type: wikipedia

text:
Jimmy Reagan (São Francisco, Califórnia, 6 de julho 1891 - 1o de outubro de 1917) foi um pugilista americano, campeão mundial dos pesos-galos em 1909.
 Biografia
 Começando a lutar no final de 1907, Reagan acumulou em seu primeiro ano como profissional sete vitórias, uma derrota para o futuro campeão dos leves Willie Ritchie e um importante empate contra seu grande nêmesis Monte Attell.
 No início de 1909, Reagan tinha apenas 18 anos de idade e não mais do que um ano de carreira, quando tornou-se campeão mundial dos pesos-galos após derrotar nos pontos Jimmy Walsh. Em sua luta seguinte, no entanto, Reagan veio a perder para Monte Attell, em um eletrizante combate de 20 rounds, no qual ambos lutadores foram à lona por diversas vezes. Com a decisão a favor de Attell nos pontos, o breve reinado de apenas um mês de Reagan chegava ao fim.
 Após perder seu título, ainda em 1909, Reagan tentou reavê-lo em uma revanche contra Attell, porém acabou sendo nocauteado em apenas quatro assaltos. Recuperou-se em meados de 1910, ao nocautear Peanuts Sinclair em uma importante luta. Todavia, terminaria o ano com uma amarga derrota por desqualificação para Gene McGovern.
 Reagan iniciou 1911 com uma traumática derrota por nocaute para Mexican Joe Rivers, na qual foi à lona por seis vezes antes do árbitro interromper o combate. Após esse terrível revés, Reagan se recompôs com um empate contra o agora também ex-campeão dos galos Monte Attell.
 Entre 1913 e 1915, derrotou Solly Salvadore em três ocasiões diferentes, além de vitória contra um já veterano ex-campeão mundial dos leves Battling Nelson. Então, a partir de 1916, sua carreira entrou em franco declíneo, com Reagan colecionando sucessivas derrotas.
 O último resultado expressivo na carreira de Reagan, antes de sua aposentadoria, foi conseguir sobreviver ao então vigente campeão dos pesos-leves Benny Leonard, em um combate sem resultado oficial. Parou de lutar em 1919 com uma vitória sobre Walt Fanning, retornando ao ringue uma última vez em 1922.
 Ver também
 Lista dos campeões mundiais de boxe dos pesos-galos
 Pugilistas dos Estados Unidos
 Pugilistas pesos-galos
 Campeões mundiais de boxe


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
4.8.2016
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 211/28
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 91/2015
 2015 m. balandžio 30 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo II priedas (Techniniai reglamentai, standartai, tyrimai ir sertifikavimas) [2016/1274]
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2015 m. vasario 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/292, kuriuo anglies dioksidas patvirtinamas kaip veiklioji medžiaga 15-o tipo biocidiniams produktams gaminti (1);
 (2)
 todėl EEE susitarimo II priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 EEE susitarimo II priedo XV skyriuje po 12zzq punkto (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 98/2013) įterpiamas šis punktas:
 „12zzr.
 32015 R 0292: 2015 m. vasario 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/292, kuriuo anglies dioksidas patvirtinamas kaip veiklioji medžiaga 15-o tipo biocidiniams produktams gaminti (OL L 53, 2015 2 25, p. 3).“
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtinas Įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/292 tekstas islandų ir norvegų kalbomis yra autentiškas.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2015 m. gegužės 1 d., jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (*).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2015 m. balandžio 30 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Gianluca GRIPPA
 (1) OL L 53, 2015 2 25, p. 3.
 (*) Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.


text:
Ислямът (, ) е монотеистична авраамическа религия, основана на Корана – книга, смятана от мюсюлманите за буквално слово на единствения Бог (Аллах). Ислямът се основава още и на преданието (сунна), описващо учението и дейността на пророка Мохамед. В буквален превод „ислям“ означава „подчинение (на Бог)“.
 Последователите на исляма се наричат мюсюлмани, смятат своята религия за завършена и универсална форма на първичната монотеистична религия, разкривана и по-рано в различни времена и места, включително пред пророците Адам, Авраам (Ибрахим), Моисей (Муса) и Исус (Иса). Според ислямската традиция тези по-ранни послания са изкривени с времето. Мюсюлманските религиозни практики включват стълбовете на исляма – пет задължителни действия на поклонение пред Бог. Ислямското право (шариат) включва подробни предписания за почти всяка област на личния и обществения живот, като обхваща теми от банковото и военното дело до благотворителността и защитата на околната среда.
 Със своите около 1,6 милиарда вярващи, или 23% от населението на Земята, ислямът е втората по разпространение религия след християнството, а според някои оценки – най-бързо разрастващата се. Повечето мюсюлмани са привърженици на някои от двете главни разклонения на исляма – сунизъм и шиизъм.
 Ислямът е преобладаващата религия в Близкия Изток и Северна Африка, както и в големи части от Азия и Субсахарска Африка. Значителни мюсюлмански общности има в Китай и Русия, както и на някои от Антилските острови. Около 13% от всички мюсюлмани живеят в Индонезия, най-голямата предимно мюсюлманска държава, 31% – в Индийския субконтинент, а други 20% – в арабските страни. Общности на мюсюлмански имигранти или хора, приели исляма, има в почти всички части на света.
 Наименование
 Думата „ислям“ е арабско отглаголно съществително име със семитския трибуквен корен „с-л-м“ и базирано на глагола „аслама“ („приемам“, „подчинявам се“). Така „ислям“ означава приемане и подчинение на Бога, а вярващите трябва да демонстрират това, като му се покланят, следват заповедите му и избягват политеизма. В ислямската религиозна философия той е част от триадата ислям, иман и ихсан, в рамките на която включва актовете на поклонение (ибадет) и ислямското право (шариат).
 В текста на Корана думата „ислям“ е използвана в няколко различни значения. Някои аяти (глави на Корана) подчертават, че ислямът е вътрешно убеждение („И когото Аллах поиска да напъти, разтваря Той гърдите му за Исляма...“), докато други го свързват с понятието „дин“, обикновено превеждано като „религия“ („Днес изградих за вас вашата религия и изпълних Своята благодат към вас, и одобрих Исляма за ваша религия“, „Ислямът е религията при Аллах“). На други места ислямът е описван като акта на завръщане към Бог и нещо повече от просто заявление на вярата.
 В българския език често, особено в исторически план, мюсюлманите се наричат „мохамедани“, като този термин се използва просто като синоним на мюсюлманин. Самите мюсюлмани намират обаче тази дума за неуместна, понякога дори за обидна, тъй като според тях учението на исляма не води началото си от Мохамед като създател на религията. В исляма се приема, че божествената религия, дадена на първия човек (Адам), е именно мюсюлманската религия (която в превод от арабски означава „мирната" религия) и че това е било и учението, дадено на Авраам, Моисей и Исус. Мохамед е последният от тази верига на многобройни Божии пратеници и се счита за най-великия от пророците, възвестили Бога.
 Вярвания
 Основните вярвания в Исляма са: вярата в един Бог (Аллах), Ангелите на Аллах (Меляики), Книгите на Аллах (Кутубуллах), Пратенците на Аллах (Русулуллах), Съдния ден (Яумуддин), Съдбата (ал-Кадр), Живота след смъртта (Ахира). В някои текстове, тези вярвания са общо шест. Причината за това е, че вярата в Съдния ден бива разглеждана като част от Живота след смъртта. Тези седем вярвания (или шест, както е обяснено по-горе), могат да се обединят в три групи. Това са Таухид (вярата, че Бог е един и че той определя съдбата), Рисалах (пророчество, което включва вярата в ангелите, книгите и пророците на Аллах) и Ахира (живот след смъртта, към което спада вярата в Съдния ден). Таухид, Рисала и Ахира определят ислямския начин на живот.
 Бог
 Основополагащата богословска концепция на исляма е таухид – вярата в съществуването на един-единствен Бог. Често той е наричан с арабската дума Аллах, но в много неарабски езици думата се превежда или се използват както местната, така и арабската форма. В традиционното ислямско богословие Бог стои извън възможностите на човешкото разбиране и хората не трябва да си го представят в конкретен образ, а да му се покланят като на напълно абстрактна сила. В Корана той е описван с различни епитети, като най-често срещани са ал-рахман („милосърден“) и ал-рахиим („всемилостив“).
 Вярата в един Бог се изразява в шахада, първият от петте стълба на исляма. Шахада означава „свидетелство“ и в него се съдържа целият смисъл на исляма – единобожието. Изричайки шахадата, човек потвърждава, че няма друг бог освен Аллах, и че Мохамед е негов пратеник. За мюсюлманите смисълът на живота е почитането на Бог. Макар че мюсюлманите приемат Исус Христос за пророк, те отхвърлят християнската доктрина за триединството на Бога и за божествеността на Христос, смятайки я за политеизъм. В ислямското богословие Христос, както и Мохамед, са просто хора и нямат божествени характеристики.
