type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 30.6.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 164/92
 Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 98 — Moottoriajoneuvojen kaasupurkausvalonlähteillä varustettujen ajovalaisimien hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset
 Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:
 Säännön alkuperäisen version täydennys 13 – Voimaantulopäivä: 19. elokuuta 2010
 SISÄLTÖ
 SÄÄNTÖ
 A. HALLINNOLLISET MÄÄRÄYKSET
 0.
 Soveltamisala
 1.
 Määritelmät
 2.
 Ajovalaisimen hyväksyntää koskeva hakemus
 3.
 Merkinnät
 4.
 Hyväksyntä
 B. AJOVALAISIMIA KOSKEVAT TEKNISET VAATIMUKSET
 5.
 Yleiset vaatimukset
 6.
 Valaistus
 7.
 Haitan ja/tai häikäisyn arviointi
 C. MUUT HALLINNOLLISET MÄÄRÄYKSET
 8.
 Ajovalaisintyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen
 9.
 Tuotannon vaatimustenmukaisuus
 10.
 Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta
 11.
 Tuotannon lopettaminen
 12.
 Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hyväksynnän myöntävien hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet
 13.
 Siirtymäsäännökset
 LIITTEET
 Liite 1 –
 Ilmoitus ajovalaisimen tyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta tai tuotannon lopettamisesta säännön nro 98 mukaisesti
 Liite 2 –
 Esimerkkejä hyväksyntämerkeistä
 Liite 3 –
 Mittaustasot
 Liite 4 –
 Toiminnassa olevien ajovalaisimien fotometristen ominaisuuksien vakauden testaus
 Lisäys— Fotometristen ominaisuuksien vakauden testauksessa käytettävät toimintajaksot
 Liite 5 –
 Muovimateriaalista valmistettuja linssejä sisältäviä valaisimia koskevat vaatimukset - linssi- tai materiaalinäytteiden ja täydellisten valaisimien testaus
 Lisäys 1— Tyyppihyväksyntätestien aikajärjestys
 Lisäys 2— Valon hajonnan ja läpäisevyyden mittausmenettely
 Lisäys 3— Suihkutustestausmenetelmä
 Lisäys 4— Teipin pysyvyystesti
 Liite 6 –
 Vertailukeskipiste
 Liite 7 –
 Jännitemerkinnät
 Liite 8 –
 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontamenettelyjä koskevat vähimmäisvaatimukset
 Liite 9 –
 Tarkastajan suorittamaa näytteenottoa koskevat vähimmäisvaatimukset
 Liite 10 –
 Lähivaloa tuottavien ajonvalaisimien valorajan todentaminen laitteiden avulla
 Liite 11 –
 LED-moduuleja ja niitä sisältäviä ajovalaisimia koskevat vaatimukset
 A. HALLINNOLLISET MÄÄRÄYKSET
 0. SOVELTAMISALA (1)
 Tätä sääntöä sovelletaan
 a)
 ajovalaisimiin sekä
 b)
 hajavalaisinjärjestelmiin,
 joissa käytetään kaasupurkausvalonlähteitä ja jotka on tarkoitettu luokkien M, N ja L3 ajoneuvoihin.
 1. MÄÄRITELMÄT
 Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
 1.1 Tähän sääntöön sovelletaan määritelmiä, jotka annetaan säännössä nro 48 ja sen muutossarjoissa, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.
 1.2 ’Linssillä’ tarkoitetaan ajovalaisimen (ajovalaisinyksikön) uloimmaista osaa, joka läpäisee valoa valaisevan pinnan kautta.
 1.3 ’Pinnoitteella’ tarkoitetaan linssin ulkopinnalle yhtenä tai useampana kerroksena lisättävää tuotetta.
 1.4 ’Virranrajoittimella’ tarkoitetaan laitetta, joka syöttää kaasupurkausvalonlähteelle sähkövirtaa. Virranrajoitin voi olla kokonaan tai osittain ajovalaisimen sisä- tai ulkopuolella.
 1.5 ’Yhteensopivalla valaisinparilla’ tarkoitetaan ajoneuvon vasemmalla ja oikealla puolella samaan tarkoitukseen käytettävien valaisimien muodostamaa kokonaisuutta.
 1.6 Eri ’tyyppiä’ olevilla ajovalaisimilla tarkoitetaan ajovalaisimia, jotka eroavat toisistaan seuraavien olennaisten piirteiden osalta:
 1.6.1
 kauppanimi tai tavaramerkki
 1.6.2
 optisen järjestelmän ominaisuudet
 1.6.3
 sellaiset valaisimeen sisältyvät tai siitä puuttuvat osat, jotka voivat muuttaa optisia ominaisuuksia käytön aikana heijastumisen, taittumisen, absorboitumisen ja/tai muodonmuutoksen vuoksi
 1.6.4
 soveltuvuus oikean- tai vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tai molempiin
 1.6.5
 tuotetun valon laji (lähivalo, kaukovalo tai molemmat)
 1.6.6
 materiaalit, joista linssit ja mahdollinen pinnoite on valmistettu.
 1.6.7
 Ajoneuvon vasemmalle puolelle asennettavaksi tarkoitetun ja sitä vastaavan oikealle puolelle tarkoitetun laitteen katsotaan kuitenkin olevan samaa tyyppiä.
 1.7 Tässä säännössä olevat viittaukset vakiovalonlähteisiin viittaavat sääntöön nro 37 (hehkulamput) ja nro 99 (kaasupurkausvalonlähteet) ja niiden muutossarjoihin, jotka ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä.
 2. AJOVALAISIMEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVA HAKEMUS (2)
 2.1 Hyväksyntää koskevan hakemuksen voi jättää kauppanimen tai tavaramerkin haltija tai tämän valtuutettu edustaja. Hakemuksessa on ilmoitettava
 2.1.1
 onko ajovalaisin tarkoitettu tuottamaan lähivalon vai kaukovalon vai molemmat,
 2.1.2
 jos ajovalaisin on tarkoitettu tuottamaan lähivaloa, onko valaisin tarkoitettu sekä vasemman- että oikeanpuoleista liikennettä varten vai ainoastaan joko vasemman- tai oikeanpuoleista liikennettä varten,
 2.1.3
 jos ajovalaisin on varustettu säädettävällä heijastimella, ajovalaisimen kiinnitysasennot suhteessa maahan ja ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon,
 2.1.4
 suurimmat mahdolliset suuntauslaitteen avulla aikaansaatavat pystysuuntaiset kulmat nimellisasennon tai -asentojen ylä- ja alapuolella,
 2.1.5
 mitkä valonlähteet ovat toiminnassa eri valoyhdistelmiä käytettäessä,
 2.1.6
 onko käytössä hajavalaisinjärjestelmä ja jos on, minkä tyyppisiä valoja sen on tarkoitus tuottaa,
 2.1.7
 valonlähteen luokka sääntöjen nro 37 ja 99 mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat muutettuina hyväksynnän hakemishetkellä voimassa olevilla muutossarjoilla.
 Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, jossa käytetään ei-vaihdettavaa kaasupurkausvalonlähdettä, jota ei ole hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, on ilmoitettava valogeneraattorin valmistajan valogeneraattorille antama osanumero.
 2.2 Hakemukseen on liitettävä seuraavat:
 2.2.1
 riittävän yksityiskohtaiset, tyypin tunnistamisen mahdollistavat piirustukset (ks. 3.2 ja 4.2 kohta) kolmena kappaleena. Piirustuksista on käytävä ilmi hyväksyntänumeron ja lisätunnusten paikat hyväksyntämerkin ympyrään nähden ja LED-moduuleja käytettäessä myös moduulien tunnistuskoodien paikat. Piirustuksissa on lisäksi esitettävä ajovalaisimen pystysuuntainen (aksiaalinen) leikkauskuva sekä etukuva niin, että optisen rakenteen tärkeimmät yksityiskohdat ja mahdolliset uritukset näkyvät.
 2.2.2
 lyhyt tekninen kuvaus, josta käy ilmi mahdollisen virranrajoittimen merkki ja tyyppi ja jossa mainitaan 6.2.7 kohdan mukaiset ääriasennot, jos ajovalaisin tuottaa kääntyvän valon. LED-moduuleita käytettäessä on toimitettava
 a)
 lyhyt tekninen kuvaus LED-moduuleista
 b)
 piirustus, josta käyvät ilmi mitat, sähköiset ja fotometriset perusominaisuudet sekä nimellisvalovirta.
 Jos kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, on lisäksi toimitettava lyhyt tekninen kuvaus, jossa luetellaan valojohtimet ja niihin liittyvät optiset komponentit sekä kuvaillaan valogeneraattorit riittävällä tarkkuudella tunnistamista varten. Tiedoissa on mainittava valonlähteen valmistajan antama osanumero, esitettävä piirustus, josta käyvät ilmi mitat ja sähköiset ja fotometriset perusominaisuudet, sekä esitettävä tämän säännön 5.8 kohtaan liittyvä virallinen testausseloste.
 2.2.3
 näytteitä seuraavasti:
 2.2.3.1
 Kun kyseessä on ajovalaisimen hyväksyntä, kustakin ajovalaisintyypistä on toimitettava kaksi näytettä, joista toinen on tarkoitettu asennettavaksi ajoneuvon vasemmalle ja toinen oikealle puolelle ja jotka on varustettu vakiokaasupurkausvalonlähteellä. Lisäksi on toimitettava yksi kutakin käytettävää tyyppiä edustava virranrajoitin.
 Kun kyseessä on sellaisen hajavalaisinjärjestelmän hyväksyntä, jossa käytetään ei-vaihdettavaa kaasupurkausvalonlähdettä, jota ei ole hyväksytty säännön nro 99 perusteella, on toimitettava järjestelmästä kaksi näytettä, jotka sisältävät valogeneraattorin sekä yhden kutakin käytettävää tyyppiä edustavan virranrajoittimen.
 2.2.4
 Linssien valmistuksessa käytetyn muovimateriaalin testaamista varten
 2.2.4.1
 14 linssiä,
 2.2.4.1.1
 joista kymmenen voidaan korvata kymmenellä vähintään 60 80 mm:n suuruisella materiaalinäytteellä, joissa on tasomainen tai kupera ulkopinta ja keskellä vähintään 15 15 mm:n suuruinen olennaisilta osin tasomainen alue (kaarevuussäde vähintään 300 mm).
 2.2.4.1.2
 Kunkin tällaisen linssin tai materiaalinäytteen on oltava valmistettu sarjatuotannossa käytettävällä menetelmällä.
 2.2.4.2
 Lisäksi on toimitettava heijastin, johon linssit voidaan kiinnittää valmistajan ohjeiden mukaan.
 2.2.5
 muovimateriaalista valmistettujen valoa läpäisevien tai heijastavien osien testaamiseksi kaasupurkausvalonlähteiden ajovalaisimen sisällä aiheuttaman UV-säteilyn siedon osalta
 2.2.5.1
 yksi näyte kustakin ajovalaisimessa käytetystä asianomaisesta materiaalista tai yksi ajovalaisinnäyte, joka sisältää nämä materiaalit. Kunkin materiaalinäytteen on oltava ulkomuodoltaan ja mahdolliselta pintakäsittelyltään samanlainen kuin materiaali, jota on tarkoitus käyttää hyväksyttävänä olevassa ajovalaisimessa.
 2.2.5.2
 Valaisimen sisällä käytettävien materiaalien UV-siedon testaaminen ei ole välttämätöntä,
 2.2.5.2.1
 jos käytetään säännön nro 99 mukaisia vähän UV-säteilyä tuottavia kaasupurkausvalonlähteitä tai
 2.2.5.2.2
 jos asianomaiset ajovalaisimen osat suojataan UV-säteilyltä esimerkiksi lasisuodattimilla.
 2.3 Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, on toimitettava kymmenen näytettä materiaaleista, joista valojohdin ja muut järjestelmän optiset osat on valmistettu, sekä niihin liittyvistä mahdollisista suojapinnoitteista tai suojuksista.
 2.4 Jos linssin, tai hajavalaisinjärjestelmien osalta järjestelmän optisten osien, ja mahdollisten pinnoitteiden tai suojusten materiaalit on jo testattu, materiaalinäytteiden mukana on toimitettava materiaalien ominaisuuksia koskeva testausseloste.
 3. MERKINNÄT
 3.1 Hyväksyttäväksi toimitetuissa ajovalaisimissa tai hajavalaisinjärjestelmissä on oltava pysyvästi linssiin merkittynä hakijan kauppanimi tai tavaramerkki.
 3.2 Valaisimien linssissä ja päärungossa (3) on oltava riittävän kokoiset tilat 4 kohdassa tarkoitetulle hyväksyntämerkille ja lisätunnuksille. Nämä tilat on osoitettava 2.2.1 kohdassa tarkoitetuissa piirustuksissa.
 3.3 Ajovalaisimissa, jotka on tarkoitettu täyttämään sekä oikean- että vasemmanpuoleisen liikenteen vaatimukset, on oltava merkinnät, jotka osoittavat optisen yksikön kaksi asentoa ajoneuvossa tai kaasupurkausvalonlähteen kaksi asentoa heijastimessa. Oikeanpuoleisen liikenteen asento merkitään tunnuksella R/D ja vasemmanpuoleisen liikenteen asento tunnuksella L/G.
 3.4 Kaikissa valaisimissa voi olla merkittynä vertailukeskipiste valoa säteilevään pintaan liitteen 6 mukaisesti.
 3.5 Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmän valogeneraattori, jossa käytetään ei-vaihdettavaa kaasupurkausvalonlähdettä, jota ei ole hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, valogeneraattoriin on oltava merkittynä sen valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki sekä 2.2.2 kohdassa tarkoitettu osanumero.
 3.6 Valaisimiin, joissa käytetään LED-moduuleita, on oltava merkittynä nimellisjännite, nimellisvirta ja valonlähdemoduulin tunnistuskoodi.
 3.7 Hyväksyttävän valaisimen mukana toimitetuissa LED-moduuleissa on oltava helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla merkittynä
 3.7.1
 hakijan kauppanimi tai tavaramerkki ja
 3.7.2
 moduulin tunnistuskoodi.
 Tunnistuskoodi koostuu kirjaimista MD (lyhenteenä sanasta ”moduuli”) ja hyväksyntämerkistä ilman 4.2.1 kohdassa määrättyä ympyrää sekä lisätunnuksista ja -merkeistä silloin, kun käytetään useita erilaisia valonlähdemoduuleita. Tämä tunnistuskoodi on merkittävä 2.2.1 kohdassa mainittuihin piirustuksiin. Hyväksyntämerkinnän ei tarvitse olla sama kuin siinä valaisimessa oleva hyväksyntämerkintä, jossa moduulia käytetään, mutta molempien merkintöjen on oltava saman hakijan.
 3.8 Jos LED-moduulia ohjataan elektronisella valonlähteen säätimellä, joka ei ole osana LED-moduulia, säätimeen on merkittävä sen oma tunnistuskoodi sekä nimellistulojännite ja -virta.
 4. HYVÄKSYNTÄ
 4.1 Yleistä
 4.1.1 Jos ajovalaisintyypin kaikki 2 kohdan mukaisesti hyväksyntää varten toimitetut näytekappaleet täyttävät tämän säännön vaatimukset, hyväksyntä myönnetään.
 4.1.2 Tämän säännön vaatimukset täyttäviä ajovalaisimia voidaan ryhmitellä, yhdistää tai rakenteellisesti yhdistää minkä tahansa muun valaisu- tai merkkivalotoiminnon kanssa edellyttäen, että eri valaisutoimintojen ominaisuudet eivät huonone.
 4.1.3 Jos ryhmitetyt, yhdistetyt tai rakenteellisesti yhdistetyt valaisimet täyttävät useamman kuin yhden säännön vaatimukset, yhden kansainvälisen hyväksyntämerkin kiinnittäminen riittää edellyttäen, että kukin ryhmitetyistä, yhdistetyistä tai rakenteellisesti yhdistetyistä valaisimista täyttää sitä koskevat vaatimukset.
 4.1.4 Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Sen ensimmäiset kaksi numeroa (tällä hetkellä 00) ilmoittavat viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan muutossarjan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämishetkellä. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tämän säännön soveltamisalaan kuuluvalle ajovalaisintyypille. Yhteensopivaa paria pidetään kuitenkin yhtenä tyyppinä.
 4.1.5 Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta ajovalaisintyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka valaisintyypin tuotannon lopettamisesta tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 4.1.6 Edellä 3.1 kohdassa tarkoitetun merkin lisäksi jokaiseen tämän säännön mukaisesti hyväksytyn tyypin mukaiseen ajovalaisimeen on kiinnitettävä 4.2 ja 4.3 kohdassa tarkoitettu hyväksyntämerkki 3.2 kohdassa tarkoitettuihin tiloihin.
