text:
Title: Siol TS media d.o.o. - Holding slovenske elektrarne d.o.o.
 Number: 0902-3/2019
 Category: Kazenski postopek, Mediji, Test interesa javnosti, Poslovni subjekt pod prevladujočim vplivom
 V obravnavanem primeru je zavezanec zavrnil dostop do kopije revizije »Preveritev vodenja investicije v blok 6« zaradi izjeme poslovne skrivnosti. V pritožbenem postopku pa se je zavezanec skliceval tudi na izjemo kazenskega postopka, davčne tajnosti, pravdnega postopka in varstva osebnih podatkov. IP je ugotovil, da je predmet zahteve dokument, ki je bil pripravljen na podlagi sklenjene intelektualne pogodbe oziroma je posledica pravnega posla, zato ustreza prvi predpostavki definicije informacije javnega značaja iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ, torej, da gre za dokument, ki je povezan s pravnim poslom iz prve alineje prvega odstavka 4.a člena ZDIJZ. Za razkritje predmetnega dokumenta pa je moral biti izkazan tudi drugi pogoj, torej obstoj javnega interesa. IP je primarno ugotavljal, ali je podana izjema kazenskega postopka po 6. točki prvega odstavka 6. člena ZDIJZ. V skladu s 13. členom Uredbe o posredovanju in ponovni uporabi informacij javnega značaja je IP pozval Specializirano državno tožilstvo RS (dalje SDT), da pojasni, ali je v zvezi z dokumentom, ki ga v obravnavani zadevi zahteva prosilka, postopek kazenskega pregona še vedno v teku ter ali bi z razkritjem zahtevanega dokumenta, nastale škodne posledice za izvedbo tega postopka in kakšne bi bile te posledice. SDT je ocenil, da bi razkritje vsebine dokumenta imelo škodljive posledice za celotni kazenski postopek in da je pomembnejša učinkovita in zakonita izvedba kazenskega postopka od pravice javnosti, da se seznani z informacijo. IP je vpogledal v zahtevan dokument in glede na njegovo vsebino ocenil, da je treba upoštevati stališče SDT, da bi razkritje zahtevanega dokumenta lahko škodovalo izvedbi kazenskega postopka, kot relevantno. IP je v nadaljevanju presojal, ali je javni interes za razkritje močnejši od izjeme varstva kazenskega postopka. IP je poudaril, da se je sicer v svoji praksi glede zavezanca in TEŠ-a vselej zavzemal za široko transparentnost, ki pripomore k večji odgovornosti države do državljanov Slovenije in do gospodarnega ravnanja z državnim premoženjem, vendar pa je v obravnavanem primeru ocenil, da bi razkritje Poročila v trenutni fazi kazenskega postopka delovalo v nasprotju z javnim interesom, ki je izrazito usmerjen v ugotavljanje odgovornosti in s tem v povrnitev škode, ki je nastala družbama HSE in TEŠ, ki sta last RS. IP je tako zaključil, da razlogi prosilke v predmetni zadevi ne morejo predstavljati zadostne podlage za razkritje zahtevanih podatkov.
 Številka: 0902-3/2019/17
 Informacijski pooblaščenec po namestnici informacijske pooblaščenke Kristini Kotnik Šumah, po pooblastilu št. 100-17/2006/161 z dne 25. 5. 2018 (v nadaljevanju IP), izdaja na podlagi tretjega in četrtega odstavka 27. člena Zakona o dostopu do informacij javnega značaja (Uradni list RS, št. 51/06 – uradno prečiščeno besedilo, s spremembami in dopolnitvami, v nadaljevanju ZDIJZ), 2. člena Zakona o Informacijskem pooblaščencu (Uradni list RS, št. 113/05 in 51-07 – ZUstS-A, v nadaljevanju ZInfP) in prvega odstavka 248. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, številka 24/06 – uradno prečiščeno besedilo, 105/06–ZUS-1, s spremembami in dopolnitvami, v nadaljevanju ZUP), o pritožbi, TS Media, Stegne 19, 1000 Ljubljana, z dne 7. 3. 2019 (v nadaljevanju prosilka), zoper odgovor z dne 7. 3. 2019, Holdinga Slovenske elektrarne d.o.o., Koprska ulica 92, 1000 Ljubljana (dalje zavezanec), v zadevi dostopa do informacije javnega značaja, naslednjo
 Pritožba prosilke z dne 7. 3. 2019 se zavrne.
 Prosilka je dne 6. 3. 2019 po elektronski poti na zavezanca naslovila zahtevo, da ji na podlagi ZDIJZ posreduje kopijo revizije »Preveritev vodenja investicije v blok 6«.
 Zavezanec je z odgovorom z dne 7. 3. 2019 zahtevo prosilke zavrnil zaradi poslovne skrivnosti.
 Prosilka je dne 7. 3. 2019 pri IP vložila pritožbo, ker se ne strinja z zavrnitvijo dostopa, saj meni, da revizija ni upravičena do statusa poslovne skrivnosti in da gre za informacijo javnega značaja. To utemeljuje z naslednjimi argumenti:
 1. Poročilo se nanaša na vodenje 1,41 milijarde evrov vredne investicije, ki jo je izvajalo podjetje TEŠ. To je v izključni lasti HSE, katerega edini lastnik je država. TEŠ je za investicijo najela posojila, za katera Republika Slovenija jamči s 440 milijoni evrov vrednim poroštvom, ki jih bo po potrebi pokrila iz proračuna, zaradi česar gre za potencialno porabo javnih sredstev. Poročilo tako obravnava ravnanje akterjev v lasti Republike Slovenije, ki so po zakonodaji zavezanci za informacije javnega značaja. Gre torej za prevladujoči javni interes.
 2. Revizija in poročilo obravnava obdobje med letoma 2005 in 2015, ko se je vodila investicija v TEŠ6. Podatki iz tega obdobja so že več let predmet številnih kazenskih in drugih postopkov, ključni investicijski dokumenti za TEŠ6 pa so javno objavljeni na spletni strani podjetja TEŠ. Razkritje zahtevanih dokumentov torej v ničemer ne razkriva poslovnih skrivnosti HSE in TEŠ, ki bi lahko v čemerkoli vplivale na aktualno poslovanje obeh družb.
 3. V javnem interesu je tudi preveriti, katera področja in očitana dejanja prejšnjih poslovodstev TEŠ in HSE je obravnavala posebna revizija. Ves čas je namreč mogoče slišati očitke, da so jo na HSE usmerjali na način, ki bi lahko otežil ali ceno onemogočil morebitne odškodninske postopke proti nekdanjim vodilnim. HSE je za revizijo v treh letih plačal dobrih 415.000 evrov, zato bi razkritje dokumentov pokazalo tudi, ali so bili zanje upravičeno porabljeni visoki stroški. Po mnenju prosilke so vse to razlogi, zaradi katerih bi moral javni interes prevladati nad morebitnimi ostalimi zadržki pred razkritjem dokumentov.
 IP je z dopisom z dne 14. 3. 2019, št. 0902- 3/2019/2, zavezanca pozval, da posreduje dokument, ki je predmet zahteve oziroma pritožbe prosilke, in sicer kopijo revizije »Preveritev vodenja investicije v blok 6« ter dokument (npr. pravilnik, sklep, ipd.) iz katerega izhaja, da je dokument poslovna skrivnost in da se opredeli do pritožbenih navedb prosilke.
 Zavezanec je z dopisom z dne 25. 3. 2019, št. TP/9020-3/2019, obširno pojasnil razloge, zakaj meni, da je treba pritožbo zavrniti. Ob tem je zavezanec predložil tudi pravilnik o varovanju poslovnih skrivnosti z dne 18. 6. 2018. Zavezanec je v zvezi z navedenim uvodoma pojasnil ozadje in naravo sodelovanja družbe ERNST & VOUNG Revizija, poslovno svetovanje, d. o. o. (v nadaljevanju: E&Y) v predmetni zadevi in naravo povezanih E&Y poročil. Temeljni dokument v zvezi s tem predstavlja Revizijsko poročilo 09/2015 Računskega sodišča Republike Slovenije, ki je od zavezanca zahtevalo preveritev odškodninske odgovornosti organov upravljanja in nadzora družb HSE in Termoelektrarna Šoštanj d. o. o. (v nadaljevanju: TEŠ), ki so sodelovali pri izvedbi investicije v blok 6 TEŠ in preveritev možnosti vložitve odškodninskih zahtevkov. Zavezanec je za te potrebe, po izpeljavi ustreznega postopka javnega naročanja, pri družbi E&Y naročil izvedbo izredne revizije vodenja investicije v blok 6 TEŠ. V okviru slednje je zavezanec s strani E&Y tekom let 2016, 2017 in 2018 prejel štiri poročila, ki so odražala napredek izredne revizije glede na kontinuirano pridobivanje novega relevantnega gradiva. Ugotovitve iz posameznih poročil v smislu ugotavljanja dejanskega stanja so med drugim predstavljale enega izmed temeljev vložene zahteve za arbitražo zoper Alstom oziroma GE pred Mednarodno trgovinsko zbornico (v nadaljevanju: ICC). Tretje poročilo z dne 9. 5. 2017 v veliki meri temelji na dokumentih iz kazenskega postopka, ki teče pred Okrožnim sodiščem v Celju. Zadnje poročilo izredne revizije je E&Y pripravil dne 19. 3. 2018. Predmet zadnjega poročila je bila predvsem forenzična raziskava elektronske komunikacije v povezavi z gradnjo bloka 6 TEŠ in analiza finančnih tokov ter transakcijskih računov. V nadaljevanju so vse različice poročila skupaj imenovane tudi kot »Poročilo«.
