som sikret i artikel 2 i EMRK betyder at den hollandske regering skal sørge for at CO2-udledningen begrænses til netop 25%. Det kræver, at jeg giver nærmere forklaringer for den hollandske Højesterets mellemregninger, som dommens præmisser (der kommer på mandag i en engelske oversættelse) vil løfte sløret for.
 I forhold til det supranationale niveau og det grænseoverskridende element vil en grundlovssikring ikke være tilstrækkeligt. Der vil civilsamfundet være nødsaget til at sætte sin lid til initiativer som Climate Action Network Europe CAN og på verdensplan en oversigt over Climate Change Litigation sager i forhold til mulige fremtidige klimasøgsmål.
 En lignende overvejelse om procesførelse på klimaområdet har Prof. Dr. Diane Desierto (JSD, Yale) der er Professor i ’Human Rights Law and Global Affairs’ fremført på EJIL talk: “we don’t have the luxury of time. Our shared global emergency in our oceans, atmosphere, land, and ecosystems demands, in my view, a different response from the invisible college of international law. The principle of intergenerational equity demands no less that we remain open to the full spectrum of remedies under international law to compel States to act to ensure full implementation of the Paris Agreement, even if that means resorting to a whole host of climate change-based international litigation, adjudication and/or arbitration at this point.”
 Klimasøgsmål og inddragelse af de almindelige domstole vil derfor kunne virke som en modvægt til politisk stagnation på et vanskeligt politisk følsomt område.
 Den Europæiske Menneskerettighedskonvention EU-ret Magtfordeling
 One thought to “Klimasøgsmål, generationskontrakt og retten til et sikkert klima”
 Rasmus Smith Nielsen siger:
 21. december 2019 kl. 12:34
 Det er i hvert fald et forslag eller overvejelse contra bl.a. U.1998.800H, præmis 9.2, princippet i U.1999.841H (Tvind-dommen vedrørende forholdet mellem den lovgivende magt og dømmende magt) og U.2017.824H (Ajos-dommen vedrørende bl.a. rækkevidden af den dømmende magts kompetence) samt en række skattedomme vedrørende lovhjemmelskravets styrke. Jeg synes personligt, at klimaloven er et super godt lovgivningsinitiativ. Men at gøre klimabeskyttelse til et domstolsskabt princip på grundlovsniveau er at gøre bl.a. underkendt og bestridt EU-ret til dansk forfatningsret. Men jeg er klar over bl.a. prøvelsesretten og ændringen af fx Grundlovens § 63, stk. 1, via retssædvane (der skal bare en hel del til). Desuden er jeg klar over enkelte statsretlige forfatteres forfejlede og klart selvmodsigende overvejelse om en lighedsgrundsætning på forfatningsniveau/grundlovsniveau. Så lander i givet fald grundlovsgivende magt hos 5 – 19 dommere i Højesteret. Alt det som forfatningen skal beskytte imod (et oligarki), jf. Grundlovens §§ 20 og 88. Nach meiner Meinung.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 5.5.2021
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 155/3
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2021/724
 z 3. marca 2021,
 ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/787, pokiaľ ide o informácie ktoré majú členské štáty oznamovať Komisii o subjektoch vymenovaných na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín a o príslušných orgánoch zodpovedných za zabezpečenie súladu s uvedeným nariadením
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/787 zo 17. apríla 2019 o definovaní, popise, prezentácii a označovaní liehovín, používaní názvov liehovín pri prezentácii a označovaní iných potravín, ochrane zemepisných označení liehovín, používaní etylalkoholu a destilátov poľnohospodárskeho pôvodu v alkoholických nápojoch a o zrušení nariadenia (ES) č. 110/2008 (1), a najmä na jeho článok 20 prvý pododsek bod a) a článok 44 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 V článku 13 ods. 6 nariadenia (EÚ) 2019/787 sa vyžaduje, aby sa operácie stárenia liehovín uskutočňovali pod dohľadom členského štátu alebo pod dohľadom, ktorý poskytne rovnocenné záruky.
 (2)
 Na tento účel majú členské štáty vymenovať subjekty zodpovedné za dohľad nad týmito postupmi stárenia a nahlásiť ich Komisii, aby mohla vytvoriť verejný register so zoznamom týchto vymenovaných subjektov.
 (3)
 Článkom 43 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2019/787 sa stanovuje, že za kontrolu liehovín zodpovedajú členské štáty. Ich úlohou je prijímať opatrenia potrebné na zabezpečenie súladu s uvedeným nariadením a určiť príslušné orgány, ktoré sú za toto zabezpečenie súladu zodpovedné.
 (4)
 Aby komunikácia medzi Komisiou a subjektmi zodpovednými za dohľad nad postupmi stárenia liehovín a príslušnými orgánmi zodpovednými za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787 prebiehala efektívne, je vhodné vyžadovať, aby predmetný členský štát nahlásil Komisii kontaktné údaje subjektov zodpovedných za dohľad nad postupmi stárenia liehovín a príslušných orgánov zodpovedných za zabezpečenie súladu s uvedeným nariadením.
 (5)
 Aby oznamovanie informácií členskými štátmi Komisii prebiehalo jednoducho a efektívne, je vhodné vyžadovať, aby vtedy, keď členský štát vymenuje viac ako jeden subjekt zodpovedný za dohľad nad postupmi stárenia liehovín alebo viac ako jeden príslušný orgán zodpovedný za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787, tento členský štát určil styčný orgán, ktorý bude slúžiť ako jednotné kontaktné miesto pre Komisiu. Členské štáty by preto mali Komisii oznámiť aj kontaktné údaje styčných orgánov.
 (6)
 V záujme zabezpečenia efektívneho toku informácií medzi členskými štátmi a Komisiou by sa mali stanoviť aj pravidlá týkajúce sa formulárov a lehôt na oznamovanie takýchto informácii.
 (7)
 V súlade s článkom 51 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2019/787 by sa toto nariadenie malo uplatňovať od 25. mája 2021.
 (8)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre liehoviny,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Informácie, ktoré sa majú oznamovať Komisii
 1. Členské štáty sú povinné oznamovať Komisii tieto informácie týkajúce sa subjektov vymenovaných na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín na základe článku 13 ods. 6 nariadenia (EÚ) 2019/787:
 a)
 názov, adresa, telefónne číslo a e-mail: subjektu vymenovaného na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín;
 b)
 ak bolo na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín vymenovaných viac subjektov, sú členské štáty povinné uviesť aj konkrétnu oblasť kompetencie každého z nich;
 c)
 názov, adresa, telefónne číslo a e-mail: styčného orgánu určeného súlade s článkom 2 prvým odsekom.
 2. Členské štáty sú povinné oznámiť Komisii tieto informácie týkajúce sa príslušných orgánov, ktoré sú na základe článku 43 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2019/787 zodpovedné za zabezpečenie súladu s daným nariadením:
 a)
 názov, adresa, telefónne číslo a e-mail: príslušného orgánu;
 b)
 ak bolo určených viac príslušných orgánov, sú členské štáty povinné uviesť aj konkrétnu oblasť kompetencie každého z nich;
 c)
 názov, adresa, telefónne číslo, e-mail: styčného orgánu určeného v súlade s článkom 2 druhým odsekom.
 Článok 2
 Určenie styčných orgánov
 Ak členský štát vymenuje viac ako jeden subjekt zodpovedný za dohľad nad postupmi stárenia liehovín, určí styčný orgán pre dané subjekty.
 Ak členský štát vymenuje viac ako jeden príslušný orgán zodpovedný za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787, určí styčný orgán pre dané orgány.
