type: wikipedia

text:
Ο Γιοσίκι Χαγιάσι (), 20 Νοεμβρίου 1965) είναι γνωστός Ιάπωνας μουσικός, συνθέτης και παραγωγός, γνωστός περισσότερο ως ο ντράμερ, πιανίστας και ιδρυτής της ιαπωνικής ροκ μπάντας, X Japan.
 Ο Γιοσίκι Χαγιάσι γεννήθηκε στην Τατεγιάμα της Ιαπωνίας. Δημιούργησε τους X Japan μαζί με τον τραγουδιστή τους, Τοσίμιτσου «Τόσι» Ντεγιάμα (出山利三, Toshimitsu "Toshi" Deyama) το 1982. Τέσσερα χρόνια αργότερα, δημιούργησε την δική του ανεξάρτητη δισκογραφική εταιρία, την Extasy Records, έτσι ώστε να κυκλοφορεί τους δίσκους των X Japan. Το απόγειο της καριέρας τους ήρθε το 1989, με την κυκλοφορία του δίσκου τους, Blue Blood. Μετά από τρία albums, και πάρα πολλές περιοδείες, η μπάντα διαλύθηκε το 1997.
 Εκτός από την δραστηριότητα του στους X Japan, ο Yoshiki έχει συνεργαστεί με αρκετούς καταξιωμένους καλλιτέχνες, όπως τον ντράμερ των Queen, Ρότζερ Τέιλορ, τον παραγωγό των Beatles, Τζορτζ Μάρτιν, καθώς και είχε μια συμμετοχή σε ένα παγκόσμιο tribute album στους KISS, το Kiss My Ass. Ως παραγωγός, έχει προωθήσει μέσω της Extasy Records πολλές τότε πρωτοεμφανιζόμενες μπάντες, όπως τους Luna Sea, τους Glay και τους Zi:Kill.
 Μετά την διάλυση των X Japan, το επόμενο του βήμα ήταν η δημιουργία ενός νέου project, όπου εξελίχθηκε στους Violet UK, μία μπάντα που περιλαμβάνει ολοκληρωμένη ορχήστρα, πλήκτρα, κ.ά.
 Μέχρι στιγμής η μπάντα δεν έχει κάποια επίσημη δισκογραφική κυκλοφορία, παρά μόνο έχουν κάνει μία συναυλία το 2002, όπου κυκλοφόρησε σε DVD το 2005 (όπου περιελάμβανε ορχηστρικές εκτελέσεις παλαιότερων κομματιών των X Japan, καθώς και δουλειά γραμμένη αποκλειστικά για τους Violet UK).
 Παραπομπές
 Εξωτερικοί σύνδεσμοι
 Yoshiki Foundation America website
 Y Wine website
 Yoshiki Jewelry website
 Ιάπωνες πιανίστες
 Ιάπωνες συνθέτες


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0572(02)
 Návrh nařízení Rady o provádění dohody uzavřené ES v návaznosti na jednání v rámci článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994, kterým se mění a doplňuje příloha I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku /* KOM/2006/0572 konecném znení - ACC 2006/0189 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 4.10.2006KOM(2006) 572 v konečném znění2006/0188 (ACC)2006/0189 (ACC)NávrhROZHODNUTÍ RADYo uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikouNávrhNAŘÍZENÍ RADYo provádění dohody uzavřené ES v návaznosti na jednání v rámci článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994, kterým se mění a doplňuje příloha I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku(předložen Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. V souvislosti s rozšířením celní unie zavazují ustanovení článku XXIV.6 dohody GATT Evropská společenství zahájit jednání se třetími zeměmi, které mají práva k vyjednávání v jakékoli přistupující členské zemi, s cílem dohodnout se na vyrovnání, jestliže přijetí vnějšího celního režimu ES způsobí zvýšení cel nad úroveň, ke které se přistupující země u WTO zavázala, a brát „náležitý zřetel na snížení cel u stejných celních položek učiněné ostatními zakladateli celní unie při jejím založení“.2. Dne 22. března 2004 Rada zmocnila Komisi k zahájení jednání podle článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994 (návrh Komise COM 6792/04 WTO 34).3. Komise během jednání konzultovala výbor zřízený podle článku 133 Smlouvy a vedla jednání ve smyslu směrnic pro vyjednávání vydaných Radou.4. Komise jednala se členy WTO, kteří mají práva k vyjednávání, s ohledem na zrušení zvláštních koncesí ve vztahu ke zrušení platnosti listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maďarské republiky, Polské republiky, Republiky Malta, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropskému společenství.5. Jednání dospěla k dohodě ve formě výměny dopisů s Argentinskou republikou.6. Tímto návrhem se Rada žádá, aby uvedenou dohodu schválila.2006/0188 (ACC)NávrhROZHODNUTÍ RADYo uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikouRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2 této Smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:1. Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropskému společenství zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994.2. Komise během jednání konzultovala výbor zřízený podle článku 133 Smlouvy a vedla jednání ve smyslu směrnic pro vyjednávání vydaných Radou.3. Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou. Tato dohoda by měla být schválena,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou o zrušení zvláštních koncesí v souvislosti se zrušením platnosti listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu přistoupení k Evropskému společenství se tímto schvaluje jménem Společenství.Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů, na kterou odkazuje článek 1, zavazující Společenství.V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněDOHODAve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikouo změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu přistoupení k Evropskému společenstvíDopis Evropských společenstvíV Bruselu dne [...]Vážený pane,v návaznosti na zahájení jednání mezi Evropskými společenstvími (ES) a Argentinskou republikou podle článku XXIV.6 a článku XXVIII dohody GATT z roku 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k ES, bylo mezi ES a Argentinou s ohledem na ukončení jednání zahájených po oznámení ES ze dne 19. ledna 2004 Světové obchodní organizaci v souladu s článkem XXIV.6 dohody GATT z roku 1994 dohodnuto následující:ES souhlasí, že do svých listin pro celní území ES 25 zahrnou i koncese, které byly součástí jejich předchozích listin.ES souhlasí, že do svých listin pro ES 25 zahrnou koncese obsažené v příloze k této dohodě.Tato dohoda vstoupí v platnost dnem, kdy po uvážení smluvních stran a v souladu s jejich vlastními postupy obdrží ES od Argentinské republiky řádně vyhotovený dopis o dohodě. ES vyvine veškeré úsilí, aby zajistila, že příslušná prováděcí opatření budou zavedena do 1. října 2006 a v každém případě nejpozději do 1. ledna 2007.Za Evropské společenstvíDOHODAve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikouo změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu přistoupení k Evropským společenstvím.Dopis Argentinské republikyV Bruselu dne [...]Vážený pane,odkazuji se na Váš dopis, který uvádí:„v návaznosti na zahájení jednání mezi Evropskými společenstvími (ES) a Argentinskou republikou podle článku XXIV.6 a článku XXVIII dohody GATT z roku 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k ES, bylo mezi ES a Argentinou s ohledem na ukončení jednání zahájených po oznámení ES ze dne 19. ledna 2004 Světové obchodní organizaci v souladu s článkem XXIV.6 dohody GATT z roku 1994 dohodnuto následující:ES souhlasí, že do svých listin pro celní území ES 25 zahrnou i koncese, které byly součástí jejich předchozích listin.ES souhlasí, že do svých listin pro ES 25 zahrnou koncese obsažené v příloze k této dohodě.Tato dohoda vstoupí v platnost dnem, kdy po uvážení smluvních stran a v souladu s jejich vlastními postupy obdrží ES od Argentinské republiky řádně vyhotovený dopis o dohodě. ES vyvine veškeré úsilí, aby zajistila, že příslušná prováděcí opatření budou zavedena do 1. října 2006 a v každém případě nejpozději do 1. ledna 2007.“Mám tu čest Vám tímto vyjádřit souhlas své vlády.Za Argentinskou republikuPŘÍLOHA03042096: Nižší celní sazba ve výši 11,4 % bude platit po dobu tří let nebo tak dlouho, dokud se nesplní výsledky stanovené pro výši cel při jednání o rozvojové agendě z Dohá podle toho, která skutečnost nastane dříve.03037996: Nižší celní sazba ve výši 12,4 % bude platit po dobu tří let nebo tak dlouho, dokud se nesplní výsledky stanovené pro výši cel při jednání o rozvojové agendě z Dohá podle toho, která skutečnost nastane dříve.- U hovězího masa, zmrazeného; neoddělených nebo oddělených předních čtvrtí; vykostěných a poživatelných drobů hovězích, mražených zvýšit objem celních kvót na 4 003 tun ( erga omnes ). Dovezené maso se použije ke zpracování (čísla položky v sazebníku 0202 2030, 0202 30, 0206 2991).