 Zavezanec je poudaril, da sodi med poslovne subjekte pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava, v skladu s 1.a členom ZDIJZ, kar pomeni, da med informacije javnega značaja sodijo le tiste informacije, ki jih ZDIJZ navaja v 4.a členu. Po mnenju zavezanca že iz samega imena dokumenta jasno izhaja, da se Poročilo po vsebini ne nanaša na področja iz prve alineje prvega odstavka 4.a člena ZDIJZ, saj je predmet presoje »poročilo«, ne pa pravni posel, ki bi se nanašal na pridobivanje, razpolaganje ali upravljanje s stvarnim premoženjem poslovnega subjekta ali izdatke poslovnega subjekta za naročilo blaga, gradenj, agentskih, svetovalnih ali drugih storitev ter sponzorskih, donatorskih in avtorskih pogodb in drugih pravnih poslov, s katerimi se dosega enak učinek. Namen določbe 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ je namreč v tem, da se kot absolutno javne informacije določijo osnovni podatki pravnih poslov, opredeljenih v prvi alineji 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ, z namenom krepitve preglednosti, odgovornosti upravljanja s sredstvi ter nadzora nad izdatki zavezancev. Obseg podatkov, ki jih morajo zavezani poslovni subjekti pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava razkriti v skladu s prvo alinejo 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ, pa določa 1. odstavek 6. a člena ZDIJZ. Pravni posel z učinki, ki jih določa prva alineja 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ, lahko predstavlja zgolj pogodba o naročilu revizije, ki jo je zavezanec sklenil z E&Y in v kateri so vsebovani vsi podatki, ki jih določa 1. odstavek 6.a člena ZDIJZ. Poročilo pa v nobenem primeru ne more predstavljati kakršnegakoli pravnega posla, temveč lahko predstavlja zgolj izpolnitev ene pogodbene stranke, kar pa v nobenem primeru ni podatek, opredeljen v 1. odstavku 6.a člena ZDIJZ. Zavezanec je bil tako prosilki dolžan razkriti zgolj podatke na podlagi prve alineje 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ v povezavi s 1. prvim odstavkom 6. a člena ZDIJZ. Navedeno obveznost je tudi izpolnil s tem, ko je prosilki dne 7. 3. 2019 posredoval pogodbo z E&Y o naročilu revizije in dodatke k njej. Nadalje je zavezanec navedel, da Poročilo ni informacija javnega značaja na podlagi drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ, saj ne more biti opredeljeno kot informacija, ki je nastala na podlagi pravnih poslov iz prve alineje 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ oz. bi bila z njimi neposredno povezana. Namen določbe 2. odstavka 4.a člena ZDIJZ ni dostop do katerihkoli in vseh dokumentov oziroma informacij, ki kadarkoli nastanejo na podlagi pravnih poslov zavezanca, temveč zgolj do tistih osnovnih podatkov o pravnih poslih, opredeljenih v prvi alineji 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ v povezavi s 1. odstavkom 6.a člena ZDIJZ, ki so vsebovani v dokumentih, nastalih po sklenitvi pravnega posla ali na podlagi tega. To jasno izhaja tudi s spletne strani IP, kjer se kot primere informacije javnega značaja iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ našteva »račune, naročilnice, reklamacije, anekse, tožbe in podobno«. Gre torej zgolj za dokumente, ki vsebujejo podatke, ki so pomembni za nadzor in preglednost porabe javnih sredstev zavezanca. Popolnoma nesmiselno pa bi bilo, da se kot informacije javnega značaja na podlagi drugega odstavka 4:a člena ZDIJZ (kot subsidiarne določbe v razmerju do 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ) štelo kar vse dokumente, ki nastanejo na podlagi pravnega posla iz prve alineje prvega odstavka 4.a člena ZDIJZ. Poročilo očitno ne vsebuje takšnih podatkov, saj predstavlja strokovni dokument, ki z vidika določene stroke vsebinsko obravnava določeno problematiko in podaja določene ugotovitve. Vsi podatki, ki jih taksativno našteva 1. odstavek 6.a člena ZDIJZ in ki jih mora razkriti zavezanec, pa so vsebovani že v pogodbi z E&Y in njenih dodatkih. Poročilo tako ne izpolnjuje že prve predpostavke definicije informacije javnega značaja iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ, torej, da gre za dokument, ki je povezan s pravnim poslom, ki se nanaša na izdatke poslovnega subjekta v zvezi s pravnimi posli iz prve alineje 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ. Za razkritje predmetnega dokumenta pa mora biti izkazan tudi drugi pogoj, torej obstoj javnega interesa, do česar se je zavezanec opredelil v nadaljevanju. Zavezanec je poudaril, da tudi, če bi Poročilo predstavljajo informacijo, ki je nastala na podlagi pravnih poslov iz prve alineje 1. odstavka 4.a člena ZDIJZ, pa za njeno razkritje ni podan prevladujoči javni interes iz drugega odstavka 6. člena ZDIJZ.
 Zavezanec je poudaril, da interes po zavrnitvi dostopa do Poročila ni le »zasebni« interes HSE, temveč gre za javni interes, ki prevlada nad javnim interesom po razkritju Poročila, kot sledi v nadaljevanju:
 Kršitev zaupnosti davčnega postopka oziroma kršitev davčne tajnosti
 Zavezanec je opozoril, da Poročilo vsebuje več podatkov, ki so bili podlaga za odmero davka v različnih davčnih postopkih tako fizičnim kot pravnim osebam, ki še niso pravnomočno zaključeni, kot tudi dejanske podatke iz nekaterih davčnih postopkov. Takšni podatki so podatki o različnih transakcijah in finančnih tokovih ter tudi večji del elektronske korespondence, vsebovane v Poročilu. Navedeni podatki predstavljajo davčno tajnost v skladu z Zakonom o davčnem postopku (v nadaljevanju: ZDavP-2). Razkritje Poročila bi tako predstavljajo kršitev davčne zaupnosti v nasprotju z ZDavP-2. Predmet konkretnega postopka je tehtanje, ali obstaja prevladujoč javni interes po razkritju Poročila nad interesom javnosti po omejitvi dostopa do Poročila. Drugi odstavek 6. člena ZDIJZ izrecno določa izjeme, kjer se »običajni« test javnega interesa iz navedenega člena v nobenem primeru ne more uporabiti. Takšno izjemo predstavljajo tudi podatki iz 5. točke prvega odstavka 6. člena ZDIJZ, tj. podatki, katerih razkritje bi pomenilo kršitev zaupnosti davčnega postopka ali davčne tajnosti v skladu z ZDavP-2. Če navedena absolutna prepoved dostopa velja v primeru »običajnega« testa javnega interesa iz drugega odstavka 6. člena ZDIJZ, ki predstavlja manj strogo obliko testa javnega interesa, potem seveda a fortiori velja za bolj restriktivno obliko testa javnega interesa v skladu z določbo drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ. Na podlagi določbe pete alineje 2. odstavka 6. člena ZDIJZ so podatki, katerih razkritje bi pomenilo kršitev zaupnosti davčnega postopka ali davčne tajnosti v skladu z ZDavP-2, absolutno izvzeti iz presoje v sklopu kakršnegakoli testa javnega interesa v skladu z ZDIJZ. Poročilo tako v nobenem primeru ne more predstavljati informacije javnega značaja, saj je v vsakem primeru izključeno iz presoje v sklopu testa javnega interesa v smislu drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ v povezavi z drugim odstavkom 6. člena ZDIJZ. Posledično Poročilo tudi ne more biti informacija javnega značaja na podlagi 2. odstavka 4.a člena ZDIJZ.
 Izjema kazenskega postopka
 Poročilo, katerega razkritje zahteva prosilka, po navedbah zavezanca vsebuje podatke, ki so bili pridobljeni ali sestavljeni zaradi kazenskega pregona ali v zvezi z njim. Pred Okrožnim sodiščem v Celju zaradi poslov v povezavi z izgradnjo bloka 6 TEŠ poteka kazenski postopek. Zavezanec je v zvezi s tem poudaril, da vsebina in zaključki Poročila v veliki meri temeljijo prav na podatkih iz spisa o kazenski preiskavi pri Okrožnem sodišču v Celju. Dokumentacija, ki predstavlja podlago za Poročilo, namreč v pomembnem delu ne izhaja iz lastne sfere HSE, pač pa jo je v navedenem kazenskem postopku HSE preko TEŠ pridobil na podlagi vpogleda v sodni spis. HSE oz. TEŠ s predmetnimi listinami nista razpolagala, temveč jih je TEŠ pridobil kot oškodovanec iz kaznivih dejanj v okviru navedenega kazenskega postopka. Ta dokumentacija je bila E&Y predana s strani odvetnikov HSE in je bila namenjena zgolj E&Y za pripravo Poročila, nikakor pa ne za javno objavo. Predmetni kazenski postopek je na podlagi dostopnih podatkov še vedno v fazi preiskave, ki ni javna. Gre za kazenski postopek v teku oziroma odprt kazenski postopek, družbi HSE in TEŠ pa sta dolžni kot tajne varovati podatke iz spisa o kazenski preiskavi. Posamezna preiskovalna dejanja ter ugotovitve in dokazi, ki izvirajo iz preiskovalnih dejanj in se zbirajo v preiskavi, so zaupni in tajni. Nadalje je zavezanec še navedel, da bi razkritje Poročila škodovalo izvedbi navedenega kazenskega postopka. Namreč, z razkritjem zahtevanih dokumentov bi v tej fazi kazenskega postopka zelo verjetno lahko nastale škodne posledice za izvedbo postopka v obliki otežitve ali celo onemogočanja dokazovanja kazenske odgovornosti. HSE sicer razume, da je seznanjanje javnosti z odgovornostjo odgovornih oseb subjektov pod prevladujočim vplivom države načeloma v javnem interesu. Ne glede na to pa je jasno, da je v veliko večjem interesu javnosti to, da kazenski postopki, katerih predmet je ugotavljanje kazenske (in potencialno civilne) odgovornosti določenih oseb, vpletenih v izgradnjo bloka 6 TEŠ, učinkovito in uspešno potekajo in se zaključijo ter da se ugotovi kazenska odgovornost teh oseb, če je ta seveda podana. Nobenega dvoma ne more biti, da trenutna seznanjenost javnosti glede posameznih dejstev glede odgovornosti določenih oseb ne more prevladati nad interesom javnosti po uspešnem zaključku kazenskega postopka. Pregon storilcev kaznivih dejanj je v javnem interesu, saj je glavna pravica in dolžnost preiskovalnih organov ravno pregon storilcev kaznivih dejanj, ki se preganjajo po uradni dolžnosti. Razkritje bi spodkopalo zakoniti interes države, da zavaruje tiste podatke, ki so pomembni za uspešno odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj. Ob tem je treba upoštevati dejstvo, da bi zaradi razkritja teh podatkov lahko nastala nepopravljiva škoda izvedbi postopka, saj nekaterih dejanj, ki so nujna za uspešno izvedbo postopka, ne bi bilo mogoče več izvesti. V vsakem primeru pa je nedvomno v interesu javnosti, da se ugotovi, kdo so storilci kaznivih dejanj in da se ukrene vse potrebno, da se odkrijejo in zavarujejo sledovi kaznivega dejanja in predmeti, ki utegnejo biti dokaz in da se zberejo vsa obvestila, ki bi utegnila biti koristna za uspešno izvedbo kazenskega postopka. V predmetnem primeru bo od tega odvisno predvsem ugotavljanje odgovornosti oseb, ki so vodile investicijo v izgradnjo bloka 6 TEŠ in tudi morebitna povrnitev premoženjske škode, ki je nastala TEŠ in HSE. V obravnavanem primeru bi bilo tako razkritje zahtevanih informacij celo v nasprotju z interesom javnosti.