 Oba styčné orgány sú zodpovedné za oznamovanie informácií Komisii.
 Článok 3
 Lehota a spôsoby oznamovania subjektov vymenovaných na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín a príslušných orgánov zodpovedných za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787
 1. Členské štáty oznámia Komisii informácie uvedené v článku 1 do 25. augusta 2021.
 2. Členské štáty oznámia Komisii každú zmenu oznámených informácií uvedených v odseku 1 do troch mesiacov od dátumu tejto zmeny.
 3. V prípade informácií týkajúcich sa subjektov vymenovaných na účely dohľadu nad postupmi stárenia liehovín treba vyplniť formulár uvedený v prílohe I; v prípade informácií týkajúcich sa príslušných orgánov zodpovedných za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787 treba vyplniť formulár uvedený v prílohe II.
 Článok 4
 Nadobudnutie účinnosti a uplatňovanie
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Uplatňuje sa od 25. mája 2021.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 3. marca 2021
 Za Komisiu
 predsedníčka
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) Ú. v. EÚ L 130, 17.5.2019, s. 1.
 PRÍLOHA I
 Formulár oznámenia uvedeného v článku 1 ods. 1
 Členský štát:
 Dátum oznámenia:
 Ak bol vymenovaný len jeden subjekt zodpovedný za dohľad nad postupmi stárenia liehovín, vyplňte časť A; ak bolo vymenovaných viac takýchto subjektov, vyplňte časť B. V druhom uvedenom prípade vyplňte aj časť C.
 ČASŤ A
 SUBJEKT VYMENOVANÝ NA ÚČELY DOHĽADU NAD POSTUPMI STÁRENIA LIEHOVÍN
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:
 ČASŤ B
 ZOZNAM SUBJEKTOV VYMENOVANÝCH NA ÚČELY DOHĽADU NAD POSTUPMI STÁRENIA LIEHOVÍN
 Za každý subjekt uveďte tieto informácie:
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:
 Konkrétna zodpovednosť:
 ČASŤ C
 STYČNÝ ORGÁN
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:
 PRÍLOHA II
 Formulár oznámenia uvedeného v článku 1 ods. 2
 Členský štát:
 Dátum oznámenia:
 Ak bol vymenovaný len jeden orgán zodpovedný za zabezpečenie súladu s nariadením (EÚ) 2019/787, vyplňte časť A; ak bolo vymenovaných viac takýchto orgánov, vyplňte časť B. V druhom uvedenom prípade vyplňte aj časť C.
 ČASŤ A
 PRÍSLUŠNÝ ORGÁN ZODPOVEDNÝ ZA ZABEZPEČENIE SÚLADU S NARIADENÍM (EÚ) 2019/787
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:
 ČASŤ B
 ZOZNAM PRÍSLUŠNÝCH ORGÁNOV ZODPOVEDNÝCH ZA ZABEZPEČENIE SÚLADU S NARIADENÍM (EÚ) 2019/787
 Za každý príslušný orgán uveďte tieto informácie:
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:
 Konkrétna zodpovednosť:
 ČASŤ C
 STYČNÝ ORGÁN
 Názov:
 Adresa:
 Telefónne číslo:
 E-mail:


type: other

text:
Število zadetkov: 4767cT1QZHAlMjA2MDQvMjAxNCZkYXRhYmFzZSU1QlZEU1MlNUQ9VkRTUyZfc3VibWl0PWklQzUlQTElQzQlOERpJnNob3dUeXBlPWRpdiZyb3dzUGVyUGFnZT0yMCZwYWdlPTU=
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 142/2017-2, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 13.07.2017
 Institut: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi zaradi invalidnosti - ponudba nove pogodbe o zaposlitvi
 Jedro: Po dokončni in izvršljivi odločbi drugostopenjskega organa ZPIZ tožnica kot invalid III. kategorije invalidnosti ni zmožna za opravljanje dela na delovnem mestu učiteljice predmetnega pouka po pogodbi o zaposlitvi, ki sta jo stranki sklenili dne 24. 4. 2014. V tem delu, tj. glede ugotovljene... invalidnosti III. kategorije s pravico do dela na drugem delovnem mestu brez aktivnega pouka, je bila odločitev drugostopenjskega organa ZPIZ potrjena s pravnomočno sodbo pritožbenega sodišča. Zato je dne 17. 10. 2014 tožena stranka tožnici utemeljeno odpovedala pogodbo o zaposlitvi z dne 24. 4. 2014 na delovnem mestu učiteljice predmetnega pouka - matematika in fizika zaradi invalidnosti in ji ponudila v podpis novo pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto učitelja s poučevanjem v podaljšanem bivanju.
 Dokument: VDSS Sodba in sklep Pdp 739/2019, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 09.01.2020
 Institut: transformacija pogodbe o zaposlitvi za določen čas v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas
 Jedro: Tožnik je bil pri toženi stranki po izteku odpovednega roka na podlagi odpovedi pogodbe o zaposlitvi od 12. 11. 2014 do 30. 9. 2016 na podlagi več pogodb o zaposlitvi sklenjenih za določen čas zaposlen na delovnem mestu trezorec, za čas od 1. 10. 2016 do 31. 10. 2016 pa na delovnem mestu... dokumentarec. Že v času odpovednega roka zaradi odpovedi pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto višji referent iz poslovnega razloga je po odredbi tožene stranke od 30. 7. 2014 do 11. 11. 2014 opravljal delo trezorca, kar je v nasprotju z določbo 6. odstavka 33. člena ZDR-1, po katerem lahko odreditev drugega ustreznega dela traja največ tri mesece v koledarskem letu. Tako je tožena stranka kršila določbo 2. odstavka 55. člena ZDR-1, saj je tožnik to delo opravljal v obdobju daljšem od dveh let in zato utemeljeno uveljavlja transformacijo delovnega razmerja iz določenega v nedoločen čas.
