type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 22.10.2011
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 311/34
 Üldkohtu 14. septembri 2011. aasta otsus — Tegebauer versus parlament
 (Kohtuasi T-308/07) (1)
 (Õigus esitada petitsioon - Parlamendile esitatud petitsioon - Klassifitseerimisotsus - Tühistamishagi - Toiming, mille peale saab esitada hagi - Vastuvõetavus - Põhjendamiskohustus)
 2011/C 311/59
 Kohtumenetluse keel: saksa
 Pooled
 Hageja: Ingo-Jens Tegebauer (Trier, Saksamaa) (esindajad: advokaadid R. Nieporte, hiljem H.-B. Pfriem)
 Kostja: Euroopa Parlament (esindajad: H. Krück ja M. Windisch, hiljem N. Lorenz ja E. Waldherr)
 Ese
 Nõue tühistada Euroopa Parlamendi petitsioonikomisjoni 20. juuni 2007. aasta otsus arhiveerida hageja 7. veebruari 2007. aasta petitsioon (petitsioon nr 95/2007).
 Resolutsioon
 1.
 Tühistada Euroopa Parlamendi petitsioonikomisjoni 20. juuni 2007. aasta otsus arhiveerida Ingo-Jens Tegebaueri 7. veebruari 2007. aasta petitsioon (petitsioon nr 95/2007).
 2.
 Jätta parlamendi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Ingo-Jens Tegebaueri kohtukulud.
 (1) ELT C 269, 10.11.2007.


type: legislation

text:
 8.10.2013
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 265/6
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 960/2013
 z dne 7. oktobra 2013
 o določitvi standardnih uvoznih vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (1),
 ob upoštevanju Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (2) ter zlasti člena 136(1) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 na podlagi izida večstranskih trgovinskih pogajanj urugvajskega kroga določa merila, po katerih Komisija določi standardne vrednosti za uvoz iz tretjih držav za proizvode in obdobja iz dela A Priloge XVI k tej uredbi.
 (2)
 Standardna uvozna vrednost se izračuna vsak delovni dan v skladu s členom 136(1) Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 ob upoštevanju spremenljivih dnevnih podatkov. Zato bi morala ta uredba začeti veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Standardne uvozne vrednosti iz člena 136 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 so določene v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 7. oktobra 2013
 Za Komisijo V imenu predsednika
 Jerzy PLEWA
 Generalni direktor za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 299, 16.11.2007, str. 1.
 (2) UL L 157, 15.6.2011, str. 1.
 PRILOGA
 Standardne uvozne vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 (EUR/100 kg)
 Tarifna oznaka KN
 Oznaka tretje države (1)
 Standardna uvozna vrednost
 0702 00 00
 MK
 59,9
 ZZ
 59,9
 0707 00 05
 MK
 39,0
 TR
 111,1
 ZZ
 75,1
 0709 93 10
 TR
 130,1
 ZZ
 130,1
 0805 50 10
 AR
 113,7
 CL
 90,0
 IL
 107,9
 TR
 83,3
 ZA
 133,5
 ZZ
 105,7
 0806 10 10
 BR
 246,2
 MK
 32,3
 TR
 143,3
 ZZ
 140,6
 0808 10 80
 AR
 101,1
 BA
 90,5
 BR
 89,2
 CL
 134,2
 NZ
 146,9
 US
 119,2
 ZA
 139,1
 ZZ
 117,2
 0808 30 90
 AR
 199,8
 CL
 199,9
 TR
 129,6
 ZA
 165,9
 ZZ
 173,8
 (1) Nomenklatura držav, določena v Uredbi Komisije (ES) št. 1833/2006 (UL L 354, 14.12.2006, str. 19). Oznaka „ZZ“ predstavlja „druga porekla“.


type: contracts

text:
 12.6.2008
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 154/9
 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP
 št. 5/2008
 z dne 1. februarja 2008
 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP
 SKUPNI ODBOR EGP JE –
 ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, kakor je bil spremenjen s Protokolom o prilagoditvi Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, v nadaljnjem besedilu „Sporazum“, in zlasti člena 98 Sporazuma,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Priloga II k Sporazumu je bila spremenjena s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 154/2007 z dne 7. decembra 2007 (1).
 (2)
 Uredbo Komisije (ES) št. 372/2007 z dne 2. aprila 2007 o določitvi prehodnih mejnih vrednosti migracije za mehčalce v tesnilih pokrovov, namenjenih za stik z živili (2), kakor je bila popravljena z UL L 97, 12.4.2007, str. 70, je treba vključiti v Sporazum.
 (3)
 Priporočilo Komisije 2007/225/ES z dne 3. aprila 2007 o usklajenem programu spremljanja Skupnosti za leto 2007 za zagotovitev skladnosti z najvišjimi mejnimi vrednostmi ostankov pesticidov v in na žitih ter v in na nekaterih drugih proizvodih rastlinskega izvora ter o nacionalnih programih spremljanja za leto 2008 (3) je treba vključiti v Sporazum.
 (4)
 Direktivo Komisije 2007/26/ES z dne 7. maja 2007 o spremembi Direktive 2004/6/ES za podaljšanje obdobja njene uporabe (4) je treba vključiti v Sporazum.
 (5)
 Priporočilo Komisije 2007/331/ES z dne 3. maja 2007 o spremljanju ravni akrilamida v živilih (5) je treba vključiti v Sporazum.
 (6)
 Direktivo Komisije 2007/27/ES z dne 15. maja 2007 o spremembi nekaterih prilog k direktivam Sveta 86/362/EGS, 86/363/EGS in 90/642/EGS glede mejnih vrednosti ostankov etoksazola, indoksakarba, mesosulfurona, 1-metilciklopropena, MCPA in MCPB, tolilfluanida in tritikonazola (6), je treba vključiti v Sporazum.
 (7)
 Ta sklep se ne uporablja za Lihtenštajn –
 SKLENIL:
 Člen 1
 Poglavje XII Priloge II k Sporazumu se spremeni:
 1.
 V točkah 38 (Direktiva Sveta 86/362/EGS), 39 (Direktiva Sveta 86/363/EGS) in 54 (Direktiva Sveta 90/642/EGS) se doda naslednja alinea:
 „—
 32007 L 0027: Direktiva Komisije 2007/27/ES z dne 15. maja 2007 (UL L 128, 16.5.2007, str. 31).“
 2.
 V točki 54zzm (Direktiva Komisije 2004/6/ES) se doda naslednje:
 „, kakor jo spreminja:
 —
 32007 L 0026: Direktiva Komisije 2007/26/ES z dne 7. maja 2007 (UL L 118, 8.5.2007, str. 5).“
 3.
 Za točko 54zzzq (Odločba Komisije 2007/363/ES) se vstavi naslednja točka:
 „54zzzr.
 32007 R 0372: Uredba Komisije (ES) št. 372/2007 z dne 2. aprila 2007 o določitvi prehodnih mejnih vrednosti migracije za mehčalce v tesnilih pokrovov, namenjenih za stik z živili (UL L 92, 3.4.2007, str. 9), kakor je bila popravljena z UL L 97, 12.4.2007, str. 70.“
 4.
 Za točko 61 (Priporočilo Komisije 2006/583/ES) se vstavita naslednji točki:
 „62.
 32007 H 0225: Priporočilo Komisije 2007/225/ES z dne 3. aprila 2007 o usklajenem programu spremljanja Skupnosti za leto 2007 za zagotovitev skladnosti z najvišjimi mejnimi vrednostmi ostankov pesticidov v in na žitih ter v in na nekaterih drugih proizvodih rastlinskega izvora ter o nacionalnih programih spremljanja za leto 2008 (UL L 96, 11.4.2007, str. 21).
 63.
 32007 H 0331: Priporočilo Komisije 2007/331/ES z dne 3. maja 2007 o spremljanju ravni akrilamida v živilih (UL L 123, 12.5.2007, str. 33).“
 Člen 2
 Besedila Uredbe (ES) št. 372/2007, kakor je bila popravljena z UL L 97, 12.4.2007, str. 70, direktiv 2007/26/ES in 2007/27/ES, ter priporočil 2007/225/ES in 2007/331/ES v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavijo v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, so verodostojna.
 Člen 3
 Ta sklep začne veljati 2. februarja 2008, pod pogojem, da so bila Skupnemu odboru EGP predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma (7).
 Člen 4
 Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.
 V Bruslju, 1. februarja 2008
 Za Skupni odbor EGP
 Predsednik
 Alan SEATTER
 (1) UL L 124, 8.5.2008, str. 15.
 (2) UL L 92, 3.4.2007, str. 9.
 (3) UL L 96, 11.4.2007, str. 21.
 (4) UL L 118, 8.5.2007, str. 5.
 (5) UL L 123, 12.5.2007, str. 33.
 (6) UL L 128, 16.5.2007, str. 31.
 (7) Navedena ni nobena ustavna zahteva.


text:
 15.12.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 328/70
 DÉCISION DE LA COMMISSION
 du 14 décembre 2009
 portant modification des annexes I et II de la décision 2006/766/CE établissant les listes des pays tiers et territoires en provenance desquels l’importation de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers, de gastéropodes marins et de produits de la pêche est autorisée
 [notifiée sous le numéro C(2009) 9870]
 (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
 (2009/951/UE)
 LA COMMISSION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
 vu le règlement (CE) no 854/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 fixant les règles spécifiques d’organisation des contrôles officiels concernant les produits d’origine animale destinés à la consommation humaine (1), et notamment son article 11, paragraphe 1,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 Le règlement (CE) no 854/2004 dispose que les produits d’origine animale sont importés exclusivement d’un pays tiers ou d’une partie d’un pays tiers figurant sur une liste établie conformément audit règlement. Il fixe également les conditions particulières d’importation des mollusques bivalves, des tuniciers, des échinodermes, des gastéropodes marins et des produits de la pêche en provenance de pays tiers.
 (2)
 Le règlement (CE) no 854/2004 prévoit qu’il soit tenu compte, lors de l’établissement et de la mise à jour de telles listes, des contrôles effectués par l’Union dans les pays tiers et des garanties fournies par les autorités compétentes des pays tiers concernant la conformité avec la législation de l’Union sur les aliments pour animaux et les denrées alimentaires et avec les dispositions relatives à la santé animale établies dans le règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 relatif aux contrôles officiels effectués pour s’assurer de la conformité avec la législation sur les aliments pour animaux et les denrées alimentaires et avec les dispositions relatives à la santé animale et au bien-être des animaux ou l’existence de dispositions équivalentes (2).