 Izjema pravdnega postopka
 Kot je zavezanec že pojasnil, je bil glavni povod za naročilo Poročila zahteva Računskega sodišča Republike Slovenije, ki je od HSE zahtevalo preveritev odškodninske odgovornosti organov upravljanja in nadzora družb HSE in TEŠ, ki so sodelovali pri izvedbi investicije v blok 6 TEŠ in preveritev možnosti vložitve odškodninskih tožb s tem v zvezi. Poročilo (oziroma vsaj nekatere njegove različice, ki sedaj v vsakem primeru tvorijo njegov neločljiv del) je bilo tako sestavljeno predvsem zaradi pravdnih (ali pa npr. adhezijskih) postopkov, katerih predmet bi bilo ugotavljanje odškodninske odgovornosti organov vodenja in nadzora družb HSE in TEŠ v povezavi z investicijo izgradnje bloka 6 TEŠ. V primeru odškodninskih zahtevkov proti članom organov vodenja in nadzora gre že na splošno za izjemno zahtevne pravdne postopke, v katerih je ena izmed ključnih težav dokazovanje nepravilnosti članov organov vodenja in nadzora glede posameznih poslov. Tako bi tudi v predmetnem primeru razkritje Poročila v znatni meri onemogočilo uspešno izvedbo pravdnih (ali pa adhezijskih) postopkov, katerih predmet bi bili odškodninski zahtevki proti nekdanjim članom organov vodenja in nadzora družb HSE in TEŠ zaradi nepravilnosti pri izgradnji bloka 6 TEŠ. Razkritje Poročila bi potencialnim tožencem že vnaprej omogočilo pripravo uspešne in efektivne obrambe, skrivanje in razpolaganje z osebnim premoženjem in ostala dejanja, ki bi škodovala izvedbi tovrstnih postopkov. Tovrstna dejanja tožencev so bila do sedaj v Republiki Sloveniji skoraj vedno glavni razlog za neuspešno izvedbo odškodninskih postopkov proti nekdanjim članom organov vodenja in nadzora. Neuspešna izvedba pravdnega (ali pa adhezijskega) postopka, katerega predmet je odškodninski zahtevek, seveda pomeni neuspešno (ali vsaj znatno manj verjetno) poplačilo škode. Zavezanec je poudaril, da sta tako HSE kot tudi TEŠ neposredno ali posredno v 100 % lasti Republike Slovenije. Nobenega dvoma ne more biti, da je tako v interesu javnosti, da se tovrstni pravdni (ali pa adhezijski) postopki uspešno zaključijo in da pride do čim večjega nadomestila škode, ki je nastala družbama TEŠ in HSE. Trenutna seznanjenost javnosti glede posameznih dejstev o odgovornosti določenih oseb ne more prevladati nad interesom javnosti po uspešnem zaključku pravdnih (ali pa adhezijskih) postopkov, katerih rezultat bo nadomestitev škode nastale družbama HSE in TEŠ. Ravno nasprotno bi bilo razkritje Poročila v obravnavanem primeru celo v nasprotju z interesom javnosti, saj bi pomenilo izostanek nadomestila škode, ki je nastala družbama HSE in TEŠ ter predstavljata last Republike Slovenije.
 Arbitražni postopek pred ICC
 Poročilo med drugim vsebuje ključne informacije, na katerih temelji zahtevek HSE in TEŠ v okviru arbitražnega postopka katerega predmet je povračilo škode, ki je nastala ob investiciji v blok 6 TEŠ. Zavezanec je v zvezi s Poročilom izpostavil, da gre za strogo zaupne podatke, ki predstavljajo poslovno skrivnost in katerih predčasno razkritje udeležencem arbitražnega postopka bi izrazito škodovalo interesu HSE in TEŠ kot tožečih strank v arbitražnem postopku in posledično Republiki Sloveniji kot 100% lastnici družb HSE in TEŠ. Objava podatkov, na katerih temelji postopek pred ICC, oziroma predčasna seznanitev nasprotne stranke ali arbitražnega tribunala s tem pomembnim virom, bi lahko imela za posledico izrazito negativen vpliv na odločitev arbitrov in sodišč, ki bi sprejemala odločitve v zvezi z arbitražno odločbo. Neuspešna izvedba predmetnega arbitražnega postopka, katerega predmet je odškodninski zahtevek, seveda pomeni neuspešno (ali vsaj znatno manj verjetno) poplačilo škode. Nobenega dvoma ne more biti, da je tako v interesu javnosti, da se predmetni arbitražni postopek uspešno zaključi in da pride do čim večjega nadomestila škode, ki je nastala družbama TEŠ in HSE. Trenutna seznanjenost javnosti glede posameznih dejstev o odgovornosti določenih oseb ne more prevladati nad interesom javnosti po uspešnem zaključku predmetnega arbitražnega postopka, katerega rezultat bo, če bosta HSE in TEŠ z zahtevki uspešna, nadomestitev škode, nastale družbama HSE in TEŠ. Ravno nasprotno bi bilo razkritje Poročila v obravnavanem primeru celo v nasprotju z interesom javnosti, saj bi pomenilo izostanek nadomestila škode, ki je nastala družbama HSE in TEŠ ter predstavljata last Republike Slovenije.
 Zavezanec je ponovil svoje stališče, da Poročilo predstavlja poslovno skrivnost družbe v skladu s Pravilnikom o varovanju poslovnih skrivnosti z dne 18. 6. 2018. V skladu z izjemo po 2. točki prvega odstavka 6. člena ZDIJZ niso javno dostopni podatki zavezanca, ki so opredeljeni kot poslovna skrivnost v skladu z ZGD-1. Poročilo predstavlja poslovno skrivnost po subjektivnem in objektivnem kriteriju. Interes zavezanca po omejitvi dostopa do Poročila zaradi poslovne skrivnosti jasno prevlada nad javnim interesom po razkritju Poročila. Poročilo vsebuje podatke o pogajanjih HSE oz. TEŠ glede cene, metodologijo določanja pogodbene cene, vsebino pogodbenih določil, podatke, posredovane s strani ponudnikov za izvedbo gradnje bloka 6 TEŠ, itd. Z razkritjem teh podatkov bi HSE nastala škoda, saj bi se ji verjetno poslabšal konkurenčni položaj v drugih podobnih postopkih, prav tako pa bi bila lahko zaradi kršitev poslovnih skrivnosti in razkrivanja podatkov izpostavljena morebitnim odškodninskim zahtevkom ponudnikov in tretjih oseb. S tem bi se lahko konkretno poslabšalo finančno stanje HSE, kar bi lahko imelo negativne posledice v razmerju do bank upnic, kar bi lahko imelo velike negativne posledice za Republiko Slovenijo, kot lastnico HSE. Razkritje Poročila prosilki in njegova javna objava pa ne predstavljajo javnega interesa, ki bi prevladal nad interesom preprečitve škodljivih posledic za družbe v 100 % državni lasti, sploh v primeru, ker ne gre za dokument, ki bi dajal kakršnekoli »pravnomočne« zaključke o odgovornosti članov organov vodenja in nadzora ali o porabi javnih sredstev.