- U mléka sušeného odstředěného (číslo položky v sazebníku 04021019) zvýšit objem celních kvót na 537 tun ( erga omnes ).- U jablek (číslo položky v sazebníku ex 0808 1080) zvýšit objem celních kvót na 96 tun ( erga omnes ).- U kukuřice (čísla položky v sazebníku 10051090 a 10059000) začít používat celní kvótu 24 2074 tun ( erga omnes ) s celní sazbou 0 %.- U ovocné šťávy (čísla položky v sazebníku 20091111, 20091119, 20091911, 20091919, 20092911, 20092919, 20093911, 20093919, 20094911, 20094919, 20097911, 20097919, 20098011, 20098019, 20098034, 20098035, 20098036, 20098038, 20099011, 20099019, 20099021 a 20099029) začít používat celní kvótu 7 044 tun ( erga omnes ) s celní sazbou 20%.- U vína (čísla položky v sazebníku 22042965 a 22042975) začít používat celní kvótu 20 000 hl ( erga omnes ) s celní sazbou 8 EUR/hl.- U vína (čísla položky v sazebníku 2204 2179 a 2204 2180) začít používat celní kvótu 40 000 hl ( erga omnes ) s celní sazbou 10 EUR/hl.- U vermutu (číslo položky v sazebníku 2205 9010) začít používat celní kvótu 13 810 hl ( erga omnes ) s celní sazbou 7 EUR/hl.Pro všechny uvedené položky platí přesný popis celního sazebníku pro ES 15.- Upravit definici celní sazby ES o objemu 11 000 tun vykostěného „vysoce jakostního“ masa: „kusy hovězího masa získané výhradně ze zvířat pocházejících z pastevního chovu, ve věku mezi dvaadvaceti a čtyřiadvaceti měsíci, se dvěma trvalými řezáky, jejichž živá hmotnost při porážce nepřesahuje 460 kilogramů, speciální nebo vysoké jakosti, nazývané „speciální kusy hovězího masa“, v lepenkových obalech „special boxed beef“; tyto kusy mohou být označeny „sc“ (special cuts)“ na „vykostěné vysoce jakostní hovězí maso, čerstvé, chlazené nebo zmrazené“, dodavatelská země Argentina.FINANČNÍ VÝKAZ |DATUM: 11.7.2006 |1. | ROZPOČTOVÝ OKRUH: Kapitola 10 – Zemědělské poplatky Kapitola 12 – Cla | POLOŽKY: 973,1 mil EUR |2. | NÁZEV: Návrh rozhodnutí Rady o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinou týkající se vyrovnání, které je stanoveno článkem XXIV.6 dohody GATT z roku 1994. |3. | PRÁVNÍ ZÁKLAD: Článek 133 Smlouvy |4. | CÍLE: Dosáhnout souladu s článkem XXIV.6 dohody GATT z roku 1994 v souvislosti s rozšířením celní unie od 1. května 2004 |5. | FINANČNÍ DOPADY | OBDOBÍ 12 MĚSÍCŮ (v milionech EUR) | BĚŽNÝ FINANČNÍ ROK [n] (v milionech EUR) | NÁSLEDUJÍCÍ FINANČNÍ ROK [n+1] (v milionech EUR) |5.0 | VÝDAJE - FINANCOVANÉ Z ROZPOČTU ES (NÁHRADY/INTERVENCE) - VNITROSTÁTNÍCH ORGÁNŮ - JINÝCH SUBJEKTŮ |5.1 | PŘÍJMY - VLASTNÍ ZDROJE ES (DÁVKY/CLA) - VNITROSTÁTNÍ | 973,1 mil EUR |[n+2] | [n+3] | [n+4] | [n+5] |5.0.1 | ODHADOVANÉ VÝDAJE |5.1.1 | ODHADOVANÉ PŘÍJMY |5.2 | METODA VÝPOČTU: |6.0 | MŮŽE BÝT PROJEKT FINANCOVÁN Z POLOŽEK ZAČLENĚNÝCH V PŘÍSLUŠNÉ KAPITOLE STÁVAJÍCÍHO ROZPOČTU? | ANO/NE |6.1 | MŮŽE BÝT PROJEKT FINANCOVÁN PŘEVODEM MEZI KAPITOLAMI STÁVAJÍCÍHO ROZPOČTU? | ANO/NE |6.2 | BUDE POTŘEBA DODATEČNÝ ROZPOČET? | NE |6.3 | BUDE POTŘEBA ZAČLENIT POLOŽKY DO BUDOUCÍCH ROZPOČTŮ? | NE |POZNÁMKY: |DŮVODOVÁ ZPRÁVA4. Odkazuje se na rozhodnutí Rady XXXX o uzavření dohody s Argentinskou republikou v návaznosti na jednání v rámci článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994.5. Tímto návrhem nařízení Rady se provádí uvedená dohoda uzavřená Společenstvím.2006/0189 (ACC)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo provádění dohody uzavřené ES v návaznosti na jednání v rámci článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994, kterým se mění a doplňuje příloha I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníkuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[1],vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízením Rady (EHS) č. 2658/1987(1) se zavedla nomenklatura zboží (dále jen „kombinovaná nomenklatura“) a stanovily se smluvní celní sazby společného celního sazebníku.(2) Svým rozhodnutím XX/XXX/ES o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou schválila Rada jménem Společenství výše uvedenou dohodu s cílem uzavřít jednání zahájená v souladu s článkem XXIV.6 dohody GATT z roku 1994,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1V příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění celní povinnosti a doplňují se objemy uvedené v příloze k tomuto nařízení.Článek 2Ve třetí části (Celní kvóty WTO, jež mají být používány příslušnými orgány Společenství), v oddílu III se příloha 7 mění takto:a) Upravit definici celní sazby ES o objemu 11 000 tun vykostěného „vysoce jakostního“ masa: „kusy hovězího masa získané výhradně ze zvířat pocházejících z pastevního chovu, ve věku mezi dvaadvaceti a čtyřiadvaceti měsíci, se dvěma trvalými řezáky, jejichž živá hmotnost při porážce nepřesahuje 460 kilogramů, speciální nebo vysoké jakosti, nazývané „speciální kusy hovězího masa“, v lepenkových obalech „special boxed beef“; tyto kusy mohou být označeny „sc“ (special cuts)“ na „vykostěné vysoce jakostní hovězí maso, čerstvé, chlazené nebo zmrazené“.b) ve sloupci „Ostatní podmínky“ se vkládá text: „Dodavatelská země Argentina“.Článek 3Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHAAniž jsou dotčena pravidla pro výklad kombinované nomenklatury, považuje se popis produktů pouze za orientační a působnost koncesí se v rámci této přílohy určuje zněním kódů KN platných ke dni přijetí tohoto nařízení. Je-li před kódem KN uvedeno „ex“, určuje se působnost koncese současně zněním kódu KN a odpovídajícím popisem.Část II Celní sazebník |Kód KN | Popis zboží | Celní sazba |03042094 | Mražené rybí filé z jiných než čerstvých ryb | Nižší celní sazba 11,4 % (1) |03037998 | Ostatní mražené mořské ryby s výjimkou rybího filé a jiného rybího masa uvedeného pod číslem 0304 s výjimkou jater, jiker a mlíčí | Nižší celní sazba 12,4 % (1) |Číslo položky v sazebníku020230 02062991 | Hovězí maso, zmrazené; neoddělené nebo oddělené přední čtvrti; vykostěné Poživatelné droby hovězí, mražené; okruží a bránice. Dovezené maso se použije ke zpracování. | Objem celních kvót se zvýší o 4 003 tun (erga omnes) |Číslo položky v sazebníku 04021019 | Mléko sušené odstředěné | Objem celních kvót se zvýší o 537 tun (erga omnes) |Číslo položky v sazebníku ex 08081080 | Jablka | Objem celních kvót se zvýší o 96 tun (erga omnes) |Čísla položky v sazebníku 10051090 10059000 | Kukuřice | Začít používat celní kvótu 24 2074 tun (erga omnes) s celní sazbou 0 % |Čísla položky v sazebníku 20091111 20091119 20091911 20091919 20092911 20092919 20093911 20093919 20094911 20094919 20097911 20097919 20098011 20098019 20098034 20098035 20098036 20098038 20099011 20099019 20099021 20099029 | Ovocná šťáva | Začít používat celní kvótu 7 044 tun (erga omnes) s celní sazbou 20 % |Čísla položky v sazebníku 22042965 22042975 | Víno | Začít používat celní kvótu 20 000 hl (erga omnes) s celní sazbou 8 EUR/hl |Čísla položky v sazebníku 22042179 22042180 | Víno | Začít používat celní kvótu 40 000 hl (erga omnes) s celní sazbou 10 EUR/hl |Číslo položky v sazebníku 22059010 | Vermut | Začít používat celní kvótu 13 810 hl (erga omnes) s celní sazbou 7 EUR/hl |(1) Výše uvedená nižší sazba bude platit po dobu tří let nebo tak dlouho, dokud se nesplní výsledky stanovené pro výši cel při jednání o rozvojové agendě z Dohá podle toho, která skutečnost nastane dříve.Pro všechny uvedené položky platí přesný popis celního sazebníku pro ES 15.[1] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].


text:
Semele. Eine lyrische Operette von zwei Szenen. ist ein Singspiel von Friedrich Schiller. Es wurde im Musen-Almanach Anthologie auf das Jahr 1782 veröffentlicht. Anhand eines Raubdruckes aus dem Jahr 1800 redigierte Schiller das Stück, rückte jedoch von einer Neuveröffentlichung ab. Nach seinem Tod veröffentlichte der Freund und Förderer Christian Gottfried Körner die überarbeitete Fassung 1807 im fünften Band der Reihe Theater von Schiller im Cotta-Verlag.
 Die Vorlage für das Werk bildet das dritte Buch der Metamorphosen des Ovids. Die eifersüchtige Juno überredet in der Gestalt der Amme Beroe die thebanische Königstochter Semele zu einer Begegnung mit dem Liebhaber. Nachdem Zeus seiner Geliebten den Wunsch ihn sehen zu dürfen erfüllt, wird diese augenblicklich von seinem Glanz vernichtet.