 (3)
 La décision 2006/766/CE de la Commission du 6 novembre 2006 établissant les listes des pays tiers et territoires en provenance desquels l’importation de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers, de gastéropodes marins et de produits de la pêche est autorisée (3) énumère les pays tiers qui remplissent les critères visés à l’article 11, paragraphe 4, du règlement (CE) no 854/2004 et sont dès lors en mesure de garantir que les produits exportés vers l’Union européenne satisfont aux conditions sanitaires prévues par la législation de l’Union pour protéger la santé des consommateurs. En conséquence, l’annexe I de cette décision présente la liste des pays tiers en provenance desquels l’importation de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers et de gastéropodes marins, sous quelque forme que ce soit, destinés à l’alimentation humaine est autorisée, tandis que son annexe II contient la liste des pays tiers et des territoires en provenance desquels l’importation de produits de la pêche, sous quelque forme que ce soit, destinés à l’alimentation humaine est autorisée.
 (4)
 Le règlement (CE) no 2076/2005 de la Commission du 5 décembre 2005 portant dispositions d’application transitoires des règlements (CE) no 853/2004, (CE) no 854/2004 et (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil (4) prévoit des mesures transitoires pour une période prenant fin le 31 décembre 2009. Parmi ces mesures figure une dérogation à l’article 11, paragraphe 1, du règlement (CE) no 854/2004, par laquelle les États membres peuvent autoriser l’importation de mollusques bivalves et de produits de la pêche en provenance des pays énumérés respectivement à son annexe I et à son annexe II, à condition, notamment, que l’autorité compétente du pays ou territoire tiers ait donné à l’État membre concerné des garanties que les produits en question ont été obtenus dans des conditions au moins équivalentes à celles régissant la production et la mise sur le marché des produits de l’Union.
 (5)
 Le Canada figure actuellement sur la liste de l’annexe I du règlement (CE) no 2076/2005. Les contrôles effectués par l’Union au Canada pour évaluer le système de contrôle applicable à la production de mollusques bivalves destinés à être exportés vers l’Union européenne, dont le dernier a eu lieu en 2009, ainsi que la recommandation du comité de gestion mixte établi par l’accord entre la Communauté européenne et le gouvernement du Canada relatif aux mesures sanitaires de protection de la santé publique et animale applicables au commerce d’animaux vivants et de produits animaux (5) du 17 décembre 1998, concernant l’équivalence réciproque des normes canadiennes et de l’Union applicables aux mollusques bivalves vivants, indiquent que les conditions applicables, au Canada, aux mollusques bivalves, aux échinodermes, aux tuniciers et aux gastéropodes marins destinés à être exportés vers l’Union européenne sont équivalentes à celles prévues par la législation de l’Union dans ce domaine.
 (6)
 Le Groenland figure actuellement sur la liste de l’annexe I du règlement (CE) no 2076/2005. Les contrôles effectués par l’Union au Groenland pour évaluer le système de contrôle applicable à la production de mollusques bivalves destinés à être exportés vers l’Union européenne, dont le dernier a eu lieu en 2009, ainsi que les garanties fournies par l’autorité compétente du Groenland, indiquent que les conditions applicables, dans ce pays tiers, aux mollusques bivalves, aux échinodermes, aux tuniciers et aux gastéropodes marins destinés à être exportés vers l’Union européenne sont équivalentes à celles prévues par la législation de l’Union dans ce domaine. Il y a donc lieu d’inscrire le Groenland sur la liste figurant à l’annexe I de la décision 2006/766/CE.
 (7)
 Les contrôles effectués par l’Union aux États-Unis pour évaluer le système de contrôle applicable à la production de mollusques bivalves destinés à être exportés vers l’Union européenne, dont le dernier a eu lieu en 2009, ont fait apparaître des divergences entre les normes américaines et de l’Union applicables aux mollusques bivalves vivants mais n’ont pas révélé de risque grave pour la santé humaine, sauf pour ce qui concerne la zone de récolte du golfe du Mexique. Les États-Unis et l’Union européenne ont convenu d’examiner l’équivalence réciproque des normes américaines et de l’Union applicables aux mollusques bivalves vivants. Par conséquent, il y a lieu d’autoriser temporairement l’importation, dans l’Union européenne, de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers et de gastéropodes marins en provenance des États-Unis, à l’exception des mollusques bivalves récoltés dans le golfe du Mexique. Il convient de réexaminer cette autorisation temporaire six mois après son entrée en vigueur, sur la base des résultats de l’examen de l’équivalence des normes américaines et de l’Union applicables aux mollusques bivalves vivants.
 (8)
 L’Angola, l’Azerbaïdjan, le Bénin, le Congo, l’Érythrée, Israël, le Myanmar, les Îles Salomon, Sainte-Hélène et le Togo figurent actuellement sur la liste de l’annexe II du règlement (CE) no 2076/2005. Les contrôles effectués par l’Union pour évaluer le système de contrôle applicable à la production de produits de la pêche destinés à être exportés vers l’Union européenne, dont le dernier a eu lieu en Angola en 2007, en Azerbaïdjan en 2007, au Bénin en 2009, au Congo en 2009, en Érythrée en 2008, en Israël en 2009, au Myanmar en 2009, dans les Îles Salomon en 2007, à Sainte-Hélène en 2003 et au Togo en 2009, ainsi que les garanties fournies par les autorités compétentes de l’Angola, de l’Azerbaïdjan (uniquement pour le caviar), du Bénin, du Congo [uniquement pour les produits de la pêche capturés, éviscérés (le cas échéant), congelés et conditionnés dans leur emballage final en mer], de l’Érythrée, d’Israël, du Myanmar (uniquement pour les produits de la pêche congelés issus de captures d’animaux sauvages), des Îles Salomon, de Sainte-Hélène et du Togo (uniquement pour les homards vivants), indiquent que les conditions applicables, dans ces pays tiers, aux produits de la pêche destinés à être exportés vers l’Union européenne sont équivalentes à celles prévues par la législation de l’Union dans ce domaine. Il y a donc lieu d’inscrire ces pays tiers sur la liste figurant à l’annexe II de la décision 2006/766/CE.
 (9)
 En outre, pour tenir compte des divergences entre les garanties fournies par ces pays tiers, il y a lieu de prévoir certaines restrictions concernant les listes figurant aux annexes I et II de la décision 2006/766/CE.
 (10)
 Sainte-Hélène, l’archipel Tristan da Cunha et l’île de l’Ascension constituent un seul et même territoire d’outre-mer. Toutefois, ces îles étant éloignées les unes des autres et, dans la pratique, gouvernées séparément, elles ont choisi d’établir chacune leur propre autorité compétente en matière de sécurité des produits de la pêche. En conséquence, il convient que l’inclusion de Sainte-Hélène en tant que pays tiers en provenance duquel l’importation de produits de la pêche est autorisée ne couvre pas l’archipel Tristan da Cunha et l’île de l’Ascension.
 (11)
 Dans un but de clarification de la législation de l’Union, il convient de modifier les intitulés des annexes I et II de la décision 2006/766/CE. L’intitulé de l’annexe I doit préciser que l’importation de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers et de gastéropodes marins destinés à l’alimentation humaine, qu’ils soient vivants, congelés ou transformés, n’est autorisée qu’en provenance des pays tiers figurant dans cette annexe. L’intitulé de l’annexe II doit préciser que cette dernière concerne l’importation des produits de la pêche définis au point 3.1 de l’annexe I du règlement (CE) no 853/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 fixant des règles spécifiques d’hygiène applicables aux denrées alimentaires d’origine animale (6), à l’exception de ceux visés à l’annexe I de la présente décision. Cette distinction est rendue nécessaire par le fait que les exigences de l’Union applicables à ces deux groupes de produits sont différentes.
 (12)
 Il convient donc de modifier la décision 2006/766/CE en conséquence.
 (13)
 Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
 Article premier
 La décision 2006/766/CE est modifiée comme suit:
 1)
 L’annexe I est modifiée comme suit:
 a)
 l’intitulé de l’annexe I est remplacé par le texte suivant:
 «ANNEXE I
 Liste des pays tiers en provenance desquels l’importation de mollusques bivalves, d’échinodermes, de tuniciers et de gastéropodes marins destinés à l’alimentation humaine, qu’ils soient vivants, congelés ou transformés, est autorisée
 (7)
 b)
 l’entrée suivante, concernant le Canada, est insérée après celle relative à l’Australie:
 «CA
 CANADA»
 c)
 l’entrée suivante, concernant le Groenland, est insérée après celle relative au Chili:
 «GL
 GROENLAND»
 d)
 l’entrée suivante, concernant les États-Unis, est insérée après celle relative à la Turquie:
 «US
 ÉTATS-UNIS D’AMÉRIQUE
 Uniquement jusqu’au 1er juillet 2010
 et
 à l’exclusion de l’importation des mollusques bivalves récoltés dans les États de Floride, du Texas, du Mississippi, d’Alabama et de Louisiane.»
 2)
 L’annexe II de la décision 2006/766/CE est remplacée par le texte figurant en annexe.
 Article 2
 La présente décision s’applique à compter du 1er janvier 2010.
 Article 3
 Les États membres sont destinataires de la présente décision.
 Fait à Bruxelles, le 14 décembre 2009.
 Par la Commission
 Androulla VASSILIOU
 Membre de la Commission
 (1) JO L 139 du 30.4.2004, p. 206.
 (2) JO L 165 du 30.4.2004, p. 1.
 (3) JO L 320 du 18.11.2006, p. 53.
 (4) JO L 338 du 22.12.2005, p. 83.
 (5) JO L 71 du 18.3.1999, p. 3.
 (6) JO L 139 du 30.4.2004, p. 55. Annexe I: «3.1. “Produits de la pêche”: tous les animaux marins ou d’eau douce (à l’exception des mollusques bivalves, des échinodermes vivants, des tuniciers vivants et des gastéropodes marins vivants et de tous les mammifères marins, reptiles et grenouilles), sauvages ou d’élevage, y compris toutes les formes et parties comestibles de ces animaux.»
 (7) Y compris ceux couverts par la définition des produits de la pêche figurant au point 3.1 de l’annexe I du règlement (CE) no 853/2004 du Parlement européen et du Conseil (JO L 139 du 30.4.2004, p. 55).»
 ANNEXE
 «ANNEXE II
 Liste des pays tiers et territoires en provenance desquels l’importation de produits de la pêche destinés à l’alimentation humaine autres que ceux couverts par l’annexe I de la présente décision est autorisée
 [pays et territoires visés à l’article 11 du règlement (CE) no 854/2004]
 Code ISO
 Pays
 Restrictions
 AE
 ÉMIRATS ARABES UNIS
 AG
 ANTIGUA-ET-BARBUDA
 Uniquement les homards vivants.
 AL
 ALBANIE
 AM
 ARMÉNIE
 Uniquement les écrevisses sauvages vivantes, les écrevisses ne provenant pas de l’aquaculture qui ont subi un traitement thermique et les écrevisses ne provenant pas de l’aquaculture qui sont congelées.
 AN
 ANTILLES NÉERLANDAISES
 AO
 ANGOLA
 AR
 ARGENTINE
 AU
 AUSTRALIE
 AZ
 AZERBAÏDJAN
 Uniquement le caviar.