 Varstvo osebnih podatkov in komunikacijska zasebnost
 Zavezanec je navedel, da Poročilo v pomembnem delu temelji na forenzični analizi elektronske komunikacije med različnimi osebami v povezavi s projektom bloka 6 TEŠ. Poročilo vsebuje osebne podatke, ki niso javno dostopni, kar pomeni, da bi z razkritjem zavezanec kršil predpise s področja varstva osebnih podatkov. Zavezanec je ob tem še navedel, da je treba dostop do zahtevanega Poročila presojati tudi v luči kazenskega postopka, ki poteka pred Okrožnim sodiščem v Celju. Kot je bilo že obširno pojasnjeno zgoraj, je velik del podatkov v Poročilu pridobljenih iz sodnega spisa v navedenem kazenskem postopku. Tako ne gre za osebne podatke iz drugih neobčutljivih virov, temveč iz listin, ki predstavljajo dokaze v kazenskem postopku, ki je v teku. Dejstvo, da so (osebni) podatki, vsebovani v Poročilu, dokazi v kazenskem postopku, zahteva še večjo skrbnost pri ravnanju z njimi. Namreč, posameznika, ki je udeležen v kazenskem postopku v katerikoli vlogi, varujejo ustavna jamstva, vezana na kazenski postopek. Kot najpomembnejšo je zavezanec izpostavil domnevo nedolžnosti. Razkritje Poročila bi lahko izjemno negativno vplivalo na položaj posameznikov v predmetnem kazenskem postopku in bi lahko izvotlilo ustavna jamstva, ki jih osebam, ki so udeležene v kazenskem postopku, daje Ustava. Z javnim razkrivanjem podatkov o osebah, ki so udeležene v kazenskih postopkih in ki jih varujejo ustavna jamstva, bi se v javnosti očrnila podoba sodstva in celotne ustavnopravne ureditve. Ustavna jamstva v kazenskih in drugih postopkih so namreč temelj moderne demokratične ureditve. Javni interes po spoštovanju Ustave in stabilnosti pravnega reda ter demokratične ureditve pa seveda prevlada nad seznanjenostjo javnosti o posamezni informaciji, ki se nanaša na odgovornost posameznih članov organov vodenja in nadzora družb HSE in TEŠ
 Prevladujoči javni interes za razkritje ne obstaja
 Zavezanec nadalje vztraja, da mora biti argument javnega interesa v skladu s prakso IP razlagan ozko ter da pri presoji prevladujočega javnega interesa v skladu z določbo iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ ne gre za običajen test javnega interesa, kot se opravlja v smislu določbe drugega odstavka 6. člena ZDIJZ. Pri presoji, ali je izkazan javni interes ni mogoče izhajati iz splošnega stališča, da bi bilo za javnost koristno in torej v javnem interesu, da bi bile zahtevane informacije prosto dostopne, temveč mora biti izkazan konkreten javni interes za razkritje konkretnih dokumentov oziroma delov dokumenta. Glede navedb prosilke o poroštvu Republike Slovenije in potencialni porabi javnih sredstev je zavezanec navedel, da se investicija v blok 6 TEŠ ni izvedla iz javnih sredstev, temveč iz lastnih sredstev HSE oziroma TEŠ. HSE in TEŠ namreč nista proračunska uporabnika, temveč sredstva pridobivata s svojim delovanjem na trgu in s pridobivanjem finančnih virov od finančnih institucij na trgu. V nasprotju z zavajajočimi trditvami prosilke, za projekt gradnje bloka 6 TEŠ tako ni bilo porabljenih nič javnih sredstev. Zavezanec je nadalje poudaril, da iz naslova poroštev Republike Slovenije proračunu nastajajo zgolj prihodki (cca. 2 milijona letno, primeroma v letu 2018 skupno 1.724.115,96 EUR), saj mora HSE Republiki Sloveniji plačevati nadomestilo za zagotavljanje poroštva. Posledično pojmovno ni mogoče govoriti o porabi javnih sredstev. Popolnoma neutemeljene pa so prav tako navedbe o »potencialni« porabi javnih sredstev. Zavezanec je opozoril, da razlog porabe javnih sredstev ne pomeni, da so kakršnekoli informacije o porabi javnih sredstev prosto dostopne. To še toliko bolj velja v primerih, ko se govori o »potencialni« porabi javnih sredstev, torej o porabi javnih sredstev, do katere sploh še ni prišlo, niti verjetno ne bo prišlo. Kot je zavezanec že pojasnil zgoraj, bi imelo razkritje Poročila in njegova javna objava uničujoče učinke na različne kazenske, pravdne in arbitražne postopke, katerih bistveni element so odškodninski zahtevki. HSE in TEŠ bi tako lahko v celoti izgubila možnost povrnitve škode zaradi nepravilnosti pri izgradnji bloka 6 TEŠ. Prav tako bi lahko HSE izpostavil različnim odškodninskim zahtevkom. Zaradi posledic, ki bi jih razkritje in objava Poročila imela na HSE in TEŠ, bi se njuno finančno stanje lahko drastično poslabšalo. Zavezanec je nadalje poudaril, da Poročilo ne vsebuje podatkov, ki bi lahko pripomogli k oceni verjetnosti uresničitve tveganja, ali bo prišlo do unovčenja poroštev Republike Slovenije in s tem do porabe javnih sredstev. Poročilo vsebuje zgolj (nezavezujočo) presojo ravnanj članov organov vodenja in nadzora TEŠ in HSE ter drugih oseb z vidika potencialne odškodninske odgovornosti. Poročilo tako obravnava izključno historične podatke in ne podaja nikakršnih informacij glede trenutnega finančnega stanja HSE in TEŠ in ne podaja nikakršnih projekcij o bodočem finančnem stanju navedenih družb. Obravnavana odgovornost članov organov vodenja in nadzora pa v nobenem primeru ne vpliva na unovčenje poroštev Republike Slovenije in potencialno porabo javnih sredstev, temveč kvečjemu potencialno povečuje javne prihodke. Zavezanec prav tako nasprotuje pritožbenim navedbam prosilke, da je v javnem interesu preveriti, katera področja in očitana dejanja prejšnjih poslovodstev TEŠ in HSE obravnava Poročilo. Prosilka v podporo svojim trditvam navede očitke o domnevnem onemogočanju posebne revizije s strani HSE. Navedeni očitki ne presegajo nivoja špekulacij, ki jih prosilka ne podpre z nikakršnimi dokazi. Področja, ki jih je morala obravnavati revizija (in s tem Poročilo), so v vsakem primeru jasno razvidna iz pogodbe o naročilu posebne revizije, ki jo je HSE sklenil z E&Y. Prosilka v pritožbi tudi ne konkretizira svojih navedb, zakaj je v javnem interesu preveriti, katera področja in očitana dejanja prejšnjih poslovodstev HSE in TEŠ Poročilo obravnava, zato tudi ni izkazan konkreten javni interes za razkritje konkretnega dokumenta oziroma delov dokumenta. Neutemeljene so tudi navedbe prosilke, da obstaja prevladujoči interes za dostop do Poročila iz razloga, da bi se pokazalo, ali so bili domnevno visoki stroški izdelave Poročila upravičeni. Zavezanec je poudaril, da je bila pogodba o naročilu z vsemi aneksi, ki vsebuje tudi pogodbeno ceno izdelave Poročila, razkrita prosilki. Seznanitev s ceno za izdelavo Poročila v okvirih 4.a in 6. a člena ZDIJZ pa tudi zadostuje za namene nadzora nad porabo javnih sredstev s strani javnosti. Za podrobnejšo in strokovno presojo porabe javnih sredstev pa obstajajo pristojni organi, ki tovrstno presojo opravijo. Računsko sodišče Republike Slovenije, kot eden izmed organov, ki tovrsten nadzor opravlja, pa je izdelavo Poročila celo naročilo. Razkritje in objava Poročila v poljudnem mediju pa ne bi pripomogla k objektivni in strokovni oceni primerjave med kakovostjo Poročila in višino stroškov izdelave. Jasno je, da tovrstni argumenti ne izkažejo prevladujočega javnega interesa za razkritje. Zavezanec je nadalje še navedel, da Poročilo obravnava informacije, ki so predmet davčnih, kazenskih, pravdnih in arbitražnih postopkov, in kot take strogo zaupne, pri čemer te informacije predstavljajo tudi osebne podatke ter poslovno skrivnost HSE in TEŠ, z razkritjem katere bi obema družbama nastala nepopravljiva škoda. Iz previdnosti se je zavezanec opredelil tudi do odločitve IP opr. št. 0902-19/2018 z dne 5.12. 2018 in poudaril, da Poročilo ne vsebuje informacij o okoljski problematiki, zato vprašanja s področja varstva okolja ne morejo predstavljati pravnorelevantnih dejstev za presojo prevladujočega javnega interesa za razkritje Poročila. Zavezanec tako trdi, da je jasno izkazano, da obstaja javni interes, da se prosilki ne omogoči dostopa do Poročila, ki prevlada nad javnim interesom po dostopu do Poročila. Zavezanec je zaključil, da se javni interes ne more razlagati na način, da mora biti takemu javnemu interesu zadovoljeno v vsakem trenutku. Prosilka se v predmetnem primeru sklicuje na javni interes po seznanjenosti z odgovornostjo članov organov vodenja in nadzora družb HSE in TEŠ ter potencialno porabo javnih sredstev. Odgovornost članov vodenja in nadzora družb je lahko ugotovljena zgolj s pravnomočno sodno odločbo, vsaka nasprotna razlaga pa bi pomenila kršitev ustavnih jamstev. Poročilo prav tako ne vsebuje informacij o potencialni porabi javnih sredstev, tako da Poročilo v nobenem primeru javnosti ne bi omogočilo seznanitve s temi informacijami. 0 porabi javnih sredstev bo javnost seznanjena, ko bo do takšne porabe sploh prišlo, o odgovornosti relevantnih oseb pa, ko (in če) bo ta ugotovljena s pravnomočnimi sodnimi odločbami.
 Dne 20. 5. 2019 je zavezanec IP predložil dokument, ki je predmet presoje.
 V obravnavanem primeru ni sporno, da je zavezanec podvržen določbam ZDIJZ, saj je v skladu s 1.a členom ZDIJZ oseba pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava in je kot zavezanec tudi vpisan v register zavezancev za informacije javnega značaja na spletni strani AJPES. IP ugotavlja, da zavezanec z zahtevano informacijo razpolaga in jo je tudi posredoval IP.