 Dokument: VDSS sodba in sklep Pdp 415/2016, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 19.05.2016
 Institut: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - vročitev - nadomestna vročitev
 Jedro: Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da tožnica v spornem obdobju zaradi zdravstvenih težav ni vstajala s postelje in je bila 9. 8. 2014 hospitalizirana, zato ni mogla prevzemati poštnih pošiljk, konkretno odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Glede na to ugotovitev je sodišče štelo, da vročitev... odpovedi pogodbe o zaposlitvi v avgustu 2014 ni bila opravljena in je tožnica za dejstvo, da ji bo delovno razmerje prenehalo, izvedela šele s prejemom obvestila o prenehanju pogodbe o zaposlitvi z dne 18. 10. 2014, zaradi česar je štelo tožbo, vloženo 27. 10. 2014, za pravočasno. Takšna odločitev sodišča prve stopnje je zmotna. ZDR-1 v četrtem odstavku 88. člena določa t. i. fikcijo vročitve oziroma nadomestno vročitev. Učinki nadomestne vročitve po ZDR-1 so enaki kot učinki nadomestne vročitve po ZPP, tj. da se šteje pošiljka za vročeno, čeprav dejansko ni bila izročena naslovniku in ta niti ni imel možnosti seznaniti se s pošiljko. Določbe o nadomestni vročitvi je treba razlagati restriktivno: da se lahko šteje, da je pošiljka vročena skladno z določbo četrtega odstavka 88. člena ZDR-1, ne sme biti dvoma, da je bila vročitev opravljena v skladu z zakonom: naslovnikovo ime in naslov morata biti v sodni pošiljki navedena brez napak, vročitev mora biti poskušana na naslovu dolžnikovega dejanskega prebivališča, obvestilo o prispeli pošiljki mora biti pravilno izpolnjeno itd. V predmetni zadevi tožnica ni podala trditev, da bi bilo vročanje pošiljke z odpovedjo v neskladju z zakonom. Tožnica v času poskusa vročitve (1. 8. 2014) ni bila v bolnišnici, temveč je takrat dejansko bivala doma, hospitalizirana pa je bila šele 9. 8. 2014, kar pa na pravilnost vročitve redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi po četrtem odstavku 88. člena ZDR‐1 ne vpliva. Sodišče prve stopnje je s tem, ko je štelo tožničino tožbo za pravočasno, nepravilno uporabilo materialno pravo. Odpoved pogodbe o zaposlitvi je bila namreč tožnici pravilno vročena z nadomestno vročitvijo 9. 8. 2014 (to je po poteku osmih dni od prvega poskusa vročitve), zato je 27. 10. 2014 vložena tožba za ugotovitev nezakonitosti odpovedi prepozna. Ker je tožnica zamudila materialni prekluzivni rok 30 dni za vložitev tožbe, je pritožbeno sodišče ugodilni del II. točke izreka sodbe razveljavilo in v tem delu tožbo zavrglo.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 597/2014, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 04.07.2014
 Institut: sodna taksa za pritožbo - umik pritožbe - vročanje v poštni predal
 Jedro: Iz poštne povratnice o vročanju plačilnega naloga za plačilo sodne takse za pritožbo pooblaščencu toženca je razvidno, da je vročevalec pošte dne 30. 4. 2014 poskušal vročiti plačilni nalog toženčevemu pooblaščencu, vendar mu ga na njegovem naslovu ni mogel osebno izročiti, niti ga... ni mogel izročiti članom gospodinjstva oziroma zaposlenim v poslovnem prostoru. Zato je vročevalec pustil sodno pisanje v njegovem poštnem predalu na sedežu pošte. Način poskusa vročitve plačilnega naloga toženčevemu pooblaščencu iz poštne povratnice ne izkazuje, da je pooblaščenec dne 30. 4. 2014 tudi dejansko prejel sodno pisanje. Zato je zmotna ugotovitev v izpodbijanem sklepu sodišča prve stopnje, da je od tega datuma za stranko začel teči 15-dnevni rok za poravnavo taksne obveznosti oziroma za podajo predloga za njeno oprostitev, odlog ali obročno plačilo.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 1566/2014, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 04.02.2015
 Institut: zavrženje tožbe - sodna poravnava - razveljavitev - izredno pravno sredstvo - tožba na razveljavitev sodne poravnave - obnova postopka - pooblaščenec - pooblastilo - novo pooblastilo
 Jedro: Na podlagi drugega odstavka 95. člena ZPP mora odvetnik za vložitev izrednih pravnih sredstev, tudi tožbe na razveljavitev sodne poravnave, predložiti novo pooblastilo. Po uveljavljani sodni praksi Vrhovnega sodišča RS je novo pooblastilo le tako pooblastilo, ki ni dano istočasno kot splošno... pooblastilo za vložitev tožbe oziroma odgovora na tožbo, temveč, ko je stranki nastala pravica do vložitve tega izrednega pravnega sredstva (to je po vročitvi pravnomočne izpodbijane sodne poravnave). V obravnavani zadevi je bila sodna poravnava sklenjena dne 19. 5. 2014, zato bi moralo pooblastilo za vložitev tožbe na razveljavitev sodne poravnave izvirati iz časa po tem datumu. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je pooblastilo, na katero se je pooblaščenec ob vložitvi tožbe na razveljavitev sodne poravnave skliceval (na pooblastilo v spisu), pooblaščencu dano dne 15. 1. 2014. Pooblastilo torej ni novo, poleg tega pa iz njega niti ni razvidno, da bi tožena stranka pooblaščenca pooblaščala prav za vložitev izrednega pravnega sredstva.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 3/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 06.05.2015
 Institut: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - zavrženje tožbe - bistvena kršitev določb pravdnega postopka - načelo kontradiktornosti - pravica do izjave
 Jedro: Glede na tožnikove trditve v tožbi (da mu je bila vročena odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga dne 13. 8. 2014) in dva v spis predložena različna izvoda odpovedi pogodbe o zaposlitvi, bi moralo sodišče prve stopnje opraviti narok za glavno obravnavo in na njem razčistiti, kdaj... je dejansko tožnik prejel odpoved pogodbe o zaposlitvi. S tem, ko sodišče tožniku ni dalo možnosti opozoriti na navedbe v odgovoru na tožbo, temveč je tožbo na podlagi teh navedb zavrglo (ko je štelo, da je bila tožniku odpoved pogodbe o zaposlitvi vročena 12. 8. 2014 in je tožnik tožbo glede na določilo 3. odstavka 200. člena ZDR-1 vložil prepozno) storilo bistveno kršitev pravil postopka iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.
 Dokument: VDSS sodba Pdp 296/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 24.09.2015
 Jedro: Ob ugotovitvi, da je tožnik že 19. 3. 2014 izpolnil pogoje za pridobitev poklicne pokojnine v skladu z določili ZPIZ-2 in pokojninskega načrta poklicnega zavarovanja, je imela tožena stranka v določbi enajstega odstavka 92. člena ZObr pravno podlago za ugotovitev prenehanja veljavnosti tožnikove... pogodbe o zaposlitvi z dnem 30. 8. 2014. V skladu z navedeno določbo vojaški osebi preneha delovno razmerje na obrambnem področju najkasneje do konca koledarskega leta, v katerem izpolni pogoje za pridobitev pravice do starostne pokojnine po splošnih predpisih, ne glede na čas, za katerega je sklenil pogodbo o zaposlitvi, pri čemer se upošteva tudi zavarovalna doba s povečanjem oziroma dodana doba iz naslova obveznega dodatnega zavarovanja. Gre namreč za poseben, z zakonom določen razlog za prenehanje delovnega razmerja. Zato tožbeni zahtevek na odpravo odločbe tožene stranke o prenehanju delovnega razmerja ni utemeljen.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 828/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 28.01.2016
 Institut: izvolitev v naziv - odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti
 Jedro: Ker je tožena stranka tožniku na podlagi 227. člena Statuta (Univerze) omogočila nadaljevanje dela do dneva, ko je prejel dokončno odločitev senata tožene stranke z dne 22. 9. 2014, je imel tožnik, ki je dne 15. 5. 2013 vložil pravočasno in popolno zahtevo za izvolitev v naziv, podaljšano... veljavnost svojega dotedanjega naziva, vendar pa le do vročitve odločbe, s katero je bilo dokončno odločeno o njegovem zahtevku za izvolitev v naziv. Ker tožnik v ponovni naziv „višji predavatelj ....“ ni bil izvoljen (o čemer je bilo dokončno odločeno s sklepom senata tožene stranke z dne 22. 9. 2014), neizvolitev v ustrezen naziv pa predstavlja odpovedni razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi po drugi alineji prvega odstavka 89. člena ZDR-1, je bila redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti, ki jo je tožena stranka podala tožniku, zakonita.
 Dokument: VDSS sodba Pdp 681/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 25.09.2015
 Institut: zamudna sodba - obstoj delovnega razmerja - elementi delovnega razmerja
 Jedro: Glede na to, da tretje tožena stranka ni odgovorila na tožbo, je sodišče prve stopnje moralo šteti za resnične tožbene navedbe, da se je tožnica s prvo toženo stranko, ki je direktorica tretje tožene stranke, dogovorila o opravljanju dela v trafiki, in da je od 2. 1. 2014 dalje dejansko... opravljala delo prodajalke v času od 7.00 do 15.00 ure med ponedeljkom in petkom, v organiziranem delovnem procesu, za plačilo, osebno in nepretrgano ter po navodilih in pod nadzorom prvo tožene stranke. Sodišče prve stopnje je zato pravilno ugotovilo, da so obstajali elementi delovnega razmerja v skladu s 4. členom ZDR-1 in je bila tožnica od 2. 1. 2014 v delovnem razmerju pri tretje toženi stranki za nedoločen čas.