 BA
 BOSNIE-ET-HERZÉGOVINE
 BD
 BANGLADESH
 BJ
 BÉNIN
 BR
 BRÉSIL
 BS
 BAHAMAS
 BY
 BELARUS
 BZ
 BELIZE
 CA
 CANADA
 CG
 CONGO
 Uniquement les produits de la pêche capturés, éviscérés (le cas échéant), congelés et conditionnés dans leur emballage final en mer.
 CH
 SUISSE
 CI
 CÔTE D’IVOIRE
 CL
 CHILI
 CN
 CHINE
 CO
 COLOMBIE
 CR
 COSTA RICA
 CU
 CUBA
 CV
 CAP-VERT
 DZ
 ALGÉRIE
 EC
 ÉQUATEUR
 EG
 ÉGYPTE
 ER
 ÉRYTHRÉE
 FK
 ÎLES FALKLAND
 GA
 GABON
 GD
 GRENADE
 GH
 GHANA
 GL
 GROENLAND
 GM
 GAMBIE
 GN
 GUINÉE
 Uniquement le poisson qui n’a pas subi d’opérations de transformation ou de traitement autres que l’étêtage, l’éviscération, la réfrigération ou la congélation. La réduction de la fréquence des contrôles physiques prévue par la décision 94/360/CE de la Commission (JO L 158 du 25.6.1994, p. 41) ne s’applique pas.
 GT
 GUATEMALA
 GY
 GUYANA
 HK
 HONG KONG
 HN
 HONDURAS
 HR
 CROATIE
 ID
 INDONÉSIE
 IL
 ISRAËL
 IN
 INDE
 IR
 IRAN
 JM
 JAMAÏQUE
 JP
 JAPON
 KE
 KENYA
 KR
 CORÉE DU SUD
 KZ
 KAZAKHSTAN
 LK
 SRI LANKA
 MA
 MAROC
 ME
 MONTÉNÉGRO
 MG
 MADAGASCAR
 MM
 MYANMAR
 Uniquement les produits de la pêche congelés issus de captures d’animaux sauvages (poissons d’eau douce ou marins, crevettes).
 MR
 MAURITANIE
 MU
 MAURICE
 MV
 MALDIVES
 MX
 MEXIQUE
 MY
 MALAISIE
 MZ
 MOZAMBIQUE
 NA
 NAMIBIE
 NC
 NOUVELLE-CALÉDONIE
 NG
 NIGERIA
 NI
 NICARAGUA
 NZ
 NOUVELLE-ZÉLANDE
 OM
 OMAN
 PA
 PANAMA
 PE
 PÉROU
 PF
 POLYNÉSIE FRANÇAISE
 PG
 PAPOUASIE – NOUVELLE-GUINÉE
 PH
 PHILIPPINES
 PM
 SAINT-PIERRE-ET-MIQUELON
 PK
 PAKISTAN
 RS
 SERBIE
 Sans le Kosovo, conformément à la résolution 1244 du Conseil de sécurité des Nations unies du 10 juin 1999
 Uniquement les poissons entiers et frais issus de captures de poissons marins sauvages.
 RU
 RUSSIE
 SA
 ARABIE SAOUDITE
 SB
 ÎLES SALOMON
 SC
 SEYCHELLES
 SG
 SINGAPOUR
 SH
 SAINTE-HÉLÈNE
 Sans l’archipel Tristan da Cunha et l’île de l’Ascension
 SN
 SÉNÉGAL
 SR
 SURINAME
 SV
 EL SALVADOR
 TG
 TOGO
 Uniquement les homards vivants.
 TH
 THAÏLANDE
 TN
 TUNISIE
 TR
 TURQUIE
 TW
 TAÏWAN
 TZ
 TANZANIE
 UA
 UKRAINE
 UG
 OUGANDA
 US
 ÉTATS-UNIS
 UY
 URUGUAY
 VE
 VENEZUELA
 VN
 VIÊT NAM
 YE
 YÉMEN
 YT
 MAYOTTE
 ZA
 AFRIQUE DU SUD
 ZW
 ZIMBABWE»


text:
 2.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 257/30
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/1761
 af 1. oktober 2015
 om ændring af forordning (EF) nr. 378/2005 om EF-referencelaboratoriets rapporter, gebyrer og de laboratorier, der er opført i bilag II
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 7, stk. 4, første afsnit, og artikel 21, stk. 3,
 efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Ved forordning (EF) nr. 1831/2003 er der etableret en procedure for godkendelse af markedsføring og anvendelse af fodertilsætningsstoffer. I henhold til forordningen skal den, der ønsker godkendelse af et fodertilsætningsstof eller en ny anvendelse af et fodertilsætningsstof, indsende en ansøgning om godkendelse i overensstemmelse med samme forordning.
 (2)
 Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 378/2005 (2) er der fastsat gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1831/2003 for så vidt angår ansøgninger om godkendelse af et fodertilsætningsstof eller en ny anvendelse af et fodertilsætningsstof og EF-referencelaboratoriets forpligtelser og opgaver.
 (3)
 I artikel 5 i forordning (EF) nr. 378/2005 er det fastsat, at EF-referencelaboratoriet kan forelægge en fuldstændig evalueringsrapport for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (»autoriteten«) for hver ansøgning om godkendelse af et fodertilsætningsstof. Undtagelser fra kravet om at forelægge en evalueringsrapport gøres for ansøgninger om en ny anvendelse af et fodertilsætningsstof eller ansøgninger om ændring af vilkårene for en eksisterende godkendelse, forudsat at de foreslåede betingelser for den nye anvendelse eller for ændringer i godkendelsesbetingelserne falder ind under anvendelsesområdet for den analysemetode, der tidligere er fremlagt i overensstemmelse med kravene i bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 429/2008 (3) og allerede er blevet evalueret. Desuden fastsættes det i artikel 4 i nævnte forordning, at EF-referencelaboratoriet pålægger ansøgeren et gebyr for indgivelse af ansøgninger om godkendelse. Der gøres en undtagelse i de tilfælde, hvor prøver ikke er påkrævet, og hvor EF-referencelaboratoriet ikke behøver at udarbejde en rapport, da analysemetoden allerede er blevet evalueret. Ansøgninger om forlængelse af godkendelser af fodertilsætningsstoffer er dog ikke omfattet af disse undtagelser.
 (4)
 Erfaringen har vist, at undtagelserne fra kravene om evalueringsrapporter og indgivelsesgebyrerne også bør udvides til at omfatte ansøgningerne om forlængelse af godkendelser af fodertilsætningsstoffer. Artikel 5 i forordning (EF) nr. 378/2005 samt bilag IV dertil bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
 (5)
 Bilag II til forordning (EF) nr. 378/2005 indeholder en liste over nationale referencelaboratorier, der bistår EF-referencelaboratoriet med varetagelsen af dets forpligtelser og opgaver. En række medlemsstater har meddelt Kommissionen, at der er ændringer, i forhold til hvilke nationale referencelaboratorier der deltager i konsortiet, fordi der er blevet udpeget andre laboratorier til formålet, eller navnet eller adressen på laboratorierne har ændret sig. Bilag II til forordning (EF) nr. 378/2005 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
 (6)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 I forordning (EF) nr. 378/2005 foretages følgende ændringer:
 1)
 Artikel 5, stk. 4, affattes således:
 »4. En evalueringsrapport er ikke påkrævet, når der er tale om:
 a)
 ansøgninger om godkendelse af en ny anvendelse af et fodertilsætningsstof, indgivet i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1831/2003, når de foreslåede betingelser for markedsføring af fodertilsætningsstoffet for den nye anvendelse falder ind under anvendelsesområdet for den analysemetode, der tidligere er fremlagt i henhold til punkt 2.6 i bilag II til forordning (EF) nr. 429/2008 og allerede er blevet evalueret af EF-referencelaboratoriet
 b)
 ansøgninger om ændring af vilkårene for en eksisterende godkendelse, indgivet i henhold til artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003, når den foreslåede ændring eller de nye betingelser for markedsføring af fodertilsætningsstoffet falder ind under anvendelsesområdet for den analysemetode, der tidligere er fremlagt i henhold til punkt 2.6 i bilag II til forordning (EF) nr. 429/2008 og allerede er blevet evalueret af EF-referencelaboratoriet
 c)
 ansøgninger om fornyelse af en eksisterende godkendelse, indgivet i henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 1831/2003, når betingelserne for markedsføring af fodertilsætningsstoffet falder ind under anvendelsesområdet for den analysemetode, der tidligere er fremlagt i henhold til punkt 2.6 i bilag II til forordning (EF) nr. 429/2008 og allerede er blevet evalueret af EF-referencelaboratoriet.
 Uanset stk. 4 kan Kommissionen, EF-referencelaboratoriet eller autoriteten på baggrund af legitime forhold af relevans for ansøgningen vurdere, at en ny evaluering af analysemetoderne er påkrævet. EF-referencelaboratoriet informerer i givet fald ansøgeren herom.«
 2)
 Bilag II erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning.
 3)
 I bilag IV under overskriften »Gebyrer i overensstemmelse med, hvilken type ansøgning om godkendelse af fodertilsætningsstoffer i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003 der er tale om«, affattes punkt 5 således:
 »5.
 Forlængelse af en godkendelse af et fodertilsætningsstof (artikel 14 i forordning (EF) nr. 1831/2003):
 —
 Gebyr = komponent 2 = 4 000 EUR
 —
 Når artikel 5, stk. 4, litra c), finder anvendelse: Gebyr = 0 EUR.«
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 1. oktober 2015.
 På Kommissionens vegne
 Jean-Claude JUNCKER
 Formand
 (1) EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 378/2005 af 4. marts 2005 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 for så vidt angår EF-referencelaboratoriets forpligtelser og opgaver i forbindelse med ansøgninger om godkendelse af fodertilsætningsstoffer (EUT L 59 af 5.3.2005, s. 8).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 429/2008 af 25. april 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 for så vidt angår udarbejdelse og indgivelse af ansøgninger samt vurdering og godkendelse af fodertilsætningsstoffer (EUT L 133 af 22.5.2008, s. 1).
 BILAG
 »BILAG II
 EF-referencelaboratoriet og konsortiet af nationale referencelaboratorier, jf. artikel 6, stk. 2
 EF-REFERENCELABORATORIET
 Europa-Kommissionens Fælles Forskningscenter. Institut for Referencematerialer og -målinger. Geel, Belgien.
 NATIONALE REFERENCELABORATORIER I MEDLEMSSTATERNE
 Belgique/België
 —
 Federaal Laboratorium voor de Voedselveiligheid Tervuren (FLVVT –FAVV).
 —
 Vlaamse Instelling voor Technologisch Onderzoek (VITO), Mol.
 —
 Centre wallon de Recherches agronomiques (CRA-W), Gembloux.