 Inhalt
 1. Szene
 Juno will sich an Semele, der Geliebten ihres Gatten Zeus rächen. Dafür nimmt sie die Gestalt der Amme Beroe an. Semele soll Zeus wahre Gestalt erfahren, um sich zu vergewissern, dass es sich bei ihrem Geliebten wirklich um den Göttervater handelt. Semele willigt ein und erzählt, dass sich der Gott auch über die Eifersucht seiner Gattin mokiert. Schließlich macht sich die Prinzessin über die scheinbar abwesende Gattin lustig und maßt sich an, die Götter zu verspotten.
 2. Szene
 Der verliebte Zeus gebietet seinem Sohn Hermes den Griechen für ihre Opfergaben mit reicher Ernte zu danken. Als er Semele trifft, unterstellt sie ihm Betrug. Obwohl Zeus einen Regenbogen zaubert und den Wechsel von Tag zu Nacht beschleunigt, zeigt sich Semele weiterhin unberührt. Nachdem sie Zeus einen Wunsche sowie dessen unbedingte Erfüllung entlockt hatte; der Gott schwor es beim Fluss Styx, fordert sie ihn auf, sich zu zeigen. Zeus kommt der Bitte nach.
 Rezeption
 Schiller selbst verwarf 1789 in einem Brief an seiner späteren Ehefrau Charlotte von Schiller das Werk: „Dass Sie der Semele erwähnen, hat mich ordentlich erschreckt. Mögen mir`s Apoll und seine neun Musen vergeben, dass ich mich so gröblich an ihnen versündigt habe!“ Ursprünglich hätte Johann Rudolf Zumsteeg das Stück vertonen sollen. Johann Andreas Streicher verfasste in seiner Schrift Schillers Flucht von Stuttgart nach Mannheim und Aufenthalt in Mannheim von 1782-1785 eine Erinnerung, darin er Schillers Semele wegen der technischen Möglichkeiten des Theaters als unaufführbar betrachtete. 1887 vertonte Franz Curti das Libretto.
 Nachfolgende Autoren übernahmen teilweise Schillers negative Einschätzung. Gustav Schwab wertete die Weigerung Schillers, die Operette Semele in der Ausgabe seiner Dramen aufzunehmen, als Konsequenz einer ästhetischen Reife. In seinem Werk Friedrich Schiller als Mensch, Geschichtschreiber, Denker und Dichter meinte der Journalist Karl Grün: „Das ganze ist durchaus eine Mißgeburt, aus einer griechischen Statue und einer Schiller`schen Gefühlsfratze zusammengewachsen, ungenießbar und abschreckend.“ Dagegen urteilte der Biograph Peter-André Alt: „Mag der Text auch durch eine dramaturgisch einfache Grundkonstruktion getragen werden, so hat er doch seinen künstlerischen Reiz. Schiller gelingt es, dem mythischen Stoff eine eigene Handschrift einzuprägen. [...] Mit der Semele hat der junge Schiller sein erstes literarisches Meisterstück vorgelegt, das die anderen Arbeiten der Anthologie in den Hintergrund drängt.“ Günter Oesterle sieht Schillers spätere Ablehnung in dessen Hinwendung zur Klassik begründet.
 Die Uraufführung im Königlichen Schauspielhaus Berlin fand eine gute Resonanz. Laut Richard von Kralik habe es sich aber lediglich um ein Achtungserfolg gehandelt.
 Literatur
 Textausgaben
 Friedrich Schiller: Theater von Schiller. Band 5. Cotta, 1807, S. 389–420.
 Friedrich Schiller: Semele. In: Schiller. Werke in drei Bänden. Bd.2. Hanser, München 1966, S. 1033–1052.
 Sekundärliteratur
 Ludwig Finscher: Was ist eine lyrische Operret? Anmerkungen zu Schillers "Semele". In: (Hrsg.) Achim Aurnhammer: Schiller und die höfische Welt. Gruyter, Tübingen 1990, ISBN 3-484-10649-2, S. 152–155.
 Ingo Müller: Dramatische Intrige und musikalische Gegenwärtigkeit. Zur Frage der Intermedialität von Friedrich Schillers "lyrischer Operette" "Semele". In: (Hrsg.) Wilfried Barner: Jahrbuch der Deutschen Schillergesellschaft. Internationales Organ für Neuere Deutsche Literatur. Band 57. Wallstein Verlag, Göttingen 2013, ISBN 978-3-8353-1322-4, S. 75–104.
 Günter Oesterle: Exaltationen der Natur. Friedrich Schillers "Semele" als Poetik tödlicher Ekstase. In: Georg Braungart (Hrsg.): Schillers Natur, Leben, Denken und literarisches Schaffen. Meiner, Hamburg 2005, ISBN 3-7873-1770-8, S. 209–220.
 Karl Pestalozzi: Dichtung als verborgene Theologie im 18. Jahrhundert. Lavaters religiöses Drama "Abraham und Isaak" und Schillers Operette "Semele". Gruyter, Berlin 2012, ISBN 978-3-11-029448-4.
 Weblinks
 Einzelnachweise
 Werk von Friedrich Schiller
 Literarisches Werk
 Literatur (Deutsch)
 Literatur (18. Jahrhundert)
 Drama


text:
Internacionála je mezinárodní hymna dělnického hnutí, spojovaná především s komunismem, zpívaná ale i v socialistických, sociálně demokratických a anarchistických kruzích. Jde o jeden z nejvýznamnějších symbolů levice.
 Originální francouzskou verzi L'Internationale napsal komunardský básník Eugène Pottier (1816–1887) v roce 1871, v době krvavého potlačení komuny. Text písně líčí sociální nespravedlnost, hladovějící a utiskované dělníky, a vyzývá je ke vzpouře. V roce 1887 byla zveřejněna ve sbírce Pottierových básní Revoluční zpěvy. O rok později se sbírka dostala do rukou dělnického skladatele Pierra Degeytera v Lille, který na text Internacionály napsal hudební doprovod. Píseň byla vydána nakladatelstvím Dělnická lyra bez uvedení jména skladatele, kterému hrozila ztráta zaměstnání. Zpívala se na odborářských slavnostech a dělnických shromážděních v severní Francii. V roce 1904 ji francouzští delegáti představili na amsterdamském sjezdu II. internacionály a od té doby se Internacionála stala hymnou mezinárodního dělnického hnutí.
 Originální francouzská verze má šest slok, ve většině jazyků včetně češtiny se ale používají jen první a poslední sloka. Byla přeložena do mnoha jazyků, česká slova jsou dílem Antonína Macka (1872–1923) a Josefa Skaláka (1874–1968). Ruská verze v překladu Arkadije Koce byla hymnou SSSR až do roku 1944, kdy byla nahrazena novou sovětskou hymnou.
 Text francouzské verze
 Úplná verze ze sbírky Revoluční zpěvy (1887) :Debout! les damnés de la terre!
 Debout! les forçats de la faim!
 La raison tonne en son cratère,
 C'est l'éruption de la fin.
 Du passé faisons table rase,
 Foule esclave, debout! debout!
 Le monde va changer de base:
 Nous ne sommes rien, soyons tout!
 refrén
 C'est la lutte finale
 Groupons-nous, et demain,
 L'Internationale,
 Sera le genre humain.
 L’État opprime et la loi triche,
 L’impôt saigne le malheureux;
 Nul devoir ne s’impose au riche,
 Le droit du pauvre est un mot creux.
 C’est assez languir en tutelle,
 L’égalité veut d’autres lois :
 « Pas de droits sans devoirs, dit-elle,
 Égaux, pas de devoirs sans droits ! »
 refrén
 Hideux dans leur apothéose,
 Les rois de la mine et du rail,
 Ont-ils jamais fait autre chose,
 Que dévaliser le travail ?
 Dans les coffres-forts de la bande,
 Ce qu’il a créé s’est fondu.
 En décrétant qu’on le lui rende,
 Le peuple ne veut que son dû.
 refrén
 Les Rois nous saoûlaient de fumées,
 Paix entre nous, guerre aux tyrans !
 Appliquons la grève aux armées,
 Crosse en l’air et rompons les rangs !
 S’ils s’obstinent, ces cannibales,
 À faire de nous des héros,
 Ils sauront bientôt que nos balles
 Sont pour nos propres généraux.
 refrén
 Il n'est pas de sauveurs suprêmes,
 Ni Dieu, ni César, ni tribun,
 Producteurs sauvons-nous nous-mêmes!
 Décrétons le salut commun!
 Pour que le voleur rende gorge,
 Pour tirer l'esprit du cachot,
 Soufflons nous-mêmes notre forge,
 Battons le fer quand il est chaud!
 refrén
 Ouvriers, Paysans, nous sommes
 Le grand parti des travailleurs;
 La terre n'appartient qu'aux hommes,
 L'oisif ira loger ailleurs.
 Combien de nos chairs se repaissent!
 Mais si les corbeaux, les vautours,
 Un de ces matins disparaissent,
 Le soleil brillera toujours!
 refrén
 Pozn. Existuje ručně psaná verze básně, starší než finální verze vytištěná v roce 1887. Byla zveřejněna v roce 1990 ve Francii.