 Dokument: VDSS sodba Pdp 950/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 25.02.2016
 Institut: izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - neupravičena odsotnost - kršitev pogodbenih obveznosti
 Jedro: Res je sicer, da delodajalec delavca ne sme siliti, da dela na delovnem mestu, na katerem po odločbi ZPIZ ne sme delati ali na delovnem mestu, za katero nima sklenjene pogodbe o zaposlitvi, vendar pa delavec z dela ne sme neopravičeno izostati, ampak mora uporabiti možnosti, ki mu jih za varovanje... njegovih pravic daje zakon. Tožnik je sicer imel na podlagi pravnomočne in dokončne odločbe ZPIZ pravico do premestitve na drugo ustrezno delovno mesto, vendar pa si je tožnik samovoljno vzel pravico in je zaradi tega, ker mu tožena stranka ni omogočila opravljanja dela na ustreznem delovnem mestu, nehal prihajati na delo. Ker lahko le delodajalec delavcu odredi čakanje na ustrezno delo doma, čeprav delovnopravni predpisi obveznosti delodajalca take odredbe ne predvidevajo več, je tožena stranka tožniku zakonito odpovedala pogodbo o zaposlitvi, saj na delo od 7. 5. 2014 do 2. 6. 2014, ko mu je bila vročena izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi, ni več prihajal.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 499/2016, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 07.07.2016
 Institut: veljavnost pogodbe o zaposlitvi - upokojitev po ZUJF - nova dejstva in novi dokazi
 Jedro: Tožnica je na naroku predložila odločbo ZPIZ z dne 25. 8. 2015, s katero je bilo med drugim odločeno, da tožnica nima pravice do starostne pokojnine od 16. 9. 2012 dalje, temveč od 31. 1. 2014 dalje. Iz obrazložitve te odločbe še izhaja, da je bila z odločbo ZPIZ pri tožnici v obdobju od... 16. 9. 2012 do 30. 1. 2014 ugotovljena lastnost zavarovanke iz delovnega razmerja. Po določbi drugega odstavka 362. člena ZPP v povezavi s 383. členom ZPP lahko stranka na prvem naroku nove glavne obravnave navaja tudi nova dejstva in predlaga nove dokaze, če jih brez svoje krivde v dotedanjem postopku ni mogla navesti in predložiti. Tožnica do poteka roka za odgovor na revizijo odločbe ZPIZ z dne 25. 8. 2015 ni mogla predložiti. Zato tožnica v pritožbi utemeljeno opozarja, da bi moralo sodišče v ponovljenem sojenju glede sodne razveze pogodbe o zaposlitvi upoštevati naknadno spremenjen datum njene upokojitve.
 Dokument: VDSS sklep Pdp 159/2016, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 19.05.2016
 Institut: stroški prič - potni stroški - izguba na zaslužku
 Jedro: Na podlagi prvega odstavka 12. člena Pravilnika o povračilu stroškov v pravdnem postopku ima zaposleni pravico do povrnitve nadomestila plače za odsotnost z dela zaradi vabila za pričo, izvedenca ali tolmača. Zaposlenim izplača nadomestilo plače gospodarska družba, zavod, upravni ali drug... državni organ, samostojni podjetnik, posameznik ali drug delodajalec, pri katerem je priča, izvedenec ali tolmač v delovnem razmerju, ki nato zahteva povrnitev izplačanega nadomestila plače od sodišča, ki vodi postopek. Sodišče povrne izplačano nadomestilo plače delodajalcem v skladu s tretjim odstavkom 242. člena ZPP. Iz potrdila delodajalca izhaja, da je priča zaposlena pri njej ter da je izostala z dela od 20. 11. 2014 do 25. 11. 2014 in da znaša nadomestilo plače za štiri delovne dni 480,00 EUR. Na podlagi navedenega potrdila je sodišče prve stopnje priči pravilno priznalo izgubo na zaslužku za dva delovna dneva v višini 240,00 EUR ter potne stroške v višini 228,00 EUR.
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 210/2017, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 30.03.2017
 Institut: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - fikcija vročitve - nadomestna vročitev - ustavna odločba
 Jedro: Tožena stranka je v predmetni zadevi vročala odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici po določbi zakona, ki jo je Ustavno sodišče RS razveljavilo. Razlog za razveljavitev je neskladnost določbe četrtega odstavka 88. člena ZDR-1 z Ustavo RS, saj gre za prekomeren poseg v pravico delavca iz prvega... odstavka 23. člena Ustave RS. Zato je pravilna ugotovitev sodišča prve stopnje, da tožnici odpoved ni bila pravilno vročena avgusta 2014, pravilna pa je tudi ugotovitev, da je bila odpoved tožnici prvič vročena šele med sodnim postopkom dne 28. 11. 2014, zaradi česar je tožba vložena pravočasno. Ker do izpodbijane redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga ni prišlo zaradi zdravstvenega stanja oziroma invalidnosti tožnice, na zakonitost odpovedi ne vpliva dejstvo, da je bila tožnica odsotna z dela zaradi bolezni v času, ko je prenehala potreba po njenem delu pod pogoji pogodbe o zaposlitvi.
 Dokument: VDSS sodba Pdp 261/2016, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 01.12.2016
 Institut: pogodba o zaposlitvi za določen čas - zakoniti razlog - transformacija pogodbe o zaposlitvi za določen čas - posledice nezakonito sklenjene pogodbe o zaposlitvi za določen čas
 Jedro: Za vsako pogodbo o zaposlitvi za določen čas mora obstajati eden izmed taksativno naštetih zakonitih razlogov v 54. členu ZDR-1, razlog pa mora biti naveden tudi v sami pogodbi o zaposlitvi. Sodišče prve stopnje takega zakonitega razloga za sklenitev vsake izmed treh pogodb za določen čas ni... navedlo. Štelo je, da so bile sporne pogodbe utemeljeno in zakonito sklenjene za določen čas, ker so skupno trajale skoraj šest mesecev, za kolikor je povečan obseg dela napovedovala tudi družba A. d. o. o. Takšen zaključek je materialnopravno zmoten, saj je bila tožena stranka že v juliju 2014 seznanjena s povečanim obsegom dela v nadaljnjih šestih mesecih, zato bi morala že prvo pogodbo o zaposlitvi, sklenjeno dne 9. 8. 2014, skleniti za 6 mesecev oziroma do 31. 1. 2015. Zato ni pravilna odločitev sodišča prve stopnje, da so bile sporne pogodbe o zaposlitvi za določen čas zakonite.
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 508/2017, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 30.11.2017
 Institut: obstoj delovnega razmerja - delo z elementi delovnega razmerja - visokošolski učitelj
 Jedro: Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je dekan tožnici v spornem obdobju pojasnil, da z njo zaradi varčevalnih ukrepov sklepa pogodbe o delu in ne delovno razmerje, vendar navedeno ne zavezuje sodišča, da tožnici ne bi priznalo delovnega razmerja, v kolikor je ugotovilo elemente delovnega... razmerja. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je bila tožnica v času od 1. 10. 2013 do 30. 9. 2014 zaposlena pri toženi stranki v obsegu 45 % polnega časa, v obdobju od 1. 10. 2014 do 30. 9. 2015 v obsegu 72 % polnega delovnega časa in od 1. 10. 2015 dalje za polni delovni čas. Sodišče je navedeno izračunalo glede na tožničine obveznosti pri toženi stranki in upoštevalo pri tem tudi 63. člen ZVis.