 IP je v nadaljevanju presojal, ali zahtevana informacija sodi med informacije javnega značaja, kot so opredeljene v 4.a členu ZDIJZ, saj so pri poslovnih subjektih pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava informacije javnega značaja le tiste informacije, ki jih ZDIJZ taksativno navaja, in sicer:
 IP ugotavlja, da je prosilka zahtevala dostop do revizije »Preveritev vodenja investicije v blok 6«, ki jo je izdelala družba E&Y. Že iz naslova dokumenta je mogoče razbrati, da se zahtevana informacija po vsebini ne nanaša na zgoraj navedena področja iz prve alineje prvega odstavka 4.a člena ZDIJZ, saj je predmet presoje »revizijsko poročilo«, ne pa pravni posel, ki bi se nanašal na pridobivanje, razpolaganje ali upravljanje s stvarnim premoženjem poslovnega subjekta ali izdatke poslovnega subjekta za naročilo blaga, gradenj, agentskih, svetovalnih ali drugih storitev ter sponzorskih, donatorskih in avtorskih pogodb in drugih pravnih poslov, s katerimi se dosega enak učinek. IP na podlagi navedenega ugotavlja, da v obravnavanem primeru zahtevana informacija ne ustreza definiciji informacije javnega značaja po prvi alineji prvega odstavka 4. a člena ZDIJZ.
 Po oceni IP pa zahtevana informacija ustreza definiciji iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ, saj gre za dokument, ki je nastal na podlagi pravnega posla intelektualne storitve, in sicer pogodbe o izvedbi javnega naročila »izvedba revizije zaradi preveritve vodenja investicije v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj d.o.o.« z izvajalcem E&Y z dne 16. 11. 2015, kar je razvidno na spletni strani zavezanca, v okviru objavljenih informacij javnega značaja: svetovalne, avtorske in druge intelektualne pogodbe[1].
 Kot izhaja iz zavrnilnega odgovora zavezanca, ta ocenjuje, da zahtevana informacija predstavlja njegovo poslovno skrivnost, v dopisu z dne 25. 3. 2019 pa se je zavezanec skliceval tudi na izjemo kazenskega postopka, davčne tajnosti, pravdnega postopka in varstva osebnih podatkov.
 IP je torej v nadaljevanju tehtal, ali je javni interes glede razkritja močnejši od javnega interesa ali interesa drugih oseb za omejitev dostopa do zahtevane informacije. Povedano drugače, gre za vprašanje, ali je javni interes močnejši od zatrjevanih izjem.
 IP je primarno ugotavljal, ali je podana izjema kazenskega postopka po 6. točki prvega odstavka 6. člena ZDIJZ, po kateri organ prosilcu zavrne dostop do zahtevane informacije, če se zahteva nanaša na podatek, ki je bil pridobljen ali sestavljen zaradi kazenskega pregona ali v zvezi z njim, in bi njegovo razkritje škodovalo njegovi izvedbi. Za obstoj navedene izjeme morata biti kumulativno izpolnjena dva pogoja, (1) zahtevan podatek je bil pridobljen ali sestavljen zaradi konkretnega kazenskega pregona ali v zvezi z njim in (2) razkritje zahtevanega podatka bi škodovalo izvedbi konkretnega postopka. Izvedba postopka kazenskega pregona zajema vse ukrepe za odkrivanje kaznivih dejanj in njihovih storilcev (predkazenski postopek), vlaganje in zastopanje kazenske obtožbe ter vsa druga procesna dejanja upravičenega tožilca po ZKP. V skladu s 13. členom Uredbe o posredovanju in ponovni uporabi informacij javnega značaja, ki določa, da če organ prejme zahtevo za dostop do informacije javnega značaja, ki se nanaša na predkazenski ali kazenski postopek, in v postopku v tem času odloča drug pristojni organ, organ odloči o zahtevi na podlagi obrazloženega mnenja organa, ki v tem času odloča v postopku, je IP z dopisom z dne 22. 5. 2019, št. 0902-3/2019/11, pozval Specializirano državno tožilstvo RS (dalje SDT), da pojasni, ali je v zvezi z dokumentom, ki ga v obravnavani zadevi zahteva prosilka, postopek kazenskega pregona še vedno v teku ter ali bi z razkritjem zahtevanega dokumenta: revizije »Preveritev vodenja investicije v blok 6«, nastale škodne posledice za izvedbo tega postopka in kakšne bi bile te posledice.
 SDT je odgovoril z dopisom z dne 30. 5. 2019, v katerem je pojasnil, da je dokument, ki je predmet zaprosila, obravnavan in se nahaja v zadevi, ki se vodi na SDT. Zadeva, na katero se nanaša zahtevna informacija, je v sodni preiskavi, zaradi česar so podani zadržki za posredovanje zahtevane informacije. Pri razlagi določil ZDIJZ in nujnosti hkratne uporabe ZKP pri odločanju o zahtevi za dostop do informacije javnega značaja tudi ne gre prezreti, da je zakonodajalec v kazenskem postopku določil javnost samo za javno glavno obravnavo. Vse druge faze (pred)kazenskega postopka javnosti niso dostopne, kar poudarjeno velja za sodno preiskavo, ko gre za zgodnejšo fazo postopka, ki je namenjena temu, da se državni tožilec odloči, ali bo odstopil od pregona ali pa bo nadaljeval kazenski pregon. SDT ocenjuje, da so podane okoliščine, ki utemeljujejo zavrnitev dostopa do zahtevanih informacij, in sicer je podanih več izjem iz 5.a) in 6. člena ZDIJZ. V dokumentu je navedeno večje število varovanih osebnih podatkov (imena, priimki, njihovi položaji). Tudi ob prekritju posameznih podatkov, pa je iz celotnega konteksta jasno razvidno, za katere fizične osebe gre (direktorji, vodje, člani komisij) in bi tudi v primeru delnega odstopa do dokumenta lahko prišlo do kršitve oziroma razkritja varovanih osebnih podatkov. Nenazadnje je že podatek o tem, da se zoper konkretno fizično osebo vodi postopek na državnem tožilstvu, varovan osebni podatek. Tudi razkritje zgolj posameznih informacij (delni dostop) bi v povezavi z javno že dostopnimi podatki v medijih in v poslovnih registrih zlahka omogočilo prepoznavo določenih oseb, na ta način pa bi nastala nedopustna seznanitev z varovanimi osebnimi podatki. Tako je podana izjema iz 3. točke prvega odstavka 6. člena ZDIJZ. SDT meni, da je podana tudi izjema iz 6. točke prvega odstavka 6. člena ZDIJZ, saj so bili vsi navedeni podatki pridobljeni in sestavljeni v fazi predkazenskega postopka izključno zaradi potreb kazenskega pregona oziroma v zvezi z njim. Kot že rečeno, je obravnavana zadeva trenutno v fazi sodne preiskave in gre torej za fazo kazenskega postopka, ki ni javna. Že pri izvedbi preiskovalnih dejanj so lahko prisotne le stranke kazenskega postopka, kot je to izrecno določeno v 178. člen ZKP, v skladu z določbo 128. člena ZKP pa ima pravico do vpogleda samo obdolženec, ostale osebe pa le, če izkažejo opravičen interes. Omenjeni 128. člen ZKP je omejil dostopanje do podatkov v kazenskem spisu z namenom, da se zagotovi učinkovit in pošten kazenski postopek, kot ga opredeljuje 6. člen Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP). Razkritje zahtevanega dokumenta z informacijami pa bi brez dvoma vplivalo na ugotavljanje dejstev, ki so pomembna za izdajo pravilne in zakonite sodne odločbe, škodljivost razkritja dokumenta z informacijami pa bi se še posebej pokazala pri izvajanju dokazov z zaslišanjem prič, ki morajo v kazenskem postopku izpovedovati o dogodku, neobremenjene s podatki v spisu. Posredovanje zahtevanih podatkov bi vplivalo na objektivnost ter verodostojnost izpovedb posameznih prič tudi v nadaljnjih fazah postopka, saj bi se le te lahko seznanile z vsebino dokumenta, torej z revizijskimi ugotovitvami glede vodenja investicije. Če bi bil ta dokument in podatki posredovani javnosti, bi se tako lahko vse predlagane priče, prav tako pa tudi izvedenci, ki še niso bili zaslišani, mimo pravil kazenskega postopka, z njimi seznanili, kar pa je iz kazensko procesnega vidika nedopustno, saj bi lahko bistveno vplivalo na ugotovljeno dejansko stanje v tej zadevi ter na rezultat kazenskega postopka. Po določilih ZKP priče nimajo izrecne pravice do vpogleda v kazenski spis niti niso prisotne pri predstavitvi obtožnice ali pri zagovoru obdolženca. Priča, ki še ni bila zaslišana, prav tako praviloma ne sme biti navzoča niti pri sprejemanju dokazov (319. člen, 331. člen ZKP). Namen navedenih določb ZKP je, da priče v svoji izpovedbi podajo svoje videnje dogajanja, o katerem izpovedujejo, brez da bi na njih vplivala stališča drugih udeležencev (pred)kazenskega postopka. Namen izjeme po 6. točki prvega odstavka 6. člena ZDIJZ pa je predvsem v zagotovitvi nemotene izvedbe kazenskega pregona. Ne le, da bi razkritje lahko bistveno vplivalo na izvedbo nadaljnjega postopka in posledično na ugotavljanje dejstev, s čimer bi bilo okrnjeno načelo materialne resnice, kot eno izmed temeljnih načel kazenskega postopka, temveč bi z razkritjem dokumenta, ki ga zahteva prosilka, izvedbi postopka zagotovo nastala nepopravljiva škoda (določenih preiskovalnih dejanj ne bi bilo mogoče več opraviti. Kolikor bi jih bilo mogoče opraviti, pa rezultati slednjih ne bi odražali dejanskega stanja, saj bi razkritje dokumenta z revizijskimi ugotovitvami razkrilo zaključke še pred koncem dokaznega postopka). Zaradi navedenega tudi ne bi bilo mogoče pravilno, popolno, objektivno in nepristransko opraviti