 Zajímavosti
 Zakázaná sloka
 Pottierova Internacionála měla v původním znění šest slok. Tištěno však bylo zpravidla jen pět slok (1.–4. a 6. z původní verze). Pátá sloka musela být vynechávána, protože dle francouzských soudů podněcovala vojenské vzpoury. Také v cizojazyčných překladech většinou chybí, není ani v nejužívanějším českém překladu A. Macka a J. Skaláka (má jen pět slok). Celou Internacionálu přeložil do češtiny až Jan Otokar Fischer
 Překlad Vítězslava Nezvala
 Do češtiny přeložil část Internacionály i básník Vítězslav Nezval. Nejde o překlad doslovný, ale o volné přebásnění tří slok a refrénu. Nezvalův text byl publikován v roce 1937 v týdeníku Tvorba.
 Odkazy
 Reference
 Literatura
 Externí odkazy
 Český text Internacionály
 MP3 české verze písně
 Hymny politických uskupení
 Komunismus
 Politické písně
 Protestní písně
 Státní symboly Sovětského svazu


type: other

text:
Skat.dk: C.C.2.2.1.11 Rette omkostningsbærer, interesseforbundne parter
 Dette afsnit beskriver reglen om, at en driftsomkostning kun kan trækkes fra af den skatteyder, der er rette omkostningsbærer (også kaldet rette udgiftsholder eller udgiftsbærer). Afsnittet beskriver også problemstillingen, når der er tale om interesseforbundne parter.
 Skærpet bevisbyrde for driftsmæssig begrundelse
 Fradrag for tilskud. Tilskud mellem koncernselskaber
 Fradrag for tilskud. Tilskud mellem koncernselskaber.
 En del af den retspraksis, der er om fradrag for tilskud til selskaber, vedrører situationer, der i dag er omfattet af SEL § 31 D. Denne praksis kan dog stadig have relevans i det omfang, modtagerne ikke er omfattet af bestemmelsen.
 C.D.2.2.1 om rette indkomstmodtager/udgiftsbærer i relation til selskaber og i forholdet mellem selskaber og hovedaktionærer.
 C.D.11 Transfer Pricing om bl.a. armslængdeprincippet i LL § 2.
 Selskabet gjorde gældende, at det var en transfer pricing-sag og, at Skatteministeriet derfor alene kunne tilsidesætte de aftalte priser og vilkår i ophævelsesaftalen, hvis betingelserne for en korrektion i LL § 2 var opfyldte.
 Højesteret fandt herefter, at H ikke havde godtgjort, at betalingen havde en sådan tilknytning til Hs egen indkomsterhvervelse, som må kræves, for at anse udgiften for fradragsberettiget som driftsomkostning for H, jf. SL § 6, stk. 1, litra a. Selskabet havde derfor ikke fradragsret for afskrivninger på "termination fee ́et".
 Sagen handlede om, hvorvidt et holdingselskab var rette omkostningsbærer vedrørende rådgivningsudgifter på knap 2 mio. kr., som var afholdt af dets hollandske moderselskab.
 Det hollandske moderselskab havde indgået en aftale med et sælgerselskab om køb af samtlige aktier i et driftsselskab. Forud for aftalen havde moderselskabet med bistand fra revisor og advokat foretaget bl.a. due diligence-undersøgelser af driftsselskabet.
 Det fremgik af købsaftalen, at moderselskabet, uden samtykke fra sælgerselskabet, kunne overdrage sine rettigheder og forpligtelser i henhold til købsaftalen til et datterselskab. Det var dog moderselskabets endelige ansvar, at alle forpligtelser efter købsaftalen blev overholdt. Moderselskabet kunne ikke frigøre sig for denne forpligtelse. Samme dag, som parterne bestemte, at aftalen om købet af driftsselskabet skulle gennemføres, købte moderselskabet et skuffeselskab og overdrog sine rettigheder og forpligtelser efter købsaftalen til dette selskab, der blev holdingselskab for driftsselskabet. Herefter lånte holdingselskabet midler hos moderselskabet til køb af driftsselskabet.
 Højesteret fandt, at der reelt var tale om en udvidelse af det hollandske moderselskabs erhvervsvirksomhed (og ikke holdingselskabets), og at holdingselskabet derfor ikke havde fradragsret efter den dagældende bestemmelse i LL § 8 J, stk. 1, for de rådgiverudgifter, som moderselskabet havde afholdt.
 Der var ikke grundlag for at anse moderselskabets betaling af udgifterne som et midlertidigt udlæg afholdt for holdingselskabet. Udgifterne var afholdt i moderselskabets egen interesse med henblik på køb af en dansk erhvervsvirksomhed. Holdingselskabet kunne derfor ikke trække udgiften fra.
 Stadfæster SKM2010.458.VLR, men med en anden begrundelse.
 (Højesteret ændrede dermed landsrettens dom, hvor et flertal fandt, at holdingselskabet var rette omkostningsbærer for udgifterne, som var omfattet af den dagældende bestemmelse i LL § 8 J, stk. 1. Landsretten nægtede dog fradrag med den begrundelse, at moderselskabet havde modtaget fakturaerne i 1999, og at beløbet derfor kunne opgøres på dette tidspunkt. Udgifterne hørte derfor til i indkomståret 1999 og kunne ikke trækkes fra i indkomståret 2000).
 Sagen vedrørte udgifter til advokater og revisorer, investeringsbanker, prospektskrivning, ejendomsopmåling mv., som var afholdt med henblik på en grenspaltning. Det indskydende selskab, A, beholdt en division af virksomheden, medens en anden division blev overført til et nystiftet selskab, B. I forbindelse med børsnotering af det nye selskab solgte selskabet A nogle aktier i dette.
 Landsretten udtalte, at selskabets A ́s udgifter til spaltning af selskabet A, til børsnotering af selskabet B og til selskabet A ́s salg af aktier i B ikke havde en sådan tilknytning til selskabernes drift - dvs. til at erhverve sikre og vedligeholde indkomsten - at udgifterne kunne anses som driftsomkostninger, der kunne fradrages efter SL § 6, stk. 1, litra a. Selskabet fik heller ikke medhold i, at udgifterne kunne afskrives efter SL § 6, stk. 1, litra a. Selskabet B blev desuden tilskudsbeskattet af udgiften til selskabets børsnotering og halvdelen af de øvrige udgifter, som selskabet A havde afholdt, fordi selskabet B blev anset for rette omkostningsbærer.
 Højesteret udtalte, at der ikke var tale om udgifter vedrørende driften, herunder dennes rationalisering, men udgifter vedrørende en ændring af selskabsstruktur, børsnotering og aktiesalg. Højesteret tiltrådte derfor, at udgifterne ikke var fradragsberettigede efter SL § 6, stk. 1, litra a. Højesteret tiltrådte også, at selskabet A ikke havde fradrag for udgifterne efter den dagældende bestemmelse i LL § 8 J, fordi der ved spaltningen ikke var sket en udvidelse, men en indskrænkning af virksomheden.
 Udgifter, som en projektudbyder havde afholdt til advokat og revisor samt til markedsundersøgelser, som projektudbyderen havde foretaget, kunne trækkes fra af projektudbyderen som driftsudgifter. Udgifterne kunne derimod ikke trækkes fra af investorerne (kommanditisterne) i det udbudte projekt efter de dagældende bestemmelser i LL § 8 I eller 8 J. For investorerne var der tale om en del af det samlede honorar til projektudbyderen i dennes egenskab af projektudvikler og -udbyder.
 Dommen stadfæster SKM2007.41.ØLR.
 SKM2007.445.HR
 Et selskab blev nægtet fradrag, jf. SL § 6, stk. 1, litra a, for et administrationsvederlag, som selskabet havde betalt til nogle andre selskaber. Retten bemærkede, at selskabet som udgangspunkt havde bevisbyrden for, at administrationsvederlaget udgjorde en fradragsberettiget driftsomkostning. Da administrationsvederlaget var betalt til interesseforbundne selskaber, var bevisbyrden skærpet.
 Dommen stadfæster SKM2005.252.ØLR.
 En skatteyder stiftede sammen med sin bror et I/S, som drev byggevirksomhed. Efter en årrække stiftedes et A/S, og der blev indgået en samarbejdsaftale mellem selskabet og I/S'et. Efter aftalen blev der ikke beregnet avance ved leverancer, og der skete ikke fuld og samtidig fakturering. Samhandelen mellem I/S'et og selskabet skete ved, at I/S'et leverede materialer, arbejdskraft og underleverandørydelser til selskabet, der alene var kontraktpart i forhold til bygherrerne.
 Højesteret lagde til grund, at I/S'et skulle levere ydelser til selskabet efter tilbud eller efter regning, og at samhandelen derfor ikke kunne være baseret på et princip om resultatdeling. Højesteret fandt derfor, at I/S'et havde erhvervet ret til vederlag fra selskabet ved leveringen af ydelserne, og at vederlaget derfor var umiddelbart skattepligtig indkomst for I/S'et, også selv om leverancerne ikke blev faktureret straks ved leveringen. Skattemyndighederne havde derfor været berettiget til at korrigere I/S'ets indkomst i de tilfælde, hvor I/S'et ikke månedligt havde indtægtsført leverancer til selskabet, eller hvor leverancer var indtægtsført med for høje eller for lave beløb i forhold til I/S'ets egen indkøbspris.
 SKM2003.3.HR
 Højesteret fandt, at det beløb, som et selskab betalte, var vederlag for overdragelse af 50 pct. af aktierne i selskabet, og at beløbet retteligt skulle have været betalt af selskabets aktionærer. Der var derfor ikke tale om en driftsomkostning.