 Česká republika
 —
 Ústřední kontrolní a zkušební ústav zemědělský (ÚKZÚZ), Praha.
 Danmark
 —
 Fødevarestyrelsens Laboratorie Aarhus (kemisk).
 —
 Fødevarestyrelsens Laboratorie Ringsted (kemisk og mikrobiologisk).
 Deutschland
 —
 Sachgebiet Futtermittel des Bayrischen Landesamtes für Gesundheit und Lebensmittelsicherheit (LGL), Oberschleißheim.
 —
 Landwirtschaftliche Untersuchungs- und Forschungsanstalt (LUFA), Speyer.
 —
 Staatliche Betriebsgesellschaft für Umwelt und Landwirtschaft. Geschäftsbereich 6 — Labore Landwirtschaft, Nossen.
 —
 Thüringer Landesanstalt für Landwirtschaft (TLL). Abteilung Untersuchungswesen. Jena.
 Eesti
 —
 Põllumajandusuuringute Keskus (PMK). Jääkide ja saasteainete labor, Saku, Harjumaa.
 —
 Põllumajandusuuringute Keskus (PMK), Taimse materjali labor, Saku, Harjumaa.
 España
 —
 Laboratorio Arbitral Agroalimentario. Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente, Madrid.
 —
 Laboratori Agroalimentari, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural. Generalitat de Catalunya, Cabrils.
 France
 —
 Laboratoire de Rennes (SCL L35), Service Commun des Laboratoires DGCCRF et DGDDI, Rennes.
 Éire/Ireland
 —
 The State Laboratory, Kildare.
 Ελλάδα
 —
 Εργαστήριο Ελέγχου Κυκλοφορίας Ζωοτροφών Θεσσαλονίκης.
 Italia
 —
 Istituto Superiore di Sanità. Dipartimento di Sanità Pubblica Veterinaria e Sicurezza Alimentare, Roma.
 —
 Centro di referenza nazionale per la sorveglienza ed il controllo degli alimenti per gli animali (CReAA), Torino.
 Kypros
 —
 Feedingstuffs Analytical Laboratory, Department of Agriculture, Nicosia.
 Latvija
 —
 Pārtikas drošības, dzīvnieku veselības un vides zinātniskais institūts BIOR, Rīga.
 Lietuva
 —
 Nacionalinis maisto ir veterinarijos rizikos vertinimo institutas, Vilnius.
 Luxembourg
 —
 Laboratoire de Contrôle et d'essais — ASTA, Ettelbruck.
 Magyarország
 —
 Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatal, Élelmiszer- és Takarmánybiztonsági Igazgatóság, Takarmányvizsgáló Nemzeti Referencia Laboratórium, Budapest.
 Nederland
 —
 RIKILT Wageningen UR, Wageningen.
 Österreich
 —
 Österreichische Agentur für Gesundheit und Ernährungssicherheit (AGES), Wien.
 Polska
 —
 Instytut Zootechniki — Państwowy Instytut Badawczy, Krajowe Laboratorium Pasz, Lublin.
 —
 Państwowy Instytut Weterynaryjny, Pulawy.
 Portugal
 —
 Instituto Nacional de Investigação Agrária e Veterinária, I.P. (INIAV,IP), Lisboa.
 Slovenija
 —
 Univerza v Ljubljani. Veterinarska fakulteta. Nacionalni veterinarski inštitut. Enota za patologijo prehrane in higieno okolja, Ljubljana.
 —
 Kmetijski inštitut Slovenije, Ljubljana.
 Slovensko
 —
 Skúšobné laboratórium analýzy krmív, Ústredný kontrolný a skúšobný ústav poľnohospodársky, Bratislava.
 Suomi/Finland
 —
 Elintarviketurvallisuusvirasto/Livsmedelssäkerhetsverket (Evira), Helsinki/Helsingfors.
 Sverige
 —
 Avdelningen för kemi, miljö och fodersäkerhet, Statens Veterinärmedicinska Anstalt (SVA), Uppsala.
 United Kingdom
 —
 LGC Ltd, Teddington.
 NATIONALE REFERENCELABORATORIER I EFTA-LANDENE
 Norge
 —
 The National Institute of Nutrition and Seafood Research (NIFES), Bergen.«


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,11.6.2018
 COM(2018) 479 final
 2018/0257(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta
 SELETUSKIRI
 1.ETTEPANEKU TAUST
 •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Peaaegu poole sajandi jooksul on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel välja kujunenud mitmemõõtmeline ja rahuldust pakkuv partnerlus, eelkõige Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu kaudu, millega kehtestatakse ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vaheline assotsiatsioon
 1
 (edaspidi „ELi-Maroko assotsieerimisleping“ või „assotsieerimisleping“), mis jõustus 2000. aastal. Põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kala ja kalandustoodetega seotud liberaliseerimismeetmed lisati assotsieerimislepingusse Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepinguga
 2
 (edaspidi „liberaliseerimisleping“), mis jõustus 2012. aastal.
 Kõnealuse eripartnerluse raames anti Marokole 2008. aastal edasijõudnud riigi staatus, millega kinnitatakse häid kahepoolseid suhteid, samuti lepinguosaliste jagatud eesmärke ja kohustusi, et edendada ühisalgatusi, nagu hea valitsemistava ning poliitilised ja sotsiaalmajanduslikud reformid.
 Samal ajal on liit järjepidevalt kinnitanud oma pühendumist Lääne-Saharaga seotud vaidluse lahendamisele. Liit ei ole tunnustanud Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara üle, kuid toetab täielikult ÜRO peasekretäri ja tema isikliku esindaja püüdlusi aidata lepinguosalistel leida olukorrale õiglane, pikaajaline ja vastastikku vastuvõetav poliitiline lahendus, millega tagatakse Lääne-Sahara elanike enesemääramisõigus ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtete kohaste lepingute raames, nagu on sätestatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides, eelkõige resolutsioonis 2152 (2014) ja resolutsioonis 2218 (2015).
 Euroopa Liidu Kohus leidis oma 21. detsembri 2016. aasta otsusega kohtuasjas C-104/16 P,
 3
 et ELi ja Maroko vahel sõlmitud assotsieerimislepingut ja liberaliseerimislepingut ei kohaldata Lääne-Sahara suhtes.
 Pärast Euroopa Kohtu otsust ei olnud võimalik jätkata assotsieerimislepingus ja selle protokollides sätestatud kaubandussoodustuste de facto kohaldamist Lääne-Sahara mitteautonoomselt territooriumilt pärinevate toodete suhtes, välja arvatud juhul, kui muudetakse protokolli nr 1 (Maroko põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kalade ja kalandustoodete juurdepääs ELi turule) ja protokolli nr 4 (päritolureeglite kohta), nähes ette, et Lääne-Saharast pärinevaid tooteid käsitletakse samamoodi kui Marokost pärinevaid tooteid.
 29. mail 2017 volitas nõukogu komisjoni alustama läbirääkimisi, et luua õiguslik alus Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tariifsete soodustuste andmiseks, ja võttis vastu läbirääkimisjuhised. Toimus kaks läbirääkimiste vooru. Esimene voor toimus 15. ja 16. juunil 2017, teine voor 18. juulil 2017. Pealäbirääkijad parafeerisid lepingu eelnõu teksti 31. jaanuaril 2018.
 Käesoleva ettepanekuga muudetakse ELi-Maroko assotsieerimislepingu protokolli nr 4 ja protokolli nr 1, et täita Euroopa Kohtu 21. detsembri 2016. aasta otsuse nõudeid ja luua õiguslik alus Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes tariifsete soodustuste kohaldamiseks.
 Ettepaneku eesmärk on vältida kaubandushäireid Lääne-Saharaga, säilitades samas stabiilse juurdepääsu ELi turule, kuna uusi soodustusi ei anta. Eelkõige püütakse ettepanekuga soodustada Lääne-Sahara majanduslikku arengut, käsitledes tema eksporti ELi samamoodi nagu Marokost pärinevate toodete eksporti. Kõnealuste meetmetega välditakse olukorda, kus Lääne-Sahara oleks ebasoodsas konkurentsiolukorras ja kaotaks investeerimisvõimalusi võrreldes naaberriikidega, kelle suhtes kohaldatakse eri põhjustel tariifseid soodustusi (assotsieerimislepingud või üldise soodustuste süsteemi raames).
 Tuleb veel rõhutada, et Euroopa Liidu Kohtu 27. veebruari 2018. aasta otsuses kohtuasjas C-266/16 käsitletakse liidu ja Maroko vahelist kalandusalast partnerluslepingut, mis on assotsieerimislepinguga ja seega käesoleva ettepanekuga hõlmatud turule juurdepääsust eraldiseisev teema.
 Tuleb märkida, et kõik lepingud on üksnes ajutised, sõltuvad ÜRO raames toimuvate vaidluste lahendamisest kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu asjaomaste resolutsioonidega. Sellega seoses on lepingus sätestatud, et selle sõlmimine ei mõjuta ELi ja Maroko seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.
 •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega
 Käesolev ettepanek on kooskõlas kehtiva kaubanduspoliitikaga. Tuleb märkida, et kuni 21. detsembrini 2016, mil Euroopa Kohus tegi otsuse kohtuasjas C-104/16 P, kohaldasid tolliasutused de facto soodustusi Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida sertifitseeriti Marokost pärinevate toodetena. Marokole ega Lääne-Saharale ei anta ühtegi uut kaubandussoodustust lisaks nendele, mis neile anti enne 21. detsembrit 2016, kuna eesmärk on lihtsalt laiendada soodustuste kohaldamise geograafilist piirkonda, mitte muuta soodustuste ulatust või nendega hõlmatud tooteid.
 Ettepanek on kooskõlas Euroopa naabruspoliitika üldiste eesmärkidega, sest see aitab parandada kaubandus- ja majandussuhteid lõunanaabruses tiheda koostöö vaimus. Samuti on ettepanek kooskõlas liidu üldise Marokot käsitleva poliitikaga, mille eesmärk on tugevdada eripartnerlust nimetatud riigiga, ilma et see mõjutaks ÜROs Lääne-Sahara küsimuses läbiviidava menetluse tulemust.
 See, et kaubandussoodustuste kohaldamisala on laiem kui lepinguosaliste territoorium, ei ole enneolematu, kuna ELi-Maroko assotsieerimisleping sisaldab kaht ühisdeklaratsiooni, milles on osutatud, et San Marino Vabariigist ja Andorrast pärinevaid tooteid „aktsepteerib Maroko ühendusest pärinevate toodetena käesoleva lepingu tähenduses“.