 4.2 Hyväksyntämerkki
 Hyväksyntämerkki muodostuu seuraavista osista:
 4.2.1
 kansainvälinen hyväksyntämerkintä, jonka osat ovat
 4.2.1.1
 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (4), jotka ovat ympyrän sisällä
 4.2.1.2
 edellä 4.1.4 kohdassa tarkoitettu tyyppihyväksyntänumero
 4.2.2
 seuraavat lisätunnukset:
 4.2.2.1
 ainoastaan vasemmanpuoleisen liikenteen vaatimukset täyttävissä ajovalaisimissa vaakasuuntainen nuoli, joka osoittaa valaisinta edestä katsottaessa oikealle, eli liikennesuunnan puolelle,
 4.2.2.2
 ajovalaisimissa, jotka täyttävät sekä oikean- että vasemmanpuoleisen liikenteen vaatimukset, kun optisen yksikön tai valonlähteen asento on asianmukaisesti säädetty, vaakasuuntainen kaksipäinen nuoli, jonka toinen pää osoittaa vasemmalle ja toinen oikealle,
 4.2.2.3
 ajovalaisimissa, jotka ovat tämän säännön vaatimusten mukaiset ainoastaan lähivalon osalta, kirjaintunnus DC,
 4.2.2.4
 ajovalaisimissa, jotka ovat tämän säännön vaatimusten mukaiset ainoastaan kaukovalon osalta, kirjaintunnus DR,
 4.2.2.5
 ajovalaisimissa, jotka ovat tämän säännön vaatimusten mukaiset sekä lähi- että kaukovalon osalta, kirjaintunnus DCR,
 4.2.2.6
 ajovalaisimissa, joissa on muovilinssi, kirjaintunnus PL, joka on merkittävä 4.2.2.3–4.2.2.5 kohdassa tarkoitettujen tunnusten lähelle,
 4.2.2.7
 ajovalaisimissa, jotka täyttävät tämän säännön vaatimukset kaukovalon osalta, enimmäisvalovoima ilmaistuna 6.3.3.2 kohdassa määritellyllä viitemerkillä, joka sijaitsee lähellä E-kirjaimen sisältävää ympyrää.
 Rakenteellisesti yhdistettyjen ajovalaisimien osalta on ilmoitettava kaukovalon yhteenlaskettu enimmäisvalovoima edellä esitetyn mukaisesti.
 4.2.2.8
 Hajavalaisinjärjestelmien osalta 4.2.2.3, 4.2.2.4 ja 4.2.2.5 kohdassa tarkoitettu D-kirjain korvataan kirjainyhdistelmällä DLS käyttäen samoja kriteereitä.
 4.2.3
 Tyyppihyväksyntälomakkeissa ja tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille toimitettavissa ilmoituslomakkeissa on kaikissa tapauksissa esitettävä liitteessä 4 olevan 1.1.1.1 kohdan mukaisessa testausmenettelyssä käytettävä toimintamuoto ja liitteessä 4 olevan 1.1.1.2 kohdan mukaiset sallitut jännitteet.
 Laite on merkittävä tapauksen mukaan seuraavasti:
 4.2.3.1
 Tämän säännön vaatimuksia vastaavissa ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu siten, että lähivalo ei saa olla toiminnassa samanaikaisesti muun valaisutoiminnon kanssa, jonka kanssa se voi olla rakenteellisesti yhdistetty, hyväksyntämerkin lähivalotunnuksen jälkeen on merkittävä vinoviiva (/).
 4.2.3.2
 Edellä olevan 4.2.3.1 kohdan vaatimusta ei sovelleta sellaisiin tämän säännön vaatimukset täyttäviin ajovalaisimiin, joissa lähivalon ja kaukovalon tuottaa sama kaasupurkausvalonlähde.
 4.2.4
 Hyväksyntänumeron kaksi merkkiä (tällä hetkellä 00), jotka ilmoittavat viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan muutossarjan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämishetkellä, ja mahdollisesti vaadittava nuoli voidaan merkitä edellä tarkoitettujen lisätunnusten lähelle.
 4.2.5
 Edellä 4.2.1–4.2.3 kohdassa tarkoitettujen merkkien ja tunnusten on oltava helposti luettavissa ja pysyviä. Ne voidaan sijoittaa ajovalaisimen (läpinäkyvään tai läpinäkymättömään) sisä- tai ulkopuoliseen osaan, jota ei voida irrottaa ajovalaisimen valoa säteilevästä läpinäkyvästä osasta. Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, jossa ulkolinssi on kiinteä osa valojohdinta, tämä vaatimus katsotaan täytetyksi, jos hyväksyntämerkintä on ainakin valogeneraattorissa sekä valojohtimessa tai sen suojakuoressa. Merkintöjen on kuitenkin aina oltava näkyvissä, kun ajovalaisin tai järjestelmä on asennettuna ajoneuvoon tai kun jokin liikkuva osa, kuten konepelti, on avattuna.
 4.3 Hyväksyntämerkin sijoittelu
 4.3.1 Erilliset valaisimet
 Tämän säännön liitteen 2 kuvissa 1–9 esitetään esimerkkejä hyväksyntämerkin ja edellä mainittujen lisätunnusten sijoittelusta.
 4.3.2 Ryhmitetyt, yhdistetyt ja rakenteellisesti toisiinsa yhdistetyt valaisimet
 4.3.2.1
 Jos ryhmitetyt, yhdistetyt tai rakenteellisesti yhdistetyt valaisimet täyttävät useiden sääntöjen vaatimukset, valaisimeen voidaan kiinnittää yksi kansainvälinen hyväksyntämerkki. Merkki koostuu ympyrästä, jonka sisällä on E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero, sekä hyväksyntänumerosta. Tämä hyväksyntämerkki voidaan sijoittaa ryhmitetyissä, yhdistetyissä tai rakenteellisesti yhdistetyissä valaisimissa mihin tahansa valaisimien kohtaan edellyttäen, että
 4.3.2.1.1
 se on näkyvissä 4.2.5 kohdassa tarkoitetulla tavalla,
 4.3.2.1.2
 mitään ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien valoa läpäisevää osaa ei voida irrottaa irrottamatta samalla hyväksyntämerkkiä.
 4.3.2.2
 Kunkin valaisimen tunnus (sen säännön mukaan, jonka perusteella hyväksyntä on myönnetty) ja viimeisimmät sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset sisältävän muutossarjan järjestysnumero hyväksynnän myöntämishetkellä sekä tarvittaessa vaadittu nuoli on merkittävä
 4.3.2.2.1
 joko asianomaiseen valoa säteilevään pintaan
 4.3.2.2.2
 tai ryhmässä siten, että kukin ryhmitetyistä, yhdistetyistä tai rakenteellisesti yhdistetyistä valaisimista on helposti tunnistettavissa (ks. liitteen 2 neljä esimerkkiä, kuva 10).
 4.3.2.3
 Edellä tarkoitetun yhden hyväksyntämerkin osien koko ei saa olla pienempi kuin vähimmäiskoko, joka vahvistetaan pienimmälle yksittäiselle merkille säännössä, jonka perusteella hyväksyntä on myönnetty.
 4.3.2.4
 Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tämän säännön soveltamisalaan kuuluvalle ryhmitetylle, yhdistetylle tai rakenteellisesti yhdistetylle valaisimelle.
 4.3.2.5
 Tämän säännön liitteen 2 kuvassa 10 esitetään esimerkkejä ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen ajovalaisimien hyväksyntämerkkien ja edellä mainittujen lisätunnusten sijoittelusta.
 4.3.3 Valaisimet, joiden linssejä käytetään erityyppisissä ajovalaisimissa ja jotka on mahdollisesti rakenteellisesti yhdistetty muihin valaisimiin tai ryhmitetty muiden valaisimien kanssa
 Sovelletaan edellä olevan 4.3.2. kohdan säännöksiä.
 4.3.3.1
 Lisäksi, jos käytetään samaa linssiä, siihen voidaan kiinnittää kaikki erilaiset, erityyppisiin ajovalaisimiin tai valaisinyksiköihin viittaavat hyväksyntämerkit, jos myös ajovalaisimen päärungolla tai hajavalaisinjärjestelmässä, vaikka niitä ei voitaisi erottaa linssistä, on edellä 3.2 kohdassa kuvattu tila ja hyväksyntämerkit varsinaisille toiminnoille.
 4.3.3.2
 Tämän säännön liitteen 2 kuvassa 11 esitetään esimerkkejä hyväksyntämerkkien sijoittelusta edellä mainitussa tapauksessa.
 4.3.4 Hajavalaisinjärjestelmät
 Hajavalaisinjärjestelmien on täytettävä niitä koskevat 4.3.1–4.3.3.2 kohtien vaatimukset sekä 3.4 kohdan vaatimukset.
 B. AJOVALAISIMIA KOSKEVAT TEKNISET VAATIMUKSET (5)
 5. YLEISET VAATIMUKSET
 5.1 Jokaisen näytekappaleen on täytettävä 6–8 kohdan vaatimukset.
 5.2 Ajovalaisimien on oltava siten valmistettuja, että ne säilyttävät niille asetetut fotometriset ominaisuudet ja pysyvät tavanomaisessa käytössä hyvässä toimintakunnossa niihin mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä huolimatta.
 5.2.1 Ajovalaisimet on varustettava laitteella, joka mahdollistaa niiden säädön ajoneuvoissa siten, että valaisimet täyttävät niitä koskevat määräykset. Kyseistä laitetta ei tarvitse asentaa yksiköihin, joissa heijastinta ja valoa hajottavaa linssiä ei voida erottaa toisistaan, jos kyseisiä yksiköitä käytetään ainoastaan ajoneuvoissa, joissa ajovalaisimia voidaan säätää muulla tavoin.
 Jos pääasiallisen lähivalon tuottava ajovalaisin ja kaukovalon tuottava ajovalaisin, jotka kumpikin on varustettu omalla valonlähteellä, asennetaan niin, että ne muodostavat yhden yksikön, säätölaitteella on voitava asianmukaisesti säätää kumpaakin optista järjestelmää erikseen. Vaatimus koskee myös ajovalaisimia, jotka tuottavat etusumuvalon ja ajovalon tai pääasiallisen lähivalon ja etusumuvalon taikka nämä kaikki kolme valoa.
 5.2.2 Näitä säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta ajovalaisinyhdistelmiin, joiden heijastimet eivät ole jaettavissa ajovalaisimittain. Tämäntyyppisiin yhdistelmiin sovelletaan tämän säännön 6.3 kohdan vaatimuksia.
 5.3 Ajovalaisimet, jotka on suunniteltu täyttämään sekä oikean- että vasemmanpuoleisen liikenteen vaatimukset, voidaan mukauttaa tietynpuoleista liikennettä varten joko asianmukaisella alkusäädöllä, kun ajovalaisimet asennetaan ajoneuvoon, tai käyttäjän suorittamalla säädöllä. Tämä alkusäätö tai käyttäjän suorittama säätö voi tapahtua joko siten, että optinen yksikkö asennetaan tiettyyn kulmaan ajoneuvossa, tai siten, että valonlähteet asennetaan tiettyyn kulmaan optisessa yksikössä. Kaikissa tapauksissa ainoastaan kaksi toisistaan selvästi erotettavaa asentoa saavat olla mahdollisia siten, että toinen asento on tarkoitettu oikeanpuoleiselle ja toinen vasemmanpuoleiselle liikenteelle, eikä rakenne saa mahdollistaa ajovalaisimen tahatonta vaihtamista asennosta toiseen tai ajovalaisimen asettamista väliasentoon. Jos valonlähteelle on olemassa kaksi erilaista asennusasentoa, on osien, jotka kiinnittävät valonlähteen heijastimeen, oltava siten suunniteltuja ja valmistettuja, että kummassakin asennossa valonlähde pysyy paikallaan samalla tarkkuudella, jota vaaditaan niiden ajovalaisimien osalta, jotka on tarkoitettu käytettäviksi ainoastaan vasemman- tai oikeanpuoleisessa liikenteessä. Tämän kohdan vaatimusten täyttyminen on tarkastettava silmämääräisesti ja tarvittaessa koeasennuksella.
 5.4 Valaistusjärjestelyt eri liikenneolosuhteissa
 5.4.1 Jos ajovalaisimet on suunniteltu täyttämään ainoastaan joko oikean- tai vasemmanpuoleiselle liikenteelle asetetut vaatimukset, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valaisimet eivät aiheuta haittaa tienkäyttäjille niissä maissa, joissa liikenteen suunta on toinen verrattuna maahan, jota varten ajovalaisin on suunniteltu. (6) Tällaisia toimenpiteitä ovat esimerkiksi seuraavat:
 a)
 ajovalaisimen ulkolinssin osittainen peittäminen
 b)
 valokeilan siirtäminen alaspäin; vaakasuuntainen liike sallitaan
 c)
 muut toimenpiteet valokeilan asymmetrisen osan poistamiseksi tai pienentämiseksi.
 5.4.2 Näiden toimenpiteiden jälkeen valaisimen on täytettävä seuraavat valaistusvaatimukset, kun säätöä ei muuteta alkuperäisen liikennesuunnan mukaisesta:
 5.4.2.1
 Oikeanpuoleista liikennettä varten tarkoitettu lähivalo, joka on mukautettu vasemmanpuoleiseen liikenteeseen:
 piste 0,86D–1,72L
 vähintään 5 luksia
 piste 0,57U–3,43R
 enintään 1,4 luksia
 5.4.2.2
 Vasemmanpuoleista liikennettä varten tarkoitettu lähivalo, joka on mukautettu oikeanpuoleiseen liikenteeseen:
 piste 0,86D–1,72R
 vähintään 5 luksia
 piste 0,57U–3,43L
 enintään 1,4 luksia
 5.5 Kaikkien mekaanisten, sähkömekaanisten tai muiden osien (7), joita käytetään ajovalaisimissa, jotka on suunniteltu tuottamaan vuorotellen kaukovalo ja lähivalo tai lähivalo ja/tai kääntyvä kaukovalo, on oltava seuraavien vaatimusten mukaisia:
 5.5.1
 Laitteen on oltava riittävän luja kestääkseen 50 000 käyttökertaa tavanomaisissa käyttöolosuhteissa. Tämän vaatimuksen täyttymisen varmistamiseksi hyväksyntätesteistä vastaava tekninen tutkimuslaitos voi
 a)
 vaatia hakijaa toimittamaan tarvittavat välineet testin suorittamista varten
 b)
 luopua testauksesta, jos hakijan toimittaman valaisimen mukana on toimitettu rakenteeltaan samanlaisten ajovalaisimien hyväksyntätestauksesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen antama testausseloste, jossa vahvistetaan vaatimuksen täyttyminen.
 5.5.2
 Laitteen vikaantuessa valaistus suoran HH yläpuolella ei saa ylittää 6.2.6 kohdassa vahvistettuja lähivalon arvoja. Lisäksi lähivalon ja/tai kääntyvän kaukovalon tuottavan ajovalaisimen tuottaman valaistuksen on oltava vähintään 5 luksia testauspisteessä 25 V (suora VV, D 75 cm).
 Hyväksyntätesteistä vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen on näiden vaatimusten täyttymistä testattaessa noudatettava hakijan toimittamia ohjeita.
 5.5.3.
 Lähivaloon tai kaukovaloon siirryttäessä ei saa olla mahdollista, että mekanismi pysähtyisi näiden kahden asennon väliin.
 5.5.4
 Käyttäjä ei pysty tavallisin työkaluin muuttamaan liikkuvien osien muotoa tai asentoa.
 5.6 Sen varmistamiseksi, että fotometriset ominaisuudet eivät muutu liian paljon käytön aikana, on suoritettava täydentäviä testejä liitteen 4 vaatimusten mukaisesti.
 5.7 Muovimateriaalista valmistetut valoa läpäisevät osat on testattava liitteessä 5 esitettyjen vaatimusten mukaisesti.
 5.8 Valonlähteiden vaihdettavuus
 5.8.1 Kaasupurkausajovalaisimissa tai hajavalaisinjärjestelmissä käytettävien kaasupurkausvalonlähteiden on oltava vaihdettavia ja hyväksytty säännön nro 99 ja sen muutossarjojen mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä. Kaasupurkausvalonlähteitä, joita ei ole hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, voidaan käyttää ainoastaan siinä tapauksessa, että ne ovat ei-vaihdettava osa valogeneraattoria. Kun kyseessä on hajavalaisinjärjestelmä, valogeneraattori voi kuitenkin olla vaihdettavissa ilman erikoistyökaluja, vaikka sen sisältämää valonlähdettä ei olisi hyväksytty.
 5.8.2 Jos kaasupurkausajovalaisimessa käytetään lisäksi yhtä tai useampaa hehkulankavalonlähdettä, niiden on oltava hyväksytty säännön nro 37 ja sen muutossarjojen mukaisesti, sellaisina kuin ne ovat voimassa tyyppihyväksynnän hakemishetkellä, edellyttäen, että säännössä nro 37 ja sen voimassa olevissa muutossarjoissa ei aseteta käytölle rajoituksia.