 SKM2001.186.HR
 Sagen vedrørte beskatning i forbindelse med transaktioner mellem interesseforbundne parter. Skatteyderen var deltager i et interessentskab, som havde stiftet et portugisisk selskab. Skatteyderen havde ikke godtgjort, at et beløb vedrørende køb af konsulentassistance, som var overført fra interessentskabet til det portugisiske selskab, dækkede en driftsomkostning for interessentskabet. Beløbet kunne derfor ikke trækkes fra ved hans indkomstopgørelse.
 TfS 2000, 243 HRD
 Et pengeinstitut havde erhvervet et leasingselskab sammen med andre pengeinstitutter. Pengeinstitutterne stillede garanti i forbindelse med, at leasingselskabet optog et udlandslån. I forbindelse med, at der blev konstateret et betydeligt tab i leasingselskabet, blev garantistillelsen afløst af en tabsgaranti fra pengeinstitutterne.
 Pengeinstituttet led et tab som følge af tabsgarantien og fratrak dette ved indkomstopgørelsen.
 Højesteret fandt, at det måtte antages, at det ville have påvirket den løbende indkomsterhvervelse i pengeinstitutterne, hvis de ikke havde påtaget sig forpligtelsen til at dække leasingselskabets tab. Det skyldtes, at selskabets virksomhed ellers måtte ophøre med betydelige tab for kreditorerne som følge.
 Fordi leasingselskabet desuden udadtil blev identificeret med pengeinstitutterne, havde de udgifter, der fulgte af forpligtelsen, en sådan tilknytning til pengeinstituttets egen indkomsterhvervelse, at de kunne trækkes fra jf. SL § 6, stk. 1, litra a.
 TfS 2000, 105 HRD
 Et dansk moderselskab kunne ikke få fradrag for tilskud, som var ydet til selskabets svenske datterselskab. I en årrække havde datterselskabet underskud, og ifølge svensk selskabsret var moderselskabet derfor forpligtet til at yde tilskud til datterselskabet. Tilskuddet fra moderselskabet fremkom ved, at datterselskabets gæld for vareleverancer blev betragtet som egenkapital. Landsretten fandt, at tilskuddet måtte anses som lån, og at der var tale om et ikke fradragsberettiget tab på lån og ikke tab på varedebitorer.
 TfS 1999, 376 HRD
 En aftale mellem ejeren af et cafeteria og ejerens anpartsselskab om betaling til anpartsselskabet for konsulentbistand, som var ydet til cafeteriaet, kunne ikke godkendes skattemæssigt. Landsretten lagde til grund, at aftalen om konsulentbistand fra ejeren og dennes hustru, ikke tjente noget forretningsmæssigt formål. Højesteret stadfæstede afgørelsen. Højesteret fandt det ikke godtgjort, at beløb, som var overført som betaling for konsulentbistand, dækkede en driftsomkostning.
 TfS 1994, 207 HRD
 Et dansk selskab, der havde betalt 20 pct. i factoringprovision til et schweizisk selskab, blev nægtet fradrag for den betalte provision. Eneanpartshaveren i det danske selskab havde optionsret til aktierne i det schweiziske selskab, der ikke havde andre aktiviteter end factoring for det danske selskab. Desuden havde selskabet hverken eget kontor eller ansat personale. Højesteret fandt, at der bestod et interessefællesskab mellem de to selskaber, og at factoringsudgiften på 20 pct. ikke var forretningsmæssigt begrundet.
 TfS 1990, 214 HRD
 Højesteret nægtede et moderselskab fradrag for tilskud til dets udenlandske datterselskab. Tilskuddet blev ydet i form af en midlertidig suspension af en årlig licensafgift, som datterselskabet skulle betale til moderselskabet. Tilskuddet blev anset for at være en kapitaltilførsel til datterselskabet og kunne derfor ikke anses som en fradragsberettiget driftsomkostning.
 (Christiani og Nielsen A/S)
 Dommen vedrører indkomstår før indførelsen af SEL § 31 D.
 UfR 1979, 731 HRD
 En murermester blev nægtet fradrag for et tilskud til et aktieselskab, som var stiftet og domineret af ham.
 Han havde opført en ejendom for selskabet med henblik på salg af aktielejligheder. Murermesteren anførte, at selskabets konkurs ville betyde tab af renommé for hans murermesterforretning, og at han ville miste sit hverv som vurderingsmand.
 Højesteret fandt, at der ikke havde været en sådan forbindelse mellem støtten til selskabet og murermesterens løbende indtjening, at der kunne indrømmes fradrag.
 UfR 1976, 60 HRD
 Et moderselskab fik fradrag for tilskud til dækning af underskud i dets datterselskaber. Datterselskaberne drev tankstationer og kunne i en periode ikke drives uden underskud. Tilskuddet blev derfor anset for fradragsberettigede driftsomkostninger.
 Højesteret udtalte, at udgifterne "havde været et sådant naturligt led i selskabets virksomhed, at de som driftsudgifter har kunnet bringes til fradrag i selskabets indkomst, uanset at dette ikke er sambeskattet med datterselskaberne".
 (Esso).
 xSKM2019.537.ØLRx
 xFradrag nægtet, royaltybetalinger, koncernforbundne selskaber.
 Sagen angik spørgsmålet om, hvorvidt et dansk datterselskabs udgifter til betaling af royalties til den internationale koncerns udenlandske moderselskab for anvendelse af moderselskabets varemærke og knowhow mv. var en fradragsberettiget driftsudgift.
 Landsretten udtalte, at selskabet havde bevisbyrden for, at royaltybetalingerne udgjorde en fradragsberettiget driftsomkostning, samt at bedømmelsen af, om bevisbyrden var løftet, skulle foretages i lyset af de foreliggende oplysninger om det pågældende marked, selskabets indkomstforhold i perioden og interessefællesskabet mellem selskabet og det ultimative moderselskab.
 Landsretten udtalte, at der var forhold, som talte for, at selskabets betaling af royalty var en fradragsberettiget driftsudgift, men uanset disse, fandt landsretten, at selskabet ikke havde løftet bevisbyrden for, at betalingerne af royalty til koncernens moderselskab udgjorde en fradragsberettiget driftsudgift, jf. SL § 6, litra a.
 Landsretten henviste blandt andet til, at selskabet opererede på det danske marked, hvor prisen var langt det vigtigste konkurrenceparameter, og at selskabet i en meget lang periode stort set kun havde haft underskud. Landsretten henviste yderligere til, at selskabets ultimative moderselskab måtte antages at have egne formål med at være repræsenteret på det danske marked, samt til de foreliggende oplysninger om de markedsføringsudgifter, som hhv. det danske selskab og moderselskabet havde afholdt. Landsretten fremhævede også, at selskabet under sagen havde undladt at besvare Skatteministeriets relevante opfordringer om at oplyse nærmere om det danske selskabs og moderselskabets forhold.
 De afholdte royaltybetalinger kunne derfor ikke anses for en fradragsberettiget driftsudgift.
 Skatteministeriet blev derfor frifundet. Sagen var henvist til behandling i landsretten i første instans som principiel.x
 Dommen stadfæster SKM2011.689.BR (og SKM2011.690.BR, SKM2011.691.BR samt SKM2011.692.BR, der omtales andre steder).
 SKM2012.564.ØLR
 Et selskab kunne ikke fratrække udgift til omlægning af it-system.
 Et A/S og et ApS var begge ejet af A som eneejer. A/S'et fratrak en udgift på 100.000 kr. vedrørende omlægning af virksomhedens it-system og gjorde gældende, at omlægningen var udført af ApS'et. Den faktiske udførelse af omlægningen var foretaget af A selv, som var eneste ansatte i begge selskaber.
 Retten nægtede fradrag for udgiften, idet bevisbyrden var skærpet på grund af selskabernes indbyrdes forhold, og selskabet ikke havde løftet denne bevisbyrde for, at der var tale om driftsomkostninger i form af fremmed arbejde, som kunne begrunde fradrag.
 Dommen stadfæster SKM2011.328.BR.
 En virksomhed kunne ikke fratrække en række udgifter, der var faktureret til andre end virksomheden. Skatteyderen havde ikke løftet den skærpede bevisbyrde for, at realiteterne bag fakturaerne var anderledes end fakturaernes indhold.
 SKM2011.783.ØLR
 Et selskab, som udbød ejendomsinvesteringsprojekter, havde ikke fradragsret for en udgift, som det havde afholdt i hovedanpartshaverens interesse, angiveligt som en rabat i forbindelse med tegning af anparter i en række ejendomsinvesteringsprojekter. Det var ikke godtgjort, at ydelserne var forretningsmæssigt begrundet, og de kunne derfor ikke trækkes fra efter SL § 6 a, stk. 1, litra a.
 Landsretten fandt, at uanset, at der var tale om interesseforbundne parter, og at kravet til dokumentation derfor var skærpet, havde et selskab løftet bevisbyrden for, at det havde modtaget nogle beløb som lån fra et holdingselskab, samt at lånene havde karakter af sædvanlige forretningsmæssige dispositioner til finansiering af selskabets drift. Selskabet havde derfor fradrag for renteudgifterne. Derimod fandt retten, at det ikke var tilstrækkeligt dokumenteret, at nogle administrationsomkostninger, som var betalt til holdingselskabet, var fradragsberettigede driftsomkostninger.
 Dommen ændrer byrettens dom i SKM2009.317.BR.