 Вярата в единствения Бог е изразена в сура Ал-Ихляс от Корана: „Кажи [О, Мухаммед]: „Той е Аллах – Единствения, Аллах, Целта [на всички въжделения]! Нито е раждал, нито е роден, и няма равен Нему.“ (112)
 Ангели
 Вярата в ангелите е едно от шестте основни вярвания в исляма. За разлика от човека, ангелите не притежават свобода на волята. Те са напълно отдадени на Аллах и безгрешни в службата си, и нямат физически, материални нужди. Те са невидими за човека, създадени са от сияние и са много изящни. В Корана ангелите са описани като „пратеници с по две, по три, по четири крила.“ Ангелите са навсякъде – на земята, на небето и около нас.
 Всеки ангел изпълнява отредените му задължения. Например Джебраил (Гавриил) е главният сред ангелите и е посредник между Аллах и пророците; Микаил управлява реда в природата; службата на Исрафил е свързана с настъпването на Второто пришествие и съживяването на мъртвите; а Азраил е този, който взема душите на умиращите. Ангелите, които наблюдават и записват постъпките на човек, са двама и се намират от лявата и от дясната му страна. Този, който стои отдясно, записва добрите постъпки, а стоящият от ляво записва лошите.
 Свещени книги
 Ислямските свещени книги са текстовете, които според повечето мюсюлмани са продиктувани от Бог на различни пророци. Според мюсюлманите ранните свещени книги, като Таурат (Петокнижие) и Инджил (Евангелие), са частично изкривени и изопачени – било в интерпретацията си, било в буквалния текст, или и в двете. Докато Коранът, последната свещена книга, е буквалното слово на Бог, автентично, поради което тя е основният религиозен текст на исляма. Коранът е продиктуван на арабски език.
 За мюсюлманите текстът на Корана е разкрит пред Мохамед от Бог чрез Джебраил (а.с) по време на множество явявания между 610 година и смъртта на Мохамед на 8 юни 632 година. Смята се, че Коранът е записан от съратниците на Мохамед още преди неговата смърт, въпреки че първоначално той се предава главно в устна форма. Отделните части на Корана са събрани по времето на първия халиф Абу Бакр и са окончателно стандартизирани при третия халиф Осман ибн Афан. Текстологичните изследвания показват, че Коранът не се е променил съществено от 7. век.
 Коранът е разделен на 114 глави (сури), които съдържат общо 6236 стиха (аяти). Хронологически по-ранните сури, разкрити в Мека, засягат предимно етически и духовни въпроси, а по-късните медински сури – главно обществени и морални теми. Коранът се концентрира не толкова върху правните ограничения, колкото върху моралните напътствия, и е смятан за основен „източник на ислямските принципи и стойности“. Ислямските юристи използват също хадисите (описания на живота и думите на пророка Мохамед) като допълнение към Корана и помощно средство за неговата интерпретация. Коментирането и тълкуването на Корана се нарича тафсир.
 Самата дума „Коран“ означава „декламиране“ и когато мюсюлманите говорят за Корана, те обикновено имат предвид декламирането на текста на арабски, а не отпечатания текст или негов превод. Според тях Коранът е идеален само в оригиналната си форма, а преводите са несъвършени, поради различията в езиците, погрешимостта на преводачите и невъзможността за запазване на оригиналния стил. По тази причина преводите се разглеждат само като коментари на Корана, интерпретации на неговия смисъл. Оригиналът на Корана на арабски език се нарича Мусхаф. Всички преводи на други езици са превод на значението.
 Пророци
 Пророците заемат важно място в исляма, тъй като те са посредниците между Аллах и човечеството. Пророците предават на хората посланията на Аллах. За тази важна задача Аллах избира най-достойните сред вярващите. Техните постъпки са пример за хората. Мюсюлманите вярват, че пророците нямат божествен произход. Необикновените способности, които някои от тях показват, са им дадени от Аллах и са доказателство, че са богоизбрани. Мисията на пророците е ислямът, който сам по себе си значи пълното отдаване на човека в служба на Аллах.
 В Корана се споменават имената на 25 пророци. Това са Адем (Адам), Идрис (Енох), Нух (Ной), Худ (Евер), Салих (Шела), Лут (Лот), Ибрахим (Авраам), Исмаил, Исхак (Исаак), Якуб (Йаков), Юсуф (Йосиф), Шуайб (Йотор), Харун (Аарон), Муса (Моисей), Давуд (Давид), Сюлейман (Соломон), Еюб (Йов), Зюлкифл, Юнус (Ион), Иляс (Илия), Ал-Ясаа (Елиса), Закария (Захария), Яхя (Йоан Кръстител), Иса (Иисус), Мухаммед (Мохамед).
 Мохамед е най-великият и последният пратеник на Аллах – „(Мухаммед) е пратеник на Аллах и последният от пророците.“ За разлика от другите пророци, които са изпращани на определени народи, Мохамед е изпратен като пророк на цялото човечество.
 Вяра в Съдния ден
 Мюсюлманите, както и християните, вярват, че този кратък земен живот, с всичките си изпитания, ни подготвя за отвъдния живот, който е вечен. Според ислямските вярвания реалността на нашия материален свят приключва с настъпването на Съдния ден. В него Аллах изпълнява обещаното на всички според установения завет, според договора, сключен с всекиго с приемането на мюсюлманската вяра и на Откровението. Според Корана никой освен Аллах не знае кога ще настъпи Съдният ден. „Часът – скривам го докрай – непременно ще дойде, за да се въздаде на всеки според делата му“ (20:15). На този ден хората ще бъдат възкресени във физическите си тела, но със сетива и характеристики, непознати за нашите земни разбирания. „Ние отредихме смъртта за вас и не ще бъдем възпрени да променим такива като вас и да ви пресъздадем в нещо, което не ви е познато“ (56:60 – 61). Аллах уверява тези, които се съмняват, че ще бъдат възкресени: „Нима човек смята, че Ние не ще съберем костите му? Наистина Ние можем да възстановим и върховете на пръстите му“ (75:3 – 4). За разлика от живота на Земята, където хората имат свободна воля да вярват или да не вярват в Бог, да вършат добро или зло, със започването на Съдния ден хората ще бъдат лишени от този избор. Всеки човек ще бъде съден според добрите и лошите дела, които е извършил на земята. В сура Залзала (Земетръсът), Аллах казва:
 Ужасът, който ще обхване хората в Деня, ще бъде толкова силен, че роднинските връзки няма да имат значение – всеки човек ще бъде погълнат от мисълта за собственото си спасение. На този ден никой не ще може да помогне на ближния си.
 „Съдният ден“ е само едно от наименованията на края на съществуването на нашия материален свят. В Корана са записани още множество имена, които описват това събитие. Някои от тях са:
 Сетният ден (2:8), Денят на възкресението (2:85), Денят, за който няма съмнение (3:9), Тежкият ден (11:77), Денят, за който хората ще бъдат насъбрани (11:103), Знаменателният ден (11:103), Денят, в който не ще има нито откуп, нито приятелство (14:31), Денят на знайното време (15:38), Денят на горестта (19:39), Неизбежният ден (30:43), Денят на отсъждането (32:29), Денят на разграничението (37:21), Денят на равносметката (38:16), Денят на срещата (40:15), Наближаващият ден (40:18), Денят на призива (40:32), Денят на сбора (42:7), Денят на обещанието (50:20), Денят на вечността (50:34), Денят на истината (78:39), Обещаният ден (85:2), Всепокриващият ден (88:1), Часът (6:31), Събитието (56:1), Неизбежното (69:1), Бедствието (69:4), Голямото прииждане (79:34), Грохотът (80:33).
 Съдният ден представлява последните моменти от съществуването на материалния свят. От описанието на Съдния ден в Свещения Коран става ясно, че бедствията, на които хората ще станат свидетели, надминават всички наши представи за разрушителните природни явления от миналото и настоящето на Земята. „Изчакай Деня, в който небето ще донесе явен дим! Той ще обгърне хората. Това е болезнено мъчение“ (44:11); Когато земята се разтърси в трус и планините се разломят на отломки, и станат разпиляна прах [...]" (56:4 – 6).
 Предопределение
 Едно от основните вярвания в исляма е вярата в кадар, което на арабски означава „предопределение“, „съдба“. Мюсюлманите вярват, че Аллах е създателят и абсолютният владетел на Вселената, следователно всички процеси и явления в миналото, настоящето и бъдещето се случват с неговото позволение и с неговото вечно и неизмеримо знание. Хората са част от Вселената, следователно Аллах знае какъв ще бъде всеки техен избор и неговите последствия. Но това, че Аллах знае действията на всеки човек и последиците от тях, не оказва влияние на свободата на този човек да избира. Човекът е дарен със свободна воля и ще бъде съден както за своите постъпки, така и за своите намерения и подбуди.
 Живот след смъртта
 Религиозни практики
 Етика
 Всеки мюсюлманин има пет основни религиозни задължения.
 Да изповядва истинската вяра, която се състои във вероизповедната формула Шахада: Свидетелстване, че няма друг бог освен Аллах и че Мохамед е пратеник на Аллах.