 5.8.3 Laitteen rakenteen on oltava sellainen, että mahdollisen hehkulampun voi asentaa ainoastaan oikeaan asentoonsa.
 5.8.4 Käytettäessä vaihdettavia kaasupurkausvalonlähteitä tai lisänä olevia hehkulankavalonlähteitä, lampun kannan on mitoituksen osalta vastattava IEC:n julkaisun 60061 tietolomakkeella esitettyjä ominaisuuksia käytettyjen valonlähteiden luokkien mukaisesti. Valonlähteen on asetuttava helposti ajovalaisimeen.
 5.9 Hajavalaisinjärjestelmissä käytettävien ei-vaihdettavien kaasupurkausvalonlähteiden, joita ei ole hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, on lisäksi täytettävä seuraavat vaatimukset (jotka vastaavat kaasupurkausvalonlähteiden hyväksyntää koskevia säännössä nro 99 vahvistettuja vaatimuksia):
 5.9.1
 syttyminen, valotehon nousu ja uudelleensytytys kuumana säännössä nro 99 olevan 3.6 kohdan mukaisesti
 5.9.2
 väri säännössä nro 99 olevan 3.9 kohdan mukaisesti; värin on oltava valkoinen
 5.9.3
 UV-säteily säännössä nro 99 olevan 3.10 kohdan mukaisesti, jos niin on ilmoitettu hyväksyntähakemuksessa (2.2.2 kohta edellä).
 5.10 Ajovalaisin tai virranrajoitin eivät saa tuottaa säteily- tai siirtojohtohäiriöitä, jotka voisivat aiheuttaa vikatoimintoja ajoneuvon muissa sähköjärjestelmissä. (8)
 5.11 Testauksesta vastaava laitos voi tarvittaessa pyytää valmistajalta testausta varten lisää näytteitä, testausvälineitä (testipenkkejä) tai erityisiä tehonlähteitä.
 5.12 Testaus on suoritettava noudattaen valmistajan kiinnitysohjeita.
 5.13 LED-moduuleilla varustetun ajovalaisimen ja LED-moduulien itsensä on oltava tämän säännön liitteessä 11 määriteltyjen asianomaisten vaatimusten mukaisia. Vaatimustenmukaisuus on testattava.
 6. VALAISTUS
 6.1 Yleiset vaatimukset
 6.1.1 Ajovalaisimien tai hajavalaisinjärjestelmien on oltava sellaisia, että sopivalla kaasupurkausvalonlähteellä varustettuna ne antavat lähivalolla riittävän valaistuksen ilman häikäisyä ja kaukovalolla hyvän valaistuksen.
 6.1.2 Ajovalaisimen tuottama valaistus on määritettävä käyttämällä pystysuuntaista mittaustasoa, joka asetetaan 25 metrin etäisyydelle valaisimen etupuolelle ja suoraan kulmaan valaisimen akseliin nähden (ks. tämän säännön liite 3). Mittaustason on oltava riittävän leveä, jotta lähivalon valorajaa voidaan tarkastella vähintään 5 asteen alueella suoran VV molemmilla puolilla.
 6.1.3 Ajovalaisimen tai hajavalaisinjärjestelmän katsotaan täyttävän vaatimukset, jos tässä 6 kohdassa vahvistetut fotometriset vaatimukset täyttyvät yhdellä valonlähteellä, jota on vanhennettu vähintään 15 syklin ajan säännön nro 99 liitteessä 4 olevan 4 kohdan mukaisesti.
 Jos kaasupurkausvalonlähde on hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, sen on oltava vakiovalonlähde, ja sen valovirta voi poiketa säännössä nro 99 määritellystä nimellisvalovirrasta. Tässä tapauksessa valaistusarvot on korjattava vastaavasti.
 Edellä tarkoitettu korjaus ei koske hajavalaisinjärjestelmiä, joissa käytetään ei-vaihdettavia kaasupurkausvalonlähteitä, eikä ajovalaisimia, joissa käytetään kokonaan tai osittain integroituja virranrajoittimia.
 Jos kaasupurkausvalonlähdettä ei ole hyväksytty säännön nro 99 mukaisesti, sen on oltava sarjavalmisteinen ei-vaihdettava valonlähde.
 6.1.4 Mitat, jotka määrittelevät vakiokaasupurkauslampun sisällä olevan valokaaren paikan, esitetään säännön nro 99 vastaavassa tietolomakkeessa.
 6.1.5 Fotometrinen vaatimustenmukaisuus on tarkastettava tämän säännön 6.2.6 tai 6.3 kohdan mukaisesti. Tämä koskee myös valorajaa välillä 3R ja 3L (valorajan värin mittausmenetelmä on valmisteltavana).
 6.1.6 Kaasupurkausvalonlähteillä varustettujen ajovalaisimien lähettämän valon värin on oltava valkoinen.
 6.1.7. Seuraavien vaatimusten on täytyttävä neljä sekuntia sellaisen ajovalaisimen sytyttämisen jälkeen, jota ei ole käytetty 30 minuuttiin:
 6.1.7.1
 Ajovalaisimella, joka tuottaa vain kaukovaloa, on saavutettava vähintään 60 luksin valovoima pisteessä HV.
 6.1.7.2
 Ajovalaisimilla, jotka tuottavat vain lähivaloa tai vuorotellen sekä lähi- että kaukovaloa tämän säännön 5.4 kohdan mukaisesti, on saavutettava vähintään 10 luksin valovoima pisteessä 50 V.
 6.1.7.3
 Molemmissa tapauksissa tehonlähteen on oltava riittävä tarvittavan virtaimpulssin tuottamiseksi.
 6.2 Lähivaloja koskevat vaatimukset
 6.2.1 Lähivaloa tuottavan ajovalaisimen valovoiman jakaumassa on oltava valoraja (ks. kuva 1), jonka avulla ajovalaisin voidaan säätää asianmukaisesti fotometrisiä mittauksia ja ajoneuvoon asennettujen valaisimien suuntausta varten.
 Valorajan osat:
 a)
 oikeanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettu valo:
 i)
 suora vaakaosa vasemmalla
 ii)
 taive ja kohoava osa oikealla
 b)
 vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettu valo:
 i)
 suora vaakaosa oikealla
 ii)
 taive ja kohoava osa vasemmalla
 Kummassakin tapauksessa taipeen ja kohoavan osan reunan on oltava terävä.
 6.2.2 Ajovalaisin on suunnattava silmämääräisesti valorajan avulla seuraavasti (ks. kuva 1):
 6.2.2.1
 Pystysuuntaus: Valorajan vaakaosaa siirretään ylöspäin suoran B alapuolelta nimellisasentoonsa, joka on 1 prosentti (25 cm) suoran HH alapuolella.
 Huomautus: Pysty- ja vaakasuuntien mittakaavat eivät ole samat.
 6.2.2.2
 Vaakasuuntaus: Valorajan taivetta ja kohoavaa osaa siirretään seuraavasti:
 a)
 kun kyseessä on oikeanpuoleinen liikenne, oikealta vasemmalle siten, että valoraja asettuu niin, että
 b)
 suoran 0,2 D yläpuolella sen kohoava osa ei ulotu suoran A vasemmalle puolelle, ja
 c)
 suoralla 0,2 D tai sen alapuolella sen kohoava osa leikkaa suoran A ja
 d)
 taive asettuu pääosin suoralle VV,
 tai
 kun kyseessä on vasemmanpuoleinen liikenne, vasemmalta oikealle siten, että valoraja asettuu niin, että
 a)
 suoran 0,2 D yläpuolella sen kohoava osa ei ulotu suoran A oikealle puolelle, ja
 b)
 suoralla 0,2 D tai sen alapuolella sen kohoava osa leikkaa suoran A ja
 c)
 taive asettuu pääosin suoralle VV.
 6.2.2.3.
 Jos näin suunnattu ajovalaisin ei täytä 6.2.5, 6.2.6 ja 6.3 kohdassa esitettyjä vaatimuksia, sen suuntausta voidaan muuttaa sillä edellytyksellä, että valokeilan akselia ei siirretä
 vaakasuunnassa suoralta A enempää kuin
 a)
 0,5° vasemmalle tai 0,75° oikealle oikeanpuoleisen liikenteen osalta tai
 b)
 0,5° oikealle tai 0,75° vasemmalle vasemmanpuoleisen liikenteen osalta eikä
 pystysuunnassa enempää kuin 0,25° ylös tai alas suoralta B.
 6.2.2.4
 Jos pystysuuntaista säätöä vaadittuun asentoon ei voida tehdä toistuvasti 6.2.2.3 kohdassa vahvistettujen toleranssien puitteissa, on käytettävä liitteen 10 kohdissa 2 ja 3 määriteltyä laitemittaustapaa valorajan vaaditun vähimmäislaadun varmentamiseksi ja valokeilan suuntaamiseksi pysty- ja vaakasuunnassa.
 6.2.3 Näin suunnattuna ajovalaisimen on täytettävä vain 6.2.4 ja 6.2.5 kohdassa esitetyt vaatimukset, jos sille haetaan hyväksyntää yksinomaan lähivalona. Jos valaisin on tarkoitettu käytettäväksi sekä lähivalon että kaukovalon tuottamiseen, sen on täytettävä 6.2.4–6.2.6 kohdassa esitetyt vaatimukset. Arvot, jotka on määritelty 6.2.6. kohdassa segmentille II, eivät koske liitteessä 3 esitettävää mittaustasoa 2.
 6.2.4 Kussakin lähivalon ajovalaisimessa on sallittua käyttää vain yhtä kaasupurkausvalonlähdettä. Enintään kahta lisävalonlähdettä voidaan käyttää seuraavasti:
 6.2.4.1
 Lähivaloa tuottavan ajovalaisimen sisällä voidaan lisäksi käyttää yhtä säännön nro 37 mukaista valonlähdettä tai yhtä tai useampaa LED-moduulia kääntyvän valon tuottamista varten.
 6.2.4.2
 Lähivaloa tuottavan ajovalaisimen sisällä voidaan lisäksi käyttää yhtä säännön nro 37 mukaista valonlähdettä ja/tai yhtä tai useampaa LED-moduulia infrapunasäteilyn tuottamista varten. Nämä valonlähteet saavat olla toiminnassa vain samanaikaisesti kaasupurkausvalonlähteen kanssa. Jos kaasupurkausvalonlähde vikaantuu, lisävalonlähteen ja/tai LED-lisämoduulien on automaattisesti kytkeydyttävä pois päältä.
 Lisävalonlähteen ja/tai LED-lisämoduulien kanssa tehtävissä mittauksissa käytettävän testausjännitteen on oltava sama kuin 6.2.4.4 kohdassa määritelty.
 6.2.4.3
 Jos lisävalonlähde tai LED-lisämoduuli vikaantuu, ajovalaisimen on edelleen täytettävä lähivaloa koskevat vaatimukset.
 6.2.4.4
 Virranrajoittimen napoihin syötettävä jännite on
 Joko
 13,5 ± 0,1 V
 12 V:n järjestelmässä
 Tai
 muutoin määritelty
 (ks. liite 7).
 6.2.5 Kun ajovalaisimen sytyttämisestä on kulunut yli 10 minuuttia, valaistusarvojen mittaustasoilla 1 ja 2 (tai peilattuna suoran VV suhteen vasemmanpuoleista liikennettä varten) on oltava seuraavassa esitettävien vaatimusten mukaiset:
 Huomautus: Taulukon merkintöjen selitykset:
 Kirjain L osoittaa, että piste tai segmentti on suoran VV vasemmalla puolella.
 Kirjain R osoittaa, että piste tai segmentti on suoran VV oikealla puolella
 Kirjain U osoittaa, että piste tai segmentti on suoran HH yläpuolella.
 Kirjain D osoittaa, että piste tai segmentti on suoran HH alapuolella.
 Piste tai segmentti
 Kuvaus
 Valovoimat
 (luksia)
 Etäisyydet
 vaakasuunnassa
 Etäisyydet
 pystysuunnassa
 Suoralla H/H2 ja
 sen yläpuolella tai suoralla H/H3/H4 ja sen yläpuolella
 1 max
 1
 HV
 1 max
 0
 0
 2
 B 50 L
 0,5 max
 L 150
 U 25
 3
 75 R
 20 min
 R 50
 D 25
 4
 50 L
 20 max
 L 150
 D 37,5
 5
 25 L1
 30 max
 L 150
 D 75
 6
 50 V
 12 min
 0
 D 37,5
 7
 50 R
 20 min
 R 75
 D 37,5
 8
 25 L2
 4 min
 L 396
 D 75
 9
 25 R1
 4 min
 R 396
 D 75
 10
 25 L3
 2 min
 L 670
 D 75
 11
 25 R2
 2 min
 R 670
 D 75
 12
 15 L
 1 min
 L 910
 D 125
 13
 15 R
 1 min
 R 910
 D 125
 14
 (9)
 L 350
 U 175
 15
 (9)
 0
 U 175
 16
 (9)
 R 350
 U 175
 17
 (9)
 L 175
 U 87,5
 18
 (9)
 0
 U 87,5
 19
 (9)
 R 175
 U 87.5
 20
 0,1 min
 L 350
 0
 21
 0,2 min
 L 175
 0
 A–B
 Segmentti I
 6 min
 L 225– R 225
 D 37,5
 C–D
 Segmentti II
 6 max
 R 140– R 396
 U 45
 E–F
 Segmentti III ja alapuolella
 20 max
 L 417– R 375
 D 187,5
 E max R
 70 max
 Suoran VV oikealla puolella
 D 75:n yläpuolella
 E max L
 50 max
 Suoran VV vasemmalla puolella
 6.2.6 Edellä olevan 6.2.5 kohdan vaatimuksia sovelletaan myös ajovalaisimiin, jotka on tarkoitettu tuottamaan kääntyvää valoa ja/tai joissa on 6.2.4.2 kohdassa tarkoitettu lisävalonlähde tai LED-lisämoduuleja. Jos ajovalaisin on tarkoitettu tuottamaan kääntyvää valoa, suuntausta voidaan muuttaa sillä edellytyksellä, että valokeilan akselia siirretään pystysuunnassa korkeintaan 0,2 astetta.
 6.2.6.1
 Mittauksen suoritustapa
 6.2.6.1.1
 Jos kääntyvä valo saadaan aikaan kääntämällä lähivaloa tai siirtämällä valorajan taivetta vaakasuunnassa, mittaukset on tehtävä sen jälkeen, kun ajovalaisinasennelma on kokonaisuudessaan suunnattu uudelleen vaakasuunnassa esimerkiksi goniometrin avulla.
 6.2.6.1.2
 Jos kääntyvä valo saadaan aikaan siirtämällä yhtä tai useampaa ajovalaisimen optista osaa ilman, että valorajan taive siirtyy vaakasuunnassa, mittaukset on tehtävä näiden osien ollessa äärimmäisessä toiminta-asennossaan.
 6.2.6.1.3
 Jos kääntyvä valo saadaan aikaan lisävalonlähteen tai yhden tai useamman LED-lisämoduulin avulla niin, että valorajan taive ei siirry vaakasuunnassa, mittaukset on tehtävä lisävalolähde tai LED-lisämoduulit aktivoituina.
 6.3 Kaukovaloja koskevat vaatimukset
 6.3.1 Jos ajovalaisin on suunniteltu tuottamaan kaukovalo ja lähivalo, kaukovalon tuottama valaistus mittaustasolla on mitattava ajovalaisimen ollessa samalla tavoin suunnattu kuin 6.2.5 kohdassa tarkoitetuissa mittauksissa. Jos ajovalaisin tuottaa ainoastaan kaukovaloa, se on säädettävä siten, että voimakkaimman valaistuksen alue keskitetään suorien HH ja VV leikkauspisteeseen. Tällaisen ajovalaisimen on täytettävä vain 6.3 kohdassa tarkoitetut vaatimukset. Testausjännitteet ovat samat kuin 6.2.4.4 kohdassa.
 6.3.2 Ajovalon tuottamiseksi voidaan käyttää useita valonlähteitä. Nämä valonlähteet on lueteltu säännössä nro 37 (hehkulamppuja on käytettävä niiden vertailuvalovirralla) tai säännössä nro 99.
 On myös mahdollista, että osaa näiden valonlähteiden tuottamasta ajovalosta käytetään yksinomaan lyhyiden valomerkkien antamiseksi (esimerkiksi ohitettaessa) hakijan ilmoituksen mukaisesti. Tästä on mainittava asianomaisessa piirustuksessa ja ilmoituslomakkeessa.
 6.3.3 Kaukovalon mittaustasolle tuottaman valaistuksen on täytettävä seuraavat vaatimukset:
 6.3.3.1
 Suorien HH ja VV leikkauspisteen (HV) on sijaittava alueella, jonka rajaa isoluksikäyrä, joka vastaa 80:tä prosenttia enimmäisvalaistuksesta. Enimmäisvalaistuksen, jota merkitään jäljempänä tunnuksella Emax, on oltava 70–345 luksia.
 6.3.3.2
 Viitemerkki, johon viitataan 4.2.2.7 kohdassa, saadaan seuraavasta kaavasta:
 Viitemerkki = 0,146 Emax.