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 538/2017, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 26.10.2017
 Institut: transformacija pogodbe o zaposlitvi za določen čas v pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas - državljan Republike Hrvaške - dovoljenje za zaposlitev - dovoljenje za bivanje
 Jedro: Zakon o podaljšanju prehodnega obdobja na področju prostega gibanja državljanov Republike Hrvaške in njihovih družinskih članov (ZPPOPGHR) v 3. alineji tretjega odstavka 2. člena določa, da se lahko v prvih dveh letih zakonitega prebivanja v Republiki Sloveniji brez dovoljenja za zaposlitev... zaposlujejo državljani Republike Hrvaške, ki imajo dovoljenje za stalno prebivanje. Ker je imel tožnik od 6. 3. 2014 dovoljenje za stalno prebivanje v Republiki Sloveniji in je imel prijavljeno stalno prebivališče od 12. 3. 2014 dalje, je izpolnjeval navedeni pogoj, zaradi česar pogodbe o zaposlitvi, ki jih je sklenil s toženo stranko, niso bile nične, prav tako pa je po prenehanju zadnje izmed navedenih pogodb izpolnjeval vse pogoje za veljavno sklenitev pogodbe o zaposlitvi v Republiki Sloveniji in s tem tudi za veljavno spremembo pogodbe za določen čas v pogodbo za nedoločen čas.
 Dokument: VDSS sodba Pdp 433/2016, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 03.11.2016
 Institut: odškodninska odgovornost delavca - zastaranje - regresni zahtevek
 Jedro: V tretjem odstavku 147. člena OZ je določeno, da ima tisti, ki je oškodovancu povrnil škodo, ki jo je povzročil delavec namenoma ali iz hude malomarnosti, pravico zahtevati od delavca povrnitev plačanega zneska. V skladu s četrtim odstavkom 147. člena OZ pa pravica zahtevati povračilo plačanega... zneska od povzročitelja škode zastara v šestih mesecih od dneva, ko je bila odškodnina plačana. Tožeča stranka je navajala, da je delavcem plačala dolgovane zneske po sklenjenih poravnavah v obdobju od 15. 10. 2013 do 21. 1. 2014, tožbo zoper toženo stranko pa je vložila 15. 12. 2014, zato je tožena stranka utemeljeno uveljavljala ugovor zastaranja. ZDR-1 v 177. členu ne določa, v kakšnem roku mora delodajalec zahtevati povračilo škode od delavca, zato je potrebno uporabiti določbo 147. člena OZ. OZ ureja regresno pravico plačnika, v konkretnem primeru delodajalca do svojega delavca, ki je povzročil škodo na delu oziroma v zvezi z delom.
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 360/2018, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 05.07.2018
 Institut: odškodninska odgovornost delodajalca - trpinčenje na delovnem mestu - mobing - redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog
 Jedro: Sodišče prve stopnje je pravilno in popolno ugotovilo odločilna dejstva v zvezi s trpinčenjem. Po oceni izvedenih dokazov je pravilno zaključilo, da je tožena stranka v času od leta 2010 do 2015 trpinčila tožnico s tem, ko jo je leta preselila na odmaknjeno lokacijo, jo odmaknila od dnevnega... dogajanja na sedežu uprave tožene stranke, jo izključila iz delovnih procesov, ki jih je pred tem vodila, ji preprečila dostop do informacij, neformalnega strokovnega izobraževanja, ji onemogočila strokovno opravljanje dela v pravni službi, nanjo kričala, jo arbitrarno ocenjevala, ji podala neutemeljeno pisno opozorilo pred odpovedjo, zlorabila institut odpovedi pogodbe o zaposlitvi v letih 2010 in 2014 ter ji z večkratnimi zahtevami po upokojitvi dala vedeti, da kot starejša delavka ni zaželena. Na podlagi vseh navedenih ravnanj, vključno z nezakonito odpovedjo pogodbe o zaposlitvi v novembru 2014, je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo materialno pravo, ko je presodilo, da je tožena stranka izvajala trpinčenje nad tožnico.
 Dokument: VDSS Sodba Pdp 905/2018, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 20.02.2019
 Institut: nadomestilo za neizkoriščen letni dopust - bolniški stalež
 Jedro: Delodajalec je glede na 164. člen ZDR-1 dolžan plačati delavcu nadomestilo za neizrabljeni letni dopust, če delavec svoje pravice do plačanega letnega dopusta objektivno ni mogel izvršiti, pri čemer se zahteva, da delavec ni mogel predvideti vzroka, zaradi katerega ni mogel izrabiti letnega... dopusta še pred prenehanjem delovnega razmerja. Tožnik je bil v bolniškem staležu od 24. 12. 2013 pa vse do 6. 6. 2017, ko mu je delovno razmerje prenehalo zaradi uveljavitve pravice do invalidske pokojnine, zato do konca referenčnega obdobja (ki ga določa ZDR-1 do 31. 12. v naslednjem letu) objektivno ni mogel izkoristiti dopusta za leto 2014 in 2015. Za to ni imel priložnosti, ker je bil v bolniškem staležu celotno referenčno obdobje za koriščenje letnega dopusta za navedeni leti, tega pa ni mogel predvideti. Tožnik je tako upravičen do nadomestila za neizrabljeni letni dopust za leti 2014 in 2015.
 Dokument: VDSS sodba in sklep Pdp 738/2015, Sodišče: Višje delovno in socialno sodišče, Oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore, Datum: 04.02.2016
 Institut: prenehanje delovnega razmerja - izpolnitev pogojev za poklicno upokojitev
 Jedro: Pravilna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da je tožnik pogoje za pridobitev pravice do starostne pokojnine pridobil 22. 12. 2013. Ker pa je tožnik 1. 2. 2014 izpolnjeval pogoje za poklicno upokojitev (izpolnil jih je že v letu 2012), je materialnopravno napačen zaključek sodišča prve... stopnje, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita.


type: caselaw

text:
 16.7.2011
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 211/11
 Demande de décision préjudicielle présentée par Consiglio di Stato (Italie) le 18 avril 2011 — Econord SpA/Comune di Solbiate et Comune di Varese
 (Affaire C-183/11)
 2011/C 211/20
 Langue de procédure: l'italien
 Juridiction de renvoi
 Consiglio di Stato (Italie).
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Econord SpA.
 Partie défenderesse: Comune di Solbiate et Comune di Varese.
 Autre partie à la procédure: Aspem SpA
 Questions préjudicielles
 Le principe selon lequel la situation individuelle de chaque collectivité publique associée à la société ad hoc est sans incidence doit-il s’appliquer également dans le cas où une des communes associées possède une seule action de la société ad hoc et où les pactes d’actionnaires conclus entre les collectivités publiques ne sont pas propres à conférer le moindre contrôle effectif de la société à la commune participante, de sorte que la participation à la société peut être considérée comme le simple cadre formel d’un contrat de prestation de services?


text:
 |
 52014PC0704
 Prijedlog UREDBE VIJEĆA o izmjeni Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000 o provedbi Odluke 2007/436/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica /* COM/2014/0704 final - 2014/0332 (CNS) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. KONTEKST PRIJEDLOGA
 Usklađenja nacionalnih doprinosa država
 članica (vlastita sredstva) temeljenih na porezu na dodanu vrijednost
 (PDV) i bruto nacionalnom dohotku (BND), koji se u Uredbi br. 1150/2000 navode
 kao „sredstva od PDV-a i dodatna sredstva”, u odnosu na financiranje
 proračuna Unije provode se svake godine prvog radnog dana u prosincu.