 Et moderselskab opgav et regreskrav mod et datterselskab, efter at det havde vist sig, at datterselskabet ikke havde forsikringsdækning for tabet, som angik erstatning for et ødelagt kajanlæg.
 I modsætning til byretten fandt landsretten det ikke bevist, at moderselskabets regreskrav mod datterselskabet var juridisk holdbart. Hertil kom, at datterselskabets økonomi var dårlig, og at datterselskabets fortsatte beståen var af væsentlig betydning for moderselskabets egen indkomsterhvervelse, fordi det sikrede moderselskabet en afsætningskanal for dets produkter til det engelske marked. Derfor fandt landsretten det ikke var godtgjort, at moderselskabets opgivelse af regreskravet indebar et kapitaltilskud til datterselskabet, og moderselskabet kunne derfor trække erstatningen fra som driftstab efter SL § 6 a.
 Moderselskabet havde givet datterselskabet et nedslag på 75 pct. i lejen for kajanlægget. Nedslaget blev både af byretten og landsretten bedømt som et tilskud fra moderselskabet til datterselskabet.
 Dette tilskud kunne ikke trækkes fra af moderselskabet, fordi det ikke var af en sådan betydning for moderselskabets egen indkomsterhvervelse, at betingelserne for fradragsret jf. SL § 6 a var opfyldt.
 Dommen ændrer SKM2010.172.BR.
 Et selskab ønskede fradrag for tantieme og bonus, som var udbetalt til selskabets direktør og medarbejdere vedrørende salg af aktier og en koncernintern overdragelse af aktivitet. Landsretten udtalte, at sammenhængen mellem "den skattepligtige indkomst" og "indkomsten" i SL § 6, stk. 1, litra a, indebærer, at det er en betingelse for fradragsretten, at driftsomkostningerne er afholdt for at opnå skattepligtig indkomst, jf. SL § 4.
 Udgifterne til bonus/tantieme havde ikke den nødvendige sammenhæng med selskabets løbende indkomsterhvervelse og kunne derfor ikke trækkes fra efter SL § 6, stk. 1, litra a. Den bonus, som var udbetalt i forbindelse med den koncerninterne overdragelse af aktivitet, kunne ikke trækkes fra, fordi selskabet ikke var rette omkostningsbærer af udgiften. Udgifter til advokat- og revisorbistand kunne heller ikke trækkes fra efter SL § 6, stk. 1, litra a, fordi de var relateret til en indskrænkning af selskabets virksomhed og derfor ikke havde karakter af udgifter til løbende administration af skattepligtig investering.
 Et selskab havde kun fradrag for udgifter til advokat og revisor i forbindelse med, at selskabet selv erhvervede et selskab.
 Selskabet var derimod ikke rette udgiftsbærer i relation til udgifter forbundet med, at selskabets holdingselskab erhvervede andre selskaber.
 Et selskab kunne ikke fratrække konkrete udgifter, som selskabet havde nægtet at fremlægge dokumentation for. Selskabet henviste til, at udgifterne fremgik af det revisorpåtegnede årsregnskab. Efter at selskabet havde indbragt afgørelsen for domstolene, fremlagde selskabet dokumentation for en del af udgifterne. Af dokumentationen fremgik, at størstedelen af udgifterne vedrørte aktiver, som var ejet af selskabets hovedaktionær, og omkostninger, der kunne henføres til hovedaktionærens forældre.
 Landsretten fandt, at bevisbyrden for, at udgifterne kunne trækkes fra som driftsomkostninger, som udgangspunkt påhvilede selskabet. Bevisbyrden var skærpet, fordi udgifterne knyttede sig til dispositioner mellem interesseforbundne parter. Landsretten fandt det ikke godtgjort, at udgifterne vedrørte selskabets drift, og der kunne derfor ikke gives fradrag.
 Et selskab kunne ikke foretage fradrag for tab på debitorer, idet det ikke var godtgjort, at betalingsforpligtelsen påhvilede det pågældende selskab.
 Et selskab, A, drev virksomhed med salg af kopi- og printmateriel i lejede lokaler. Lejeaftalen blev indgået i søsterselskabet B ́s navn, under stiftelse. Det sagsøgende selskab afstod senere fra at placere driften i søsterselskabet, fordi leverandørerne ikke ville godkende det. Landsretten udtalte, at da lejeaftalen var indgået af B, var B også den retligt berettigede og forpligtede efter aftalen, og der var ikke anført omstændigheder, der kunne begrunde, at selskabet A skulle være rette aftalepart, og dermed berettiget til fradrag for udgifterne til husleje, varme og el, jf. SL § 6, stk. 1, litra a.
 En deltager i et anpartsprojekt ønskede fradrag for sin andel af en udgift, som var benævnt selskabsadministrationshonorar. Retten anså ikke udgiften for at være en driftsomkostning for kommanditselskabet, der kunne begrunde fradragsret hos kommanditisterne.
 Til spørgsmålet om, hvilke ydelser honoraret dækkede, var der under vidneforklaringen henvist til en selskabsadministrationsaftale indgået mellem kommanditselskabet og udbyderselskabet. Det fremgik imidlertid af aftalen, at en betydelig del af de ydelser, udbyderselskabet skulle levere til kommanditselskabet, var ydelser, der enten vedrørte kommanditisternes - og ikke kommanditselskabets - forhold, eller ikke kunne antages at have haft tilknytning til kommanditselskabets indkomsterhvervelse i det pågældende indkomstår.
 Appelleret til Højesteret men efterfølgende hævet.
 Tidligere instans SKM2005.244.LSR.
 Skønsmæssigt fradrag.
 Et dødsbo fik kun et skønsmæssig fastsat fradrag på i alt 5.000 kr. for udarbejdelse af regnskaber, fordi der var en interesseforbindelse mellem dødsboet og den, der havde udstedt fakturaer på regnskabsmæssig bistand, og som samtidig var den ene af boets 2 arvinger.
 Et selskab fik ikke fradrag for en kautionspræmie til hovedaktionærens ægtefælle. Landsretten bemærkede, at sagen vedrørte dispositioner mellem interesseforbundne parter, og at der ikke var påvist nogen reel forretningsmæssig begrundelse for, at selskabet skulle påtage sig en forpligtelse til at betale kautionspræmien.
 Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt et dansk selskab havde fradragsret for betaling af et søsterselskabs udgifter til advokat og erstatning/godtgørelse i anledning af et tysk søsterselskabs opsigelse af en agentaftale.
 Det tyske søsterselskab havde gennem en eksklusivaftale eneforhandlingsretten i Tyskland til det danske selskabs produkter, og det tyske selskab havde indgået en række underaftaler med agenter i Tyskland. På grund af samarbejdsvanskeligheder opsagde det tyske selskab agentaftalen.
 Landsretten fandt, at selskabet kunne trække udgifterne fra som driftsomkostninger, selvom
 retssagen var anlagt mod det tyske selskab
 der ikke eksisterede noget aftaleforhold mellem det danske selskab og agenten i Tyskland
 det danske selskab ikke havde nogen retlig forpligtigelse over for agenten.
 En skatteyder indgik i et leasing- og konsignationsarrangement med et selskab, der var ejet af skatteyderens bror og far.
 Skatteyderens tilgodehavende var stadigt stigende, uden at dette gav ham anledning til at betinge fremtidige leverancer af kontant betaling eller til at kræve tilgodehavendet inddrevet eller forrentet.
 Retten fandt, at skatteyderen ikke havde godtgjort, at de tilgodehavender, der løbende var blevet opbygget hos selskabet, var fradragsberettigede som driftstab.
 TfS 1999, 730 VLD
 Fradrag for erstatning til søsterselskab godkendt.
 Landsretten anså det ikke for godtgjort, at aftalen mellem selskaberne var usædvanlig i forhold til markedsbestemte vilkår for dispositioner, som var foretaget mellem uafhængige parter under samme omstændigheder. Derfor skulle aftalen respekteres, sådan at udgiften til erstatningen kunne trækkes fra.
 TfS 1996, 816 VLD
 En selvstændig erhvervsdrivende drev virksomhed som agent for et tysk firma, hvor han købte varer, som blev videresolgt til hans eget selskab. Selskabet blev opløst af skifteretten, fordi der ikke var aktiver i selskabet. Agenten fratrak den manglende betaling for leverede varer til selskabet som tab på debitorer.
 Landsretten fandt, at tabet måtte anses som et formuetab, der ikke kunne fradrages ved indkomstopgørelsen, fordi transaktionerne mellem ham og selskabet afgørende adskilte sig fra et normalt forretningsforhold mellem uafhængige parter og havde båret præg af hans personlige økonomiske interesser i selskabet.
 TfS 1995, 339 VLD
 Fradrag for driftstilskud.
 Et moderselskab fik fradrag for kurstab og for tab på tilgodehavender hos selskabets engelske datterselskab. Landsskatteretten fandt, at der ikke var tale om vareleverancer på normale forretningsmæssige vilkår, men om tilskud, der ikke havde direkte betydning for moderselskabets omsætning og drift. Derimod lagde landsretten til grund, at moderselskabets markedsføring gennem datterselskabet, på det engelske marked, både direkte og indirekte havde stor betydning for moderselskabets afsætning. Udgifterne blev derfor anset for at have været et naturligt led i moderselskabets virksomhed og dermed fradragsberettigede.