 Tämä arvo on pyöristettävä seuraaviin arvoihin: 17,5 - 20 - 25 - 27,5 - 30 - 37,5 - 40.
 6.3.3.3
 Pisteestä HV vaakasuuntaan vasemmalle ja oikealle valaistuksen on oltava vähintään 40 luksia 1,125 m:n etäisyydelle saakka ja vähintään 10 luksia 2,25 m:n etäisyydelle saakka.
 6.4 Edellä 6.2.5–6.3.2.3 kohdassa tarkoitetut valaistusarvot mittaustasolla on mitattava valokennolla, jonka tehoalueen on oltava sivuiltaan 65 mm:n suuruisen neliön sisällä.
 6.5 Liikutettavia heijastimia koskevat määräykset
 6.5.1 Ajovalaisimen on täytettävä 6.2 tai 6.3 kohdan tai molempien fotometriset vaatimukset kaikissa 2.1.4 kohdassa tarkoitetuissa asennoissa.
 6.5.2 Lisätestejä suoritetaan, kun heijastinta on kallistettu ylöspäin 2.1.4 kohdassa tarkoitetussa kulmassa tai 2 astetta (sen mukaan kumpi on pienempi) ajovalaisimien suuntauslaitteiden avulla. Tämän jälkeen ajovalaisin suunnataan uudelleen alaspäin (goniometrin avulla), ja fotometristen vaatimusten on täytyttävä seuraavissa pisteissä:
 pääasiallinen lähivalo:: HV ja 75 R (tai 75 L),
 kaukovalo:: Emax, HV prosentteina Emax-arvosta.
 Jos suuntauslaite ei mahdollista portaatonta siirtämistä, valitaan asento, joka on lähinnä 2:ta astetta.
 6.5.3 Heijastin siirretään takaisin 6.2.2 kohdan mukaiseen nimellisasentoonsa, ja goniometri asetetaan takaisin alkuasentoonsa. Heijastin kallistetaan pystysuunnassa alaspäin 2.1.4 kohdassa tarkoitetussa kulmassa tai 2 astetta (sen mukaan kumpi on pienempi) ajovalaisimien suuntauslaitteiden avulla. Sitten ajovalaisin suunnataan uudelleen ylöspäin (esimerkiksi goniometrin avulla) ja tarkastetaan samat pisteet kuin 6.5.2 kohdassa.
 7. HAITAN JA/TAI HÄIKÄISYN ARVIOINTI
 Ajovalaisimien lähivalon aiheuttama haitta on arvioitava. (10)
 C. MUUT HALLINNOLLISET MÄÄRÄYKSET
 8. AJOVALAISINTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN
 8.1 Kaikista ajovalaisintyyppiin ja virranrajoittimeen tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajovalaisintyypin. Kyseinen hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen
 8.1.1
 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole havaittavia kielteisiä vaikutuksia ja että ajovalaisin joka tapauksessa täyttää edelleen vaatimukset, tai
 8.1.2
 vaatia testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta uuden testausselosteen.
 8.2 Hyväksynnän vahvistamisesta tai epäämisestä sekä tehdyistä muutoksista on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille 4.1.5 kohdan mukaisella menettelyllä.
 8.3 Tyyppihyväksynnän laajentamisen myöntävä toimivaltainen viranomainen antaa kullekin laajentamista koskevalle ilmoituslomakkeelle sarjanumeron ja ilmoittaa asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 9. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
 9.1 Tämän säännön mukaisesti hyväksytyt ajovalaisimet on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksyttyä tyyppiä ja täyttävät 6 kohdan vaatimukset.
 9.2 Valmistusta on valvottava asianmukaisesti, jotta 9.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyminen voidaan varmistaa.
 9.3 Hyväksyntätodistuksen haltijan on
 9.3.1
 varmistettava, että tuotteiden laaduntarkastukseen sovellettavat menettelyt ovat riittäviä,
 9.3.2
 voitava käyttää tarkastuslaitteita, joita tarvitaan kunkin hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseen,
 9.3.3
 varmistettava, että testitulosten tiedot talletetaan ja että asiaan liittyvät asiakirjat ovat saatavilla ajan, joka määritetään hallinnollisen yksikön kanssa,
 9.3.4
 analysoitava kunkin testityypin tulokset tarkastaakseen ja varmistaakseen tuotteen ominaisuuksien pysyvyyden kuitenkin niin, että teollisessa tuotannossa esiintyvät vaihtelut sallitaan,
 9.3.5
 varmistettava, että kullekin tuotetyypille suoritetaan vähintään tämän säännön liitteessä 8 määrätyt testit,
 9.3.6
 varmistettava, että aina, jos näytteet ovat kyseisen testityypin vaatimusten vastaisia, otetaan uudet näytteet ja tehdään uusi testi. Kaikki tarpeelliset toimenpiteet on toteutettava, jotta kyseinen tuotanto saadaan jälleen vaatimusten mukaiseksi.
 9.4 Tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen saa milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantoyksikössä sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät.
 9.4.1 Testejä ja tuotantoa koskevat asiakirjat on annettava vierailevan tarkastajan käyttöön kussakin tarkastuksessa.
 9.4.2 Tarkastaja voi ottaa satunnaisnäytteitä testattavaksi valmistajan laboratoriossa. Näytteiden vähimmäismäärä voidaan määrittää valmistajan omien tarkastusten tulosten mukaisesti.
 9.4.3 Jos näyttää siltä, että laatutaso ei ole tyydyttävä tai että 9.4.2 kohdan soveltamiseksi suoritettujen testien oikeellisuus on tarpeellista tarkastaa, tarkastaja valitsee näytteet, jotka toimitetaan tyyppihyväksyntätestit suorittaneelle tekniselle tutkimuslaitokselle liitteen 9 perusteiden mukaisesti.
 9.4.4 Toimivaltainen viranomainen voi suorittaa minkä tahansa tähän sääntöön perustuvan testin. Kyseiset testit tehdään satunnaisnäytteille, jotka otetaan valmistajan toimitussitoumuksia häiritsemättä ja tämän säännön liitteessä 9 esitettyjen perusteiden mukaisesti.
 9.4.5 Toimivaltaisen viranomaisen on pyrittävä suorittamaan tarkastus joka toinen vuosi. Viranomainen voi kuitenkin päättää tästä oman harkintansa ja sen mukaan, miten se luottaa tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvonnan tehokkuuteen. Jos tulokset eivät tyydytä, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kaikki tarpeelliset toimenpiteet toteutetaan tuotannon saattamiseksi vaatimustenmukaiseksi mahdollisimman pian.
 9.5 Ajovalaisimia, joissa on selviä vikoja, ei oteta huomioon.
 9.6 Viitemerkkiä ei oteta huomioon.
 9.7 Tämän säännön 6.2.6 kohdassa tarkoitettuja mittauspisteitä 14–21 ei oteta huomioon.
 10. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA
 10.1 Ajovalaisintyypille tämän säännön mukaisesti myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos vaatimukset eivät täyty tai jos hyväksyntämerkillä varustettu ajovalaisin ei vastaa hyväksyttyä tyyppiä.
 10.2 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä tyyppihyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 11. TUOTANNON LOPETTAMINEN
 Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön nojalla hyväksytyn ajovalaisintyypin valmistuksen, hänen on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 12. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄVIEN HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET
 Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät tyyppihyväksynnän ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä tyyppihyväksynnästä tai sen laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka kyseisen tyypin tuotannon lopettamisesta.
 13. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
 13.1 Mikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei voi täydennyksen 9 virallisen voimaantulopäivän jälkeen kieltäytyä myöntämästä hyväksyntää tämän säännön perusteella, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 9.
 13.2 Kun täydennyksen 9 voimaantulopäivästä on kulunut 24 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää hyväksynnän ainoastaan siinä tapauksessa, että hyväksyttävä ajovalaisintyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 9.
 13.3 Tämän säännön aikaisempien täydennysten perusteella myönnetyt hyväksynnän pysyvät voimassa.
 13.4 Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on edelleen myönnettävä hyväksyntä tämän säännön edellisten täydennysten perusteella, jos kyseiset ajovalaisimet on tarkoitettu varaosiksi käytössä oleviin ajoneuvoihin.
 13.5 Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät voi kieltäytyä laajentamasta hyväksyntää, joka on annettu tämän säännön aiempien täydennysten perusteella.
 (1) Mikään tässä säännössä sanottu ei estä sääntöä soveltavaa sopimuspuolta kieltämästä rekisteröimissään ajoneuvoissa yhdistelmää, joka koostuu tämän säännön mukaisesti merkinnällä PL (muovilinssi) hyväksytystä ajovalaisimesta ja mekaanisesta (pyyhkimillä varustetusta) ajovalaisimen puhdistuslaitteesta.
 (2) Kaasupurkausvalonlähteet, ks. sääntö nro 99.
 (3) Jos linssiä ei voi irrottaa ajovalaisimen päärungosta, 4.2.5 kohdan mukainen merkintä on riittävä.
 (4) Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia ja Montenegro 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35 (antamatta), Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö (hyväksynnät myöntävät jäsenvaltiot käyttäen omia ECE-tunnuksiaan) 42, Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50 ja Korean tasavalta 51. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.
 (5) Kaasupurkausvalonlähteitä koskevat tekniset vaatimukset: ks. sääntö nro 99.
 (6) Tällaisten valaisinten asennusohjeita annetaan säännössä nro 48.
 (7) Nämä vaatimukset eivät koske ohjauskytkintä.
 (8) Sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevat vaatimukset vaihtelevat ajoneuvotyypeittäin.
 (9) Valaistusarvojen pisteissä 14–19 on oltava sellaiset, että
 14 + 15 + 16 ≥ 0,3 0,3 luksia ja
 17 + 18 + 19 ≥ 0,6 luksia.
 (10) Tästä vaatimuksesta annetaan suositus hallinnollisia yksiköitä varten.
 LIITE 1
 ILMOITUS
 (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))
 LIITE 2
 ESIMERKKEJÄ HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ
 Kuva 1
 Kuva 2
 Kuva 3a
 Edellä esitetyllä hyväksyntämerkillä varustettu ajovalaisin täyttää tämän säännön vaatimukset sekä lähi- että kaukovalon osalta ja on tarkoitettu
 ainoastaan vasemmanpuoleiseen liikenteeseen.
 sekä vasemman- että oikeanpuoleiseen liikenteeseen, kun optista yksikköä tai valonlähdettä säädetään halutulla tavalla ajoneuvossa.
 Kuva 3b
 Kuva 4
 Kuva 5
 Ajovalaisin, jossa on edellä esitetty hyväksyntämerkki, täyttää tämän säännön vaatimukset säännön alkuperäisessä muodossa ja on varustettu ainoastaan lähivaloa varten tarkoitetulla kaasupurkausvalonlähteellä sekä muovimateriaalista valmistetulla linssillä. Ajovalaisin on tarkoitettu
 sekä vasemman- että oikeanpuoleiseen liikenteeseen.
 ainoastaan oikeanpuoleiseen liikenteeseen.
 Kuva 6
 Kuva 7a
 Kuva 7b
 Edellä esitetyllä hyväksyntämerkillä varustettu ajovalaisin on ajovalaisin, joka täyttää tämän säännön vaatimukset ja
 joka on varustettu kaasupurkausvalonlähteellä ainoastaan lähivalon osalta ja tarkoitettu ainoastaan vasemmanpuoleista liikennettä varten.
 jonka kokoonpano on sama kuin kuvassa 6, mutta etusumuvalo ei voi olla toiminnassa samanaikaisesti kaukovalon kanssa.
 Kuva 8
 Kuva 9
 Edellä esitetyllä hyväksyntämerkillä varustettu valaisin on lähivalon tuottava ajovalaisin, joka täyttää tämän säännön vaatimukset, jossa on muovimateriaalista valmistettu linssi ja joka on
 yhdistetty, ryhmitetty tai rakenteellisesti yhdistetty R8-halogeenikaukovalon kanssa.
 tarkoitettu sekä vasemman- että oikeanpuoleiseen liikenteeseen.
 Lähivalo ei saa olla toiminnassa samanaikaisesti halogeenikaukovalon kanssa. Lähivalo on tarkoitettu ainoastaan oikeanpuoleiseen liikenteeseen.
 Lähivalo ei saa olla toiminnassa samanaikaisesti toisen rakenteellisesti yhdistetyn ajovalaisimen kanssa.
 Kuva 10
 Kuva 11
 Esimerkkejä ajoneuvon etuosaan asennettujen ryhmitettyjen, yhdistettyjen tai rakenteellisesti yhdistettyjen valaisimien yksinkertaistetuista merkinnöistä
 (Pysty- ja vaakaviivat esittävät kaavamaisesti valolaitteen muotoa ja sijoittelua. Ne eivät ole osa hyväksyntämerkkiä.)
 MALLI A
 MALLI B
 MALLI C
 MALLI D
 HUOMAUTUS:
 Edellä esitetyt neljä hyväksyntämerkkiesimerkkiä vastaavat valaisinlaitetta, joka koostuu seuraavista osista:
 etuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 7 muutossarjan 01 mukaisesti vasemmanpuoleiseen asennukseen
 ajovalaisin, jossa on oikean- ja vasemmanpuoleista liikennettä varten tarkoitettu kaasupurkauslähivalo sekä kaasupurkauskaukovalo, jonka enimmäisvoimakkuus on 86 250–101 250 kandelaa (kuten luku 30 osoittaa) ja joka on hyväksytty tämän säännön vaatimusten mukaisesti säännön alkuperäisessä muodossa ja sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin
 etusumuvalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 19 muutossarjan 02 mukaisesti ja joka sisältää muovimateriaalista valmistetun linssin,
 luokan 1a etusuuntavalaisin, joka on hyväksytty säännön nro 6 muutossarjan 01 mukaisesti.
 Kuva 12
 Ajovalaisimen kanssa rakenteellisesti yhdistetty tai ryhmitetty valaisin
 Esimerkki 1
 Ajovalaisimen päärungossa on oltava ainoa voimassa oleva hyväksyntänumero, esimerkiksi:
 tai
 tai
 tai
 Esimerkki 2
 Kuva 13
 LED-moduulit
 LIITE 3
 Kuva A
 Mittaustaso 1
 *
 Ei mittakaavassa.
 Lähivalo
 Kuva B
 Mittaustaso 2
 *
 Ei mittakaavassa.
 Lähivalo
 Kuva C
 Valaistusarvojen mittauspisteet
 LIITE 4
 Toiminnassa olevien ajovalaisimien fotometristen ominaisuuksien vakauden testaus
 TÄYDELLISTEN AJOVALAISIMIEN TESTI
 Kun fotometriset arvot on mitattu tämän säännön määräysten mukaisesti Emax-pisteessä kaukovalon osalta ja pisteissä HV, 50 R ja B 50 L lähivalon osalta (tai pisteissä HV, 50 L ja B 50 R vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettujen ajovalaisimien osalta), on testattava täydellistä ajovalaisinta edustavan näytekappaleen fotometristen ominaisuuksien vakaus valaisimen ollessa toiminnassa. ’Täydellisellä ajovalaisimella’ tarkoitetaan täydellistä valaisinta itseään ja virranrajoittimia ja niitä valaisimen ympärillä olevia korin osia ja valaisimia, jotka saattavat vaikuttaa testattavan valaisimen lämpöhäviöön.
 Testausolosuhteet:
 a)
 Testaukset on suoritettava kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 ± 5 °C. Testinäytteen on oltava kiinnitettynä alustaan tavalla, joka vastaa asianmukaista asennusta ajoneuvoon.
 b)
 Vaihdettavilla valolähteillä varustetut valaisimet on testattava käyttäen joko sarjavalmisteisia hehkulankavalonlähteitä, joita on vanhennettu vähintään tunnin ajan, tai sarjavalmisteisia kaasupurkausvalonlähteitä, joita on vanhennettu vähintään 15 tunnin ajan, tai sarjavalmisteisia LED-moduuleita, joita on vanhennettu vähintään 48 tunnin ajan ja joiden on sen jälkeen annettu jäähtyä ympäristön lämpötilaan ennen tämän säännön mukaisten testien aloittamista. Testeissä on käytettävä hakijan toimittamia LED-moduuleita.
 Testeissä on käytettävä samanlaisia mittauslaitteita kuin ajovalaisimien hyväksyntätesteissä.
 Näytevalaisinta pidetään toiminnassa irrottamatta sitä testausalustasta tai säätämättä sitä alustaan nähden. Testeissä on käytettävä valolähdettä, joka on kyseiseen ajovalaisimeen tarkoitettua tyyppiä.
 1. FOTOMETRISTEN OMINAISUUKSIEN VAKAUDEN TESTAUS
 Testit on suoritettava kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 ± 5 °C. Täydellisen ajovalaisimen on oltava kiinnitettynä alustaan tavalla, joka vastaa asianmukaista asennusta ajoneuvoon.
 1.1 Puhdas ajovalaisin
 Ajovalaisimen on oltava toiminnassa 12 tunnin ajan 1.1.1 kohdan mukaisesti, ja se on tarkastettava 1.1.2 kohdan mukaisesti.