 Молитвата – Намаз, която се извършва пет пъти дневно.
 Постът – Саум в свещения за мюсюлманите месец Рамазан.
 Даването на милостиня – Зекят и изобщо извършването на добри дела.
 Поклоничеството – Хадж в свещения град Мека.
 Извън тези предписания мюсюлманинът е призван да бъде търпелив, разбиращ и внимателен спрямо своите единоверци, а и спрямо останалите хора. По-особените традиции, възприети в някои мюсюлмански общества, особено в отношенията в семейството и между половете, се коренят не толкова в религията, колкото в националните традиции на тези общества.
 Тези религиозни задължения са съответни на шестте основи на вярата, които всеки мюсюлманин трябва да приема. Те са следните:
 Първа основа: Вяра в Аллах
 Втора основа: Вяра в меляйкетата (ангелите)
 Трета основа: Вяра в книгите (писанията)
 Четвърта основа: Вяра в пратениците
 Пета основа: Вяра в Съдния ден
 Шеста основа: Вяра в съдбата
 Шериат
 Шериатът () е съвкупността от предписания, стоящи в основата на религиозния, моралния и обществения живот на мюсюлманите.
 Джихад
 Джихадът, () е задължение за всеки вярващ мюсюлманин. В ранните години на исляма се възприема буквално – като война срещу неверниците. Но още преди 9 век, т.е. преди религиозните войни, свързани с кръстоносните походи, Голямото медресе (в Кайро) препоръчва (становището е именно препоръчително, а не задължително) „свещена война, която вярващият води вътре в себе си“. Второто значение е война в буквалния смисъл. Тя се води по строго определени правила, включително щадене на невинните, жените и децата. В по-широк смисъл свещената борба (джихад) включва защитаване на честта, на имуществото, на родината, както и борбата с корупцията, подтисничеството и невежеството.
 Всъщност Големият Джихад е борбата с вътрешното ти „аз“, с душата, която често е в ръцете на шейтана (дявола); от голямо значение за човека е да не позволява на дявола да го води.
 История
 Последният пратеник към всички хора е Мохамед. Той е роден през 570 г. в семейство в Мека, в днешна Саудитска Арабия. Според ислямските предания през 610 г. започнало предаването на откровения от Аллах към Мохамед чрез меляикето (ангел/архангел) Джебраил (а.с) (Гавраил), с чието разпространение Мохамед трябвало да се занимава до края на живота си или в продължение на 23 години. Той поема Пророчеството на четиридесетгодишна възраст. (До този момент Мохамед е бил неграмотен и впоследствие много пъти изтъква, че той само цитира Божието Слово.)
 Подобно на мнозинството големи религиозни водачи, приживе Мохамед е преследван от съвременниците си заради своите възгледи. Където и да идел бил отблъскван, замерян с камъни, преследван, за да бъде убит, но той продължавал да не се отказва от мисията си. През повечето време тялото му било обляно с кръв от камъните, хвърлени по него, но той без да каже и дума продължавал напред. При едно такова преследване Пророкът по чудотворен начин успява да напусне Мека и да достигне до град Медина. Това събитие е и терминът, от който започва ислямското летоброене – Хиджра (или „Егира“).
 По време на управлението на халифа Абу Бакр откровенията на Мохамед са събрани в свещената за мюсюлманите книга Коран (араб. أَلْقُرآن – Qur'ān). Започва масовото разпространение на Исляма, което достига своя разцвет при възникването на Арабския халифат, в чиито рамки учението на Пророка се разпространява от Испания до Западна Индия. През този период на основата на исляма бурно се развива науката и изкуството. Учени като Авицена и Авероес, поети като Омар Хаям и Фирдоуси, намират почва за развитие именно в религиозната среда на исляма.
 През периода на колониализма ислямът започва да навлиза в период на упадък, а великата култура, създадена върху неговата основа, е изтласкана встрани. Едва от средата на 19 век и особено през 20 век ислямът застава на пътя на своето възраждане като религия и възстановява полагащото му се място като част от безспорното духовно наследство на човечеството.
 Разпространение
 Скоро след появата на исляма, през 7 – 8 век, в резултат от арабските завоевания се образува Арабският халифат – теократична империя, простираща се от Испания през Северна Африка до западните части на Индия. Именно Арабският халифат става основната движеща сила за разпространението на исляма. Тъй като религиозните ценности, проповядвани от религията, намират отражение в управлението на халифата (отмяна на голяма част от данъците за мюсюлманите, забраната за лихварство), ислямът е възприеман предимно доброволно. Богатата религиозно-философска култура и литература също допринасят за разпространението на ислямското влияние, но това остава в по-тесни среди и не се приема еднозначно.
 С времето ислямът започва да изпраща своите мисионери в различни точки на стария свят. Така се стига до ислямизирането на Централна Азия, Индонезия, стари държави като Волжка България и т.н.
 На европейския континент ислямът се разпространява главно след експанзията на Османската империя през 14 – 15 век. По същото време империята на Великите Моголи утвърждава ислямското присъствие в Индия и Пакистан.
 В днешно време разпространението е преди всичко свързано с миграцията.
 В България и на Балканите
 Ислямът се появява на Балканите включително на територията на днешна България още през 7 век, когато след първите византийско-арабски войни много пленници са заселени на полуострова. Така или иначе, ислямът остава изолиран, неговите последователи, преселени на Балканите, са асимилирани от местното население и възприемат местната култура, религия и обичаи. Едва с нашествието на селджукските турци ислямът получава широко разпространение. През 14 – 15 век той е бил налаган насилствено чрез убийства и издевателства над българския народ и в по-редки случаи е бил приеман доброволно поради облекчената данъчна система, която предлага османската система. Представители на старите балкански аристократични фамилии са сред първите, възприели исляма.
 Особено значение за бъдещето на Балканите има приемането на исляма от албанците през 16 – 17 век. Третирани през предишните векове от своите могъщи съседи – българи, сърби, гърци като второстепенен народ, те получават не само пълни права, но и господство над съседните народи, което открива пътя им за културна и етническа експанзия. Същото се отнася и за босненците, които преди да приемат исляма били предимно богомили.
 Според справочника на ЦРУ днес в Албания мюсюлманите представляват 70 на сто от населението, в Босна и Херцеговина са 40 на сто, в Македония – 33,3 на сто, в България има 12,2% мюсюлмани, в Сърбия – 3,2%, в Гърция – 1,3%, в Румъния – 0,9%. Данни за Черна гора не са представени. Въпреки и независимо от процентното отношение, в различните страни междурелигиозните отношения се възприемат по различен начин, най-вече във връзка с официалната държавна политика. Така например между българските граждани, независимо от произхода им, и въпреки историческата обремененост (Османско иго, възродителен процес), съществува дух на търпимост и взаимопомощ. За настоящото положение в Западните Балкани, където нетърпимостта между различните изповедания, свързана най-вече във войните в бивша Югославия, все още не е затихнала. Балканите обаче са в процес на стабилизация и тенденцията за изглаждане на мирното съжителство дори в конфликтните региони е трайна.
 В Западния свят
 В досег с Европа ислямът влиза за първи път през 711 г. със завоюването на Испания от умаядите, които достигат Франция, но през 732 г. са спрени от франките в битката при Тур. На Иберийския полуостров мюсюлманско държавно присъствие остава чак до 1492 г. Мюсюлманското население е прогонено окончателно към 1614 г.
 След разпадането на колониалната система в началото на втората половина на 20 век, започва масова емиграция на граждани от ислямските страни към държавите от Западна Европа и Северна Америка. Там имигрантите образуват свои устойчиви религиозни общности. По официални данни в САЩ мюсюлманите са около 9 милиона души, а в днешния ЕС (без новоприетите страни-членки) – около 15 милиона.
 Ислямът и борбата срещу тероризма
 Атентатите от 11 септември 2001 в САЩ накараха предстоятелите на мюсюлманските общности в тези страни да излязат с официални становища, с които се определят като противници на терора. В нарочно послание папа Йоан Павел II отрече връзката между терора и идеологията на исляма; подобни документи издадоха и повечето православни патриарси. Великото медресе в Кайро също излезе с подобен документ. Появяват се тълкувания на това, какво е фатва.
 Общото положение при всички тези случаи е, че ислямът сам по себе си е мирна религия и като такава не може да стои зад постъпките на някои свои радикални последователи, даже когато те се аргументират именно с нея. Все пак, в западните общества не съществува единомислие по този въпрос и правотата на подобни твърдения се подлага на съмнение, най-вече поради факта, че в Корана се съдържат отделни стихове, които недвусмислено призовават към насилие над друговерците.
 В днешно време напрегнатото отношение между мюсюлманите и друговерците въпреки всичко продължава да съществува.
 Вътрешно разделение
 Въпреки че в исляма не съществуват отделни изповедания с ясно очертана теоретична и институционална разлика, а основните общности носят имената или на своите първооснователи, или на племената, в които е възприет съответният религиозен култ, се налага разделянето на две основни общности – сунити и шиити, като всички други деления могат да бъдат отнесени към едната или другата група.