 SKM2013.195.BR Sagen drejede sig om, hvorvidt en udgift på 275.000 kr., som skatteyderen, et anpartsselskab, der drev socialpædagogisk virksomhed, havde afholdt til et datterselskab, var fradragsberettiget efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 Datterselskabet byggede og renoverede huse, og skatteyderen begrundede fradraget for udgiften med, at virksomheden var forpligtet til at tilbyde de anbragte børn og unge arbejdspraktik. Arbejdspraktikken, der bl.a. foregik i datterselskabet, havde en negativ indvirkning på medarbejdernes arbejdsindsats i datterselskabet, som derfor skulle kompenseres.
 Retten bemærkede, at der ikke forelå oplysninger om, hvor mange timer praktikanterne var i praktik om ugen, eller præcist, hvor mange uger praktikken strakte sig over, samt, hvilket omfang opgaverne havde. Sagsøgeren kunne heller ikke redegøre præcist for, hvordan beløbet på 275.000 kr. var fremkommet, herunder hvorfor datterselskabet som følge af de unge skulle have lidt et tab, der kunne opgøres til netop dette beløb.
 Retten fandt på den baggrund, at det ikke var godtgjort, at de 275.000 kr. dækkede en faktisk udgift hos datterselskabet. Beløbet kunne derfor ikke fradrages ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst hos skatteyderen.
 Dommen blev anket til landsretten af skatteyderen, som dog hævede anken efter rettens tilkendegivelse i sagen.
 SKM2012.179.BR
 Et advokatfirma, H1, og et ejendomsselskab, H2, havde begge i de omtvistede indkomstår fratrukket administrationsvederlag betalt til et ejendomsmæglerfirma, H3, der ubestridt var interesseforbundet med både H1 og H2.
 For så vidt angår H1 havde skattemyndighederne lagt vægt på, at H1 havde indtægtsført honorarer uden udbetaling af løn til de ansatte, samtidig med, at det ikke var dokumenteret, i hvilket omfang de ansatte medarbejdere havde udført arbejde for henholdsvis H1 og H3. H1s fradrag for administrationsvederlag var derfor blevet skønsmæssigt ansat i indkomstårene 2003-2005 svarende til lønudgiften for en ansat i alle årene samt et mindre beløb for kontorhold i 2004-2005. Efter bevisførelsen, herunder de afgivne forklaringer sammenholdt med ansættelsesaftalerne, fandt retten det godtgjort, at et antal medarbejdere i H1 havde arbejdet udelukkende for H1, at et antal medarbejdere havde arbejdet 50 pct. for H1, og at H1s andel i kontorholdsudgifter udgjorde 50 pct. i 2004-2005. Ansættelsen af H1s skattepligtige indkomst blev derfor hjemvist til fornyet behandling ved skattemyndighederne.
 For så vidt angår H2 fik skattemyndighederne medhold i, at fradrag for administrationshonorar til H3 i indkomståret 2004 skønsmæssigt kunne ansættes, så det svarede til de lønomkostninger, der tidligere var afholdt over for H3.
 Retten bemærkede, at fakturaen vedrørte interesseforbundne parter og derfor ikke uden videre kunne lægges til grund, og at der påhvilede H2 en skærpet bevisbyrde for fradragsretten. Retten fandt ikke, at H2 ved de afgivne forklaringer havde løftet bevisbyrden for, at det fakturerede beløb svarede til, hvad uafhængige parter ville have aftalt. Retten bemærkede i den forbindelse, at beløbet svarede til det overskud, der ellers ville have været i H2, og at der ikke i det omtvistede indkomstår var sket løbende fakturering af bistanden.
 Et anpartsselskab kunne ikke fratrække udgifter til management fee, som var betalt til et spansk selskab, der var ejet af anpartsselskabets hovedanpartshaver. Hovedanpartshaveren kunne ikke forklare, hvorledes de omtvistede management fee var fastsat, og betalingerne svarede ikke til det beløb, der skulle betales ifølge en servicekontrakt, der var indgået mellem selskaberne. Retten fandt ikke, at selskabet havde løftet den skærpede bevisbyrde, som påhvilede det på grund af interessefællesskabet med modtageren af management fee-beløbet.
 Indbragt for landsretten af selskabet, men efterfølgende hævet.
 En ejendomsmægler havde lagt administrationen af sin virksomhed ud i et selskab, der var ejet af hans børn. Med henvisning til, at det administrationsvederlag, ejendomsmægleren betalte til selskabet, ikke kunne antages at være fastsat på markedsvilkår, anerkendte skattemyndighederne kun fradragsret for en skønsmæssig mindre del af vederlaget.
 Retten fandt, at skatteministeriet ikke i tilstrækkelig grad havde sandsynliggjort, at det aftalte administrationsvederlag ikke svarede til markedsvilkår. Herefter fik ejendomsmægleren fradrag for hele vederlaget.
 Et administrationsselskab havde indgået administrationsaftale med en række kommanditselskaber og interessentskaber, der havde til formål at investere i plantager. Ifølge aftalerne skulle administrationsselskabet stå for den daglige administration af kommanditselskabernes og interessentskabernes ejendomme, herunder føre bogholderi og lignende. Administrationsselskabet afholdt en række forskellige udgifter til advokat vedrørende kommanditselskaberne og interessentskaberne, herunder udgifter vedrørende bestyrelsesansvar, vurdering af rådgiveransvar i forbindelse med afvikling af investeringsprojekterne, sager mod offentlige myndigheder mv.
 Byretten fandt, at udgifterne til advokatbistand kun vedrørte de administrerede interessentskaber og kommanditselskaber og deres virksomhed, og at administrationsselskabet ikke havde været forpligtet til at afholde disse. Udgifterne var derfor ikke anvendt til at erhverve, sikre og vedligeholde administrationsselskabets indkomst, og kunne ikke trækkes fra efter § 6, stk. 1, litra a.
 Ikke udvidelse af virksomheden
 Kapitalfondsforvalteren indgik aftaler med forskellige rådgivere og fik banktilsagn om en kortfristet og langfristet finansiering af aktieopkøbet. Kapitalfondsforvalteren fik en eksklusivitetsaftale med A/S' ledelse. Af såvel det indikative som det endelige købstilbud fremgik, at opkøbet skulle ske gennem selskabet H1 A/S, som var stiftet til lejligheden.
 Se også SKM2013.105.LSR, SKM2013.668.LSR og SKM2014.292.LSR. (Afgørelserne er ikke refereret her).
 I sidstnævnte sag indrømmedes dog fradrag for en del af beløbet på grund af bevismæssig usikkerhed.
 SKM2009.455.LSR
 Sagen vedrørte den dagældende LL § 8 J. Udgifter til due diligence mv. blev anset for primært at være afholdt i aktionærernes interesse i en situation, hvor der ved en virksomhedssammenlægning skete en skattefri tilførsel af aktiver, og hvor værdien af bytteforholdet i de to sammenlagte virksomheder skulle vurderes. Den sammenlagte virksomhed var derfor ikke rette omkostningsbærer og kunne ikke trække udgiften fra.
 Udgifterne var således afholdt i selskabets interesse, idet selskabet på den måde opnåede besparelser på udbygning af det almindelige kloaknet og fremtidssikrede dette.
 Forsikring mod tab på datterselskabs debitorer. SEL § 31 D.
 Moderselskabet kunne derfor ikke trække udgiften fra jf. SL § 6, stk. 1, litra a.
 TfS 1994, 190 LR
 Ligningsrådet fandt, at et holdingselskab ikke har fradragsret for overskudsandele, der udbetales fra en medarbejderudbyttefond til alle ansatte inden for koncernen på grundlag af det samlede koncernresultat. Efter hovedreglen i dansk skatteret skal udgiften fratrækkes af den, der har afholdt udgiften.


type: contracts

text:
 16.5.2019
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 128/35
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 139/2017,
 7. juuli 2017,
 millega muudetakse EMP lepingu I lisa „Veterinaar- ja fütosanitaarküsimused“ ja II lisa „Tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine“ [2019/746]
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping“), eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 EMP lepingusse tuleb inkorporeerida komisjoni 26. jaanuari 2017. aasta määrus (EL) 2017/140, millega määratakse ELi referentlabor lammaste ja kitsede rõugeviiruste põhjustatud haiguste (nodulaarne dermatiit ning lammaste ja kitsede rõuged) jaoks, sätestatakse selle labori täiendavad kohustused ja ülesanded ning muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 VII lisa (1).
 (2)
 Käesolevas otsuses käsitletakse veterinaarküsimuste, sööda ja toiduainetega seotud õigusakte. Veterinaarküsimusi, sööta ja toiduaineid käsitlevaid õigusakte ei kohaldata Liechtensteini suhtes seni, kuni Liechtensteini suhtes kohaldatakse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelist põllumajandustoodetega kauplemise kokkulepet, nagu see on sätestatud EMP lepingu I lisa valdkondlikes kohandustes ning II lisa XII peatüki sissejuhatuses. Seetõttu käesolevat otsust Liechtensteini suhtes ei kohaldata.