ali zaključiti postopka. Prav tako bi z razkritjem dokumenta javnost nastopila kot razlagalec dejanskega stanja in bi ji bilo omogočeno sprejemanje zaključkov pred odločanjem sodišča. Razkritje vsebine zahtevanega dokumenta bi lahko predstavljalo vnaprejšnjo obsodbo obdolženca in s tem poseg v ustavno varovano kategorijo domneve nedolžnosti. V predmetni zadevi je tako postopek sodne preiskave še v teku in bo šele s pravnomočnostjo postopka gotovo, ali je zahtevani dokumenti pomemben v posamezni kazenski zadevi. Dokazovanje v kazenskem postopku je namreč aktiven proces in vrednost posameznih dokazov se med postopkom spreminja, sodišče pa šele v obrazložitvi sodbe navede, katera dejstva šteje za (ne)dokazana in iz katerih razlogov ter katere dokaze je pri tem upoštevalo. Z razkritjem informacij, ki se nanašajo na kazenski pregon, pred zaključkom dokaznega postopka, torej, dokler pisna sodba še ni izdana in se sodišče še ni podrobneje opredelilo do vsakega od dokazov, bi nastala škoda za izvedbo kazenskega postopka, saj bi razkritje takšnih podatkov lahko negativno vplivalo na izvedbo dokaznega postopka in na ugotavljanje dejstev, pomembnih za izdajo zakonite sodne odločbe. Glede na navedeno SDT ocenjuje, da bi razkritje vsebine dokumenta imelo škodljive posledice za celotni kazenski postopek in meni, da je pomembnejša učinkovita in zakonita izvedba kazenskega postopka od pravice javnosti, da se seznani z informacijo. Prevladujoči interes javnosti po drugem odstavku 6. člena ZDIJZ, je moč uporabiti le v izjemnih primerih in zgolj medijska odmevnost zadeve ne zadostuje. Nadalje SDT meni, da je podana tudi izjema iz 5.a) člena ZDIJZ, saj gre za dostop do dokumenta, ki se nahaja v fazi sodne preiskave, ko je dostop do podatkov zakonsko omejen tudi za tiste, na podlagi katerih se določen postopek vodi (npr. oškodovanci v vlogi priče glede na fazo postopka). V prvem odstavku 181. člena ZDT-1 je določeno, da imajo posamezniki pravico do vsebine osebnih in drugih podatkov iz vpisnikov, imenikov in evidenc, ki se na njih nanašajo, šele po zastaranju kazenskega pregona ali po pravnomočnosti sodbe. V tem primeru pa ne gre za zadevo, v kateri bi kazenski pregon že zastaral, niti še ni bila sprejeta državnotožilska odločitev o odstopu od pregona ali o nadaljevanju kazenskega pregona in o pravnomočnosti sodbe ni mogoče govoriti. Glede na navedeno niti osumljenec sam, niti druge osebe ne bi bile upravičene do podatkov iz tožilskih vpisnikov, imenikov in evidenc. Pred potekom rokov za zastaranje kazenskega pregona se lahko dostopa do vsebine osebnih ali drugih podatkov samo v okviru sodnega postopka ali na podlagi odločbe sodišča. Na podlagi 181. člena ZDT-1 ima sicer pravico do vpogleda v vsebino osebnih ali drugih podatkov iz vpisnikov, imenikov, evidenc in spisov državnega tožilstva še pred njihovim arhiviranjem le tista pravna ali fizična oseba, ki za to izkaže pravni interes, če to ne škoduje interesom postopka, tajnosti postopka ali zasebnosti oseb. Glede na navedeno je ugotoviti, da je prosilka zahtevala dostop do dokumenta v času oziroma v fazi kazenskega pregona (sodna preiskava), ko do njega v določeni fazi postopka še ni upravičen niti oškodovanec. Zato je podana izjema iz prvega odstavka 5.a člena ZDIJZ. Nenazadnje pa bi razkritje teh podatkov in identifikacija konkretne osebe ob premalo kritičnem razumevanju vsebine dokumenta in pomenu tega instituta v okviru kazensko procesnega prava poseglo v ustavno jamstvo osumljenih oseb – v domnevo nedolžnosti, še zlasti upoštevaje dejstvo, da sodna preiskava še ni končana in še ni sprejeta odločitev o nadaljevanju pregona. Glede na navedeno SDT meni, da so podane izjeme iz 5.a) in 6. člena ZDIJZ, ki utemeljujejo zavrnitev dostopa do zahtevanih informacij (dokumenta).
 IP poudarja, da lahko škodljiv učinek razkritja informacij na izvedbo (pred)kazenskega postopka v prvi vrsti verodostojno oceni organ, ki ta postopek (trenutno) vodi. Kadar ta organ torej v konkretnem primeru SDT oceni, da bi razkritje podatkov škodovalo izvedbi postopka, ima IP v pritožbenem postopku malo manevrskega prostora za drugačno odločitev. IP je vpogledal v zahtevan dokument in glede na njegovo vsebino ocenil, da je treba upoštevati stališče SDT, da bi razkritje zahtevanega dokumenta lahko škodovalo izvedbi kazenskega postopka, kot relevantno. IP namreč ni imel utemeljenih razlogov, da pojasnilu SDT ne bi sledil, zato je pritrdil navedbam, da bi izvedbi kazenskega postopka lahko nastala nepopravljiva škoda, če zaradi razkritja podatkov, ki so predmet zahteve, določenih dejanj ne bi bilo mogoče več opraviti ali pa rezultati postopka ne bi odražali dejanskega stanja. Zaradi tega tudi ne bi bilo mogoče pravilno, popolno, objektivno in nepristransko opraviti in zaključiti postopka, s čimer bi nedvomno nastala škoda pri izvedbi tega postopka. Takšna je tudi sodna praksa. Upravno sodišče je v sodbi z opr. št. IU 54/2017-16 z dne 4. 7. 2018 navedlo, da bi lahko prvostopenjski in drugostopenjski organ zavrnila tako strokovno oceno le, če bi iz njene vsebine izhajalo nekaj, kar je očitno nerazumno. IP v konkretnem primeru v pojasnilu SDT ni zaznal nerazumnih razlogov, zato je sledil pojasnilu SDT in ugotovil, da sta kumulativno izpolnjena oba pogoja, ki ju za obstoj izjeme po 6. točki prvega odstavka 6. člena določa ZDIJZ.
 Ker je o informacijah javnega značaja iz drugega odstavka 4.a člena ZDIJZ, mogoče govoriti le, če obstaja javni interes, je IP v nadaljevanju presojal, ali je javni interes za razkritje močnejši od izjeme varstva kazenskega postopka.
 V predlogu novele ZDIJZ-C je predlagatelj zakona poudaril, »da bo omogočeno razkritje le v izjemnih primerih, ob ugotovljenem prevladujočem interesu javnosti, to pa je, v skladu s pravno teorijo in prakso na tem področju, podan le takrat, ko se informacija nanaša na širši krog ljudi, ko gre npr. za vprašanje javnega zdravja, javne varnosti, za vprašanje, pomembno za širšo javno razpravo, za vprašanje, ki ima lahko neposredne finančne posledice za državo ali lokalne skupnosti ali kadar gre za oškodovanje državnih sredstev ali sredstev lokalnih skupnosti. Vse to pa ob predpostavki, da bo prosilec navedel in verjetno izkazal okoliščine, ki bodo terjale njeno uporabo ali pa bodo te okoliščine ugotovljene v postopku pred IP. Takšen »omejeni« test interesa javnosti, je bistveno ožji kot test interesa javnosti, ki ga določa drugi odstavek 6. člena veljavnega ZDIJZ«.
 Prosilka je pri sklicevanju na javni interes izpostavila, da se poročilo nanaša na vodenje 1.41 milijarde evrov vredne investicije, ki jo je izvajalo podjetje v izključni lasti države in za katero je država dala poroštvo v višini 440 milijonov evrov. V tej zvezi se torej postavlja vprašanje, ali dejstvo poroštva države opravičuje razkritje Poročila. Kot je pojasnil zavezanec, je zahtevano Poročilo nastalo v zvezi z Revizijskim poročilom 09/2015 Računskega sodišča Republike Slovenije, ki je od zavezanca zahtevalo preveritev odškodninske odgovornosti organov upravljanja in nadzora družb HSE in TEŠ, ki so sodelovali pri izvedbi investicije v blok 6 TEŠ in preveritev možnosti vložitve odškodninskih zahtevkov. To pomeni, da že sama podlaga za nastanek dokumenta temelji na ugotavljanju »odgovornosti« (civilne in kazenske) in nima neposredne zveze s samim poroštvom, zato se IP strinja s pojasnilom zavezanca, da bi se z razkritjem podatkov, ki so bili ugotovljeni v okviru Poročila, spodkopal zakoniti interes države, da se uspešno odkrije in preganja kršitve oz. poplača nastala škoda, kar je v javnem interesu. Z razkritjem Poročila se poroštvena obveznost države ne bi nič spremenila, med tem ko bi se bistveno poslabšal položaj RS z vidika ugotavljanja odgovornosti in s tem povrnitvijo škode, ki je nastala družbama HSE in TEŠ, ki sta last RS, kar pomeni, da bi bilo razkritje dokumenta dejansko v nasprotju z javnim interesom.
 Prosilka je nadalje navedla, da poročilo obravnava obdobje med leti 2005 in 2015, torej podatke, ki so že več let predmet številnih kazenskih in drugih postopkov in da so ključni investicijski dokumenti že javno objavljeni, zato zahtevano poročilo ne razkriva poslovnih skrivnosti. IP sicer ugotavlja, da je na svetovnem spletu dejansko kar nekaj člankov[2], v katerih je govora o preverjanju odškodninske odgovornosti in reviziji, prav tako so dostopno bistvene ugotovitve končnega poročila o investiciji v blok TEŠ 6 z dne 11. 4. 2018 preiskovalne komisije Državnega zbora[3] ter revizijsko in porevizijsko poročilo Računskega sodišča RS[4], ipd., vendar pa tovrstne informacije ni mogoče enačiti s podatki, ki so vsebovani v zahtevanem Poročilu, ki je usmerjeno v podrobno analizo oz. pregled pravnih poslov z vidika ravnanja organov vodenja in nadzora. Zato IP navedbam prosilke, da gre že za prosto dostopne podatke, ne more slediti.