 •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega
 Marokole protokollidega nr 1 ja nr 4 antud tariifseid soodustusi võidakse teatavatel tingimustel laiendada Lääne-Sahara päritolu toodetele, eeldusel et olemas on sobiv õiguslik alus. Lisatud lepingu eelnõu erieesmärk ongi õigusliku aluse kehtestamine. Assotsieerimislepingu asjaomaste protokollide muutmine võimaldab anda liidu tariifseid soodustusi, lähtudes kohalikule elanikkonnale avalduvat kasu käsitlevast hinnangust ja inimõigustest.
 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS
 •Õiguslik alus
 Lepingu allkirjastamist võimaldav õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 5, kuna tegemist on ühise kaubanduspoliitikaga seotud valdkonnaga.
 •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)
 Ühine kaubanduspoliitika kuulub liidu ainupädevusse (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõige 1) ja kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 5 lõikega 3 ei kohaldata subsidiaarsuse põhimõtet valdkondades, kus kehtib liidu ainupädevus.
 •Proportsionaalsus
 Ettepanek on proportsionaalne vastus kõnealusele tõstatatud küsimusele. Lepinguga ei muudeta Lääne-Sahara päritolu toodete ELi turule juurdepääsu ulatust, mis kehtis enne Euroopa Kohtu 21. detsembri 2016. aasta otsust. Päritolueeskirjad on sätestatud assotsieerimislepingu protokollis nr 4; kõnealusesse protokolli tehakse muudatusi, et saavutada taotletud eesmärki ja tegeleda mõistliku aja jooksul valitseva ärilise ebakindlusega, mis mõjutab Lääne-Saharast pärinevate toodete eksporti liitu, ilma et see mõjutaks Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis Lääne-Sahara küsimuses läbiviidavat menetlust ning lõplikku vaidluse tulemust.
 Seepärast piirdub ettepanek võtta vastu nõukogu otsus Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta, sellega, mis on taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalik või sobiv.
 •Vahendi valik
 Asjaomaseid protokolle võib muuta ainult lepinguosaliste kokkuleppel. See hõlmab ka ametiasutuste vahelist nõutavat koostööd kaubandussoodustuste rakendamiseks.
 Leping sõlmiti kirjavahetuse teel Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel. Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline leping on ainus vahend, millega tagatakse, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele võib anda sooduspäritolustaatuse, sest üksnes Maroko ametiasutustel on võimalik tagada kõnealuste soodustuste andmiseks vajalike eeskirjade täitmine.
 Lepingu eelnõus on ette nähtud võimalus lepingu ajutiseks kohaldamiseks enne selle sõlmimist. Siiski ei peeta sellist ajutist kohaldamist vajalikuks.
 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
 •Mõju hindamine
 Nõukogu soovil hindas komisjon lepingu võimalikku mõju säästvale arengule, eelkõige seoses Lääne-Saharast pärinevatele toodetele antud tariifsetest soodustustest asjaomasele elanikkonnale tulenevate eeliste ja puudustega.
 Komisjoni talitused seisid silmitsi eri liiki metodoloogiliste piirangutega. Esiteks on statistilised andmed Lääne-Sahara kohta üldjuhul endiselt puudulikud ja ebaühtlased. Teine takistus on tava, mis kehtis valdavalt kuni 21. detsembrini 2016, mil võeti vastu Euroopa Liidu Kohtu otsus. Kuna Lääne-Saharast liitu imporditud kauba suhtes kohaldatakse de facto samu soodustusi kui Marokost pärinevate kaupade suhtes, ei ole üldjuhul võimalik eristada Marokost imporditud kaupu Lääne-Saharast imporditud kaupadest. Lisaks võib määratlust „asjaomane elanikkond“ tõlgendada erinevalt, isegi vastuoluliselt
 4
 . Määratlusega võidakse viidata territooriumil elavatele inimrühmadele. See on Maroko tõlgendus, milles ei tehta elanikel vahet etnilise või kogukondliku kuuluvuse alusel. Samuti võidakse sellega viidata teatavatele elanikele etnilise või kogukondliku kuuluvuse alusel (läänesaharalased); sellisel juhul võib asjaomane elanikkond elada vähemalt osaliselt Lääne-Saharast väljaspool (pagulased) ja teatavad hiljuti sinna elama asunud elanikud jäävad määratluse alt välja. Kõnealust määratlust rakendab eelkõige Polisario Rinne.
 Kuigi Lääne-Sahara elanikel on enesemääramise õigus, siis esiteks ei ole seal rahvaloenduse läbiviimine Euroopa Liidu ülesanne ja teiseks osutatakse ÜRO mitteautonoomsetel territooriumidel toimuvat majandustegevust käsitlevates dokumentides sotsiaal-majanduslike eelistega seoses ka nende piirkondade elanikele
 5
 . Pidades silmas kõnealuseid erinevusi ja raskusi sellisele inimrühmale avalduva mõju hindamisel, kelle põhitunnused tuleb veel määratleda, võttes arvesse asjaolu, et soodustusi laiendatakse teatavalt territooriumilt pärinevatele toodetele ja et eelised on loogiliselt seega seotud peamiselt kõnealuse territooriumiga, keskenduti hindamisel Lääne-Sahara elanike saadavale kasule.
 Hindamiskriteeriumid põhinevad asjaomastel näitajatel, mis tulenevad ÜRO põhikirja artiklist 73, mille kohaselt „ÜRO liikmed, kes kannavad vastutust või võtavad endale vastutuse territooriumide valitsemise eest, mille rahvad ei ole veel saavutanud täielikku omavalitsust, tunnustavad põhimõtet, et mainitud territooriumide rahvastiku huvid on esmajärgulised“ ning „võtavad endale pühaks kohustuseks maksimaalselt soodustada nende territooriumide rahvastiku heaolu“.
 Seega käsitletakse hindamisel Lääne-Saharast pärinevaid kaubavooge, täpsemalt kalandustooteid, põllumajandustooteid ja fosfaate, samuti loodusvaradele, tööhõivele ning inimõigustele avalduvat mõju. See põhineb lisaks olemasolevate andmete analüüsile ka prognoosidel. Pidades silmas Lääne-Sahara eriomast olukorda ja võttes arvesse, et liidul kui kolmandal isikul on keeruline Lääne-Sahara territooriumil uurimisi teostada, püüdis komisjon saada objektiivseid ja usaldusväärseid andmeid, sealhulgas vahetades teavet Maroko, kodanikuühiskonna ja Polisario Rindega ning kasutades avalikkusele kättesaadavat teavet. Komisjon võttis arvesse ka kõiki muid kättesaadavaid andmeid. Teatavatel juhtudel on teave siiski ebapiisav ja piiratud.
 Konsulteerimine huvitatud isikutega
 Komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus pidasid laiaulatuslikke konsultatsioone Lääne-Sahara elanikkonnaga.
 Nendest konsultatsioonidest nähtus, et enamik olid liberaliseerimislepingu muutmise poolt, et laiendada tariifseid soodustusi Lääne-Saharast pärinevatele toodetele. Enamik osalejaid teatas positiivsest mõjust kogu elanikkonna jaoks, tuues eelkõige esile selliste kaubandussoodustuste äärmiselt olulise võimendava mõju seoses erainvesteeringutega. Nad märkisid, et eelisjuurdepääs Euroopa turgudele parandaks ettevõtluskeskkonda ja hõlbustaks Euroopa otseinvesteeringuid ning toetaks seega uut kaasava ja säästva arengu mudelit Lääne-Saharas. Enamik leidis siiski, et Lääne-Saharaga toimuvat kaubavahetust mõjutav jätkuv õiguskindlusetus kahjustaks suurel määral sotsiaal-majanduslikku arengut, mis nähtub juba kaubandussuhete aeglustumisest Lääne-Sahara ja teatavate liikmesriikide vahel või teatavates sektorites. Konsulteeritud osalejate hinnangul tõkestaks see, kui Lääne-Sahara juurdepääsu välisturgudele ja -investeeringutele piiratakse, kohaliku majandustegevuse arengut ning ohustaks teatavaid sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi edusamme ajal, mil Lääne-Sahara areng näib lõpuks hoogustuvat.
 Polisario Rinne, kellega samuti konsulteeriti, ja mõned valitsusvälised organisatsioonid väljendasid negatiivseid seisukohti. Kuid need seisukohad ei tulenenud tariifsete soodustuste kavandatava kohaldamise negatiivsest mõjust Lääne-Sahara elanikkonnale, vaid pigem hirmust, et soodustustega säilib praegune olukord Lääne-Saharas, mida nimetatud osalejad käsitavad Maroko okupatsiooni alla kuuluvana.
 Hindamisest nähtub, et ELi-Maroko assotsieerimislepinguga ette nähtud tariifsete soodustuste andmisel on positiivne mõju Lääne-Sahara majandusele ja see mõju peaks tulevikus jätkuma või isegi suurenema. Hirm, et tariifsete soodustuste kehtivuse pikendamine tähendaks praeguse olukorra tunnustamist, ei ole põhjendatud, kuna lepingus ei osuta miski Maroko suveräänsete õiguste tunnustamisele Lääne-Saharas.
 Inimõigused
 Inimõiguste olukord Lääne-Saharas on üldiselt sarnane inimõiguste olukorrale Marokos. Inimõiguste kaitset reguleerivad mehhanismid ja õigusaktid on samad. Siiski on Lääne-Sahara olukorras eripärad seoses poliitiliste erimeelsustega, eelkõige osas, mis puudutab sõnavabadust, kogunemiste vabadust ja ühinemisvabadust. Katsed „kahjustada territoriaalset terviklikkust“, st ka Polisario Rinnet pooldav separatism on keelatud ja karistatav rahatrahvi või isegi vangistusega.
 Üldiselt võib seoses tariifsete soodustuste Lääne-Sahara toodetele laiendamise oodatava mõjuga inimõigustele kõnealusel territooriumil näha analoogiat ELi-Maroko assotsieerimislepingu mõjuga inimõiguste olukorrale Marokos. Kuivõrd lepinguga soodustatakse õigusnormide lähendamist ELi normidele mitmes eri valdkonnas, on võimalik ette näha kaudset positiivset mõju peamiselt töötingimustele (nt ohutusmeetmed), tööõigusele (nt lastekaitse), taimekaitsemeetmetele ja tarbijakaitsele.
 Majanduslik ja kaubanduslik mõju
 Erinevate majandusvaldkondadega seotud järeldused on järgmised.
 Lääne-Saharas tegeldakse põllumajandustootmisega, eelkõige kasvatatakse varajasi sorte (tomatid ja melonid), mille jaoks on olemas Euroopa Liidu turg. Kõnealune tootmismaht on hinnanguliselt 64 000 tonni, mis vastab ligikaudu 14 000 otsesele töökohale. Tootmise impordiväärtus on ligikaudu 65 miljonit eurot. Tariifsete soodustuste puudumisel tuleks kõnealuse ekspordi pealt tasuda 6,6 miljoni euro väärtuses tollimakse.