 Ta se usklađenja razlikuju iz godine u
 godinu. Na temelju podataka izračunanih u 2014. iznosi usklađenja
 vlastitih sredstava temeljenih na BND-u, na temelju kojih neke države
 članice moraju staviti na raspolaganje dodatne iznose, mogu biti iznimno
 visoki zbog znatnih revizija podataka o BND-u za prethodne godine koje provode
 države članice.
 Budući da države članice Komisiji
 dostavljaju osnovne podatke, ukupni skup podataka s učinkom na vlastita
 sredstva za sve države članice poznat je tek u listopadu svake godine.
 U skladu s važećim pravilima iz Uredbe
 br. 1150/2000 iznosi tih usklađenja moraju se staviti na raspolaganje
 prvog radnog dana u prosincu. Ne postoji diskrecijsko pravo utvrđivanja
 kasnijeg datuma.
 Države članice mogu se posebice krajem
 financijske godine, i ako su dotični iznosi vrlo visoki, zbog toga
 naći u teškoj proračunskoj situaciji te to može značiti
 značajan rizik za njihovu gospodarsku ili financijsku stabilnost.
 2. SADRŽAJ PRIJEDLOGA
 Ako je ukupni iznos iznimno visok, države
 članice mogu stoga u sljedećim okolnostima staviti na raspolaganje
 iznos koji proizlazi iz tih usklađenja (saldâ PDV-a i BND-a) u bilo kojem trenutku u razdoblju od prvog radnog dana
 u prosincu i prvog radnog dana u rujnu sljedeće godine:
 (a) prekoračenje pojedinačnog praga:
 ako prema trenutačnim proračunskim podacima iznos saldâ PDV-a i BND-a bilo koje države članice
 premašuje dvije mjesečne dvanaestine u obliku kojih ta država članica
 stavlja na raspolaganje sredstva od PDV-a i dodatna sredstva, uzimajući u
 obzir učinak koji na ta sredstva ima korekcija proračunskih
 neravnoteža koja je odobrena Ujedinjenoj Kraljevini ili
 (b) prekoračenje ukupnog praga: ako prema
 trenutačnim proračunskim podacima ukupni iznos usklađenja u
 pogledu svih država članica premašuje polovinu uobičajene dvanaestine
 u obliku koje sve države članice stavljaju na raspolaganje vlastita
 sredstva temeljena na PDV-u i BND-u, uzimajući u obzir učinak koji na
 ta sredstava ima korekcija proračunskih neravnoteža koja je odobrena
 Ujedinjenoj Kraljevini.
 Četiri države članice imale bi pravo
 u 2014. odgoditi stavljanje sredstava na raspolaganje jer se prekoračuje
 pojedinačni prag (više od dvije uobičajene dvanaestine). Kada je
 riječ o ostalim godinama od 2002., samo bi u 2007. dvije države
 članice imale na to pravo.
 No kako se u 2014. prekoračuje i ukupni
 prag (saldâ PDV-a i BND-a za sve
 države članice iznose 9,5 milijardi EUR, dok je polovina uobičajene
 dvanaestine manja od 5 milijardi EUR), sve države članice mogu odgoditi
 stavljanje na raspolaganje tih saldâ.
 U pogledu svih ostalih godina od 2004. ukupni prag prekoračen je samo
 2007.
 Ova izmjena primjenjuju se već na saldâ PDV-a i BND-a koja se knjiže na račun
 Komisije prvog radnog dana u prosincu 2014.
 Svaka država članica koja u potpunosti
 ili djelomično odgodi stavljanje na raspolaganje iznosa usklađenja
 trebala bi pravovremeno i u svakom slučaju prije prvog radnog dana u
 prosincu Komisiju obavijestiti o datumu odnosno datumima na koje će se
 odgovarajući iznosi staviti na raspolaganje. Taj datum odnosno ti datumi
 pravno su obvezujući. U skladu s time, zbog
 svakog kašnjenja u stavljanju na raspolaganje iznosa usklađenja u odnosu
 na datum odnosno datume o kojima je Komisija obaviještena plaćaju se
 kamate u skladu s uvjetima iz članka 11. Uredbe (EZ, Euratom) br.
 1150/2000.
 Uredba (EZ, Euratom) br.
 1150/2000 bit će retroaktivno stavljena izvan snage Uredbom 609/2014[1]. Stoga bi
 se izmjene iz ovog prijedloga trebale uzeti u obzir u okviru prijedloga izmjene
 Uredbe 609/2014, koji se Komisija obvezala podnijeti do kraja ožujka 2015[2].
 2014/0332 (CNS)
 Prijedlog
 UREDBE VIJEĆA
 o izmjeni Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000
 o provedbi Odluke 2007/436/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
 Europske unije, a posebno njegov članak 322. stavak 2.,
 uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju
 Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 106.a,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske
 komisije,
 uzimajući u obzir mišljenje Europskog
 parlamenta[3],
 uzimajući u obzir mišljenje Europskog
 revizorskog suda[4],
 budući da:
 (1) U skladu s člankom 10.
 stavcima 4. do 8. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000[5] Komisija bi trebala izračunati iznose usklađenja vlastitih
 sredstava iz članka 2. stavka 1. točaka (b) i (c) Odluke Vijeća
 2007/436/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica[6] (sredstva od PDV-a i sredstva temeljena na BND-u koja se dalje u
 tekstu navode kao dodatna sredstva) te bi o tome pravovremeno trebala
 obavijestiti države članice kako bi one iznose tih usklađenja mogle
 knjižiti na račun Komisije iz članka 9. stavka 1. Uredbe (EZ,
 Euratom) br. 1150/2000 prvog radnog dana u prosincu.
 (2) U iznimnim okolnostima iznosi
 tih usklađenja mogu biti vrlo visoki te mogu znatno premašiti, u pogledu
 nekih država članica, dvije mjesečne dvanaestine u obliku kojih se
 stavljaju na raspolaganje sredstva od PDV-a i dodatna sredstva, i ukupno za sve
 države članice polovinu ukupnih mjesečnih dvanaestina.
 (3) Obveza stavljanja na
 raspolaganje takvih visokih iznosa može nekim državama članicama
 predstavljati visok financijski teret, čime se dotičnoj državi može
 nametnuti znatan fiskalni pritisak, posebno krajem godine.
 (4) Stoga bi države članice
 trebale imati mogućnost odgode stavljanja na raspolaganje tih iznosa do
 prvog radnog dana u rujnu sljedeće godine ako su ispunjeni određeni
 uvjeti.
 (5) Svaka država članica
 koja odluči primijeniti tu mogućnost trebala bi dovoljno prije prvog
 radnog dana u prosincu Komisiju obavijestiti o datumu odnosno datumima na koje
 će se iznosi usklađenja staviti na raspolaganje kako bi se omogućilo
 učinkovito upravljanje gotovinskim sredstvima Unije. Zbog svakog kašnjenja
 u stavljanju na raspolaganje iznosa usklađenja na datum odnosno datume o
 kojima je Komisija obaviještena trebale bi se plaćati kamate u skladu s
 uvjetima iz članka 11. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000.
 (6) Ta bi se mogućnost prvi
 put trebala primijeniti na iznose usklađenja koji bi se u skladu s Uredbom
 (EZ, Euratom) br. 1150/2000 trebali knjižiti na račun Komisije prvog
 radnog dana u prosincu 2014.
 (7) Uredbu (EZ, Euratom)
 br. 1150/2000 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
 DONIJELO JE OVU UREDBU:
 Članak 1.