 Сунити
 Сунити () са най-многобройното вероизповедание в исляма и смятат себе си за носители на неговата автентична традиция. Основно, сунитите смятат, че на този етап връзката („откровението“) между Бога и човечеството се изчерпва с проповедта на Мохамед и текстовете на Корана, чиито предписания сунитите вярно следват.
 Във външните форми за сунитите е характерно обрязването като знак за съпричастност към Божия закон.
 Според сунитите всеки човек може да познае пътя във вярата ако следва изискванията на традицията (суна) и примера на Мохамед.
 Шиити
 Шиитите () също смятат себе си за потомци на автентичното предание, но възлизащо към зетя на пророка Мохамед – Али. За шиитите потомците на Али са носители на истинското предание и са по-достоверни от тълкуванията на сунитските теолози.
 Някои шиитски общности практикуват обрязването. Най-многобройни са шиитите в Иран, Ирак и Азербайджан. Голяма шиитска общност населява и Ливан. Шиитските общности в Турция и на Балканите са известни като алевити.
 Последователите на Али смятат, че обикновеният мюсюлманин не може да разбере исляма и се нуждае от водач, който може да бъде само от рода на Пророка.
 Уахабити
 Уахабизмът е ултраконсервативно реформаторско движение в сунитския ислям от 18 век и доминираща форма на исляма на Арабския полуостров – най-вече Саудитска Арабия и Катар, малки части от Африка и Западен Ирак. Той е религиозно движение на ислямски фундаменталисти, търсещо да се върне към ранните основополагащи източници на исляма – Коранът, който е откровение на Аллах, и хадисите, които са разкази за деянията на Мохамед.
 Салафити
 Хариджити
 Друго направление в исляма са хариджитите. Те са се отделили от главните направления заради вярването си, че е допустимо неподчинението (ключовият елемент тук е въоръжената борба) на халифа, ако последният не се придържа към шериата. Останалите сунитски течения се придържат към принципа за подчинение на халифа, дори ако той не е на висотата на своето положение. Течението на хариджитите възниква през 7 век в южната част на днешен Ирак и включва мюсюлмани, които първоначално подкрепят четвъртия халиф Али ибн Абу Талиб, но впоследствие го отхвърлят. В днешно време се практикува само едно от разклоненията на хариджизма – ибадизмът, който е основното вероизповедание в Оман, но е разпространен също в Източна и Северна Африка.
 Суфити
 По-особена група са т.нар. суфии или суфити, които са всъщност мистици, които подобно на аскетите от другите религиозни школи търсят центъра на познанието не във външното откровение, а във вътрешното преживяване.
 Алевити
 Наричани са също алиани. Тяхното вероизповедание е разклонение на шиитския ислям. Смятани са за еретици от сунитите.
 Алауити
 Разклонение на шиитския ислям, близки са до алевитите. В началото на ХХ век (1920 – 1936) се сдобиват със собствена държава под френско управление. От тях произхожда и сирийският политически елит от втората половина на ХХ век и първите две десетилетия на ХХI век (1971 – 2015).
 Съпоставяне между християнство и ислям
 В исляма Иисус е споменат като един от пророците, но за разлика от християнството, не му се приписва божественост, а е просто човек. Обратно, в християнството Исус е Господ, Син Божи, едно от проявленията на Светата троица. Понеже ислямът плътно се придържа към единобожието, от негова гледна точка представата за Светата троица е многобожие. В сура 9, стихове 30 и 31 пряко се отхвърля божественият произход на Иисус, както и че той е Спасителят. Потвърждава се, че е син на Мария, наречена Мариам. В тази си част може да се допусне, че ислямът е реакционен спрямо християнството.
 Западната цивилизация и ислямът
 Този въпрос засяга взаимодействието на западната култура и настаняващия се там ислям чрез миграционните потоци предимно от Близкия Изток и Северна Африка.
 В Швеция за първи път имам, който е гей, дава благословия за брак между две жени, след като те са сключили граждански брак, съгласно законовите възможности в Швеция. Людовик Мохамед Захед бракосъчетава иранките Шахар Мослех и Мириам Иранфар.
 Отношение към друговерците
 От гледна точка на ислямското богословие, базирано на Свещения Коран, ислямът разделя хората на три основни групи: (1) мюсюлмани, (2) хора на Писанието и (3) неверници и съдружаващи. Хората, които отричат съществуването на бог, както и тези, които вярват в множество богове, се считат от Исляма за неверници и съдружаващи. Не така стои въпросът с някои от народите, които Коранът обозначава като „Хората на писанието“ или на арабски أهل الكتاب Ahl al-Kitāb). Това понятие обхваща народите, дарени със свещена книга и на които е вече изпратен божий пратеник, като в тази група влизат основно християните и евреите. В тази насока Коранът повелява:
 В някои аяти, Коранът говори пряко до тази група хора:
 Разграничението между неверниците и „Хората на писанието“ се намира и на други места в Корана, например:
 Отношението на Корана към неверниците (съдружаващите), е благосклонно, щом не воюват и не заплашват мюсюлманите:
 Когато мюсюлманите са нападнати обаче, Коранът им позволява да воюват с тях:
 Изкуството и ислямът
 Ислямът забранява изобразяването на хора и животни, смятайки това за идолопоклонничество. Затова и в култовото изкуство живописта и скулптурата имат предимно декоративен характер. Извън религиозния култ, но в пряка връзка с религията, на базата на исляма се развиват по уникален път литературата, архитектурата и художествените занаяти. Под термина „ислямско изкуство“ в изкуствознанието се разбира изкуството на мюсюлманските народи.
 Поради тази забрана творците, работили на базата на тази доктрина, са твърде пестеливи откъм буквализъм, но за сметка на това са изчерпателни в детайлите и орнаментиката. Именно във връзка с тяхното изкуство възниква терминът „арабеска“, станал нарицателен тъкмо за подробна разработка на орнаменталния детайл.
 Особено отчетлив е този стил в архитектурата и живописната миниатюра, като и в двата случая оказва силно влияние върху западното изкуство, което от своя страна го интерпретира през своята гледна точка.
 Изключителен пример в това отношение са килимите, възникнали като украса към култовите здания. Даже и при по-късната си употреба те продължават да носят оригиналната символика на тази религиозна концепция.
 Бележки
 Източници
 Вижте също
 Ислямизация
 Ислям в България
 Помаци
 Външни препратки
 Ислям и мюсюлманите
 Ислям. Пътят към Аллах – книги, статии и аудио материали на тема ислям, както и портал за религиозен диалог
 Islam for Bulgaria – статии, аудио и видео на тема ислям
 Милостта към животните в исляма
 Муслим Таймс – Ислямските новини


type: legislation

text:
 4.12.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 348/1
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1287/2014
 z 28. novembra 2014,
 ktorým sa mení a opravuje nariadenie (ES) č. 1235/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín
 (Text s významom pre EHP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 834/2007 z 28. júna 2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov, ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 2092/91 (1), a najmä na jeho článok 33 ods. 2 a 3 a jeho článok 38 písm. d),
 keďže:
 (1)
 V nariadení Komisie (ES) č. 1235/2008 (2) sa stanovuje lehota, v ktorej môžu súkromné inšpekčné organizácie a štátne inšpekčné organizácie predložiť žiadosť o uznanie na účely posúdenia zhody v súlade s článkom 32 nariadenia (ES) č. 834/2007. Keďže posúdenie vykonávania ustanovení týkajúcich sa dovozu produktov spĺňajúcich požiadavky je naďalej predmetom posúdenia, pričom sa stále vyvíjajú usmernenia, vzory a dotazníky a potrebný systém elektronického prenosu údajov, mala by sa predĺžiť lehota na predkladanie žiadostí zo strany súkromných inšpekčných organizácií a štátnych inšpekčných organizácií.
 (2)
 V prílohe III k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa uvádza zoznam tretích krajín, ktorých systém výroby a kontrolné opatrenia pre ekologickú výrobu poľnohospodárskych produktov sa uznávajú za rovnocenné so systémom a opatreniami stanovenými v nariadení (ES) č. 834/2007.
 (3)
 Podľa informácií poskytnutých Izraelom došlo k zmene príslušnej výrobnej normy a k odňatiu uznania jednej predtým uznanej súkromnej inšpekčnej organizácie.
 (4)
 Podľa informácií poskytnutých Tuniskom došlo k odňatiu uznania jednej súkromnej inšpekčnej organizácie, ktorá ukončila svoju činnosť v dôsledku zlúčenia organizácií, zatiaľ čo do zoznamu súkromných inšpekčných organizácií uznaných Tuniskom bola doplnená druhá súkromná inšpekčná organizácia zaangažovaná v predmetnom zlúčení. Došlo k odňatiu uznania ďalších dvoch súkromných inšpekčných organizácií.