 1.1.1 Testimenettely
 Ajovalaisimen on oltava toiminnassa määriteltyä aikaa vastaava jakso seuraavasti:
 a)
 Kun hyväksyttävänä on ainoastaan yksi valaisutoiminto (kauko- tai lähivalo), toimintoa vastaavan valonlähteen on oltava toiminnassa määritellyn ajan. (1)
 b)
 Kun testattavassa valaisimessa on rakenteellisesti yhdistettynä lähivalaisin ja kaukovalaisin tai etusumuvalaisin ja kaukovalaisin, testaus suoritetaan seuraavasti:
 Jos hakija ilmoittaa, että ajovalaisinta on tarkoitus käyttää siten, että vain yksi valonlähde on toiminnassa kerrallaan (2), testi on suoritettava tämän edellytyksen mukaisesti niin, että kukin toiminnoista aktivoidaan (1) kerrallaan ajaksi, joka on puolet 1.1 kohdassa tarkoitetusta ajasta.
 Kaikissa muissa tapauksissa (1)
 (2) ajovalaisimen on oltava toiminnassa seuraavan syklin mukaisesti, kunnes annettu aika täyttyy:
 15 minuuttia, lähivalo toiminnassa
 5 minuuttia, kaikki toiminnot toiminnassa.
 Jos lähivalon ja kaukovalon tuottaa sama kaasupurkausvalonlähde, sykli on seuraava:
 15 minuuttia, lähivalo toiminnassa
 5 minuuttia, kaikki kaukovalon tuottamiseen osallistuvat toiminnot toiminnassa.
 c)
 Kun hyväksyttävänä ovat ryhmitellyt valaisutoiminnot, kaikkien yksittäisten toimintojen on oltava samanaikaisesti toiminnassa yksittäisille valaisutoiminnoille (a) määritellyn ajan, jolloin otetaan huomioon myös rakenteellisesti yhdistettyjen valaisutoimintojen (b) käyttö valmistajan ohjeiden mukaisesti.
 d)
 Kun kyseessä on lähivalo, jossa kääntyvä valo tuotetaan lisävalonlähteen avulla, tämä valolähde on pidettävä toiminnassa 1 minuutin ajan ja sammutettuna 9 minuutin ajan sinä aikana, kun pelkästään lähivalo on toiminnassa (ks. lisäys 1).
 e)
 Jos kaukovalon tuottamiseen käytetään useita valonlähteitä 6.3.2 kohdan mukaisesti ja jos hakija ilmoittaa, että osaa kaukovalosta (yhtä lisävalonlähteistä) käytetään pelkästään lyhytaikaisten valomerkkien tuottamiseen (esimerkiksi ohitettaessa), testi on suoritettava ilman tällaista kaukovalon osaa.
 1.1.1.2 Testausjännite
 Jännitteet on syötettävä testattavan näytteen napoihin seuraavasti:
 a)
 Suoraan ajoneuvon jännitteellä toimivat vaihdettavat hehkulankavalonlähteet:
 Testaus suoritetaan tapauksen mukaan jännitteellä 6,3 V, 13,2 V tai 28,0 V, paitsi jos hakija ilmoittaa, että testattavaa näytettä voidaan käyttää jollakin muulla jännitteellä. Tällöin testi on suoritettava käyttäen hehkulankavalonlähteessä korkeinta mahdollista jännitettä.
 b)
 Vaihdettavat kaasupurkausvalonlähteet: Elektronisen valonlähteen säätölaitteen testausjännite on 13,2 ± 0,1 V, jos ajoneuvo toimii 12 V:n jännitteellä, ellei tyyppihyväksyntähakemuksessa toisin ilmoiteta.
 c)
 Suoraan ajoneuvon jännitteellä toimivat ei-vaihdettavat hehkulankavalonlähteet: Ei-vaihdettavilla valonlähteillä (hehkulanka- ja/tai muulla valonlähteillä) varustettujen valaisinyksikköjen mittaukset on suoritettava jännitteellä 6,3 V, 13,2 V tai 28,0 V tai muulla ajoneuvon sähköjärjestelmän jännitteellä hakijan ilmoituksen mukaisesti.
 d)
 Jos vaihdettava tai ei-vaihdettava valonlähde toimii ajoneuvon syöttöjännitteestä riippumatta ja täysin järjestelmän itsensä säätämänä tai jos valonlähteitä käyttää erillinen virransyöttö- ja ohjauslaite, edellä mainitut testausjännitteet on syötettävä kyseisen laitteen tuloliittimeen. Testilaboratorio voi pyytää valmistajaa toimittamaan sille asianmukaisen virransyöttö- ja ohjauslaitteen tai valonlähteiden käyttämisessä tarvittavan erityisen virtalähteen.
 e)
 LED-moduulit testataan tapauksen mukaan jännitteellä 6,75 V, 13,2 V tai 28,0 V, ellei tässä säännössä muuta määrätä. Elektronisen valonlähteen säätölaitteen avulla toimivat LED-moduulit on testattava hakijan antamien ohjeiden mukaisesti.
 f)
 Jos testattavaan näytteeseen on ryhmitetty, yhdistetty tai rakenteellisesti yhdistetty merkkivalaisimia, jotka toimivat muulla kuin 6, 12 tai 24 V:n nimellisjännitteellä, jännitettä on säädettävä valmistajan ilmoituksen mukaisesti kyseisen valaisimen oikean fotometrisen toiminnan edellyttämällä tavalla.
 1.1.2 Testitulokset
 1.1.2.1 Silmämääräinen tarkastus
 Kun ajovalaisimen lämpötila on tasaantunut ympäristön lämpötilaa vastaavaksi, ajovalaisimen linssi ja mahdollinen ulkolinssi on puhdistettava puhtaalla, kostealla puuvillakankaalla. Tämän jälkeen valaisin on tarkastettava silmämääräisesti. Ajovalaisimien linssissä tai mahdollisessa ulkolinssissä ei saa olla havaittavissa vääristymiä, muodonmuutoksia, murtumia taikka värimuutoksia.
 1.1.2.2 Fotometrinen testi
 Fotometristen vaatimusten täyttyminen on tarkastettava seuraavista pisteistä:
 Lähivalo:
 50 R - B 50 L - HV oikeanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettujen ajovalaisimien osalta,
 50 L - B 50 R - HV vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettujen ajovalaisimien osalta.
 Kaukovalo: piste Emax.
 Lämmön aiheuttaman ajovalaisimen alustan muodonmuutoksen huomioon ottamiseksi voidaan suorittaa toinen suuntaus (valorajan sijainnin muutos käsitellään tämän liitteen 2 kohdassa).
 Fotometristen ominaisuuksien ja ennen testiä mitattujen arvojen välillä sallitaan 10 prosentin poikkeama, johon luetaan kuuluvaksi myös fotometrisen mittausmenettelyn toleranssit.
 1.2 Likainen ajovalaisin
 Kun ajovalaisin on testattu 1.1 kohdan mukaisesti ja sitten valmisteltu 1.2.1 kohdan mukaisesti, valaisinta on pidettävä toiminnassa yhden tunnin ajan 1.1.1 kohdan mukaisesti ja se on tarkastettava 1.1.2 kohdan mukaisesti.
 1.2.1 Ajovalaisimen valmistelu
 1.2.1.1 Testiseos
 1.2.1.1.1
 Ajovalaisimelle, jonka ulkolinssi on valmistettu lasista:
 Ajovalaisimelle levitetään veden ja epäpuhtaan aineen seos, joka on koostumukseltaan seuraava:
 9 paino-osaa silikahiekkaa, jonka hiukkaskoko on 0–100 μm,
 1 paino-osa kasviperäistä hiilipölyä (pyökki), jonka hiukkaskoko on 0-100 μm,
 0,2 paino-osaa NaCMC:tä (3) ja
 sopiva määrä tislattua vettä, jonka johtavuus on ≤ 1 mS/m.
 Seos saa olla enintään 14 vuorokautta vanha.
 1.2.1.1.2
 Ajovalaisimelle, jonka ulkolinssi on valmistettu muovimateriaalista:
 Ajovalaisimelle levitetään veden ja epäpuhtaan aineen seos, joka on koostumukseltaan seuraava:
 9 paino-osaa silikahiekkaa, jonka hiukkaskoko on 0–100 μm,
 1 paino-osa kasviperäistä hiilipölyä (pyökki), jonka hiukkaskoko on 0–100 μm,
 0,2 paino-osaa NaCMC:tä (3),
 13 paino-osaa tislattua vettä, jonka johtavuus on ≤ 1 mS/m, ja
 2 ± 1 (4) paino-osaa pinta-aktiivista ainetta.
 Seos saa olla enintään 14 vuorokautta vanha.
 1.2.1.2 Testiseoksen levittäminen ajovalaisimelle
 Testiseosta levitetään tasaisesti ajovalaisimen koko valoa säteilevälle pinnalle ja sen annetaan kuivua. Toimenpide toistetaan, kunnes valaistusarvo on laskenut 15–20 prosenttiin arvoista, jotka on mitattu seuraavista pisteistä tässä liitteessä tarkoitetuissa olosuhteissa:
 piste Emax, kun kyseessä on lähivalon ja kaukovalon tai pelkästään kaukovalon tuottava valaisin,
 50 R ja 50 V (5), kun kyseessä on lähivalaisin, joka on tarkoitettu käytettäväksi oikeanpuoleisessa liikenteessä,
 50 L ja 50 V (5), kun kyseessä on lähivalaisin, joka on tarkoitettu käytettäväksi vasemmanpuoleisessa liikenteessä.
 2. LÄMMÖN VAIKUTUKSESTA TAPAHTUVAN VALORAJAN PYSTYSUUNTAISEN SIIRTYMÄN TESTAUS
 Tässä testissä tarkastetaan, ettei lämmön vaikutuksesta johtuva valorajan pystysuuntainen siirtymä ylitä toiminnassa olevalle lähivalaisimelle määriteltyä arvoa.
 Kun ajovalaisin on testattu 1 kohdan mukaisesti, sille on tehtävä 2.1 kohdassa määritelty testi säätämättä ajovalaisinta testausalustaan nähden tai irrottamatta sitä testausalustasta.
 Jos ajovalaisimessa on liikkuva heijastin, tätä testiä varten valitaan vain asento, joka on lähinnä keskimääräistä pystysuuntaista kulmaa.
 2.1 Lähivalon tuottavien ajovalaisimien testaus
 Testi on suoritettava kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 ± 5 °C.
 Testissä käytetään sarjavalmisteista kaasupurkausvalonlähdettä, joka on ollut toiminnassa vähintään 15 tunnin ajan ennen testiä. Ajovalaisinta käytetään lähivalotoiminnolla, eikä sitä saa säätää testausalustaan nähden eikä irrottaa testausalustasta. (Tätä testiä varten jännite on säädettävä 1.1.1.2 kohdan mukaisesti.) Valorajan vaakasuoran osan (eli suoran VV ja oikeanpuoleisessa liikenteessä pisteen B 50 L ja vasemmanpuoleisessa liikenteessä pisteen B 50 R kautta kulkevan pystysuuntaisen suoran välisen osan) sijainti on määritettävä 3 minuuttia (r3) ja 60 minuuttia (r60) sytyttämisen jälkeen.
 Edellä tarkoitetussa valorajan sijainnissa tapahtuneen vaihtelun mittaamisessa voidaan käyttää mitä tahansa menetelmää, joka antaa riittävän tarkat toistettavat tulokset.
 2.2 Testitulokset
 2.2.1 Testitulos ilmoitetaan milliradiaaneina (mrad) ja katsotaan lähivalon tuottavan ajovalaisimen osalta hyväksyttäväksi, jos itseisarvo ajovalaisimesta mitattuna on enintään 1,0 mrad (Δr1 ≤ 1,0 mrad).
 2.2.2 Jos tämä arvo on suurempi kuin 1,0 mrad mutta enintään 1,5 mrad (1,0 mrad < Δr1 ≤ 1,5 mrad), testataan toinen ajovalaisin 2.1 kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun ajovalaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi seuraavassa määritellyn syklin, jonka tarkoituksena on vakiinnuttaa ajovalaisimen mekaanisten osien sijainti alustassa, joka vastaa asianmukaista asennusta ajoneuvoon:
 lähivalo toiminnassa tunnin ajan (jännite on säädettävä 1.1.1.2 kohdan mukaisesti),
 lähivalo tunnin ajan sammutettuna.
 Ajovalaisintyyppi katsotaan hyväksyttäväksi, jos ensimmäisestä näytteestä mitatun itseisarvon ΔrI ja toisesta näytteestä mitatun itseisarvon ΔrII keskiarvo on enintään 1,0 mrad.
 (1) Jos testattava ajovalaisin on ryhmitetty ja/tai rakenteellisesti yhdistetty merkkivalaisimen kanssa, merkkivalaisimen on (huomiovalaisinta lukuun ottamatta) oltava toiminnassa testin ajan. Jos kyseessä on suuntavalaisin, sitä on käytettävä vilkkutoiminnolla siten, että kytkentäaikojen suhde on suunnilleen yksi yhteen.
 (2) Jos kaksi tai useampi valonlähde on toiminnassa samanaikaisesti ajovalaisimia vilkutettaessa, tätä ei katsota tavanomaiseksi valonlähteiden samanaikaiseksi toiminnaksi.
 (3) NaCMC on tavallisesti lyhenteellä CMC merkityn karboksimetyyliselluloosan natriumsuola. Epäpuhtausseoksessa käytettävän NaCMC:n substituutioaste on 0,6–0,7 ja 2-prosenttisen liuoksen viskositeetti 20 °C:n lämpötilassa on 200–300 cP.
 (4) Määrän toleranssi johtuu siitä, että on saatava aikaan epäpuhtaan aineen seos, joka levittyy oikealla tavalla koko muovilinssille.
 (5) Piste 50 V sijaitsee 375 mm pisteen HV alapuolella pystysuuntaisella suoralla VV 25 metrin etäisyydellä olevalla mittaustasolla.
 Lisäys
 Yhteenveto fotometristen ominaisuuksien vakauden testauksessa
 LIITE 5
 Muovimateriaalista valmistettuja linssejä sisältäviä valaisimia koskevat vaatimukset – linssi- tai materiaalinäytteiden ja täydellisten valaisimien testaus
 1. YLEISET VAATIMUKSET
 1.1 Tämän säännön 2.2.4 ja 2.3 kohdan mukaisesti toimitettujen näytteiden on täytettävä jäljempänä 2.1–2.5 kohdassa asetetut vaatimukset.
 1.2 Kahden täydellistä valaisinta tai järjestelmää edustavan näytteen, jotka on toimitettu tämän säännön 2.2.4 kohdan mukaisesti ja jotka sisältävät muovimateriaalista valmistetut linssit, on linssin materiaalin osalta täytettävä jäljempänä esitetyt vaatimukset.
 1.3 Muovimateriaalista valmistettujen linssien näytekappaleet tai materiaalinäytteet on testattava yhdessä sen heijastimen kanssa, johon ne on tarkoitettu asennettaviksi (tapauksen mukaan), tämän liitteen lisäyksen 1 taulukossa A esitetyssä aikajärjestyksessä.
 1.4 Jos valaisimen valmistaja pystyy kuitenkin osoittamaan, että tuote on jo läpäissyt 2.1–2.5 kohdassa tarkoitetut testit tai vastaavat testit toisen säännön mukaisesti, testejä ei tarvitse toistaa. Vain lisäyksen 1 taulukossa B tarkoitetut testit ovat pakollisia.
 1.5 Jos ajovalaisimet on tarkoitettu ainoastaan oikeanpuoleiseen tai ainoastaan vasemmanpuoleiseen asennukseen, tämän liitteen mukaiset testit voidaan tehdä vain yhdelle näytteelle hakijan valinnan mukaan.
 2. TESTIT
 2.1 Lämpötilanmuutosten sieto
 2.1.1 Testit
 Kolmen käyttämättömän näytteen (linssin) on käytävä läpi viisi lämpötilan ja suhteellisen kosteuden muutossykliä seuraavan ohjelman mukaisesti:
 3 tuntia lämpötilassa 40 ± 2 °C ja 85–95 prosentin suhteellisessa kosteudessa,
 1 tunti lämpötilassa 23 ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 15 tuntia lämpötilassa – 30 ± 2 °C,
 1 tunti lämpötilassa 23 ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa,
 3 tuntia lämpötilassa 80 ± 2 °C,
 1 tunti lämpötilassa 23 ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 Ennen tätä testiä näytteitä on pidettävä vähintään 4 tuntia lämpötilassa 23 ± 5 °C ja 60–75 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 Huomautus: Jakson ”yksi tunti lämpötilassa 23 ± 5 °C” on sisällettävä ne siirtymäjaksot lämpötilasta toiseen, jotka ovat tarpeen lämpöshokkivaikutusten välttämiseksi.
 2.1.2 Fotometriset mittaukset
 2.1.2.1 Menetelmä
 Näytteille on suoritettava fotometriset mittaukset ennen testiä ja sen jälkeen.