 Uredba (EZ, Euratom) br. 1150/2000
 mijenja se kako slijedi:
 U članku 10. umeće se novi stavak
 7.a:
 „7.a Odstupajući od stavaka 4. do 7. ovog
 članka, država članica može knjižiti na račun iz članka 9.
 stavka 1. ove Uredbe iznose koje tereti Komisija u skladu s ovim stavcima do
 prvog radnog dana u rujnu sljedeće godine ako je ispunjen jedan od
 sljedećih uvjeta:
 (a)
 ako bi predmetna država članica trebala na
 račun iz članka 9. stavka 1. ove Uredbe prvog radnog dana u prosincu
 knjižiti iznos koji premašuje dvije dvanaestine ukupnih iznosa za tu državu
 članicu u proračunu za sredstva od PDV-a i dodatna sredstva, kako se
 navodi u stavku 3. prvom podstavku ovog članka, koji se primjenjuje na dan
 15. studenoga iste godine ili
 (b)
 ako bi države članice ukupno trebale na
 račun iz članka 9. stavka 1. ove Uredbe prvog radnog dana u prosincu
 knjižiti ukupni iznos koji premašuje polovinu jedne dvanaestine ukupnih iznosa
 u proračunu za sredstva od PDV-a i dodatna sredstva, kako se navodi u
 stavku 3. prvom podstavku ovog članka i primjenjujući devizni
 tečaj utvrđen tim podstavkom, koji se primjenjuje na dan 15.
 studenoga iste godine.
 Države članice mogu primijeniti prvi
 podstavak samo ako su prije prvog radnog dana u prosincu obavijestile Komisiju
 o svojoj odluci i o datumu odnosno datumima na koje će se iznosi
 usklađenja knjižiti na račun iz članka
 9. stavka 1. ove Uredbe.
 Za svako kašnjenje u
 knjiženju iznosa usklađenja na račun iz članka 9. stavka 1. ove
 Uredbe u odnosu na datum odnosno datume o kojima je Komisija obaviještena na
 temelju drugog podstavka predmetna država članica dužna je platiti kamate
 u skladu s uvjetima iz članka 11. ove Uredbe.”
 Članak 2.
 Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana
 od dana objave u Službenom listu Europske unije.
 Primjenjuje se na iznose koji se na račun iz članka 9. stavka 1. Uredbe (EZ,
 Euratom) br. 1150/2000 knjiže nakon 30. studenoga 2014.
 Ova je Uredba u cijelosti
 obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Za
 Vijeće
 Predsjednik
 ZAKONODAVNI FINANCIJSKI IZVJEŠTAJ
 1. NAZIV PRIJEDLOGA:
 2. PRORAČUNSKE LINIJE:
 Poglavlje i članak:
 Iznos predviđen u proračunu za
 dotičnu godinu:
 3. FINANCIJSKI UTJECAJ
 ̈ Prijedlog nema financijski utjecaj
 ̈ Prijedlog nema financijski utjecaj na rashode, ali ima
 sljedeći financijski utjecaj na prihode:
 (milijuna
 EUR do 1 decimalnog mjesta)
 || ||
 Proračunska linija || Prihodi[7] || Dvanaestomjesečno razdoblje, počevši od dd/mm/gggg || [godina n]
 Članak || Utjecaj na vlastita sredstva || ||
 Članak || Utjecaj na vlastita sredstva || ||
 Stanje nakon djelovanja
 || [n+1] || [n+2] || [n+3] || [n+4] || [n+5]
 Članak || || || || ||
 Članak || || || || ||
 4. MJERE ZA SPRJEČAVANJE
 PRIJEVARA
 5. DRUGE NAPOMENE
 Izmjenama se predviđa mogućnost da
 države članice iznose usklađenja sredstava od PDV-a i dodatnih
 sredstava (poglavlja 31. i 32.) stave na raspolaganje u obrocima, pod uvjetom
 da je ukupni iznos iznimno velik (prekoračenje pojedinačnog ili
 ukupnog praga).
 Ako se države članice budu koristile tom mogućnosti,
 to može rezultirati činjenicom da se vlastita sredstva iz 2014. stave na
 raspolaganje u 2015.
 Teško je unaprijed predvidjeti u kojoj bi se mjeri
 države članice mogle odlučiti na odgodu plaćanja.
 Pragovi se vrlo vjerojatno neće premašivati svake
 godine. No nemoguće je predvidjeti hoće li se to dogoditi.
 [1] Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 609/2014 od 26.
 svibnja 2014. o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje
 tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na
 PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom
 (preinačeno).
 [2] Sadržaj zajedničke izjave iz zapisnika Vijeća
 od 26. svibnja 2014.: „Vijeće i Komisija suglasni su da će
 Komisija najkasnije do kraja ožujka 2015. podnijeti prijedlog za članak
 12. Uredbe Vijeća o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje
 tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na
 PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom kako bi se
 omogućila revizija postupka za izračunavanje kamate na sredstva koja
 su stavljena na raspolaganje sa zakašnjenjem. Nadalje, kamatne stope poštuju
 načelo proporcionalnosti istovremeno osiguravajući nesmetano
 funkcioniranje sustava za zadovoljavanje potreba za gotovinom.”
 [3] SL C , , str. .
 [4] SL C , , str. .
 [5] SL L 130, 31.5.2000., str. 1.
 [6] SL L 163, 23.6.2007., str. 17.
 [7] U slučaju tradicionalnih vlastitih sredstava
 (poljoprivredne pristojbe, pristojbe na šećer, carine), navedeni iznosi
 moraju biti neto iznosi, tj. bruto iznosi umanjeni za 25 % na ime troškova
 naplate.


type: wikipedia

text:
Kućno računalo je naziv za vrstu računala koje je bilo popularno od kasnih 70-tih do sredine 90-tih godina 20. stoljeća, a glavna osobina ovih računala jest da su svi dijelovi strojovlja u jednom kućištu, dok za video izlaz (zaslon) obično se koristila televizija.
 Povijest
 Pojavom računala iz MIT-ovog Lincon laboratorija LINC 1962. godine dovelo je do prve revolucije u razvoju računarstva u SAD-u, i u to vrijeme je bilo kompaktno računalo koje je moglo stati u ormariću od 6 stopa visoko i 20 cola duboko i koje je imalo je za to vrijeme dobre sposobnosti. Arhtektura i dizajn je bila otvorena i nije bila zaštićena nikakvim patentima, te je MIT vodio radne grupe u kojima su obučavali svakoga tko je htio kako napraviti svoj LINC.
 Westinghouseov inženjer Ivan Sutherland je 1965. godine pokrenuo je pokusni projekt ECHO IV u cilju razmatranja korisnosti računarskog sistema unutar kuće, odnosno automatizacije pojedinih zadaća u domaćinstvu. Sutherland je skupio je razno sklopovlje koju je pronašao unutar tvrtke Westinghouse, i razvio je skup aplikacija koje su se koristile za: inventar, ostavljanje poruka, stvaranje kupovnih popisa, unesivanje recepata, praćenje temperature unutar kuće, upravljanje kućanskih strojeva te prognoziranje vremena. Prvo komercijalno kućno računalo Honeywell H316 na osnovi ideja iz ECHO IV proizvela je američka tvrtka Honeywell, 1969. godine s cijenom od $10.000 doživio je potpuni neuspjeh na tržištu zbog cijene (cijena jedne kuće u to vrijeme) a i zbog toga što koncept nije bio široko prihvaćen.