 (5)
 V prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa uvádza zoznam súkromných inšpekčných organizácií a štátnych inšpekčných organizácií oprávnených vykonávať kontroly a vydávať osvedčenia v tretích krajinách na účely rovnocennosti.
 (6)
 Komisia dostala a preskúmala žiadosti zo strany súkromných inšpekčných organizácií, ktoré sa majú zaradiť do zoznamu uvedeného v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008, ako aj žiadosti o zmenu špecifikácií týkajúcich sa uvedených inšpekčných organizácií.
 (7)
 Do prílohy IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 by sa mali zaradiť súkromné inšpekčné organizácie, v prípade ktorých sa po následnom preskúmaní všetkých doručených informácií konštatovalo, že spĺňajú príslušné požiadavky. Mali by sa zmeniť špecifikácie týkajúce sa súkromných inšpekčných organizácií uvedených v danej prílohe, v prípade ktorých sa na základe preskúmania všetkých doručených informácií konštatovalo splnenie príslušných požiadaviek.
 (8)
 Komisia získala informácie vo forme stručných výročných správ predložených k 31. marcu 2013 alebo 28. februáru 2014 v súlade s článkom 12 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1235/2008 a na základe komunikácie so súkromnými inšpekčnými organizáciami.
 (9)
 Podľa článku 12 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 1235/2008 môže Komisia na základe prijatých informácií alebo vzhľadom na nedostatok požadovaných informácií dané špecifikácie kedykoľvek zmeniť alebo pozastaviť zapísanie súkromnej inšpekčnej organizácie do prílohy IV k uvedenému nariadeniu. Na základe uvedených skutočností by sa mali zmeniť špecifikácie týkajúce sa súkromných inšpekčných organizácií, v prípade ktorých sa na základe preskúmania všetkých doručených informácií konštatovalo nedodržiavanie príslušných požiadaviek.
 (10)
 Dňa 17. júna 2014 organizácia IMOswiss AG uvedená v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 informovala Komisiu, že ukončila svoje pôsobenie v Číne. Okrem toho sa v dodatočných informáciách, ktoré organizácia IMOswiss AG predložila 7. marca 2014 na účely výročnej správy za rok 2012, uvádzalo vyhlásenie posudzujúceho orgánu Swiss Accreditation Service, že do posudzovania týkajúceho sa organizácie IMOswiss AG neboli zahrnuté štáty Brazília a Surinam. Komisia vyzvala organizáciu IMOswiss AG, aby jej poskytla ďalší posudok v súlade s požiadavkami uvedenými v nariadení (ES) č. 834/2007; od predmetnej organizácie však v stanovenej lehote nedostala odpoveď. Dané krajiny by sa preto mali až do doručenia uspokojivých informácií vypustiť zo špecifikácií týkajúcich sa organizácie IMOswiss AG, ktoré sa uvádzajú v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008.
 (11)
 Organizácia Organic Food Development Center sa uvádza v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 v súvislosti s Čínou. Komisia požiadala o ďalšie informácie týkajúce sa výročnej správy organizácie Organic Food Development Center, pokiaľ ide o kontrolné činnosti v roku 2012. Okrem toho vzhľadom na zistenú prítomnosť viacnásobných rezíduí pesticídov vo vzorkách ekologických produktov, ktoré sa z Číny dovážajú do Únie, Komisia požiadala organizáciu Organic Food Development Center o prijatie posilnených opatrení a podniknutie príslušných krokov vo vzťahu k Číne. Komisia na tieto žiadosti nedostala v stanovených termínoch žiadnu odpoveď. Organizácia Organic Food Development Center by sa preto mala až do doručenia uspokojivých informácií vypustiť zo zoznamu v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008.
 (12)
 Podľa informácií získaných od organizácií IBD Certifications Ltd a Organska Kontrola, ktoré sa uvádzajú v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008, sa zmenili adresy ich sídel.
 (13)
 Organizácia IMO Control Private Limited informovala Komisiu o zmenách týkajúcich sa jej webovej adresy.
 (14)
 Organizácie Istituto Mediterraneo di Certificazione s.r.l. (IMC) a CCPB Srl oznámili Komisii, že v prípade oboch uvedených kontrolných orgánov došlo 1. júla 2014 k zlúčeniu činností, pričom organizácia IMC svoju činnosť ukončila a organizácia CCPB Srl bude v pôsobení pokračovať. Organizácia Istituto Mediterraneo di Certificazione s.r.l. by sa preto mala zo zoznamu uvedeného v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 vypustiť.
 (15)
 Podľa článku 12 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1235/2008 môže Komisia v určitých prípadoch vypustiť súkromnú inšpekčnú organizáciu alebo odkaz na konkrétnu kategóriu produktov alebo konkrétnu tretiu krajinu vo vzťahu k tejto súkromnej inšpekčnej organizácii zo zoznamu uvedeného v prílohe IV k uvedenému nariadeniu. Na základe uvedených skutočností by sa súkromné inšpekčné organizácie, v prípade ktorých sa na základe preskúmania všetkých doručených informácií dospelo k záveru, že nespĺňajú príslušné požiadavky, mali z uvedeného zoznamu vypustiť.
 (16)
 Organizácia Bio Latina Certificadora sa uvádza v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008. Komisia požiadala organizáciu Bio Latina Certificadora o predloženie výsledkov svojich vyšetrovaní týkajúcich sa šiestich prípadov nezrovnalostí oznámených Komisiou. Organizácia Bio Latina Certificadora však v stanovenej lehote na jej žiadosť ani upomienku neodpovedala. Preto by sa mali predmetné krajiny a kategórie produktov vypustiť z rozsahu jej uznania, tak ako sa to stanovuje v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008. Organizácia Bio Latina Certificadora okrem toho Komisiu informovala o zmene adresy svojho sídla, ktorá by sa mala zaznamenať v údajoch uvedených v danej prílohe v súvislosti s touto organizáciou.
 (17)
 V súvislosti s Barmou/Mjanmarskom sa v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 uvádzajú organizácie Australian Certified Organic, BCS Öko-Garantie GmbH, Bioagricert S.r.l., Control Union Certifications a Organic agriculture certification Thailand. V súlade s odporúčaným názvom, ktorý sa má používať v aktoch Únie, by sa mal názov „Barma/Mjanmarsko“ nahradiť výrazom „Mjanmarsko/Barma“.
 (18)
 V prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 zmenenému vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 355/2014 (3) sa organizácia Bioagricert S.r.l. uvádza ako uznaná súkromná inšpekčná organizácia v súvislosti s kategóriou produktov A. Keďže v prílohe III k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa India uvádza v súvislosti s kategóriami produktov A a F, v súlade s článkom 10 ods. 2 písm. b) nariadenia (ES) č. 1235/2008 nemohla byť organizácia Bioagricert S.r.l. v prípade Indie uznaná v súvislosti s danými kategóriami produktov. Uznanie pre kategóriu produktov A by sa preto malo zrušiť. Komisia vyzvala organizáciu Bioagricert S.r.l., aby neosvedčovala produkty patriace do kategórie produktov A na základe chybného odkazu na danú kategóriu produktov.
 (19)
 Príloha IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 zmenená vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 829/2014 (4) obsahuje chybu v súvislosti s číselným kódom Zambie v prípade súkromnej inšpekčnej organizácie Control Union Certifications. Táto chyba by sa mala opraviť.
 (20)
 Prílohy III a IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a opraviť.
 (21)
 S cieľom zabezpečiť včasné predĺženie lehoty na predkladanie žiadostí o uznanie na účely posúdenia zhody v súlade s článkom 32 nariadenia (ES) č. 834/2007 by toto nariadenie malo nadobudnúť účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení. S cieľom umožniť hospodárskym subjektom, aby sa prispôsobili zmenám vykonaným v zoznamoch v prílohách III a IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008, by sa ustanovenia, ktorými sa menia dané prílohy, mali uplatňovať až po uplynutí primeranej lehoty.
 (22)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom regulačného výboru pre ekologickú výrobu,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Nariadenie (ES) č. 1235/2008 sa mení takto:
 1.
 V článku 4 ods. 1 sa dátum „pred 31. októbrom 2014“ nahrádza dátumom „pred 31. októbrom 2015“.
 2.
 Príloha III sa mení v súlade s prílohou I k tomuto nariadeniu.
 3.
 Príloha IV sa mení a opravuje v súlade s prílohou II k tomuto nariadeniu.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Odseky 2 a 3 článku 1 sa však uplatňujú od 24. decembra 2014.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 28. novembra 2014
 Za Komisiu
 predseda
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) Ú. v. EÚ L 189, 20.7.2007, s. 1.
 (2) Nariadenie Komisie (ES) č. 1235/2008 z 8. decembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín (Ú. v. EÚ L 334, 12.12.2008, s. 25).
 (3) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 355/2014 z 8. apríla 2014, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 1235/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín (Ú. v. EÚ L 106, 9.4.2014, s. 15).
 (4) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 829/2014 z 30. júla 2014, ktorým sa mení a opravuje nariadenie (ES) č. 1235/2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín (Ú. v. EÚ L 228, 31.7.2014, s. 9).