 Näissä mittauksissa on käytettävä vakiolamppua seuraavissa pisteissä:
 B 50 L ja 50 R lähivalaisimen tai lähi/kaukovalaisimen lähivalon osalta (B 50 R ja 50 L vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettujen ajovalaisimien osalta);
 Emax kaukovalaisimen tai lähi/kaukovalaisimen kaukovalon osalta.
 2.1.2.2 Tulokset
 Kustakin näytteestä ennen testiä ja sen jälkeen mitatut fotometriset arvot saavat poiketa toisistaan enintään 10 prosenttia fotometrisen mittausmenettelyn toleranssit mukaan luettuina.
 2.2 Ilmakehässä vaikuttavien ja kemiallisten tekijöiden sieto
 2.2.1 Ilmakehässä vaikuttavien tekijöiden sieto
 Kolme uutta näytettä (linssiä tai materiaalinäytettä) on altistettava sellaisesta lähteestä peräisin olevalle säteilylle, jonka spektrijakauma on sama kuin lämpötilassa 5 500 K–6 000 K olevan mustan kappaleen. Lähteen ja näytteiden väliin on sijoitettava asianmukaiset suodattimet, jotta vähennetään mahdollisimman paljon säteilyä, joka on aallonpituudeltaan alle 295 nm ja yli 2 500 nm. Näytteet on altistettava voimakkaalle valaistukselle, joka on teholtaan 1 200 W/m2 ± 200 W/m2, sellaiseksi ajaksi, että näytteiden saaman valoenergian arvo on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Kotelon sisällä lämpötilan mustalla levyllä, joka on sijoitettu samalle tasolle näytteiden kanssa, on oltava 50 °C ± 5 °C. Tasaisen altistuksen aikaansaamiseksi näytteiden on kierrettävä säteilylähteen ympäri nopeudella 1–5 kierrosta minuutissa.
 Näytteet on suihkutettava tislatulla vedellä, jonka johtokyky on pienempi kuin 1 mS/m lämpötilassa 23 ± 5 °C, seuraavan syklin mukaisesti:
 Suihkutus
 :
 5 minuuttia,
 Kuivaus
 :
 25 minuuttia.
 2.2.2 Kemiallisten tekijöiden sieto
 Kun 2.2.1 kohdassa tarkoitettu testi ja 2.2.3.1 kohdassa tarkoitettu mittaus on suoritettu, kolmen testattavan näytteen ulkopinnat on käsiteltävä 2.2.2.2 kohdassa tarkoitetulla tavalla 2.2.2.1 kohdassa määritellyllä seoksella.
 2.2.2.1 Testiseos
 Testiseoksen on oltava koostumukseltaan seuraava: 61,5 prosenttia n-heptaania, 12,5 prosenttia tolueenia, 7,5 prosenttia etyylitetrakloridia, 12,5 prosenttia trikloorietyleeniä ja 6 prosenttia ksyleeniä (tilavuusprosentteina).
 2.2.2.2 Testiseoksen levittäminen
 Puuvillakankaan (ISO 105 -standardin mukaisen) palaa liotetaan 2.2.2.1 kohdassa määritellyssä seoksessa, kunnes se on kyllästynyt. Tämän jälkeen kangas levitetään 10 sekunnin kuluessa 10 minuutin ajaksi näytteen ulkopinnalle niin, että paine on 50 N/cm2, mikä vastaa 14 × 14 mm:n suuruiseen testipintaan kohdistettua 100 N:n voimaa.
 Tämän 10 minuutin jakson aikana kangaspalaa on kostutettava uudelleen seoksella niin, että käytettävä neste on koostumukseltaan jatkuvasti täysin sama määritellyn testiseoksen koostumuksen kanssa.
 Testiseoksen levittämisen aikana näytteeseen kohdistettua painetta voidaan kompensoida säröytymisen välttämiseksi.
 2.2.2.3 Puhdistaminen
 Kun testiseos on levitetty näytteille, niiden annetaan kuivua ilmassa. Tämän jälkeen näytteet pestään 2.3 kohdassa (puhdistusaineiden sieto) määritellyllä liuoksella, jonka lämpötila on 23 ± 5 °C.
 Sitten näytteet huuhdotaan huolellisesti tislatulla vedellä, joka saa sisältää enintään 0,2 prosenttia epäpuhtauksia ja jonka lämpötila on 23 ± 5 °C. Lopuksi näytteet pyyhitään pehmeällä kankaalla.
 2.2.3 Tulokset
 2.2.3.1 Ilmakehässä vaikuttavien tekijöiden sietotestin jälkeen näytteiden ulkopinnoissa ei saa esiintyä säröjä, naarmuja, lohkeilua eikä muodonmuutoksia, ja valon läpäisyn keskivaihtelu
 Δt = (T2 – T3)/T2 mitattuna kolmesta testattavasta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 määritellyn menettelyn mukaisesti saa olla enintään 0,020
 (Δtm ≤ 0,020).
 2.2.3.2 Kemiallisten tekijöiden sietotestin jälkeen näytteissä ei saa esiintyä kemiallisen vaikutuksen jälkiä, jotka voisivat vaikuttaa valovirran hajontaan, ja valovirran keskivaihtelu
 Δd = (T5 – T4)/T2 mitattuna kolmesta testattavasta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 määritellyn menettelyn mukaisesti saa olla enintään 0,020
 (Δdm ≤ 0,020).
 2.2.4 Valonlähteiden tuottaman säteilyn sieto
 Testaus on suoritettava seuraavasti:
 Ajovalaisimen kunkin valoa läpäisevän muoviosan tasomaisia näytteitä altistetaan kaasupurkausvalonlähteen valolle. Näytteiden parametrien, kuten kulmien ja etäisyyksien, on oltava samat kuin ajovalaisimessa. Näytteiden värin ja mahdollisen pintakäsittelyn on oltava sama kuin ajovalaisimien osien.
 Läpäisevän valon on 1 500 tunnin keskeytyksettömän altistuksen jälkeen täytettävä vaatimukset käytettäessä uutta vakiotyyppistä kaasupurkausvalonlähdettä, eikä näytekappaleiden pinnassa saa esiintyä säröjä, naarmuja, lohkeilua tai muodonmuutoksia.
 2.3 Puhdistusaineiden ja hiilivetyjen sieto
 2.3.1 Puhdistusaineiden sieto
 Kolmen näytteen (linssien tai materiaalinäytteiden) ulkopinnat on lämmitettävä lämpötilaan 50 ± 5 °C ja upotettava sen jälkeen viiden minuutin ajaksi seokseen, jota pidetään lämpötilassa 23 ± 5 °C ja joka on koostumukseltaan seuraava: 99 osaa tislattua vettä, joka sisältää enintään 0,02 prosenttia epäpuhtauksia, ja yksi osa alkyyliaryylisulfonaattia.
 Testin lopuksi näytteet kuivataan lämpötilassa 50 ± 5 °C, ja näytteiden pinta puhdistetaan kostealla kankaalla.
 2.3.2 Hiilivetyjen sieto
 Kolmen testattavan näytteen ulkopintoja hierotaan kevyesti yhden minuutin ajan sellaisessa seoksessa kastellulla puuvillakankaalla, jonka koostumus on 70 prosenttia n-heptaania ja 30 prosenttia tolueenia (tilavuusprosentteina). Tämän jälkeen näytteiden annetaan kuivua ilmassa.
 2.3.3 Tulokset
 Kun edellä esitetyt kaksi testiä on suoritettu peräkkäin, valon läpäisyn vaihtelun keskiarvo
 Δt = (T2 – T3)/T2 mitattuna kolmesta näytteestä tämän liitteen lisäyksessä 2 määritellyn menettelyn mukaisesti saa olla enintään 0,010
 (Δtm ≤ 0,010).
 2.4 Mekaanisen kulutuksen sieto
 2.4.1 Kulutustestin menetelmä
 Kolmen uuden näytteen (linssin) ulkopinnoille suoritetaan tasaisen mekaanisen kulutuksen testi tämän liitteen lisäyksessä 3 määriteltyä menetelmää käyttäen.
 2.4.2 Tulokset
 Tämän testin jälkeen vaihtelut
 Läpäisevyydessä
 :
 Δt = (T2 – T3)/T2
 ja hajonnassa
 :
 Δd = (T5 – T4)/T2
 on mitattava lisäyksessä 2 määritellyn menettelyn mukaisesti 2.2.4 kohdassa määritellyllä alueella. Kolmen näytteen keskiarvon on oltava sellainen, että
 Δtm ≤ 0,100;
 Δdm ≤ 0,050.
 2.5 Mahdollisten pinnoitteiden pysyvyystesti
 2.5.1 Näytteen valmistelu
 Linssin pinnoitteen alueelle viilletään partakoneen terällä tai neulalla 20 × 20 mm:n kokoinen ruudukko, jonka ruudut ovat kooltaan noin 2 × 2 mm. Terään tai neulan paineen on oltava riittävä ainakin pinnoitteen leikkaamiseksi.
 2.5.2 Testin kuvaus
 Testissä käytetään teippiä, jonka kiinnitysvoima on 2 N ± 20 % leveyssenttimetriä kohti mitattuna tämän liitteen lisäyksessä 4 määritellyissä vakioiduissa olosuhteissa. Teippiä, jonka leveyden on oltava vähintään 25 mm, painetaan vähintään viiden minuutin ajan 2.5.1 kohdassa määritellyllä tavalla valmisteltua pintaa vasten.
 Tämän jälkeen teipin päätä kuormitetaan siten, että kohteena olevaan pintaan nähden kohtisuorassa oleva voima on sama kuin kyseiseen pintaan kohdistuva kiinnitysvoima. Sitten teippi vedetään irti tasaisella nopeudella 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
 2.5.3 Tulokset
 Ruudutettu alue ei saa olla mainittavasti vaurioitunut. Vauriot ruudukon risteyskohdissa tai viiltojen reunoilla sallitaan, jos vaurioitunutta aluetta ei ole enempää kuin 15 prosenttia ruudutetusta alueesta.
 2.6 Muovimateriaalista valmistetulla linssillä varustetun täydellisen ajovalaisimen testit
 2.6.1 Linssin pinnan mekaanisen kulutuksen sieto
 2.6.1.1 Testit
 Valaisinnäytteen nro 1 linssille on tehtävä 2.4.1 kohdassa määritelty testi.
 2.6.1.2 Tulokset
 Testin jälkeen ajovalaisimelle tämän säännön mukaisesti suoritettujen fotometristen mittausten tulokset saavat ylittää pisteille B 50 L ja HV määritellyt enimmäisarvot enintään 30 prosentilla ja alittaa pisteelle 75 R määritellyt vähimmäisarvot enintään 10 prosentilla (vasemmanpuoleiseen liikenteeseen tarkoitettujen ajovalaisimien osalta kyseeseen tulevat pisteet B 50 R, HV ja 75 L).
 2.6.2 Mahdollisten pinnoitteiden pysyvyystesti
 Valaisinnäytteen nro 2 linssille on suoritettava 2.5 kohdassa määritelty testi.
 Lisäys 1
 TYYPPIHYVÄKSYNTÄTESTIEN AIKAJÄRJESTYS
 A. Muovimateriaaleille suoritettavat testit (tämän säännön 2.2.4 kohdan mukaisesti toimitetut linssit tai materiaalinäytteet)
 Näytteet
 Testit
 Linssit tai materiaalinäytteet
 Linssit
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14
 1.1
 Fotometriset mittaukset (2.1.1 kohta)
 x
 x
 x
 1.1.1
 Lämpötilan muutos (2.1.1 kohta)
 x
 x
 x
 1.2
 Fotometriset mittaukset (2.1.1 kohta)
 x
 x
 x
 1.2.1
 Valon läpäisyn mittaus
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.2.2
 Hajonnan mittaus
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.3
 Ilmakehässä vaikuttavat tekijät (2.2.2 kohta)
 x
 x
 x
 1.3.1
 Valon läpäisyn mittaus
 x
 x
 x
 1.4
 Kemialliset tekijät (2.2.2 kohta)
 x
 x
 x
 1.4.1
 Hajonnan mittaus
 x
 x
 x
 1.5
 Puhdistusaineet (2.3.1 kohta)
 x
 x
 x
 1.6
 Hiilivedyt (2.3.2 kohta)
 x
 x
 x
 1.6.1
 Valon läpäisyn mittaus
 x
 x
 x
 1.7
 Kuluminen (2.4.1 kohta)
 x
 x
 x
 1.7.1
 Valon läpäisyn mittaus
 x
 x
 x
 1.7.2
 Hajonnan mittaus
 x
 x
 x
 1.8
 Pysyvyys (2.5 kohta)
 x
 1.9
 Valonlähteiden tuottaman säteilyn sieto (2.2.4 kohta)
 x
 B. Täydellisille ajovalaisimille suoritettavat testit (tämän säännön 2.2.3 kohdan mukaisesti toimitetut valaisimet)
 Testit
 Täydellinen ajovalaisin
 Näytteen numero
 1
 2
 2.1
 Kuluminen (2.6.1.1 kohta)
 x
 2.2
 Fotometriset ominaisuudet (2.6.1.2 kohta)
 x
 2.3
 Pysyvyys (2.6.2 kohta)
 x
 Lisäys 2
 Valon hajonnan ja läpäisevyyden mittausmenetelmä
 1. LAITTEET (ks. kuva)
 Kollimaattorin K, jolla on puolihajoama β/2 = 17,4 × 10–4 rd, sädettä rajoittaa 6 mm:n aukolla varustettu himmennin DT, jota vasten näytteen alusta sijoitetaan.
 Konvergentti akromaattinen linssi L2, jonka pallopoikkeamat on korjattu, yhdistää himmentimen DT vastaanottimeen R. Linssin L2 läpimitan on oltava sellainen, että linssi ei himmennä valoa, jonka näyte hajottaa keilaan, jonka puolihuippukulma on β/2 = 14°.
 Rengasmainen himmennin DD, jonka kulmat ovat α/2 = 1° ja αmax/2 = 12°, sijoitetaan linssin L2 kuvapolttotasolle.
 Himmentimen läpinäkymätön keskiosa on tarpeen suoraan valonlähteestä tulevan valon eliminoimiseksi. Himmentimen keskiosa on voitava irrottaa valonsäteestä siten, että se palaa täsmälleen alkuperäiseen asentoonsa.
 Välimatka L2–DT ja linssin L2 polttoväli F2 on valittava niin, että DT:n kuva peittää täysin vastaanottimen R. (1)
 Kun alkutulovalovirtaan viitataan 1 000 yksikkönä, kunkin lukeman absoluuttisen tarkkuuden on oltava parempi kuin 1 yksikkö.
 2. MITTAUKSET
 Seuraavat lukemat on otettava:
 Lukema
 Näytteen kanssa
 DD:nkeskiosan kanssa
 Muuttuja
 T1
 ei
 ei
 Tulovalovirta alkulukemassa
 T2
 kyllä
 (ennen testiä)
 ei
 Uuden materiaalin läpäisemä valovirta 24 asteen kentässä
 T3
 kyllä
 (testin jälkeen)
 ei
 Testatun materiaalin läpäisemä valovirta 24 asteen kentässä
 T4
 kyllä
 (ennen testiä)
 kyllä
 Uuden materiaalin hajottama valovirta
 T5
 kyllä
 (testin jälkeen)
 kyllä
 Testatun materiaalin hajottama valovirta
 Kuva 1
 Optinen järjestely hajonnan ja läpäisyn vaihtelujen mittaamiseksi
 (1) L2:n osalta suositellaan käytettäväksi noin 80 mm:n polttoväliä.
 Lisäys 3
 SUIHKUTUSTESTAUSMENETELMÄ
 1. Testauslaitteisto
 1.1 Suihkutin
 Käytettävässä suihkuttimessa on oltava läpimitaltaan 1,3 mm:n suutin, joka mahdollistaa 0,24 ± 0,02 litran nestevirran minuutissa käyttöpaineella 6,0 - 0, + 0,5 baaria.
 Näissä käyttöolosuhteissa aikaansaatavan suihkun on oltava läpimitaltaan 170 ± 50 mm kulumiselle altistettavalla pinnalla, joka on 380 ± 10 mm:n etäisyydellä suuttimesta.
 1.2 Testiseos
 Testiseoksen on oltava koostumukseltaan seuraava:
 silikahiekka, jonka kovuus on 7 Mohrin asteikolla, raekoko 0–0,2 mm, jakauma lähes normaali ja kulmakerroin 1,8–2,
 vesi, jonka kovuus on enintään 205 g/m3, seoksessa, jossa on 25 g hiekkaa vesilitraa kohti.
 2. Testi
 Valaisimien linssien ulkopinnat on altistettava kerran tai useammin edellä esitetyllä tavalla tuotetun hiekkasuihkun vaikutukselle. Suihku on suunnattava lähes kohtisuoraan testattavalle pinnalle.