 Prosilka meni, da je v javnem interesu, katera področja in očitana dejanja je obravnavala revizija ter da bi razkritje poročila pokazalo, ali so bili zanjo upravičeno porabljeni visoki stroški. IP se strinja s prosilko, da je glede bloka TEŠ 6 podan velik javni interes, saj gre za eno največjih investicij na energetskem področju, ki skozi različno izvedene nadzore nakazuje na morebitne kršitve civilne in kazenske zakonodaje. Zato je razumljivo, da javnost pričakuje dostop do relevantnih informacij, ki bi pomagale razumeti dogajanja v zvezi z izgradnjo bloka TEŠ 6.
 IP ugotavlja, da je veliko informacij glede bloka TEŠ 6 že prosto dostopnih, kot je navedeno tudi zgoraj. Vendar pa gre v obravnavanem primeru za Poročilo, kot je pojasnil tudi zavezanec, ki ni primarno usmerjeno v finančno stanje HSE in TEŠ, prav tako ne razkriva »pravnomočne« ugotovitve o kršitvah, kar bi bilo v javnem interesu, če bi bila takšna vsebina podana, vendar ni, temveč šele obravnava odgovornost članov organov vodenja in nadzora, v fazi, ko se le ta odgovornost v okviru sodne preiskave še ugotavlja oz. ko le ta še ni končana in še ni sprejeta določitev o nadaljevanju pregona. Ta časovni vidik zahtevane informacije, ko se še ne ve, kateri podatki so oz. bodo relevantni pri izvedbi dokaznega postopka, ko dostop do teh podatkov omejen tudi osumljencem in oškodovancem, je torej ključen pri tehtanju, ali je podan javni interes za razkritje. Nobenega dvoma ni, da je pregon storilcev kaznivih dejanj v javnem interesu, zato je v tej zvezi podan zakoniti interes države, da zavaruje tiste podatke, ki so pomembni za uspešno odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj. V konkretnem primeru je SDT ocenil, da bi z razkritjem zahtevane informacije nastala škoda za konkretni kazenski postopek, kar je v nasprotju z javnim interesom, da se storilci kaznivih dejanj obsodijo, oziroma da se tistega, ki je nedolžen, ne obsodi.
 Pri ugotavljanju javnega interesa se sicer zastavlja vprašanje, ali bi razkritje zahtevanih podatkov dejansko pripomoglo k širši razpravi in razumevanju nečesa pomembnega za širšo javnost, v zvezi s konkretno zadevo, na katero se podatki nanašajo. IP meni, da bi razkritje Poročila zagotovo povzročilo širšo razpravo, saj je za javnost zanimivo, kakšne so ugotovitve revizije, vendar pa to po mnenju IP ne more biti razlog za razkritje informacij, ki imajo vlogo v sodnem procesu in z razkritjem katerih bi lahko nastala škoda pri izvedbi kazenskega postopka. Test interesa javnosti namreč ni namenjen temu, da se razkrije nekaj, kar je »interesantno za javnost«, temveč da se razkrije tisto, kar je »v interesu javnosti«. Zahtevani podatki so morda za javnost zanimivi, vsekakor pa razkritje Poročila v trenutni fazi kazenskega postopka ni v javnem interesu. V konkretnem primeru je primarno v interesu javnosti, da se ugotovijo morebitne kršitve in da pristojni organi nemoteno opravijo svoje delo. Glede na fazo sodne preiskave se lahko uspešen pregon kaznivih dejanj zzagotovi le z nerazkrivanjem informacij (in ne z razkrivanjem). Kot sta pravilno opozorila zavezanec in SDT, v tej fazi kazenskega postopka interes javnosti za prost dostop do Poročila še ni tako močan, da bi lahko upravičil poseg v ustavno pravico do varstva osebnih podatkov in do pravice do nepristranskosti sojenja, saj ne gre za takšne podatke, ki bi jih bilo treba razkriti zaradi ogrožanja vrednot, kot so življenje in zdravje Ijudi, javna varnost in podobno. Podobno stališče je upravno sodišče že zavzelo v svojih odločitvah (npr. sodba številka IU 1488/2011, IU 1992/2010 in IU 54/2017-16 z dne 4. 7. 2018). Prav tako je sodišče v svoji praksi[5] že poudarilo, da javni interes (drugi odstavek 6. člena ZDIJZ) predstavlja zakonsko dovoljen poseg v izjeme po ZDIJZ, vendar je treba po mnenju sodišča to določilo uporabiti le v izjemnih primerih in ne zadostuje zgolj medijska odmevnost neke zadeve. V obravnavanem primeru je zahtevano Poročilo del sodne preiskave, v kateri velja »domneva nedolžnosti«, kdor je obdolžen kaznivega dejanja, velja za nedolžnega, dokler njegova krivda ni ugotovljena s pravnomočno sodbo. Z razkritjem Poročila bi javnost »razpravljala« o morebitni odgovornosti posameznikov (za katere velja »domneva nedolžnosti«), vendar pa le to ne bi pripomoglo k ugotavljanju morebitnih nepravilnosti oz. kršitev, kar je v javnem interesu, temveč ravno nasprotno, kot je pojasnjeno zgoraj, bi z razkritjem Poročila lahko nastala škoda za kazenski postopek. IP se je sicer v svoji praksi glede zavezanca in TEŠ-a vselej zavzemal za široko transparentnost, ki pripomore k večji odgovornosti države do državljanov Slovenije in do gospodarnega ravnanja z državnim premoženjem, vendar pa je v obravnavanem primeru ocenil, da bi razkritje Poročila v trenutni fazi kazenskega postopka delovalo v nasprotju z javnim interesom, ki je izrazito usmerjen v ugotavljanje odgovornosti in s tem v povrnitev škode, ki je nastala družbama HSE in TEŠ, ki sta last RS. IP zato meni, da zgoraj navedeni razlogi prosilke v predmetni zadevi ne morejo predstavljati zadostne podlage za razkritje zahtevanih podatkov.
 Po skrbni presoji navedenih okoliščin oziroma tehtanju javnega interesa med pravico dostopa na eni strani ter varstvom kazenskega postopka na drugi strani, je IP odločil, da v konkretnem primeru interes javnosti po drugem odstavku 4.a člena ZDIJZ v povezavi z drugim odstavkom 6. člena ZDIJZ, do razkritja zahtevanega Poročila v tej fazi postopka ni podan v tolikšni meri, da bi prevladal nad interesi, ki terjajo omejitev dostopa iz razloga, da se podatki zavarujejo zaradi vodenja kazenskega postopka, zaradi katerih je informacija zavarovana kot izjema po 6. točki prvega odstavka 6. čl. ZDIJZ.
 Glede na to, da je IP ugotovil, da javni interes za razkritje Poročila ni močnejši od javnega interesa varstva kazenskega postopka, IP zaradi načela ekonomičnosti ni podrobneje ugotavljal obstoja drugih zatrjevanih izjem, saj za ugotovitev, da posamezni dokument ni prosto dostopna informacija javnega značaja, zadostuje že obstoj ene od izjem določenih v 5.a oz. prvem odstavku 6. člena ZDIJZ.
 Upoštevaje vse navedeno je IP zaključil, da je odločitev zavezanca pravilna in zakonita, pritožba prosilke pa neutemeljena in jo je treba zavrniti, na podlagi prvega odstavka 248. člena ZDIJZ.
 [1] https://www.hse.si/druzba-hse/javni-podatki/informacije-javnega-znacaja/
 [2] https://siol.net/posel-danes/tes-6-zakaj-najmocnejsi-clovek-v-slovenski-energetiki-ne-sme-pasti-464846
 https://www.delo.si/novice/slovenija/ukrepe-popravlja-velika-srecna-druzina.html
 https://novice.svet24.si/clanek/novice/slovenija/5732eea80aa97/vse-ostane-med-prijatelji
 [3] https://imss.dz-rs.si/imis/2d0e3d1e27fc169ffdf2.pdf
 [4] http://www.rs-rs.si/fileadmin/user_upload/revizija/1215/DenTok_HSE_porev_web.pdf
 [5] Sodba Upravnega sodišča z opr. št.: IU 1992/2010-28 z dne 28. 9. 2011


type: other

text:
Långa häktningstider och dom på vers | Domarbloggen
 Vi har försökt att fånga in några av de frågor som vi tror att tittarna undrar över efter gårdagens program av ”Domstolen”.
 Hur vanligt är det att personer sitter häktade i flera år?
 Det är väldigt ovanligt. Av en rapport som Brottsförebyggande rådet publicerade i januari 2017 framgår att av de ca 10 000 personer som häktas varje år sitter ungefär 500 personer häktade minst ett halvår. Den genomsnittliga häktestiden i Sverige är två månader. Det är alltså väldigt ovanligt att personer sitter häktade så länge som Harriette Broman gjorde.
 Vad som däremot är vanligt är att häktade personer har restriktioner som gör dem isolerade, både från omvärlden och från andra häktade. Utan tvekan medför dessa restriktioner stort lidande för den häktade. Det är just användningen av restriktioner som gett upphov till den internationella kritik som riktats mot Sverige från såväl FN som Europarådet.
 Vad beror de långa häktningstiderna och de omfattande restriktionerna på?