 Kõnealust majanduskasu on võimalik suurendada, kui Lääne-Sahara arendab tulevikus oma tootmist ja eksporti ELi praegu arutatavate projektide raames. See mõjutaks ka töökohtade arvu, mis võib mõnede hinnangute kohaselt viiekordistuda. Seoses väidetega, et lepinguga edendatav põllumajandustegevuse areng mõjutaks loodusvarade, eelkõige vee kasutamist, nähtub Maroko hinnangutest põhjavee kasutuse kohta (mida mõned kahtluse alla seavad), et mõju taastumatutele põhjaveevarudele on tühine. Samas võetakse meetmeid, et vähendada põhjaveest tuleneva vee kasutamist (kohalikud niisutussüsteemid ja merevee magestamine). Üldiselt tundub, et ühelt poolt on praegu vähe usaldusväärseid alternatiive asjaomase territooriumi majandusliku arengu võimaldamiseks ja teiselt poolt korvab veevarude kasutamisest tulenevad puudused Lääne-Saharale avalduv positiivne majanduslik mõju.
 Mis puudutab kalandustoodete sektorit, siis on Lääne-Saharas oluline kalandustooteid töötlev tööstus, sealhulgas 141 rajatist, millel on lubatud eksportida Euroopa Liitu. Kalandustoodete ekspordi maht kõnealuselt territooriumilt oli 2015. ja 2016. aastal vahemikus 100–200 miljonit eurot. Kõnealusest ELi toimuvast ekspordist otseselt või kaudselt sõltuvate töökohtade arv on ligikaudu 45 000. Tariifsete soodustuste laiendamine kõnealusele impordile mõjutaks seega olulisel määral piirkonna majandust ja seega ka tööhõivet. Samuti oleks see kooskõlas ELi panusega rahalise toetuse abil sektori konkurentsivõime ning Lääne-Sahara kalurite tööhõive ja elukvaliteedi toetamiseks ja arendamiseks, samuti loodusvarade säästvaks kasutamiseks. Seevastu ohustaks kõnealuste soodustuste andmisest keeldumine töökohti ja eksporti ning suurendaks tõenäosust, et töötlemistegevus viiakse üle teistesse kohtadesse, ilmselt Marokosse. Samuti oleks see vastuolus Euroopa Liidu eesmärgiga toetada sektori arengut Lääne-Saharas.
 Euroopa importijad, kes impordivad kalandustooteid Lääne-Saharast, on märkinud, et kõrget ühist välistollitariifi (välja arvatud soodustused – soodustuseta määrad) arvestades oleks kõnealuseid tooteid osta palju ebasoodsam, kui sooduskohtlemist ei võimaldata.
 Lääne-Sahara väljajätmine assotsieerimislepingust ei mõjuta vahetult ega otseselt fosfaaditööstust selle praegusel kujul. Sellel on kolm peamist põhjust: 1. teatavate toodete (fosfaatmaak) suhtes kohaldatakse nullmäära (enamsoodustusrežiimi klausel); 2. ei toodeta selliseid fosfaate, mille jaoks on ELis olemas turg; 3. kui teatavaid Lääne-Saharas toodetud fosfaate töödeldakse Marokos (või mõnes muus riigis, millega ELil on sooduskaubandusleping), piisaks sellest kõnealustele toodetele Maroko sooduspäritolu andmiseks, ja seega ei sõltu tariifsed soodustused nende toodete puhul mineraalide päritolust.
 Samas näib, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tariifsete soodustuste andmine avaldaks mõju teatavate fosfaatide tootmise tulevasele arengule. Olulised investeeringud (üle 2 miljardi dollari) Lääne-Sahara fosfaadist saadud toodete (peamiselt fosforhape ja väetised) valmistamiseks oleksid ohus, kui kõnealuste fosfaaditoodete liitu eksportimise puhul ei võimaldata sooduskohtlemist. Tariifsete soodustuste puudumisel oleks investeerimine muudesse piirkondadesse, kus toodangu suhtes kohaldatakse soodustusi (nt Maroko), kasulikum kui Lääne-Saharasse. Lääne-Saharasse tehtavate investeeringute katkemine mõjutaks kõnealuses piirkonnas tootmisvõimsust, toodete mitmekesisust ja seega tööhõivet fosfaatide tootmise sektoris.
 Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju piirkonna majanduse arengule. Kõnealuse mõju jälgimise tagamiseks on lepinguga sõnaselgelt ette nähtud asjakohane raamistik ja menetlus, et lepinguosalised saaksid korrapärase teabevahetuse abil hinnata lepingu tagajärgi selle rakendamise ajal.
 Kuigi jätkuvalt täpseid andmeid on keeruline saada, nähtub sellest uuringust, et Lääne-Saharas on majandus- ja tootmistegevus, millel oleks suur kasu samadest kaubandussoodustustest, nagu on antud Maroko Kuningriigile. Tegelikult kohaldati teatavate tootmisharude, eelkõige kalandustoodete ja teatavate põllumajandustoodete sektori suhtes kuni 21. detsembrini 2016 kõnealuseid soodustusi, mis on võimaldanud arendada Lääne-Saharas majandustegevust ja luua töökohti. Liidu tariifsete soodustuste laiendamine kõnealustele toodetele võimaldaks tagada ekspordi jätkumise.
 Lääne-Sahara majandusliku potentsiaali vajalik mitmekesistamine eeldab stiimuleid välisinvesteeringuteks, mis nõuavad eelkõige suuremat õiguskindlust ning seega praegu ja tulevikus Lääne-Saharast Euroopa Liitu eksporditava kauba suhtes kohaldavate tariifitingimuste selgitamist. Tariifsete soodustuste laiendamisega Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tagatakse investeerimistingimused ning võttes arvesse kõnealuse territooriumi kasutamata majanduslikku potentsiaali ja välismaiste otseinvesteeringute praegust väikest mahtu, edendatakse tööhõivet soodustavat kiiret ja olulist arengut.
 Seevastu kahjustaks tariifsete soodustuste andmata jätmine olulisel määral Lääne-Sahara eksporti, eelkõige põllumajandus- ja kalandustoodete eksporti, ja seepärast on tõenäoline, et juba niigi piiratud tootmist vähendatakse veelgi, mis seaks territooriumi arengule täiendava takistuse. Kui soodustusi ei laiendata Lääne-Saharast pärinevatele toodetele, kohaldatakse nende toodete suhtes tollimakse, mis kehtivad liidus enamsoodustusrežiimi alusel, ja neil ei ole seega eelisjuurdepääsu ELi turule. Sellel oleks vaid piiratud mõju tööstustoodete (fosfaadid) ekspordile, kuid mõju oleks väga kahjulik kalandus- ja põllumajandustoodete ELi eksportimisele.
 Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju Lääne-Sahara majanduse arengule kõnealustes sektorites investeeringute soodustamise kaudu. Nii on see näiteks teatavate fosfaatide (nt fosforhape ja väetised) puhul, kus on juba kavandatud investeeringuid nii põllumajanduse (kus on käimas arenguprojekte) kui ka kalanduse valdkonnas. Kui selliseid soodustusi ei anta, võib see negatiivselt mõjutada investeeringuid, majandustegevuse arengut ja mitmekesistamist ning tööhõivet.
 Rahvusvahelise õiguse, eelkõige Viini konventsiooni artikli 36 kohaselt on sooduskohtlemine iseenesest üksnes Lääne-Sahara territooriumi lisaõigus, mis ei nõua vastutasuks kohustuste võtmist, ning seega võib eeldada, et ta saab sellest kasu. Potentsiaalne negatiivne mõju on veevarude kasutamise või tööhõive puhul üksnes kaudne. Tariifsetel soodustustel puudub igasugune negatiivne mõju inimõigustele.
 •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine
 Ettepanek ei ole seotud õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga.
 4.MÕJU EELARVELE
 Liidu tollituludega seoses puudub märkimisväärne mõju eelarvele. Sellega seoses tuleb rõhutada, et kuni 21. detsembrini 2016 kohaldati Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes pärast nende liitu sisenemist de facto tollimaksuvabastust.
 5.MUU TEAVE
 •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord
 Selleks et jälgida lepingu mõju asjaomasele elanikkonnale ja kõnealuse territooriumi loodusvarade kasutamisele, on lepinguga sõnaselgelt ette nähtud asjakohane raamistik ja menetlus, et lepinguosalised saaksid korrapärase teabevahetuse abil hinnata lepingu tagajärgi selle rakendamise ajal. Euroopa Liit ja Maroko leppisid kokku teabe vahetamises vähemalt kord aastas, tehes seda ELi-Maroko assotsieerimislepingu raames asutatud assotsieerimiskomitees. Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle vastu võtab.
 Lisaks teavitavad komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus kodanikuühiskonna osalejaid lepingu rakendamisest.
 2018/0257 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 5,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel
 6
 (edaspidi „assotsieerimisleping“) jõustus 1. märtsil 2000.
 (2)Alates assotsieerimislepingu jõustumisest on liit jätkuvalt tugevdanud kahepoolseid suhteid Marokoga ja andnud talle edasijõudnud riigi staatuse.
 (3)Samal ajal on liit, kes ei ole tunnustanud Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara suhtes, järjepidevalt kinnitanud oma tahet lahendada vaidlus, mis käsitleb Lääne-Sahara mitteautonoomset territooriumi, mida praegu haldab suurel määral Maroko. Liit toetab täielikult ÜRO peasekretäri ja tema isikliku esindaja püüdlusi aidata lepinguosalistel leida olukorrale õiglane, kauakestev ja vastastikku vastuvõetav poliitiline lahendus, millega võimaldatakse Lääne-Sahara elanike enesemääramisõigus ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtete kohaste lepingute raames, nagu on sätestatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides, eelkõige resolutsioonis 2152 (2014) ja resolutsioonis 2218 (2015).
 (4)Alates assotsieerimislepingu jõustumisest on liitu imporditud Lääne-Sahara tooteid, mis on sertifitseeritud Marokost pärinevate toodetena, kasutades kõnealuse lepingu asjaomaste sätetega ette nähtud tariifseid soodustusi.
 (5)Euroopa Kohus märkis oma otsuses kohtuasjas C-104/16 P
 7
 siiski, et assotsieerimisleping hõlmab üksnes Maroko Kuningriigi territooriumi, mitte Lääne-Sahara mitteautonoomset territooriumi.
 (6)On oluline tagada, et aastate jooksul väljakujunenud kaubavooge ei häirita, kehtestades samas asjakohased tagatised, et kaitsta inimõigusi ja jätkusuutlikku arengut asjaomastes piirkondades. Nõukogu volitas 29. mail 2017. aastal komisjoni alustama läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga, et luua õiguslik alus assotsieerimislepingus sätestatud tariifsete soodustuste andmiseks Lääne-Saharast pärinevatele toodetele. Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline leping on ainus vahend, millega tagatakse, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele võib anda sooduspäritolustaatuse, sest üksnes Maroko ametiasutustel on võimalik tagada kõnealuste soodustuste andmiseks vajalike eeskirjade täitmine.