 Kuluminen tarkastetaan yhden tai useamman lasinäytteen avulla, jotka on vertailua varten asetettu testattavien linssien läheisyyteen. Seosta suihkutetaan, kunnes muutos näytteiden aikaansaaman valon hajonnassa mitattuna lisäyksessä 2 määritellyllä menetelmällä on sellainen, että:
 Testauksessa voidaan käyttää useita vertailunäytteitä sen tarkistamiseksi, että koko testattava pinta on tasaisesti kulunut.
 Lisäys 4
 TEIPIN PYSYVYYSTESTI
 1. TARKOITUS
 Tämän menetelmän avulla pystytään vakio-olosuhteissa määrittämään teipin lineaarinen kiinnitysvoima lasilevyyn nähden.
 2. PERIAATE
 Mitataan voima, joka tarvitaan irrottamaan teippi lasilevystä 90 asteen kulmassa.
 3. YMPÄRISTÖOLOSUHTEET
 Ympäristön lämpötilan on oltava 23 ± 5 °C ja suhteellisen kosteuden 65 ± 15 prosenttia.
 4. TESTIKAPPALEET
 Ennen testiä teipin näyterullaa on pidettävä 24 tunnin ajan määritellyissä ympäristöolosuhteissa (ks. 3 kohta edellä).
 Kustakin rullasta testataan viisi 400 mm:n pituista testikappaletta. Testikappaleet otetaan rullasta sen jälkeen, kun teipistä on poistettu kolme päällimmäistä kerrosta.
 5. MENETTELY
 Testi on suoritettava 3 kohdassa määritellyissä olosuhteissa.
 Teipistä otetaan viisi testikappaletta siten, että teippiä rullataan auki rullan säteen suuntaisesti nopeudella, joka on noin 300 mm/s. Testikappaleet kiinnitetään sitten 15 sekunnin kuluessa seuraavasti:
 Teippi kiinnitetään lasilevyyn portaattomasti sormen hienoisella pituussuuntaisella hankaavalla liikkeellä teippiä liiallisesti painamatta niin, että teipin ja lasilevyn väliin ei jää ilmakuplia.
 Yhdistelmä jätetään määriteltyihin ympäristöolosuhteisiin 10 minuutin ajaksi.
 Testikappaletta irrotetaan noin 25 mm:n verran levystä testikappaleen akseliin nähden kohtisuorassa asennossa.
 Levy kiinnitetään paikalleen ja teipin irrallinen pää käännetään 90 asteen kulmaan. Teippi kiristetään siten, että teipin ja levyn välinen rajaviiva on kohtisuorassa kiristysvoiman suuntaan ja levyyn nähden.
 Teippiä vedetään irti levystä nopeudella, joka on 300 mm/s ± 30 mm/s, ja tähän tarvittava voima kirjataan.
 6. TULOKSET
 Saadut viisi arvoa asetetaan järjestykseen ja mediaanin arvo otetaan mittauksen tulokseksi. Arvo ilmaistaan Newtoneina teipin leveyssenttimetriä kohti.
 LIITE 6
 VERTAILUKESKIPISTE
 Läpimitta = a
 LIITE 7
 JÄNNITEMERKINNÄT
 Tämä merkintä on sijoitettava kunkin sellaisen ajovalaisimen päärunkoon, joka sisältää vain kaasupurkausvalonlähteitä ja virranrajoittimen, sekä kaikkiin ulkopuolisiin virranrajoittimen osiin.
 Virranrajoittimet on tarkoitettu ** voltin järjestelmään.
 Tämä merkintä on sijoitettava kunkin sellaisen ajovalaisimen päärunkoon, joka sisältää ainakin yhden kaasupurkausvalonlähteen ja virranrajoittimen.
 Virranrajoittimet on tarkoitettu ** voltin järjestelmään.
 Mikään ajovalaisimen sisältämistä hehkulampuista ja/tai LED-moduuleista ei ole tarkoitettu 24 voltin järjestelmään.
 LIITE 8
 Vaatimustenmukaisuuden valvontamenettelyjä koskevat vähimmäisvaatimukset
 1. YLEISTÄ
 1.1 Vaatimustenmukaisuutta koskevat mekaaniset ja geometriset vaatimukset katsotaan täytetyiksi, jos eroavuudet eivät ylitä väistämättömiä valmistuspoikkeamia tämän säännön vaatimusten rajoissa.
 1.2 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien fotometristen ominaisuuksien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi, jos testattaessa mittausjännitteellä 13,5 V ± 0,1 V tai muulla erikseen määritellyllä jännitteellä mikä tahansa sellainen sattumanvaraisesti valittu ajovalaisin, joka on varustettu
 joko
 6.1.3 kohdan mukaisella irrotettavalla vakiokaasupurkausvalonlähteellä (jonka valovirta voi poiketa säännössä nro 99 määritellystä vertailuvalovirrasta, jolloin valaistusarvoja on korjattava vastaavasti)
 tai
 sarjavalmisteisella kaasupurkausvalonlähteellä ja sarjavalmisteisella virranrajoittimella (jolloin valonlähteen valovirta voi poiketa nimellisvalovirrasta säännössä nro 99 määriteltyjen valonlähteen ja virranrajoittimien toleranssien takia; mitattuja valaistusarvoja voidaan tällöin korjata vastaavasti 20 prosentilla suotuisaan suuntaan)
 1.2.1
 mikään 1.2 kohdan mukaisesti mitattu ja korjattu valaistusarvo ei poikkea kielteisesti yli 20 prosentilla tässä säännössä määritellyistä arvoista. Arvojen B 50 L (tai R) osalta ja suoralla H/H2 (tai H/H3/H4) tai sen yläpuolella kielteiset poikkeamat saavat olla enintään seuraavat:
 B 50 L (tai R) (1)
 :
 0,20 luksia, eli 20 prosenttia
 0,30 luksia, eli 30 prosenttia
 Suoralla H/H2 (tai suoralla H/H3/H4) ja sen yläpuolella
 :
 0,30 luksia, eli 20 prosenttia
 0,45 luksia, eli 30 prosenttia
 1.2.2
 tai jos
 1.2.2.1
 tässä säännössä määrätyt arvot täyttyvät lähivalon osalta pisteessä HV (sallittu toleranssi + 0,2 luksia) ja ajovalaisimen ollessa suunnattuna samalla tavalla vähintään yhdessä pisteessä kullakin niistä alueista, jotka säteeltään 15 cm:n suuruinen ympyrä rajaa mittaustasolle (25 m:n etäisyydellä) pisteiden B 50 L (tai R) (1) (sallittu toleranssi + 0,1 luksia), 75 R (tai L), 50 V, 25 R1, 25 L2 ympärille, sekä lisäksi segmentillä I,
 1.2.2.2
 ja jos kaukovalon osalta pisteen HV sijaitessa alueella, jossa isoluksi on 0,75 Emax, missä tahansa tämän säännön 6.3 kohdassa määritellyssä mittauspisteessä fotometrisille arvoille saadaan + 20 prosentin toleranssi enimmäisarvojen ja - 20 prosentin toleranssi vähimmäisarvojen osalta.
 1.2.3
 Jos edellä kuvattujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajovalaisimen suuntausta voidaan muuttaa sillä edellytyksellä, että sädekimpun akselia ei siirretä sivuun oikealle tai vasemmalle enempää kuin 0,5 astetta eikä ylös tai alas enempää kuin 0,2 astetta.
 1.2.4
 Jos edellä kuvattujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajovalaisimen testit toistetaan käyttäen toista vakiokaasupurkausvalonlähdettä tai vakiokaasupurkausvalonlähdettä ja virranrajoitinta 1.2 kohdan mukaisesti.
 1.3 Kun tarkastetaan lämmön vaikutuksesta johtuvaa valorajan pystysuuntaista siirtymää, sovelletaan seuraavaa menettelyä:
 Yksi ajovalaisinnäytteistä on testattava liitteessä 4 olevan 2.1 kohdan menettelyn mukaisesti, kun ajovalaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi liitteessä 4 olevassa 2.2.2 kohdassa kuvaillun syklin.
 Ajovalaisin katsotaan hyväksyttäväksi, jos (tämän säännön liitteen 4 kohdissa 2.1 ja 2.2 määritelty) arvo Δr on korkeintaan 1,5 mrad.
 Jos arvo on suurempi kuin 1,5 mrad mutta enintään 2,0 mrad, testataan toinen ajovalaisin, minkä jälkeen molemmista näytteistä mitattujen itseisarvojen keskiarvo saa olla enintään 1,5 mrad.
 1.4 Värikoordinaatteja koskevien vaatimusten on täytyttävä.
 1.5 Jos pystysuuntaista säätöä vaadittuun asentoon ei voida tehdä toistuvasti tämän säännön 6.2.2.3 kohdassa vahvistettujen toleranssien puitteissa, on testattava yksi näyte liitteessä 10 olevan 2 ja 3 kohdan mukaisella menettelyllä.
 2. VALMISTAJAN SUORITTAMAN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUKSEN VÄHIMMÄISVAATIMUKSET
 Hyväksyntämerkin haltijan on suoritettava kullekin ajovalaisintyypille asianmukaisin väliajoin ainakin seuraavassa esitetyt testit. Testit on suoritettava tämän säännön määräysten mukaisesti.
 Jos jokin näyte ei täytä kyseisen testityypin vaatimuksia, on otettava lisää näytteitä ja testattava ne. Valmistajan on toteutettava tarvittavat toimet kyseisen tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi.
 2.1 Testien luonne
 Tässä säännössä esitetyt vaatimustenmukaisuustestit koskevat fotometrisiä ominaisuuksia ja lämmön vaikutuksesta johtuvan valorajan pystysuuntaisen siirtymän todentamista.
 2.2 Testimenetelmät
 2.2.1
 Testit on yleensä suoritettava tässä säännössä esitettyjen menetelmien mukaisesti.
 2.2.2
 Valmistajan suorittamassa vaatimustenmukaisuustestissä voidaan käyttää tässä säännössä esitettyjä menetelmiä vastaavia menetelmiä tyyppihyväksyntätesteistä vastaavan toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella. Valmistajan vastuulla on osoittaa, että käytetyt menetelmät vastaavat tässä säännössä esitettyjä menetelmiä.
 2.2.3
 Kohtien 2.2.1 ja 2.2.2 soveltaminen edellyttää, että testilaite kalibroidaan säännöllisesti ja että se vastaa toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa mittausta.
 2.2.4
 Vertailumenetelminä on käytettävä kaikissa tapauksissa tämän säännön vertailumenetelmiä, erityisesti hallinnollisen tarkastuksen ja näytteenoton tarkoituksia varten.
 2.3 Näytteenotto
 Ajovalaisinnäytteet on valittava sattumanvaraisesti yhdenmukaisen erän tuotannosta. Yhdenmukaisella erällä tarkoitetaan samaa tyyppiä edustavien ajovalaisimien sarjaa, joka on määritetty valmistajan tuotantomenetelmien mukaisesti.
 Arvioinnin on yleensä kohdistuttava yksittäisten tehtaiden sarjatuotantoon. Valmistaja voi kuitenkin ryhmittää yhteen useista eri tehtaista saadut samaa tyyppiä koskevat tiedot, jos tehtaissa sovelletaan samaa laatujärjestelmää ja laadunhallintaa.
 2.4 Mitattavat ja tallennettavat fotometriset ominaisuudet
 Ajovalaisimien näytekappaleista on tehtävä fotometrisiä mittauksia säännössä määrätyistä pisteistä. Lukemat otetaan kaukovalon osalta pisteistä Emax, HV (2), HL ja HR (3), ja lähivalon osalta pisteistä B 50 L (tai R) (4), HV, 50 V, 75 R (tai L) ja 25 L2 (tai R2) (ks. liitteen 3 kuva).
 2.5 Hyväksyttävyysperusteet
 Valmistajan vastuulla on laatia testituloksista tilastollinen tutkimus ja määrittää toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella hyväksyttävyysperusteet tuotteilleen, jotta tuotteiden vaatimustenmukaisuuden todentamiselle tämän säännön 9.1 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät.
 Hyväksyttävyysperusteiden on oltava sellaiset, että 95 prosentin luotettavuustasolla liitteen 9 (ensimmäinen näytteenotto) mukaisesti suoritetun pistokokeen läpäisemisen vähimmäistodennäköisyys on 0,95.
 (1) Suluissa olevat kirjaimet viittaavat vasemmanpuoleisessa liikenteessä käytettäviksi tarkoitettuihin ajovalaisimiin.
 (2) Kun kaukovalo on rakenteellisesti yhdistetty lähivaloon, kaukovalon mittauspiste HV on sama kuin lähivalon mittauspiste HV.
 (3) HL ja HR: Pisteet suoralla ”hh” 1,125 metrin etäisyydellä pisteen HV vasemmalla ja oikealla puolella.
 (4) Katso alaviite 1.
 LIITE 9
 TARKASTAJAN SUORITTAMAA NÄYTTEENOTTOA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET
 1. YLEISTÄ
 1.1 Mekaanista ja geometrista vaatimustenmukaisuutta koskevat tämän säännön määräykset katsotaan täytetyiksi, jos eroavuudet eivät ylitä väistämättömiä valmistuspoikkeamia.
 1.2 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien fotometristen ominaisuuksien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi, jos testattaessa mittausjännitteellä 13,5 V ± 0,1 V tai muulla erikseen määritellyllä jännitteellä mikä tahansa sellainen sattumanvaraisesti valittu ajovalaisin, joka on varustettu
 joko
 6.1.3 kohdan mukaisella irrotettavalla vakiokaasupurkausvalonlähteellä (jonka valovirta voi poiketa säännössä nro 99 määritellystä vertailuvalovirrasta, jolloin valaistusarvoja on korjattava vastaavasti)
 tai
 sarjavalmisteisella kaasupurkausvalonlähteellä ja sarjavalmisteisella virranrajoittimella (jolloin valonlähteen valovirta voi poiketa nimellisvalovirrasta säännössä nro 99 määriteltyjen valonlähteen ja virranrajoittimien toleranssien takia; mitattuja valaistusarvoja voidaan tällöin korjata vastaavasti 20 prosentilla suotuisaan suuntaan)
 1.2.1
 mikään mitattu arvo ei poikkea negatiivisesti yli 20 prosentilla tässä säännössä määritellyistä arvoista.
 Häikäisyvyöhykkeellä poikkeamat saavat olla enintään seuraavat:
 B 50 L (tai R) (1)
 :
 0,20 luksia, eli 20 prosenttia
 0,30 luksia, eli 30 prosenttia
 Suoralla H/H2 (tai suoralla H/H3/H4) ja sen yläpuolella
 :
 0,30 luksia, eli 20 prosenttia
 0,45 luksia, eli 30 prosenttia
 1.2.2
 tai jos
 1.2.2.1
 tässä säännössä määrätyt arvot täyttyvät lähivalon osalta pisteessä HV (sallittu toleranssi + 0,2 luksia) ja ajovalaisimen ollessa suunnattuna samalla tavalla vähintään yhdessä pisteessä kullakin niistä alueista, jotka säteeltään 15 cm:n suuruinen ympyrä rajaa mittaustasolle (25 m:n etäisyydellä) pisteiden B 50 L (tai R) (1) (sallittu toleranssi + 0,1 luksia), 75 R (tai L), 50 V, 25 R1 ja 25 L2 ympärille, sekä lisäksi segmentillä I,
 1.2.2.2
 ja jos kaukovalon osalta pisteen HV sijaitessa alueella, jossa isoluksi on 0,75 Emax, missä tahansa tämän säännön 6.3 kohdassa määritellyssä mittauspisteessä fotometrisille arvoille saadaan + 20 prosentin toleranssi enimmäisarvojen ja – 20 prosentin toleranssi vähimmäisarvojen osalta. Viitemerkkiä ei oteta huomioon.
 1.2.3
 Jos edellä kuvattujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajovalaisimen suuntausta voidaan muuttaa sillä edellytyksellä, että sädekimpun akselia ei siirretä sivuun oikealle tai vasemmalle enempää kuin 0,5 astetta eikä ylös tai alas enempää kuin 0,2 astetta.
 1.2.4
 Jos edellä kuvattujen testien tulokset eivät vastaa vaatimuksia, ajovalaisimen testit toistetaan käyttäen toista vakiokaasupurkausvalonlähdettä tai vakiokaasupurkausvalonlähdettä ja virranrajoitinta 1.2 kohdan mukaisesti.
 1.3 Kun tarkastetaan lämmön vaikutuksesta johtuvaa valorajan pystysuuntaista siirtymää, sovelletaan seuraavaa menettelyä:
 Yksi ajovalaisinnäytteistä on testattava liitteessä 4 olevan 2.1 kohdan menettelyn mukaisesti, kun ajovalaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi liitteessä 4 olevassa 2.2.2 kohdassa kuvaillun syklin.
 Ajovalaisin katsotaan hyväksyttäväksi, jos (tämän säännön liitteen 4 kohdissa 2.1 ja 2.2 määritelty) arvo Dr on korkeintaan 1,5 mrad.