 Ponovni povratak
 Tijekom 70-tih godina 20. stoljeća na tržištima zapadnih zemalja došlo je do pojefitnjavanja i lakše dostupnosti elektronskih komponenti, te računalih komponenti tako da su hobijisti i amateri bili u stanju razviti svoje računalo rabeći diskretne komponente kao što su trazistori, bitslice, ili TTL kola kao porodica TTL kola 74LS. U svakom slučaju osobe koje su koristile ovim komponentima morali su stvoriti računalo iz temelja, tj. razviti svoju arhitetkuru, razviti obradničku jedinicu, napisati mikroprogram itd. Pojavom mikroobradnika u kasnim 1960-tim najavilo je novo doba za računarstvo. Iako su prvi mikroobradnici bili rabljeni za američki svemirski program i vojne svrhe, nije trebalo dugo vremena do pojave privih komericijalnih mikroobradnika u ranim 1970-tim kao recimo pojava Intel 4004 (4-bitnog), te godinu dana kasnije Intela 8008 koji je bio produžetak Intela 4004, no prvi bolji i sposobniji mikrobradnik bio je Intel 8080 koji se pojavio na tržišitu 1974. godine. Pojavom Intela 8080 nastao je zaokret na tržištu, gdje su konstruktori i dizajeri mogli napraviti sustave s manje perifernih kola. Iste godine 1974. na tržište izlazi Motorola 6800, godinu poslije MOS 6502 koji je bio dizajniran na istoj arhitetkuri kao Motorola 6800. Odlaskom dijela konstruktorskog tima iz Intela stvara se tvrtka Zilog, i 1976. godine na tržište izlazi mikroobradnik Zilog Z80 koji je bio bit kompatibilan s Intelom 8080, no imao je jednostavniju strukturu i zahtijevao je manje perifernih krugova za stvaranje računalnog sustava. Pojavom MOS 6502 i Ziloga Z80 na tržište stvoreni su temelji za stvaranje kućnih računala, jer ova dva mikroobradnika imala su dobar odnos cijene i performanse.
 Novi val
 Nakon dugog izbivanja s tržišta kao pojam, prva kućna računala su velikim mahom počela izlaziti od 1977. godine na tržištu SAD-a : Commodore PET, Apple II, Tandy Radio Shack TRS-80. Ova računala su se prodavala u robnim kućama i specijaliziranim trgovinama elektronike i nisu zahtijevali da krajni korisnik zalemi dijelove i sastavi ostale komponente da bi dobili radni sistem. Ovaj val nastao je pojavom jefinih 8-bitnih mikroobradnika: Zilog Z80 i MOS 6502, a i zbog drugih napredaka u industriji elektronike široke potrošnje.
 Prva kućna računala imala su jednostavne tehničke sposnobnosti i nedostatak programske podrške. Korisnici su u nedostatku programske podrške stvarali svoje programe preko ugrađenog BASIC prevoditelja ili korištenjem nekog drugog programskog jezika. Za mnoge korisnike ovo je bilo iznad njihovih mogućnosti, iako su se sistemi reklamirali da imaju neograničene mogućnosti koje su samo ograničene maštom njihovih korisnika. Tako da su mnoga kućna računala korištena većinom za igranje videoigara, i za poneke jednostavne zadatke kao uređivanje znakova, pohranu jednostavnih datoteka i tablično računanje.
 Kućna računala stvorila su cijela nova tržišta za vanjske jednice, dodatke, programsku podršku te je pokrenula veliku izdavačku industriju preko kojih su se izdavali razni časopisi i knjige. Kućna računala su tako pokrenula mikroobradničku revoluciju, i doveli su do razvijanja i uvođenja osobnih računala na tržište, isto tako u mnogim zapadnim kapitalističkim zemljama tog vremena su pokrenule i računalne mreže preko kojih su korisnici mogli priključiti, razmjenjivati podatke, kupovati usluge i programsku podršku.
 Nedugo nakon pojave Commodore PETa, Apple II, i Tandy TRS-80 tijekom 1979. i 1980. godine na tržistu su se pojavila mnoga nova računala: Atari 400/800 (1979.), Sharp MZ 80K (1979.), TI 99/4 (1979.), Sinclair ZX80 (1980.)
 Poslije 1981. nasta je prava navala novih strojeva na tržište. Svaka tvrtka željela je ugraviti dio svog tržišnog kolača, bez razmišljanaja o programskoj podršci. Tako su nastala mnoga međusobno nekompatibilna računala s različitim sposobnostima.
 Zbog velikog broja različitih strojeva, programska podrška za manje popularne proizvođaće nije bila dostatna tako da su mnogi nestali u razdoblju oko 1983. i 1984. godine. Neke tvrtke i programske kuće vidjele su da je standardizacija bio ključ koji je nedostajao kod mnogih kućnih računala koja su se pravila prema cijeni. Tako da su mnogi proizvođaći rabili svoja riješenja oko perifernih jedinica, operacijskih sustava i drugog. U pogledu standardizacije u Japanu su se udružili razni proizvođači elektronike s tvrtkom Microsoft i tako su stvorili standard MSX za 8-bitna kućna računala.
 Standard MSX nije dugo trajao jer kada su ta računala izašla na tržište pojavili 1984. godine što je bilo prekasno. Zapadna tržišta nisu dobro primili MSX računala jer su to tržište već držala računala Sinclair, Amstrad, Commodore i Atari. Isto tako IBM PC računala započela svoj ulazak u domaćinstva tijekom sredine 80-tih, te sa svojom bogatom ponudom softvera doslovce pregazila kućna računala u kasnim 1980-tim.
 Nestanak
 Pojavom sposobnijih 16 i 32-bitnih IBM PC-a i njihovih klonova krajem 80-tih godina 20. stoljeća, te pojavom 16 i 32-bitnih igračih konzola dovelo je do brzog nestanka kućnih računala. Cijena novih IBM PC sustava na zapadnim razvijenim tržištima bila je pristupačna, i prema perforansama, programskog podršci zadovoljavali su mnoge zahtjeve. Tim više tijekom ranih godina 90-tih godina 20. stoljeća pojavom širokopojasne međumreže, kućna računala su u potpunosti nestala kao osnovno računarsko sredstvo u domovima.
 Tehnologija
 Svojstva
 Kućna računala imala su sljedeća svojstva:
 Centralna jedinica i tipkovnica ugrađena u istu jedinicu
 u početku od 1977. do 1985.
 većinom su 8-bitni sistemi (Zilog Z80, MOS 6502 ili Motorola 6809 (izuzetak je 16-bitni TI-99/4A)
 Mala količina radne memorije 1kB do 128kB
 Ugrađeni programski jezik (većinom BASIC) i jednostavni operacijski sustav u ROMu
 Video izlaz je bio povezan televiziju preko TV modulatora
 masovna pohrana podataka obavljala se preko kasetofona, disketne jedinice bile su opcija
 od 1985. do 1992. godine
 većinom 16-bitni mikropreradnici (Motorola 68000)
 sistemi dobivaju standardne 3.5" disketne jedinice
 512 Kb i više
 složeniji operacijski sustavi koji više nisu u ROMu
 Revolucija kućnih računala i utjecaj na ekonomiju
 Predstavnici
 1970-te
 siječanj 1977: Commodore PET
 lipanj 1977: Apple II
 kolovoz 1977: Tandy Radio Shack TRS-80
 1979: Atari 400,Atari 800, prva kućna računala s posebnim integrirarim krugovima za grafiku i zvuk
 1979: Ti-99/4, prvo 16-bitno kućno računalo
 1980-te
 Commodore 64
 Orao
 Atari ST
 Lola 8, hrvatsko kućno računalo
 Sharp MZ-700
 Elektronika BK
 Robotron KC87
 Vrela
 računala