 (7)Komisjon hindas lepingu võimalikku mõju säästvale arengule, eelkõige seoses Lääne-Saharast pärinevatele toodetele antud tariifsetest soodustustest asjaomasele elanikkonnale tulenevate eeliste ja puudustega ning asjaomaste territooriumide loodusvarade kasutamise mõjudega. Tariifsete soodustuste mõju tööhõivele, inimõigustele ja loodusvarade kasutamisele on väga raske mõõta, kuna see mõju on kaudne. Samuti ei ole lihtne saada asjaomast objektiivset teavet.
 (8)Sellest hindamisest nähtub siiski, et üldiselt ületab assotsieerimislepinguga Lääne-Saharast pärinevatele toodetele ette nähtud tariifsetest soodustustest Lääne-Sahara majandusele tulenev kasu, näiteks võimendav mõju majanduskasvule ja seega ka sotsiaalsele arengule, konsultatsiooniprotsessis tõstatatud puudusi, nagu loodusvarade, eelkõige põhjaveevarude laialdane kasutamine, mille lahendamiseks on võetud meetmeid.
 (9)Seega avaldab tariifsete soodustuste laiendamine Lääne-Saharast pärinevatele toodetele üldist positiivset mõju asjaomasele elanikkonnale ning see mõju peaks jätkuma ja tulevikus võimaluse korral isegi kasvama. Hindamisest nähtub, et tariifsete soodustuste laiendamisega Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tagatakse investeerimistingimused ning edendatakse kiiret ja märkimisväärset majanduskasvu, mis omakorda soodustab tööhõivet. Sellise majandustegevuse ja tootmise olemasolu Lääne-Saharas, mis saaks assotsieerimislepinguga ette nähtud tariifsetest soodustustest kõige rohkem kasu, näitab, et tariifsete soodustuste andmata jätmine kahjustaks olulisel määral Lääne-Sahara eksporti, eelkõige põllumajandus- ja kalandustoodetega seotud eksporti. Tariifsete soodustuste andmisel peaks olema positiivne mõju Lääne-Sahara majanduse arengule, hoogustades investeeringute tegemist.
 (10)Komisjon tagas koostöös Euroopa välisteenistusega ühtlasi, et lepinguga hõlmatud asjaomast elanikkonda on asjakohaselt kaasatud, pidades konsultatsioone, mis koondasid Lääne-Sahara elanikkonna paljusid sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi osalejaid. Enamik kõnealustest osalejatest väljendas poolehoidu assotsieerumislepingu kohaste tariifsete soodustuste Lääne-Saharale laiendamisele. Laiendamise vastu olnud osalejad ei toonud välja konkreetseid negatiivseid tagajärgi territooriumi elanikkonna jaoks, vaid leidsid, et lepinguga kinnitatakse Maroko positsiooni Lääne-Saharas. Ent lepingu tingimustes ei ole midagi, mis lubaks järeldada, et sellega tunnustatakse Maroko suveräänseid õigusi Lääne-Sahara suhtes. Liit teeb täiendavaid jõupingutusi, et toetada vaidluste rahumeelse lahendamise protsessi, mis algatati ÜRO egiidi all.
 (11)Komisjon on pidanud liidu nimel läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse assotsieerimislepingu protokolle nr 1 ja nr 4) üle, mis parafeeriti 31. jaanuaril 2018.
 (12)Leping aitab kaasa Euroopa Liidu lepingu artikli 21 kohaste liidu eesmärkide saavutamisele.
 (13)Seepärast tuleks leping Euroopa Liidu nimel allkirjastada, tingimusel et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval,
 ON VASTU VÕTNUD KÄEOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) allkirjastamine kiidetakse liidu nimel heaks, eeldusel et nimetatud leping sõlmitakse.
 Allkirjastatava lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.
 Artikkel 2
 Nõukogu peasekretariaat annab lepingu läbirääkija nimetatud isiku(te)le täisvolituse lepingu allkirjastamiseks tingimusel, et kõnealune leping sõlmitakse.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub [...].
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 EÜT L 70, 18.3.2000, lk 2.
 (2)
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline kirjavahetuse vormis leping, milles käsitletakse põllumajandustoodete, töödeldud põllumajandustoodete, kala ja kalandustoodetega seotud vastastikuseid liberaliseerimismeetmeid, millega asendatakse lepingu protokollid nr 1, 2 ja 3 ning nende lisad ja muudetakse kõnealust assotsiatsioonilepingut (ELT L 241, 7.9.2012, lk 2).
 (3)
 Euroopa Kohtu 21. aprilli 2016. aasta otsus kohtuasjas Euroopa Liidu Nõukogu vs. Polisario Rinne (Front Polisario), C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.
 (4)
 Tuleb märkida, et kui läbirääkimisjuhiste prantsuskeelses verisoonis räägitakse „elanikkonnast“, siis ingliskeelses versioonis räägitakse „inimestest“. Juba sellest nähtub ÜRO dokumentide varieeruv terminoloogia. Näiteks 16. oktoobri 1975. aasta arvamuses kasutab Rahvusvaheline Kohus oma järelduste prantsuskeelses versioonis määratlust „elanikkond“, kuid ingliskeelses versioonis määratlust „inimesed“.
 (5)
 ÜRO Peaassamblee 7. detsembri 2017. aasta resolutsioon, mis käsitleb majanduslikku ja muud tegevust, mis mõjutavad mitteautonoomsete territooriumide inimeste huve (dokument A/RES/72/92, 14. detsember 2017).
 (6)
 EÜT L 70, 18.3.2000, lk 2.
 (7)
 Euroopa Kohtu 21. aprilli 2016. aasta otsus kohtuasjas Euroopa Liidu Nõukogu vs. Polisario Rinne (Front Polisario), C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,11.6.2018
 COM(2018) 479 final
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta
 LISA
 Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise kirjavahetuse vormis lepingu eelnõu, millega muudetakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel) protokolle nr 1 ja nr 4
 A. Liidu kiri
 Lugupeetud ...
 Mul on au viidata läbirääkimistele, mis toimusid Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu raames (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) ja kus arutati kõnealuse lepingu teatavate protokollide muutmist.
 Pärast läbirääkimisi leppisid Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kokku järgmises.
 Käesolev leping on sõlmitud, ilma et see mõjutaks Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vastavaid seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.
 Mõlemad lepinguosalised kinnitavad veel kord oma toetust ÜRO protsessile ja selle peasekretäri jõupingutustele leida lõplik poliitiline lahendus kooskõlas ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide alusel.
 Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppisid kokku järgmise ühisavalduse lisamises assotsieerimislepingu protokollile nr 4.
 „Ühisdeklaratsioon, milles käsitletakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) protokollide nr 1 ja 4 kohaldamist
 1.
 Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida kontrollib Maroko toll, kohaldatakse samu kaubandussoodustusi, nagu need, mida Euroopa Liit annab assotsieerimislepinguga hõlmatud toodetele.
 2.
 Protokolli nr 4 kohaldatakse mutatis mutandis selliste toodete päritolustaatuse kindlaks määramiseks, millele osutatakse lõikes 1, sealhulgas seoses päritolutõenditega
 1
 .
 3.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Maroko toll vastutavad selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse kõnealuste toodete suhtes.“
 Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kinnitavad veel kord oma pühendumist protokollide rakendamisele vastavalt assotsieerimislepingu põhivabadusi ja inimõiguste austamist käsitlevatele sätetele.
 Kõnealuse ühisdeklaratsiooni aluseks on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline pikaajaline eripartnerlus, mille raames anti Marokole edasijõudnud riigi staatus, ning lepinguosaliste ühine püüdlus süvendada ja laiendada seda eripartnerlust.
 Kõnealuse partnerluse vaimus ja selleks, et lepinguosalistel oleks võimalik hinnata lepingu mõju, eelkõige säästvale arengule, ning võttes arvesse, millist kasu saab asjaomane elanikkond ja kuidas kasutatakse asjaomase piirkonna loodusvarasid, on Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppinud kokku vastastikuses teabe vahetamises assotsieerimiskomitee raames vähemalt üks kord aastas.
 Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle hiljemalt kaks kuud pärast käesoleva kirjavahetuse jõustumist vastu võtab.
 Käesolevat kirjavahetust võib vastastikusel kokkuleppel ajutiselt kohaldada lepinguosaliste sellekohaste kirjalike teadete vahetamisel alates Euroopa Liidu Nõukogu lubatud allakirjutamise kuupäevast.
 Käesolev kirjavahetuse vormis leping jõustub järgmisel päeval pärast kuupäeva, mil lepinguosalised teatavad teineteisele lepingu vastuvõtmiseks vajalike siseriiklike menetluste lõpuleviimisest.
 Oleksin tänulik, kui kinnitaksite, et Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus.
 Lugupidamisega
 Euroopa Liidu Nõukogu nimel
 B. Maroko Kuningriigi kiri
 Lugupeetud ...
 Mul on au teatada, et sain kätte Teie tänase kuupäevaga kirja, mille sisu on järgmine.
 „Lugupeetud ...
 Mul on au viidata läbirääkimistele, mis toimusid Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu raames (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) ja kus arutati kõnealuse lepingu teatavate protokollide muutmist.
 Pärast läbirääkimisi leppisid Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kokku järgmises.
 Käesolev leping on sõlmitud, ilma et see mõjutaks Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vastavaid seisukohti Lääne-Sahara staatuse kohta.
 Mõlemad lepinguosalised kinnitavad veel kord oma toetust ÜRO protsessile ja selle peasekretäri jõupingutustele leida lõplik poliitiline lahendus kooskõlas ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide alusel.
 Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppisid kokku järgmise ühisavalduse lisamises assotsieerimislepingu protokollile nr 4.
 „Ühisdeklaratsioon, milles käsitletakse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (edaspidi „assotsieerimisleping”)) protokollide nr 1 ja 4 kohaldamist
 1.
 Lääne-Saharast pärinevate toodete suhtes, mida kontrollib Maroko toll, kohaldatakse samu kaubandussoodustusi, nagu need, mida Euroopa Liit annab assotsieerimislepinguga hõlmatud toodetele.
 2.
 Protokolli nr 4 kohaldatakse mutatis mutandis selliste toodete päritolustaatuse kindlaks määramiseks, millele osutatakse lõikes 1, sealhulgas seoses päritolutõenditega
 2
 .
 3.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Maroko toll vastutavad selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse kõnealuste toodete suhtes.“
 Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik kinnitavad veel kord oma pühendumist protokollide rakendamisele vastavalt assotsieerimislepingu põhivabadusi ja inimõiguste austamist käsitlevatele sätetele.
 Kõnealuse ühisdeklaratsiooni aluseks on Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vaheline pikaajaline eripartnerlus, mille raames anti Marokole edasijõudnud riigi staatus, ning lepinguosaliste ühine püüdlus süvendada ja laiendada seda eripartnerlust.