 PRÍLOHA I
 Príloha III k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa mení takto:
 1.
 Text týkajúci sa Izraela sa mení takto:
 a)
 Bod 3 sa nahrádza takto:
 „3.
 Výrobné normy: Law for the Regulation of Organic Produce, 5765-2005, a s ním súvisiace predpisy“
 .
 b)
 V bode 5 sa vypúšťa riadok týkajúci sa IL-ORG-005.
 2.
 Text týkajúci sa Tuniska sa v bode 5 nahrádza takto:
 „5.
 Súkromné inšpekčné organizácie:
 Číselný kód
 Názov
 Internetová adresa
 TN-BIO-001
 Ecocert SA en Tunisie
 www.ecocert.com
 TN-BIO-003
 BCS
 www.bcs-oeko.com
 TN-BIO-006
 Institut National de la Normalisation et de la Propriété Industrielle (INNORPI)
 www.innorpi.tn
 AU-BIO-007
 Suolo e Salute
 www.suoloesalute.it
 TN-BIO-008
 CCPB Srl
 www.ccpb.it“
 PRÍLOHA II
 Príloha IV k nariadeniu (ES) č. 1235/2008 sa mení a opravuje takto:
 1.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Australian Certified Organic“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Austrália
 AU-BIO-107
 —
 x
 —
 x
 —
 x
 Čína
 KN-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Cookove ostrovy
 CK-BIO-107
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Fidži
 FJ-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Falklandské ostrovy
 FK-BIO-107
 —
 x
 —
 —
 —
 —
 Hongkong
 HK-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Indonézia
 ID-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Južná Kórea
 KR-BIO-107
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Madagaskar
 MG-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mjanmarsko/Barma
 MM-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Malajzia
 MY-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Papua-Nová Guinea
 PG-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Singapur
 SG-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Taiwan
 TW-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tonga
 TO-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Vanuatu
 VU-BIO-107
 x
 —
 —
 x
 —
 —“
 2.
 V texte týkajúcom sa organizácie „BCS Öko-Garantie GmbH“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Albánsko
 AL-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Alžírsko
 DZ-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Angola
 AO-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Arménsko
 AM-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Azerbajdžan
 AZ-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bielorusko
 BY-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Bolívia
 BO-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Botswana
 BW-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Brazília
 BR-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Kambodža
 KH-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Čad
 TD-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Čile
 CL-BIO-141
 x
 x
 x
 x
 —
 x
 Čína
 KN-BIO-141
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kolumbia
 CO-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Kostarika
 CR-BIO-141
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Pobrežie Slonoviny
 CI-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Kuba
 CU-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Dominikánska republika
 DO-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ekvádor
 EC-BIO-141
 x
 x
 x
 x
 x
 —
 Egypt
 EG-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Salvádor
 SV-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Etiópia
 ET-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Gruzínsko
 GE-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Ghana
 GH-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guatemala
 GT-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Guinea-Bissau
 GW-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Haiti
 HT-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Honduras
 HN-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Hongkong
 HK-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 India
 IN-BIO-141
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Indonézia
 ID-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Irán
 IR-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Japonsko
 JP-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Keňa
 KE-BIO-141
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Kosovo (1)
 XK-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Kirgizsko
 KG-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Laos
 LA-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Lesotho
 LS-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko
 MK-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Malawi
 MW-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Malajzia
 MY-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Moldavsko
 MD-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Čierna Hora
 ME-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mozambik
 MZ-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mjanmarsko/Barma
 MM-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Namíbia
 NA-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nikaragua
 NI-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Omán
 OM-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Panama
 PA-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Paraguaj
 PY-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Peru
 PE-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Filipíny
 PH-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Rusko
 RU-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Saudská Arábia
 SA-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Senegal
 SN-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Srbsko
 RS-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Južná Afrika
 ZA-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Južná Kórea
 KR-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 x
 —
 Srí Lanka
 LK-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sudán
 SD-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Svazijsko
 SZ-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Francúzska Polynézia
 PF-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Taiwan
 TW-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Tanzánia
 TZ-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 x
 —
 Turecko
 TR-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Uganda
 UG-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ukrajina
 UA-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Spojené arabské emiráty
 AE-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Uruguaj
 UY-BIO-141
 x
 x
 —
 x
 x
 —
 Venezuela
 VE-BIO-141
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Vietnam
 VN-BIO-141
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 3.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Bioagricert S.r.l.“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Brazília
 BR-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kambodža
 KH-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Čína
 CN-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ekvádor
 EC-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Francúzska Polynézia
 PF-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 India
 IN-BIO-132
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Laos
 LA-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nepál
 NP-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-132
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Maroko
 MA-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mjanmarsko/Barma
 MM-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 San Maríno
 SM-BIO-132
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Srbsko
 RS-BIO-132
 x
 x
 —
 —
 —
 —
 Južná Kórea
 KR-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-132
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Togo
 TG-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Turecko
 TR-BIO-132
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ukrajina
 UA-BIO-132-
 x
 —
 —
 x
 —
 —“
 4.
 Text týkajúci sa organizácie „Bio Latina Certificadora“ sa mení takto:
 a)
 Bod 1 sa nahrádza takto:
 „1.
 Adresa: Jr. Domingo Millán 852, Jesús Maria, Lima 11, Lima- Peru.“
 b)
 Bod 3 sa nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Bolívia
 BO-BIO-118
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Kolumbia
 CO-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guatemala
 GT-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Honduras
 HN-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nikaragua
 NI-BIO-118
 —
 x
 —
 x
 —
 —
 Panama
 PA-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Peru
 PE-BIO-118
 —
 x
 x
 x
 —
 —
 Salvádor
 SV-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Venezuela
 VE-BIO-118
 x
 —
 —
 x
 —
 —“
 5.
 V texte týkajúcom sa organizácie „CCPB Srl“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Čína
 CN-BIO-102
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Egypt
 EG-BIO-102
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Irak
 IQ-BIO-102
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Libanon
 LB-BIO-102
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Maroko
 MA-BIO-102
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Filipíny
 PH-BIO-102
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 San Maríno
 SM-BIO-102
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Sýria
 SY-BIO-102
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tunisko
 TN-BIO-102
 —
 x
 —
 —
 —
 —
 Turecko
 TR-BIO-102
 x
 x
 —
 x
 —
 —“
 6.
 V texte týkajúcom sa organizácie „CERES Certification of Environmental Standards GmbH“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Albánsko
 AL-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Azerbajdžan
 AZ-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Benin
 BJ-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bolívia
 BO-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Burkina Faso
 BF-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bhután
 BT-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Brazília
 BR-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Čile
 CL-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Čína
 CN-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Kolumbia
 CO-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Dominikánska republika
 DO-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Ekvádor
 EC-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Egypt
 EG-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Etiópia
 ET-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Ghana
 GH-BIO-140
 x
 Grenada
 GD-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Indonézia
 ID-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Irán
 IR-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Jamajka
 JM-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Kazachstan
 KZ-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Keňa
 KE-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Kirgizsko
 KG-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko
 MK-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Mali
 ML-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Moldavsko
 MD-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Maroko
 MA-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Papua-Nová Guinea
 PG-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Paraguaj
 PY-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Peru
 PE-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Filipíny
 PH-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Rusko
 RU-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Rwanda
 RW-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Saudská Arábia
 SA-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Senegal
 SN-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Srbsko
 RS-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Singapur
 SG-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Južná Afrika
 ZA-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Svätá Lucia
 LC-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Taiwan
 TW-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Tanzánia
 TZ-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Turecko
 TR-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Togo
 TG-BIO-140
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Uganda
 UG-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Ukrajina
 UA-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Uzbekistan
 UZ-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Vietnam
 VN-BIO-140
 x
 x
 —
 x
 —
 —“
 7.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Control Union Certifications“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Afganistan
 AF-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Albánsko
 AL-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Bermudy
 BM-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Bhután
 BT-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Brazília
 BR-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Burkina Faso
 BF-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kambodža
 KH-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kanada
 CA-BIO-149
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Čína
 CN-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kolumbia
 CO-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kostarika
 CR-BIO-149
 —
 x
 x
 —
 x
 —
 Pobrežie Slonoviny
 CI-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Dominikánska republika
 DO-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Ekvádor
 EC-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Egypt
 EG-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Etiópia
 ET-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Ghana
 GH-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Guinea
 GN-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Honduras
 HN-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Hongkong
 HK-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 India
 IN-BIO-149
 —
 x
 x
 x
 x
 —
 Indonézia
 ID-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Irán
 IR-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Izrael
 IL-BIO-149
 —
 x
 x
 —
 x
 —
 Japonsko
 JP-BIO-149
 —
 x
 x
 —
 x
 —
 Južná Kórea
 KR-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kirgizsko
 KG-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Laos