 (3)
 Seetõttu tuleks EMP lepingu I ja II lisa vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu I lisa muudetakse järgmiselt:
 1)
 I peatüki osa 1.1 punktile 11 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004) lisatakse järgmine taane:
 —
 „—
 32017 R 0140: komisjoni 26. jaanuari 2017. aasta määrus (EL) 2017/140 (ELT L 22, 27.1.2017, lk 10).“;
 2)
 II peatüki punktile 31j (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004) lisatakse järgmine taane:
 —
 „—
 32017 R 0140: komisjoni 26. jaanuari 2017. aasta määrus (EL) 2017/140 (ELT L 22, 27.1.2017, lk 10).“
 Artikkel 2
 EMP lepingu II lisa XII peatüki punktile 54zzzi (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004) lisatakse järgmine taane:
 —
 „—
 32017 R 0140: komisjoni 26. jaanuari 2017. aasta määrus (EL) 2017/140 (ELT L 22, 27.1.2017, lk 10).“
 Artikkel 3
 Määruse (EL) 2017/140 islandi- ja norrakeelne tekst, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes, on autentsed.
 Artikkel 4
 Käesolev otsus jõustub 8. juulil 2017, tingimusel et kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated on edastatud (*1).
 Artikkel 5
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 7. juuli 2017
 EMP ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Sabine MONAUNI
 (1) ELT L 22, 27.1.2017, lk 10.
 (*1) Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.


text:
 23.10.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 280/12
 DÉCISION DU COMITÉ MIXTE DE L’EEE
 N
 o 81/2008
 du 4 juillet 2008
 modifiant l'annexe IX (Services financiers) et le protocole 37 de l'accord EEE
 LE COMITÉ MIXTE DE L’EEE,
 vu l'accord sur l'Espace économique européen, modifié par le protocole portant adaptation de cet accord, ci-après dénommé «l'accord», et notamment ses articles 98 et 101,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 L'annexe IX de l'accord a été modifiée par la décision du Comité mixte de l'EEE no 66/2008 du 6 juin 2008 (1).
 (2)
 Le protocole 37 de l'accord a été modifié par la décision du Comité mixte de l'EEE no 142/2007 du 26 octobre 2007 (2).
 (3)
 La décision 2001/527/CE de la Commission du 6 juin 2001 instituant le comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières (3) doit être intégrée dans l'accord.
 (4)
 La décision 2001/528/CE de la Commission du 6 juin 2001 instituant le comité européen des valeurs mobilières (4) doit être intégrée dans l'accord.
 (5)
 La décision 2004/5/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des contrôleurs bancaires (5) doit être intégrée dans l'accord.
 (6)
 La décision 2004/6/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des contrôleurs des assurances et des pensions professionnelles (6) doit être intégrée dans l'accord.
 (7)
 La décision 2004/7/CE de la Commission du 5 novembre 2003 modifiant la décision 2001/527/CE instituant le comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières (7) doit être intégrée dans l'accord.
 (8)
 La décision 2004/8/CE de la Commission du 5 novembre 2003 modifiant la décision 2001/528/CE instituant le comité européen des valeurs mobilières (8) doit être intégrée dans l'accord.
 (9)
 La décision 2004/9/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des assurances et des pensions professionnelles (9) doit être intégrée dans l'accord.
 (10)
 La décision 2004/10/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité bancaire européen (10) doit être intégrée dans l'accord.
 (11)
 Pour permettre le bon fonctionnement de l'accord, il y a lieu d'en étendre le protocole 37 au comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières institué par la décision 2001/527/CE, au comité européen des valeurs mobilières institué par la décision 2001/528/CE, au comité européen des contrôleurs bancaires institué par la décision 2004/5/CE, au comité européen des contrôleurs des assurances et des pensions professionnelles institué par la décision 2004/6/CE, au comité européen des assurances et des pensions professionnelles institué par la décision 2004/9/CE et au comité bancaire européen institué par la décision 2004/10/CE, et de modifier l'annexe IX de façon à préciser les modalités d'association à ces comités,
 DÉCIDE:
 Article premier
 L'annexe IX de l'accord est modifiée comme suit:
 1)
 Les points 31bb (directive 2003/41/CE du Parlement européen et du Conseil), 31c (directive 2002/65/CE du Parlement européen et du Conseil) et 31d (directive 2002/87/CE du Parlement européen et du Conseil) deviennent respectivement les points 31d, 31e and 31ea.
 2)
 Le texte suivant est inséré après le point 31bac [règlement (CE) no 1287/2006 de la Commission]:
 «iv) Autres domaines
 31c.
 32001 D 0527: décision 2001/527/CE de la Commission du 6 juin 2001 instituant le comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières (JO L 191 du 13.7.2001, p. 43), modifiée par:
 —
 32004 D 0007: décision 2004/7/CE de la Commission du 5 novembre 2003 (JO L 3 du 7.1.2004, p. 32).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2001/527/CE de la Commission, désigner une personne invitée à participer en qualité d'observateur aux réunions du comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières.
 31ca.
 32001 D 0528: décision 2001/528/CE de la Commission du 6 juin 2001 instituant le comité européen des valeurs mobilières (JO L 191 du 13.7.2001, p. 45), modifiée par:
 —
 32004 D 0008: décision 2004/8/CE de la Commission du 5 novembre 2003 (JO L 3 du 7.1.2004, p. 33).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2001/528/CE de la Commission, désigner des personnes invitées à participer en qualité d'observateurs aux réunions du comité européen des valeurs mobilières.
 La Commission des Communautés européennes informe les participants en temps utile de la date des réunions du comité et leur transmet les documents appropriés.»
 3)
 Le point suivant est ajouté après le point 23d [règlement (CE) no 1781/2006 du Parlement européen et du Conseil]:
 «23e.
 32004 D 0005: décision 2004/5/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des contrôleurs bancaires (JO L 3 du 7.1.2004, p. 28).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2004/5/CE de la Commission, désigner des personnes invitées à participer en qualité d'observateurs aux réunions du comité européen des contrôleurs bancaires.»
 4)
 Les points suivants sont ajoutés après le point 13b (directive 2002/92/CE du Parlement européen et du Conseil):
 «13c.
 32004 D 0006: décision 2004/6/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des contrôleurs des assurances et des pensions professionnelles (JO L 3 du 7.1.2004, p. 30).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2004/6/CE de la Commission, désigner des personnes invitées à participer en qualité d'observateurs aux réunions du comité européen des contrôleurs des assurances et des pensions professionnelles.»
 «13d.
 32004 D 0009: décision 2004/9/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité européen des assurances et des pensions professionnelles (JO L 3 du 7.1.2004, p. 34).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2004/9/CE de la Commission, désigner des personnes invitées à participer en qualité d'observateurs aux réunions du comité européen des assurances et des pensions professionnelles.
 La Commission des Communautés européennes informe les participants en temps utile de la date des réunions du comité et leur transmet les documents appropriés.»
 5)
 Le point suivant est ajouté après le point 16c (directive 2001/24/CE du Parlement européen et du Conseil):
 «16d.
 32004 D 0010: décision 2004/10/CE de la Commission du 5 novembre 2003 instituant le comité bancaire européen (JO L 3 du 7.1.2004, p. 36).
 Modalités d'association des États de l'AELE conformément à l'article 101 de l'accord:
 Chaque État de l'AELE peut, conformément à l'article 3 de la décision 2004/10/CE de la Commission, désigner des personnes invitées à participer en qualité d'observateurs aux réunions du comité bancaire européen.
 La Commission des Communautés européennes informe les participants en temps utile de la date des réunions du comité et leur transmet les documents appropriés.»
 Article 2
 Les points suivants sont ajoutés au protocole 37 (comprenant la liste prévue à l'article 101) de l'accord:
 «21.
 Le comité des régulateurs des marchés de valeurs mobilières (décision 2001/527/CE de la Commission).
 22.
 Le comité européen des valeurs mobilières (décision 2001/528/CE de la Commission).
 23.
 Le comité européen des contrôleurs bancaires (décision 2004/5/CE de la Commission).
 24.
 Le comité européen des contrôleurs des assurances et des pensions professionnelles (décision 2004/6/CE de la Commission).
 25.
 Le comité européen des assurances et des pensions professionnelles (décision 2004/9/CE de la Commission).
 26.
 Le comité bancaire européen (décision 2004/10/CE de la Commission).»
 Article 3
 Les textes des décisions 2001/527/CE, 2001/528/CE, 2004/5/CE, 2004/6/CE, 2004/7/CE, 2004/8/CE, 2004/9/CE et 2004/10/CE en langues islandaise et norvégienne, à publier dans le supplément EEE du Journal officiel de l’Union européenne, font foi.
 Article 4
 La présente décision entre en vigueur le 5 juillet 2008, pour autant que toutes les notifications prévues à l'article 103, paragraphe 1, de l'accord aient été faites au Comité mixte de l'EEE (11).
 Article 5
 La présente décision est publiée dans la partie EEE et dans le supplément EEE du Journal officiel de l'Union européenne.
 Fait à Bruxelles, le 4 juillet 2008.
 Par le Comité mixte de l’EEE
 Le président
 S.A.S. le prince Nicolas de LIECHTENSTEIN
 (1) JO L 257 du 25.9.2008, p. 29.
 (2) JO L 100 du 10.4.2008, p. 70.
 (3) JO L 191 du 13.7.2001, p. 43.
 (4) JO L 191 du 13.7.2001, p. 45.
 (5) JO L 3 du 7.1.2004, p. 28.
 (6) JO L 3 du 7.1.2004, p. 30.
 (7) JO L 3 du 7.1.2004, p. 32.
 (8) JO L 3 du 7.1.2004, p. 33.
 (9) JO L 3 du 7.1.2004, p. 34.
 (10) JO L 3 du 7.1.2004, p. 36.
 (11) Pas d'obligations constitutionnelles signalées.