 En förklaring till att häktestiderna blir långa är att utredningen rör sådan brottslighet som både är allvarlig och svårutredd. Ofta har brottsligheten internationella kopplingar och omfattar flera misstänkta personer. Så var det också i fallet med Hariette Broman. Det leder i sin tur till att utredningarna blir komplexa och att de tar lång tid. Som en konsekvens blir ofta häktningstiderna långa. Inte sällan är häktningstiden beroende av de tekniska undersökningar som ska göras av Nationellt Forensiskt Centrum (NFC).
 En annan förklaring är att den svenska brottmålsprocessen styrs av principer som bygger på att all bevisning som parterna vill lägga fram ska tas upp under huvudförhandlingen, detta kallas för omedelbarhetsprincipen. Domstolen får nämligen inte grunda sin bedömning på något annat än det som kommit fram under själva huvudförhandlingen. Vi har principen för att säkerställa att rätten och åhörare ska ha möjlighet att ta del av allt relevant material genom att närvara vid själva huvudförhandlingen. På så sätt blir det också möjligt att kontrollera att rättegången blir rättssäker för den enskilde eftersom det är tydligt vad hen ska försvara sig mot. Tyvärr leder detta också till långa häktningstider och dessutom omfattande användning av restriktioner, eftersom behovet av att skydda utredningen mot påverkan från den misstänkte finns ända fram till dess att rätten har tagit del av bevisningen.
 Kan man vara häktad hur länge som helst?
 Nej, det kan man inte. Till slut når man alltid en gräns för när häktning inte längre är proportionerligt, dvs rimligt. Då ska den misstänkte friges, oavsett vad det är för brott som hen är misstänkt för. Det svåra är att göra den intresseavvägning som leder fram till beslutet. I den ena vågskålen ligger den misstänktes intresse av att betraktas som – och att behandlas som – oskyldig till dess motsatsen är bevisad. I det ligger naturligtvis en rätt till frihet. I den andra vågskålen ligger samhällets intresse av att allvarlig brottslighet utreds och att de skyldiga döms.
 Att en teknisk utredning hos NFC tar orimligt lång tid kan enligt vår uppfattning aldrig ensamt utgöra ett skäl för att fortsatt häktning.
 Ytterst är det domstolen som ansvarar för de långa häktningstiderna och användandet av restriktioner. För att domstolen ska kunna göra den svåra intresseavvägning som ett häktningsbeslut förutsätter krävs dock att övriga aktörer gör vad som ligger på dem.
 Åklagaren måste bedriva förundersökningen på ett effektivt sätt och säkra bevis i ett så tidigt skede som möjligt. Åklagaren bör också i möjligaste mån åtala de misstänkta så snart det kan ske. Ofta får en person sitta häktad i avvaktan på att någon medmisstänkt ska kunna åtalas, trots att ”den egna” brottsligheten är färdigutredd. I fallet med Harriette Broman framgick till exempel att en av hennes medmisstänkta hade varit häktad i fyra år, trots att han togs på bar gärning och enligt uppgifterna i programmet hade erkänt gärningen. Även domstolen måste bli mer aktiv i detta avseende. Om utredningen beträffande en av flera misstänkta är klar bör domstolen praktiskt taget alltid avslå en begäran från åklagaren om förlängd tid för åtals väckande mot den misstänkte.
 Det är också lämpligt att åklagaren involverar den misstänktes försvarare i utredningen så snart det är möjligt, till exempel genom successiv delgivning av utredningen. På så sätt kan försvararen medverka till att utredningen drivs framåt. Det är dock viktigt att i sammanhanget poängtera att en misstänkt person inte har någon skyldighet att medverka till utredningen eller att ens yttra sig under förhör. En misstänkt som väljer att inte yttra sig alls löper naturligtvis en större risk att sitta häktad en längre tid än den som medverkar i utredningen.
 Försvaret har också en viktig uppgift att i samband med häktningsförhandlingen/omhäktningsförhandlingen lyfta fram sådant som är relevant för rättens proportionalitetsbedömning. En sådan viktig omständighet är den misstänktes hälsotillstånd. Ofta är försvaret mer insatt i hur den misstänkte mår än åklagaren.
 Vid omhäktningsförhandlingarna är det vidare viktigt att domstolen kontrollerar att aktörerna så att säga ”gör det de ska”. Åklagaren måsta hålla sin tidsplan och driva utredningen framåt på ett effektivt sätt. Åklagaren bör också i största möjliga mån väcka åtal mot en misstänkt så snart det kan ske, även om det finns medmisstänkta som inte är färdigutredda. Försvaret måste ges möjlighet att tillvarata sin klients intressen. Om den misstänkte är nedbruten vid den så viktiga huvudförhandlingen påverkar det naturligtvis dennes möjligheter att lägga fram sina uppgifter på bästa tänkbara sätt och att i förlängningen försvara sig. Att särskilt åklagaren ”gör det hen ska” är rättens uppgift att kontrollera vid varje omhäktningsförhandling. Rätten måste därför uppmana åklagaren att redogöra för vilka utredningsåtgärder åklagaren avser att vidta och också kräva att åklagaren anger när respektive utredningsåtgärd ska vidtas. Detta ska föras till det protokoll som förs vid varje häktnings/omhäktningsförhandling så att domstolen vid nästkommande förhandling kan kontrollera att åklagaren gjort det hen sagt att hen ska göra. Att det protokollförs är viktigt för att kontrollen ska kunna ske oberoende av vilken domare som har häktningsförhandlingen.
 Det är i sammanhanget också viktigt att Kriminalvården i största möjliga mån bidrar till att häktesvistelsen – i de fall det inte går att undvika att den blir lång – blir så lite nedbrytande som möjligt. För detta måste Kriminalvården få tillräckliga resurser.
 Under 2016 redovisade Häktes- och restriktionsutredningen (SOU 2016:52[1]) genom lagmannen Inger Söderholm sina förslag. Förslagen innebär i korthet att det ska införas en tidsgräns för hur länge häktning får pågå, att domstolarna ska besluta om vilka restriktioner som ska tillåtas, att häktade barn ska förvaras på ungdomshem och att hem- och områdesarrest ska användas som alternativ till häktning.
 Regeringen överväger just nu möjligheterna för att modernisera brottmålsprocessen. Bland annat har hovrättspresidenten Fredrik Wersäll fått i uppdrag att utreda om videoinspelade förhör ska kunna användas vid huvudförhandlingen istället för att förhörspersonerna ska avge sina berättelser inför rätten (Dir. 2016:31[2]). En sådan ordning skulle kunna korta häktningstiderna, men framför allt minska användningen av restriktioner.
 Dom på vers
 I gårdagens program berättade också lagmannen Mikael Mellqvist om att han hade skrivit en dom på vers en gång i tiden. En av oss, Per-Erik Andersson, har också gjort det. Han har några egna reflektioner i frågan.
 Är det okej att skriva domar på vers? Om man ska ge ett generellt svar på den frågan är svaret givet; Nej det är inte okej att skriva domar på vers!
 Det finns flera skäl till varför man inte ska skriva domar på vers. För det första kan en dom på vers ge intryck av att vara mindre seriös, att domstolen inte har tagit saken på allvar. Det gäller vare sig det handlar om ett brottmål eller ett tvistemål. Det är naturligtvis viktigt att parterna uppfattar domstolen och domaren som seriös. En versdom riskerar dessutom väcka viss uppmärksamhet varför uppfattningen om att domstolen är mindre seriös även kommer gälla hos allmänheten.
 För det andra kan en versdom verka generande för parterna. Att döma en person till ansvar för brott på vers uppfattas säkerligen som nedsättande för den dömde. I en tid då domstolen medvetet satsar på bemötandefrågor, vi vill bemöta alla som kommer till domstolen på ett korrekt och professionellt sätt, skulle en versdom riskera verka i motsatt riktning.
 Jag har dock en gång skrivit en dom på vers. Även om jag inte ska försvara att jag gjorde det så var omständigheterna speciella. Åtalet gällde skadegörelse. Den som stod åtalad var en god berättare och lämnade en livfull och rolig berättelse över den åtalade händelsen. På kvällen efter förhandlingen läste jag en godnattsaga för min dotter och den var rimmad; Gubben Måns i månen satt, ensam i sin månskensnatt, etc. När domen skulle skrivas dök Gubben Måns upp och domen blev en versdom. För mig var det viktigt att det var ett åtal som ogillades. Jag var dessutom övertygad om att den dömde inte skulle misstycka.
 Domen bifogas som pdf.
 Detta inlägg är skrivet av rådmannen Elin Carbell Brunner, f.d. rådmannen Per-Erik Andersson och rådmannen Karin Påle Bartes.
 1. http://www.regeringen.se/4a4461/contentassets/17535107f07745839499d8de4e84eefa/farre-i-hakte-och-minskad-isolering-sou-201652
 2. http://www.regeringen.se/496927/contentassets/175a0af4b643456c98b0f0181ba57843/en-modern-brottmalsprocess-anpassad-aven-for-stora-mal-dir.-201631


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 3.3.2012
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 65/24
 Recours introduit le 19 décembre 2011 — ZZ/Commission
 (Affaire F-136/11)
 2012/C 65/46
 Langue de procédure: le français
 Parties
 Partie requérante: ZZ (représentants: D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi, J.-N. Louis, avocats)
 Partie défenderesse: Commission européenne
 Objet et description du litige
 L'annulation de la décision fixant la bonification des droits à pension de la requérante acquis avant son entrée en service dans le régime de pension communautaire.
 Conclusions de la partie requérante
 —
 Annuler la décision du 24 mai 2011 annulant et remplaçant la proposition de transfert des droits à pension de la requérante dans le cadre de sa demande au titre de l'article 11, paragraphe 2 de l'annexe VIII du statut, qui comporte une nouvelle proposition calculée sur la base des DGE adoptées le 3 mars 2011;
 —
 condamner la Commission européenne aux dépens.