 LA-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko
 MK-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Malajzia
 MY-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Mali
 ML-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Maurícius
 MU-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Mexiko
 MX-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Moldavsko
 MD-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Mozambik
 MZ-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Mjanmarsko/Barma
 MM-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Nepál
 NP-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Nigéria
 NG-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Pakistan
 PK-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 okupované palestínske územie
 PS-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Panama
 PA-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Paraguaj
 PY-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Peru
 PE-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Filipíny
 PH-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Rwanda
 RW-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Srbsko
 RS-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Sierra Leone
 SL-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Singapur
 SG-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Južná Afrika
 ZA-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Srí Lanka
 LK-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Švajčiarsko
 CH-BIO-149
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Sýria
 SY-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Tanzánia
 TZ-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Thajsko
 TH-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Východný Timor
 TL-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Turecko
 TR-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Uganda
 UG-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Ukrajina
 UA-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Spojené arabské emiráty
 AE-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Spojené štáty americké
 US-BIO-149
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Uruguaj
 UY-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Uzbekistan
 UZ-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Vietnam
 VN-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Zambia
 ZM-BIO-149
 x
 x
 x
 x
 x
 x“
 8.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Ecocert SA“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Alžírsko
 DZ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Andorra
 AD-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Azerbajdžan
 AZ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bahrajn
 BH-BIO-154
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Benin
 BJ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bosna a Hercegovina
 BA-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Brazília
 BR-BIO-154
 x
 x
 —
 x
 x
 x
 Brunej
 BN-BIO-154
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Burkina Faso
 BF-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Burundi
 BI-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kambodža
 KH-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kamerun
 CM-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kanada
 CA-BIO-154
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Čad
 TD-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Čína
 CN-BO-154
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Kolumbia
 CO-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Komory
 KM-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Pobrežie Slonoviny
 CI-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kuba
 CU-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Dominikánska republika
 DO-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ekvádor
 EC-BIO-154
 x
 —
 x
 x
 x
 —
 Fidži
 FJ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ghana
 GH-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guatemala
 GT-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guinea
 GN-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guayana
 GY-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Haiti
 HT-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 India
 IN-BIO-154
 —
 —
 x
 x
 —
 —
 Indonézia
 ID-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Irán
 IR-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Japonsko
 JP-BIO-154
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Kazachstan
 KZ-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Keňa
 KE-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kuvajt
 KW-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kirgizsko
 KG-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Laos
 LA-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko
 MK-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Madagaskar
 MG-BIO-154
 x
 x
 x
 x
 —
 —
 Malawi
 MW-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Malajzia
 MY-BIO-154
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Mali
 ML-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Maurícius
 MU-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Moldavsko
 MD-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Monako
 MC-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 x
 —
 Mongolsko
 MN-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Maroko
 MA-BIO-154
 x
 x
 x
 x
 —
 x
 Mozambik
 MZ-BIO-154
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Namíbia
 NA-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Nepál
 NP-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Niger
 NE-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Nigéria
 NG-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Pakistan
 PK-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 x
 Paraguaj
 PY-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Peru
 PE-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Filipíny
 PH-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 x
 x
 Rusko
 RU-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Rwanda
 RW-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Svätý Tomáš a Princov ostrov
 ST-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Saudská Arábia
 SA-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 x
 x
 Senegal
 SN-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Srbsko
 RS-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Somálsko
 SO-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Južná Afrika
 ZA-BIO-154
 x
 x
 —
 x
 x
 x
 Južná Kórea
 KR-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sudán
 SD-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Svazijsko
 SZ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sýria
 SY-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tanzánia
 TZ-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-154
 x
 x
 x
 x
 —
 x
 Togo
 TG-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tunisko
 TN-BIO-154
 —
 —
 x
 x
 —
 —
 Turecko
 TR-BIO-154
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Uganda
 UG-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ukrajina
 UA-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Spojené arabské emiráty
 AE-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Spojené štáty americké
 US-BIO-154
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Uruguaj
 UY-BIO-154
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Uzbekistan
 UZ-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Vanuatu
 VU-BIO-154
 x
 —
 —
 —
 —
 x
 Vietnam
 VN-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Zambia
 ZM-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Zimbabwe
 ZW-BIO-154
 x
 —
 —
 x
 —
 x“
 9.
 Text týkajúci sa „Ecoglobe“ sa mení takto:
 a)
 Bod 3 sa nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Afganistan
 AF-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Arménsko
 AM-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bielorusko
 BY-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Irán
 IR-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kazachstan
 KZ-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kirgizsko
 KG-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Pakistan
 PK-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Rusko
 RU-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tadžikistan
 TJ-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Turkménsko
 TM-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ukrajina
 UA-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Uzbekistan
 UZ-BIO-112
 x
 —
 —
 x
 —
 —“
 b)
 Bod 4 sa nahrádza takto:
 „4.
 Výnimky: produkty vyrobené v období konverzie.“
 10.
 V texte týkajúcom sa organizácie „IBD Certifications Ltd“ sa bod 1 nahrádza takto:
 „1.
 Adresa: Rua Amando de Barros 2275, Centro, CEP: 18.602.150, Botucatu SP, Brazil.“
 11.
 V texte týkajúcom sa organizácie „IMOswiss AG“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Afganistan
 AF-BIO-143
 x
 x
 —
 x
 —
 —
 Albánsko
 AL-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Arménsko
 AM-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Azerbajdžan
 AZ-BIO -143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bangladéš
 BD-BIO-143
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Bolívia
 BO-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Bosna a Hercegovina
 BA-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Burkina Faso
 BF-BIO-143
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Kamerun
 CM-BIO-143
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Kanada
 CA-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Čile
 CL-BIO-143
 x
 x
 x
 x
 —
 x
 Kolumbia
 CO-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Konžská demokratická republika
 CD-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Pobrežie Slonoviny
 CI-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Dominikánska republika
 DO-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ekvádor
 EC-BIO-143
 x
 —
 x
 —
 —
 —
 Salvádor
 SV-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Etiópia
 ET-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Gruzínsko
 GE-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Ghana
 GH-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Guatemala
 GT-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Haiti
 HT-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 India
 IN-BIO-143
 —
 —
 x
 x
 —
 —
 Indonézia
 ID-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Japonsko
 JP-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Jordánsko
 JO-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kazachstan
 KZ-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Keňa
 KE-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kirgizsko
 KG-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Lichtenštajnsko
 LI-BIO-143
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Mali
 ML-BIO-143
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Mexiko
 MX-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Maroko
 MA-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Namíbia
 NA-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nepál
 NP-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nikaragua
 NI-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Niger
 NE-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Nigéria
 NG-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 okupované palestínske územie
 PS-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Pakistan
 PK-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Paraguaj
 PY-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Peru
 PE-BIO-143
 x
 —
 x
 x
 —
 —
 Filipíny
 PH-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Rusko
 RU-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Rwanda
 RW-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sierra Leone
 SL-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Singapur
 SG-BIO-143
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Južná Afrika
 ZA-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Srí Lanka
 LK-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sudán
 SD-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Sýria
 SY-BIO-143
 x
 —
 —
 —
 —
 —
 Tadžikistan
 TJ-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Taiwan
 TW-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Tanzánia
 TZ-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Togo
 TG-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Uganda
 UG-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Ukrajina
 UA-BIO-143
 x
 x
 —
 x
 —
 x
 Spojené arabské emiráty
 AE-BIO-143
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Uzbekistan
 UZ-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 x
 Venezuela
 VE-BIO-143
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Vietnam
 VN-BIO-143
 x
 —
 x
 x
 —
 —“
 12.
 V texte týkajúcom sa organizácie „IMO Control Private Limited“ sa bod 2 nahrádza takto:
 „2.
 Internetová adresa: www.imocontrol.in.“
 13.
 Text týkajúci sa organizácie „Istituto Mediterraneo di Certificazione s.r.l.“ sa vypúšťa.
 14.
 Text týkajúci sa organizácie „Letis S.A“ sa mení takto:
 a)
 Bod 3 sa nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Argentína
 AR-BIO-135
 —
 —
 x
 —
 —
 —
 Bolívia
 BO-BIO-135
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Kanada
 CA-BIO-135
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Paraguaj
 PY-BIO-135
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Peru
 PE-BIO-135
 x
 —
 x
 —
 —
 —
 Uruguaj
 UY-BIO-135
 x
 —
 —
 —
 —
 —“
 b)
 Bod 4 sa nahrádza takto:
 „4.
 Výnimky: produkty vyrobené v období konverzie, produkty, na ktoré sa vzťahuje príloha III.“
 15.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Organic agriculture certification Thailand“ sa bod 3 nahrádza takto:
 „3.
 Príslušné tretie krajiny, číselné kódy a kategórie produktov:
 Tretia krajina
 Číselný kód
 Kategória produktov
 A
 B
 C
 D
 E
 F
 Indonézia
 ID-BIO-121
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Laos
 LA-BIO-121
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Malajzia
 MY-BIO-121
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Mjanmarsko/Barma
 MM-BIO-121
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Nepál
 NP-BIO-121
 —
 —
 —
 x
 —
 —
 Thajsko
 TH-BIO-121
 x
 —
 —
 x
 —
 —
 Vietnam
 VN-BIO-121
 x
 —
 —
 x
 —
 —“
 16.