 Kõnealuse partnerluse vaimus ja selleks, et lepinguosalistel oleks võimalik hinnata lepingu mõju, eelkõige säästvale arengule, ning võttes arvesse, millist kasu saab asjaomane elanikkond ja kuidas kasutatakse asjaomase piirkonna loodusvarasid, on Euroopa Liit ja Maroko Kuningriik leppinud kokku vastastikuses teabe vahetamises assotsieerimiskomitee raames vähemalt üks kord aastas.
 Kõnealuse hindamise kord määratakse kindlaks hilisemas etapis, enne kui assotsieerimiskomitee selle hiljemalt kaks kuud pärast käesoleva kirjavahetuse jõustumist vastu võtab.
 Käesolevat kirjavahetust võib vastastikusel kokkuleppel ajutiselt kohaldada lepinguosaliste sellekohaste kirjalike teadete vahetamisel alates Euroopa Liidu Nõukogu lubatud allakirjutamise kuupäevast.
 Käesolev kirjavahetuse vormis leping jõustub järgmisel päeval pärast kuupäeva, mil lepinguosalised teatavad teineteisele lepingu vastuvõtmiseks vajalike siseriiklike menetluste lõpuleviimisest.
 Oleksin tänulik, kui kinnitaksite, et Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus.
 Lugupidamisega “
 Mul on hea meel kinnitada, et minu valitsus on Teie kirja sisuga nõus.
 Lugupidamisega
 Maroko Kuningriigi nimel
 (1)
 Maroko toll vastutab selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse lõikes 1 osutatud toodete suhtes.
 (2)
 Maroko toll vastutab selle eest, et protokolli nr 4 kohaldatakse lõikes 1 osutatud toodete suhtes.


type: wikipedia

text:
Dobřany (, v letech 1939–1945 Wiesengrund) jsou město v okrese Plzeň-jih v Plzeňském kraji, dvanáct kilometrů jihozápadně od Plzně na řece Radbuze. Žije zde obyvatel.
 Městem vede železniční trať z Plzně do Železné Rudy, na které je zde zřízena železniční stanice Dobřany a severně od města v katastrálním území. Šlovice u Plzně ještě zastávka Dobřany zastávka. Nachází se zde také psychiatrická léčebna.
 Historie
 První písemná zmínka o městě pochází z roku 1243. V roce 1259 je doložena nejstarší komunita ženského církevního řádu Magdalenitek v Čechách. Původně vladycké sídlo, po němž se roku 1243 psal Záviš z Dobřan z rodu Markvarticů, k roku 1260 je doložen městský rychtář. Tržní význam města dokládá zvláštní dobřanská obilní míra. Město v letech 1272–1282 získal ženský premonstrátský klášter v Chotěšově a držel jej do roku 1782, kdy byl klášter Josefem II. zrušen. V roce 1799 a 1814 městem táhlo ruské vojsko vedené generálem Suvorovem (Napoleonské války). V letech 1822–1945 zde hospodařili němečtí šlechticové Thurn-Taxisové, kteří byli po druhé světové válce popraveni. Velký význam mělo přivedení železnice do města v roce 1876, kdy byl uveden do provozu úsek z Plzně do Nýrska. Od roku 1880 je v Dobřanech psychiatrická léčebna se současnou kapacitou 1 225 pacientů. V letech 1938–1945 patřila obec k říšské provincii Sudety. Při náletu britského letectva v noci 17. dubna 1943 na plzeňskou Škodovku došlo k záměně s léčebnou, město bylo omylem bombardováno a značně poškozeno. Po válce bylo původní německé obyvatelstvo vysídleno.
 Části města
 Dobřany
 Šlovice
 Vodní Újezd
 Pamětihodnosti
 Kostel svatého Mikuláše, původně gotický kostel ze 14. století na místě staršího kostela, připomínaného roku 1259. Byl vážně poškozen na husitských válek a vyhořel i roku 1620. Pozdně barokní přestavba proběhla v letech 1757–1758. Hřbitov kolem kostela byl koncem 18. století zrušen. Kostelní věž stojí samostatně a byla postavena v letech 1694–1700 s výškou 22 metrů. V letech 1865–1866 byla zvýšena na 45 metrů. Za druhé světová války byla 17. dubna 1943 věž i s kostelem poškozena při náletu a zničeno bylo všech pět zvonů. O rok později byla provizorně zastřešena jehlanovou helmicí a v roce 2000 byla zhotovena pseudobarokní cibulová báň. Věžní hodiny pochází z roku 1870 a v současnosti jsou zde tři zvony.
 Kostel svatého Víta byl postaven v letech 1727–1734 z materiálu původního kostela, který stále na stejném místě. Stavbu navrhl plzeňský architekt Jakub Auguston. Dvouoltář svatého Víta a svatého Jana Nepomuckého zhotovil v letech 1728–1731 lužickosrbský řezbář Matěj Václav Jäckel. Kostel je v majetku města. Slouží jako městská galerie a je zde stálá expozice Dobřanské baroko a každoroční výstava obrazů malíře Oty Janečka. V kostele se pořádají koncerty vážné hudby.
 Most přes Radbuzu na místě středověkého brodu přes Radbuzu je poprvé písemně zaznamenán v polovině 16. století. Jeho skutečné stáří však není známé. V 18. století byl barokně upraven. Má nestejnou šířku a mírně zalomenou osu. Na mostě je vyznačen letopočet 1879, kdy byl rekonstruován. Je dlouhý 50 metrů, široký 4,2 a vysoký 4,8 metru. Slouží pěší a cyklistické dopravě. Podle legendy přes něj projížděl Jan Žižka a Prokop Holý. V roce 1998 sem byla umístěna nová socha svatého Jana Nepomuckého.
 Radnice
 Kaple Panny Marie Pomocné z roku 1773. V roce 2015 ji koupilo a zrekonstruovalo město.
 Děkanství
 Pět měšťanských domů na Masarykově náměstí (č. 5, 112, 147, 148, 157)
 Ústavní kostel v psychiatrické léčebně
 Kaple Čtrnácti svatých pomocníků v nouzi postavená na místě dřívější kaple v roce 2010
 Šlovický vrch, přírodní památka severovýchodně od města vyhlášená v roce 2018 s výskytem listonoha letního, žábronožky letní a kuňky žlutobřiché na místě bývalého tankodromu s plochou asi 30 ha
 Naučná stezka Lesopark Martinská stěna
 Zaniklý dobřanský větrný mlýn v lokalitě Kamínek
 Osobnosti
 Josef Ackermann (1803–1875), děkan litoměřické kapituly
 Jan Josef Ignác Brentner (1689–1742), hudební skladatel
 Vladimír Denkstein (1906–1993), historik umění
 Ota Koval (1931–1991), režisér dětských filmů
 Josef Langl (1843–1916), rakouský malíř a spisovatel
 Vladimír Maděra (1905–1997), chemik, rektor Vysoké školy chemicko-technologická v Praze
 Jaroslav Mašek (1891–1926), malíř
 Norbert Ormai (1813–1849), maďarský revolucionář
 Martin Stelzer (1815–1894), stavitel
 Joseph Maria Wolfram (1789–1839), hudební skladatel a politik
 V dobřanské psychiatrické léčebně působili psychoanalytik a básník Zbyněk Havlíček, německý psychiatr a neurolog Arnold Pick a básník a výtvarník Karel Šebek.
 Partnerská města
 Brežice, Slovinsko
 Dobřany, Česko
 Obertraubling, Německo
 Odkazy
 Reference
 Literatura
 Externí odkazy
 Města v Čechách
 Obce s pověřeným obecním úřadem
 Obce v okrese Plzeň-jih
 Městské památkové zóny v Česku
 Mikroregion Radbuza
 Města v okrese Plzeň-jih
 Sídla v Plaské pahorkatině
 Sídla na Radbuze


text:
Fiołek błotny (Viola palustris) – gatunek rośliny z rodziny fiołkowatych. Nazwy zwyczajowe: podlaseczka, fiołek podlaszczka, podleszczyk. Występuje prawie w całej Europie, z wyjątkiem południowego wschodu. W Polsce częsty na niżu, rzadszy w górach po piętro regla górnego.
 Morfologia
 Pokrój Roślina wieloletnia, drobna i delikatna, do 15 centymetrów wysokości. Kłącze wytwarza długie, podziemne rozłogi.
 Liście Okrągławe, sercowate lub nerkowate, 2-6 cm, nieznacznie karbowane. Rozetka liści odziomkowych składa się przeważnie z 4 błyszczących, żółtozielonych, nagich liści. Przylistki wolne.
 Kwiaty Szerokie, do 1,5 cm długości, czerwonoliliowe, bladofioletowe lub białe. Wyrastają na szypułkach dłuższych od liści. Dolny płatek korony fioletowo żyłkowany z ostrogą tylko niewiele większą od działek.
 Owoc Naga torebka na wzniesionej szypułce.
 Biologia i ekologia
 Bylina, hemikryptofit. Kwitnie od czerwca do lipca. Siedlisko: bagna, torfowiska, turzycowiska, olsy. W klasyfikacji zbiorowisk roślinnych gatunek charakterystyczny dla O/All. Caricetalia nigrae
 Zmienność
 Tworzy mieszańce z fiołkiem torfowym – V. x ruprechtiana Borbás. Oprócz typowego gatunku występuje także podgatunek V. palustris subsp. pubifolia.
 Przypisy
 Fiołkowate


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/19
 Решение на Първоинстанционния съд от 18 юни 2008 г. — Hoechst/Комисия
 (Дело T-410/03) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на сорбати - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Изчисляване на размера на глобите - Задължение за мотивиране - Тежест и продължителност на нарушението - Отегчаващи обстоятелства - Принцип non bis in idem - Сътрудничество по време на административното производство - Достъп до преписката - Продължителност на производството)
 (2008/C 197/31)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hoechst GmbH, по рано известно като Hoechst AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: първоначално M. Klusmann и V. Turner, впоследствие M. Klusmann, V. Turner и M. Rüba, и накрая M. Klusmann и V. Turner, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално W. Mölls, O. Beynet и K. Mojzesowicz, впоследствие W. Mölls и K. Mojzesowicz, подпомагани от A. Böhlke, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна по отношение на жалбоподателя на Решение 2005/493/ЕО на Комисията от 1 октомври 2003 година относно производство съгласно член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП срещу Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd и Ueno Fine Chemicals Industry Ltd (дело COMP/E-1/37.370 — Сорбати) (обобщение в ОВ 2005 г., L 182, стр. 20) или, при условията на евентуалност, за намаляване на подходящо ниво на размера на наложената на жалбоподателя глоба.
 Диспозитив
 1)
 Определя размера на глобата, наложена на Hoechst GmbH, на 74,25 милиона EUR.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 59, 6.3.2004 г.