 Jos arvo on suurempi kuin 1,5 mrad mutta enintään 2,0 mrad, testataan toinen ajovalaisin, minkä jälkeen molemmista näytteistä mitattujen itseisarvojen keskiarvo saa olla enintään 1,5 mrad.
 1.4 Värikoordinaatteja koskevien vaatimusten on täytyttävä.
 1.5 Jos pystysuuntaista säätöä vaadittuun asentoon ei voida tehdä toistuvasti tämän säännön 6.2.2.3 kohdassa vahvistettujen toleranssien puitteissa, on testattava yksi näyte liitteessä 10 olevan 2 ja 3 kohdan mukaisella menettelyllä.
 2. ENSIMMÄINEN NÄYTTEENOTTO
 Ensimmäisessä näytteenotossa valitaan sattumanvaraisesti neljä ajovalaisinta. Ensimmäinen kahden valaisimen näyte merkitään A:ksi ja toinen B:ksi.
 2.1 Vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi
 2.1.1
 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen, jos ajovalaisimien mitattujen arvojen kielteiset poikkeamat ovat seuraavat:
 2.1.1.1
 Näyte A
 A1:
 yksi ajovalaisin
 0 prosenttia
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 A2:
 molemmat ajovalaisimet yli
 0 prosenttia
 mutta enintään
 20 prosenttia
 siirrytään näytteeseen B
 2.1.1.2
 Näyte B
 B1:
 molemmat ajovalaisimet
 0 prosenttia
 2.1.2
 tai jos 1.2.2 kohdan edellytykset näytteen A osalta täyttyvät.
 2.2 Vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi
 2.2.1
 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen ja valmistajaa kehotetaan saattamaan tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi, jos ajovalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat:
 2.2.1.1
 Näyte A
 A3:
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 20 prosenttia
 mutta enintään
 30 prosenttia
 2.2.1.2
 Näyte B
 B2:
 jos tulos on A2 ja
 yksi ajovalaisin yli
 0 prosenttia
 mutta enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 B3:
 jos tulos on A2 ja
 yksi ajovalaisin
 0 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 20 prosenttia
 mutta enintään
 30 prosenttia
 2.2.2
 tai jos 1.2.2 kohdan edellytykset näytteen A osalta eivät täyty.
 2.3 Hyväksyntä peruutetaan
 Vaatimustenmukaisuus on asetettava kyseenalaiseksi ja 10 kohtaa sovellettava, jos tämän liitteen kuvan 1 mukaisessa näytteenottomenettelyssä ajovalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat:
 2.3.1
 Näyte A
 A4:
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 30 prosenttia
 A5:
 molemmat ajovalaisimet yli
 20 prosenttia
 2.3.2
 Näyte B
 B4:
 jos tulos on A2 ja
 yksi ajovalaisin yli
 0 prosenttia
 mutta enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 20 prosenttia
 B5:
 jos tulos on A2 ja
 molemmat ajovalaisimet yli
 20 prosenttia
 B6:
 jos tulos on A2 ja
 yksi ajovalaisin
 0 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 30 prosenttia
 2.3.3
 tai jos 1.2.2 kohdan edellytykset näytteiden A ja B osalta eivät täyty.
 3. TOISTETTU NÄYTTEENOTTO
 Tulosten A3, B2 ja B3 tapauksessa on kahden kuukauden kuluessa ilmoituksen antamisesta suoritettava toistettu näytteenotto (kolmas näyte C ja neljäs näyte D, jotka koostuvat kahdesta valaisimesta, jotka on valmistettu sen jälkeen, kun valmistaja on saattanut tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi).
 3.1 Vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi
 3.1.1
 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien vaatimustenmukaisuutta ei aseteta kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen, jos ajovalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat:
 3.1.1.1
 Näyte C
 C1:
 yksi ajovalaisin
 0 prosenttia
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 C2:
 molemmat ajovalaisimet yli
 0 prosenttia
 mutta enintään
 20 prosenttia
 siirrytään näytteeseen D
 3.1.1.2
 Näyte D
 D1:
 jos tulos on C2 ja
 molemmat ajovalaisimet
 0 prosenttia
 3.1.2
 tai jos 1.2.2 kohdan edellytykset näytteen C osalta täyttyvät.
 3.2 Vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi
 3.2.1
 Sarjatuotantona valmistettujen ajovalaisimien vaatimustenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen ja valmistajaa kehotetaan saattamaan tuotantonsa vaatimusten mukaiseksi, jos ajovalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat:
 3.2.1.1
 Näyte D
 D2:
 jos tulos on C2 ja
 yksi ajovalaisin yli
 0 prosenttia
 mutta enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 3.2.1.2
 tai jos 1.2.2. kohdan edellytykset näytteen C osalta eivät täyty.
 3.3 Hyväksyntä peruutetaan
 Vaatimustenmukaisuus on asetettava kyseenalaiseksi ja 11 kohtaa sovellettava, jos tämän liitteen kuvan 1 mukaisessa näytteenottomenettelyssä ajovalaisimien mitattujen arvojen poikkeamat ovat seuraavat:
 3.3.1
 Näyte C
 C3:
 yksi ajovalaisin enintään
 20 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 20 prosenttia
 C4:
 molemmat ajovalaisimet yli
 20 prosenttia
 3.3.2
 Näyte D
 D3:
 jos tulos on C2 ja
 yksi ajovalaisin 0 prosenttia tai yli
 0 prosenttia
 yksi ajovalaisin yli
 20 prosenttia
 3.3.3
 tai jos 1.2.2 kohdan edellytykset näytteiden C ja D osalta eivät täyty.
 4. VALORAJAN PYSTYSUUNTAINEN SIIRTYMÄ
 Lämmön vaikutuksesta johtuvaa valorajan pystysuuntaista siirtymää todennettaessa sovelletaan seuraavaa menettelyä:
 Yksi näytettä A edustavista ajovalaisimista on tämän liitteen kuvassa 1 esitetyn näytteenottomenettelyn jälkeen testattava liitteessä 4 olevan 2.1 kohdan menettelyn mukaisesti, kun ajovalaisin on käynyt kolmesti peräkkäin läpi liitteessä 4 olevan 2.2.2 kohdassa määritellyn syklin.
 Ajovalaisin katsotaan hyväksyttäväksi, jos arvo Δr on enintään 1,5 mrad.
 Jos kyseinen arvo on yli 1,5 mrad mutta enintään 2,0 mrad, testataan toinen näytettä A edustava ajovalaisin, minkä jälkeen molemmista näytteistä mitattujen itseisarvojen keskiarvo saa olla enintään 1,5 mrad.
 Jos näyte A ei täytä edellä mainittua vaatimusta, on testattava näytteen B kaksi ajovalaisinta saman menettelyn mukaisesti. Kummankaan valaisimen arvo Δr ei saa olla suurempi kuin 1,5 mrad.
 Kuva 1
 (1) Suluissa olevat kirjaimet viittaavat vasemmanpuoleisessa liikenteessä käytettäviksi tarkoitettuihin ajovalaisimiin.
 LIITE 10
 Lähivaloa tuottavien ajovalaisimien valorajan todentaminen laitteiden avulla
 1. YLEISTÄ
 Tämän säännön 6.2.2.4 kohtaa sovellettaessa valorajan laatu on testattava tämän liitteen 2 kohdan mukaisesti, ja laitteiden avulla tapahtuva valokeilan säätö pysty- ja vaakasuunnassa on tehtävä 3 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
 Ennen valorajan laadun mittausta ja laitteiden avulla tapahtuvaa suuntausta on suoritettava tämän säännön 6.2.2.1 ja 6.2.2.2 kohdan mukainen silmämääräinen esisuuntaus.
 2. VALORAJAN LAADUN MITTAAMINEN
 Vähimmäisterävyyden määrittämiseksi on tehtävä valorajan vaakasuuntaisen osan pyyhkäisymittaus alhaalta ylös 0,05 asteen välein siten, että mittausetäisyys on
 a)
 10 metriä, kun käytetään anturia, jonka läpimitta on noin 10 mm, tai
 b)
 25 metriä, kun käytetään anturia, jonka läpimitta on noin 30 mm.
 Käytetty mittausetäisyys on mainittava ilmoituslomakkeen 9 kohdassa (ks. tämän säännön liite 1).
 Enimmäisterävyyden määrittämiseksi on tehtävä valorajan vaakasuuntaisen osan pyyhkäisymittaus alhaalta ylös 0,05 asteen välein siten, että mittausetäisyys on 25 metriä ja käytetään anturia, jonka läpimitta on noin 30 mm.
 Valorajan laadun katsotaan olevan hyväksyttävä, jos ainakin yksi mittaussarja vastaa 2.1–2.3 kohdan vaatimuksia.
 2.1 Näkyvissä saa olla vain yksi valoraja. (1)
 2.2 Valorajan terävyys
 Terävyyskerroin G määritellään suorittamalla valorajan vaakasuuntaisen osan pyyhkäisymittaus alhaalta ylös 2,5 asteen etäisyydellä suorasta VV ja käyttämällä seuraavaa kaavaa:
 G = (log Eβ – log E(β + 0,1°)), jossa β = sijainti pystysuunnassa asteina.
 G:n arvon on oltava vähintään 0,13 (vähimmäisterävyys) ja enintään 0,40 (enimmäisterävyys).
 2.3 Lineaarisuus
 Vaakasuuntaisen valorajan sen osan, jota käytetään pystysäädössä, on oltava vaakasuora alueella, joka sijoittuu 1,5–3,5 asteen etäisyydelle suorasta VV (ks. kuva 1).
 a)
 Valorajan käyrän käännepisteet pystylinjoilla, jotka sijaitsevat 1,5 ja 2,5 ja 3,5 asteen etäisyydellä suorasta VV, on määritettävä seuraavalla kaavalla:
 (d2 (log E) / dβ2 = 0).
 b)
 Käännepisteiden välinen suurin etäisyys pystysuunnassa saa olla enintään 0,2 astetta.
 3. PYSTY- JA VAAKASÄÄTÖ
 Jos valoraja on tämän liitteen 2 kohdassa vahvistettujen laatuvaatimusten mukainen, valokeilan säätö voidaan tehdä laitteiden avulla.
 Kuva 1
 Valorajan laadun mittaus
 3.1 Pystysuuntainen säätö
 Valorajan vaakasuuntaisen osan ylitse tehdään pyyhkäisymittaus pystysuunnassa suoran B alapuolelta ylöspäin kohdassa, joka on 2,5 asteen etäisyydellä suorasta VV. Käännepiste (jossa d2 (log E) / dv2 = 0) määritetään ja sijoitetaan suoralle B kohtaan, joka on 1 prosentin etäisyydellä suoran HH alapuolella.
 3.2 Vaakasuuntainen säätö
 Hakijan on ilmoitettava jompikumpi seuraavista vaakasuuntausmenetelmistä:
 a)
 Suoraan 0,2 D perustuva menetelmä (ks. kuva 2).
 Yhdellä vaakasuuntaisella suoralla, jonka sijainti on 0,2° D, tehdään pyyhkäisymittaus 5 asteen etäisyydellä oikealla ja 5 asteen etäisyydellä vasemmalla puolella sijaitsevien pisteiden välillä heti sen jälkeen, kun valaisin on suunnattu pystysuunnassa. Enimmäiskaltevuus G, joka määritellään kaavalla G = (log Eβ – log E(β + 0.1°)), jossa β on sijainti vaakasuunnassa asteina, ei saa olla pienempi kuin 0,08.
 Suoralla 0,2 D olevan käännepisteen on sijaittava suoralla A.
 Kuva 2
 Pysty- ja vaakasäätö laitteiden avulla – vaakasuuntainen pyyhkäisymittaus
 b)
 Kolmen suoran menetelmä (ks. kuva 3)
 Kun valaisin on suunnattu pystysuunnassa, tehdään pyyhkäisymittaus välillä 2° D – 2° U kolmella pystysuuntaisella suoralla, jotka sijaitsevat kohdissa 1°R, 2°R ja 3°R. Enimmäiskaltevuudet G, jotka määritellään kaavalla
 G = (log Eβ – log E(β + 0.1°))
 jossa β on sijainti pystysuunnassa asteina, eivät saa olla pienempiä kuin 0,08. Edellä tarkoitetuilla kolmella suoralla olevien käännepisteiden perusteella piirretään suora viiva. Tämän viivan ja pystysuuntausta tehtäessä saadun suoran B leikkauskohdan on sijaittava suoralla V.
 Kuva 3
 Pysty- ja vaakasäätö laitteiden avulla – kolmen suoran pyyhkäisymittaus
 (1) Tätä kohtaa on muutettava, kun objektiivinen testausmenetelmä on käytettävissä.
 LIITE 11
 LED-moduuleja ja niitä sisältäviä ajovalaisimia koskevat vaatimukset
 1. YLEISET VAATIMUKSET
 1.1 Jokaisen testattavaksi toimitetun LED-moduulinäytteen on vastattava sitä koskevia tämän säännön vaatimuksia, kun testaus tehdään käyttäen mukana mahdollisesti toimitettuja elektronisia valonlähteen säätölaitteita.
 1.2 LED-moduulien on oltava sellaisia, että ne pysyvät hyvässä toimintakunnossa tavanomaisessa käytössä. Niissä ei myöskään saa ilmetä suunnittelu- tai valmistusvirheitä.
 1.3 LED-moduulien on oltava asiattomalta käsittelyltä suojattuja.
 1.4 Irrotettavien LED-moduulien on oltava rakenteeltaan sellaisia, että
 1.4.1
 jos LED-moduuli poistetaan ja korvataan toisella hakijan toimittamalla moduulilla, jossa on sama valonlähteen tunnistuskoodi, ajovalaisimen fotometriset vaatimukset täyttyvät;
 1.4.2
 samassa valaisinrungossa olevia LED-moduuleja, joiden valonlähteen tunnistuskoodit ovat erilaiset, ei voida vaihtaa keskenään.
 1.5 Elektroniset valonlähteen säätölaitteet voivat olla osana LED-moduuleja.
 2. VALMISTUS
 2.1 LED-moduulien valodiodit on varustettava sopivilla kiinnitysosilla.
 2.2 Kiinnitysosien on oltava kestäviä ja niiden on kiinnityttävä tukevasti valodiodeihin ja LED-moduuliin.
 3. TESTAUSOLOSUHTEET
 3.1 Soveltamisala
 3.1.1 Kaikki näytteet on testattava 4 kohdan mukaisesti.
 3.1.2 LED-moduuleissa käytettävien valonlähteiden on oltava säännössä nro 48 olevassa 2.7.1 kohdassa tarkoitettuja valodiodeja, varsinkin näkyvää säteilyä tuottavien elementtien osalta. Muunlaisia valonlähteitä ei sallita.
 3.2 Testausolosuhteet
 3.2.1 LED-moduulien testaus
 Kaikki näytteet on testattava tämän säännön 6.2.4.4 kohdassa määritellyissä olosuhteissa. Ellei tässä liitteessä muuta määrätä, LED-moduulit on testattava valmistajan toimittaman ajovalaisimen sisällä.
 3.2.2 Ympäristön lämpötila
 Sähköisiä ja fotometrisia ominaisuuksia mitattaessa ajovalaisinta on käytettävä kuivassa ja ilmavirrattomassa ympäristössä, jonka lämpötila on 23 ± 5 °C.
 3.3 Vanhennus
 Hakijan pyynnöstä LED-moduulia on käytettävä 15 tunnin ajan, minkä jälkeen se on jäähdytettävä ympäristön lämpötilaan ennen tässä säännössä määriteltyjen testien aloittamista.
 4. ERITYISVAATIMUKSET JA -TESTIT
 4.1 UV-säteily
 LED-moduulin tuottaman UV-säteilyn on oltava sellaista, että
 jossa:
 S(l)(yksikkö: 1) on spektrinen painotuskerroin;
 km = 683 lm/W on säteilyn valotehon enimmäisarvo.
 (Muiden symbolien selitykset säännön nro 112 liitteessä 9 olevassa 4.1.1 kohdassa.)
 Tämä arvo lasketaan yhden nanometrin välein. UV-säteilyarvo painotetaan seuraavassa UV-taulukossa esitettyjen arvojen mukaisesti.
 l
 S(l)
 250
 0,430
 255
 0,520
 260
 0,650
 265
 0,810
 270
 1,000
 275
 0,960
 280
 0,880
 285
 0,770
 290
 0,640
 295
 0,540
 300
 0,300
 305
 0,060
 310
 0,015
 315
 0,003
 320
 0,001
 325
 0,00050
 330
 0,00041
 335
 0,00034
 340
 0,00028
 345
 0,00024
 350
 0,00020
 355
 0,00016
 360
 0,00013
 365
 0,00011
 370
 0,00009
 375
 0,000077
 380
 0,000064
 385
 0,000530
 390
 0,000044
 395
 0,000036
 400
 0,000030
 UV-taulukko: Arvot ovat IRPA/INIRC-komission ohjeen Guidelines on limits of exposure to ultraviolet radiation mukaiset. Aallonpituudet (nanometreinä) ovat edustavia. Muut arvot on interpoloitava.