 Text týkajúci sa organizácie „Organic Food Development Center“ sa vypúšťa.
 17.
 V texte týkajúcom sa organizácie „Organska Kontrola“ sa bod 1 nahrádza takto:
 „1.
 Adresa: Dzemala Bijedića br.2, 71000 Sarajevo, Bosnia and Herzegovina.“
 (1) Týmto označením nie sú dotknuté pozície k štatútu a označenie je v súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady OSN č. 1244 a so stanoviskom Medzinárodného súdneho dvora k vyhláseniu nezávislosti Kosova.“


text:
 Tarluithe
 Breitheanna
 29 Feabhra — Gioacchino Rossini, cumadóir ceoil Iodálach (b. 1868)
 23 Aibreán — Thomas Romney Robinson, réalteolaí agus fisiceoir Éireannach (b. 1882)
 13 Bealtaine — Pápa Pius IX, Pápa ó 1846 go 1878
 21 Bealtaine — Gaspard-Gustave Coriolis, innealtóir agus matamaiticeoir Francach (b. 1843)
 29 Meitheamh — Peadar Ó Gealacáin, scríobhaí agus múinteoir (b. 1860)
 4 Lúnasa — Percy Bysshe Shelley, file Sasanach
 18 Lúnasa — John Russell, státaire Sasanach, Príomh-Aire na Breataine faoi dhó
 9 Meán Fómhair – An Cunta Lev Perovski, eolaí Rúiseach (b. 1856)
 22 Deireadh Fómhair – John Pascoe Fawkner, a bhunaigh cathair Mhelbourne san Astráil (b. 1869)
 4 Samhain — Carlos Antonio López, Uachtarán Pharagua
 Básanna
 1 Márta — Leopold II, Impire Naofa Rómhánach (r. 1747)
 10 Márta — John Stuart, Príomh-Aire na Breataine
 18 Meán Fómhair — Seoirse de Brún, 94, ceannfort Arm na Rúise (r. 1698)
 Blianta


text:
Harry Kuhn (* 4. Juli 1900 in Leipzig; † 14. Mai 1973 in Berlin) war ein deutscher KPD-Funktionär und Widerstandskämpfer gegen das NS-Regime. Er war von 1949 bis 1951 Generalsekretär der Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes.
 Leben
 Harry Kuhn wurde als Sohn einer Schneiderfamilie geboren. Nach dem Besuch der Volksschule machte er bis 1919 eine Ausbildung zum Schneider, anschließend war er bis 1921 in diesem Beruf tätig. Bereits 1915 schloss er sich der SAJ sowie der Schneidergewerkschaft an. Im Oktober 1918 gehörte er zu den Mitbegründern der Freien Sozialistischen Jugend, die 1920 in Kommunistischer Jugendverband Deutschlands (KJVD) umbenannt wurde. Von 1921/22 war er Sekretär des KJVD-Bezirks Halle-Merseburg, von 1922 bis 1924 Sekretär des ZK des KJVD. 1923 wurde er Mitglied der KPD. 1924 hielt er sich für längere Zeit in der Sowjetunion und in England auf. Nach seiner Rückkehr nach Deutschland war er zwischen 1924 und 1926 erneut als Schneider in Leipzig tätig.
 1927 war er Redaktionsvolontär bei der kommunistischen Hamburger Volkszeitung, später Redakteur der Arbeiterstimme in Hannover. Von 1927 bis 1929 war er schließlich Redakteur und Instrukteur im Pressedienst des ZK der KPD. Kuhn galt ab 1929 als Anhänger der Versöhnlergruppe. Zwischen 1929 und 1931 war er arbeitslos, anschließend Buchhändler in Frankfurt am Main. Von 1931 bis 1933 dann erneut als Redakteur tätig, diesmal für die kommunistische Arbeiter-Zeitung in Frankfurt am Main.
 Nach der Machtergreifung durch die Nationalsozialisten 1933 betätigte sich Kuhn weiterhin illegal für die KPD. Ab 1933 war er Organisationsleiter des KPD-Unterbezirks Frankfurt (Main). Im Juni 1933 wurde er verhaftet und 1934 vom Volksgerichtshof wegen „Vorbereitung zum Hochverrat“ zu drei Jahren Zuchthaus verurteilt, die er Frankfurt (Main) und im Zuchthaus Luckau verbrachte. Nach seiner Entlassung 1936 verrichtete er zunächst Aushilfsarbeiten in Berlin und war dann 1937 bis 1939 wieder als Schneider in Leipzig tätig. Da er weiterhin im kommunistischen Widerstand aktiv war, wurde er 1939 erneut verhaftet. Kuhn wurde ins KZ Buchenwald verbracht und war dort bis 1945 inhaftiert und gehörte ab 1943 dem illegalen Internationalen Lagerkomitee an.
 Ab 1945 war er Politischer Leiter der Leipziger KPD und aktiv beim Neuaufbau der Stadtverwaltung involviert. Von 1945 bis 1948 war der Mitarbeiter der Deutschen Verwaltung für Arbeit und Sozialfürsorge als Leiter der Abteilung Arbeit an den Massen, Information und Schulung. Nach einem Studium an der Parteihochschule der SED (1948/49) war er bis 1951 Generalsekretär der Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes (VVN). 1951 wurde ihm in einem Untersuchungsbericht der Zentralen Parteikontrollkommission (ZPKK) vorgeworfen, er leiste keine kollektive Arbeit und er sei nachlässig gegenüber „Parteifeinden“ und „Trotzkisten“. Da man ihn aufgrund seines hohen Renommees im Zusammenhang mit Buchenwald nicht öffentlich anklagen wollte, wurde er im Frühjahr durch Fritz Beyling als Generalsekretär der VVN abgelöst.
 Von 1951 bis 1953 war er Redakteur in der Sozialversicherung und dort mit dem Aufbau des Referats Presse und Information betraut. Von 1953 bis 1962 war er Sekretär und Abteilungsleiter für nationale und internationale Arbeit im Zentralvorstand der Gewerkschaft Wissenschaft. Von 1963 bis 1971 arbeitete Kuhn im Ministerium für Auswärtige Angelegenheiten der DDR und war dort Chefredakteur der Zeitschrift Außenpolitische Korrespondenz.
 Seine Urne wurde in der Grabanlage Pergolenweg der Gedenkstätte der Sozialisten auf dem Berliner Zentralfriedhof Friedrichsfelde beigesetzt. Verheiratet war er mit Maria Wiedmaier. Ihre Tochter Sonja heiratete den kommunistischen Widerstandskämpfer Hermann Axen.
 Ehrungen
 Vaterländischer Verdienstorden in Silber (1957)
 Karl-Marx-Orden (1970)
 Die Militärtechnische Schule der Luftstreitkräfte/Luftverteidigung „Harry Kuhn“, die Unteroffiziersschule (VIII) der Luftstreitkräfte der Nationalen Volksarmee in Bad Düben, wurde 1975 nach Harry Kuhn benannt.
 Literatur
 Harry Kuhn – Kommunist. Internationalist. Soldat der Revolution. Eine Biografie. Herausgegeben von der Unteroffiziersschule „Harry Kuhn“ der Luftstreitkräfte und Luftverteidigung. Bad Düben 1983.
 Hermann Weber, Andreas Herbst: Deutsche Kommunisten. Biographisches Handbuch 1918 bis 1945. Karl Dietz Verlag Berlin 2004, ISBN 3-320-02044-7, S. 424–425.
 Weblinks
 Seite über die Unteroffiziersschule Harry Kuhn
 Nachlass Bundesarchiv NY 4202
 Einzelnachweise
 Mitglied der VVN-BdA
 FDGB-Funktionär
 Widerstandskämpfer im KZ Buchenwald
 KPD-Funktionär
 KJVD-Mitglied
 SED-Mitglied
 Träger des Karl-Marx-Ordens
 Träger des Vaterländischen Verdienstordens in Silber
 Deutscher
 Geboren 1900
 Gestorben 1973
 Mann


type: caselaw

text:
 6.8.2011
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 232/24
 Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
 (Cauza T-475/09) (1)
 (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER - Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
 2011/C 232/42
 Limba de procedură: italiana
 Părțile
 Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: inițial P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, ulterior F. Brandolini Kujman, avocați)
 Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și G. Mannucci, agenți)
 Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (reprezentanți: G. Ghidini, M. Mergati, și C. Signorini, avocați)
 Obiectul
 Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2009 (cauza R 500/2008-4) privind o procedură de opoziție între ATB Norte, SL și Bricocenter Italia Srl
 Dispozitivul
 1.
 Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 septembrie 2009 (cauza R 500/2008-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis calea de atac formulată de Bricocenter Italia Srl în fața camerei de recurs privind serviciile de „publicitate”, de „conducerea afacerilor” și de „administrarea afacerilor”, vizate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare.
 2.
 Respinge în rest acțiunea.
 3.
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.
 (1) JO C 24, 30.1.2010.