type: legislation

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 52007PC0518
 Priekšlikums Padomes regula par dažu tādu ierobežojumu pārvaldību, kuri attiecas uz noteiktu tērauda izstrādājumu ievešanu no Krievijas Federācijas /* COM/2007/0518 galīgā redakcija - ACC 2007/0190 */
 [pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 13.9.2007COM(2007) 518 galīgā redakcija2007/0190 (ACC)PriekšlikumsPADOMES REGULApar dažu tādu ierobežojumu pārvaldību, kuri attiecas uz noteiktu tērauda izstrādājumu ievešanu no Krievijas Federācijas(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSKopienas un Krievijas Federācijas Partnerības un sadarbības nolīgumā (PSN) paredzēts, ka tirdzniecību ar noteiktiem tērauda izstrādājumiem reglamentē nolīgums starp iepriekšminētajām pusēm.Ir panākta vienošanās par jaunu nolīgumu, kurā ir noteikti daudzuma ierobežojumi noteiktu tērauda izstrādājumu ievešanai Kopienā, un to piemēros no nolīguma spēkā stāšanās dienas līdz 2008. gada 31. decembrim. Pēc tam to katru gadu pagarina automātiski. Nolīguma darbība tiks izbeigta, tiklīdz Krievija kļūs par PTO dalībvalsti.Šajā Padomes regulas priekšlikumā paredzēti vajadzīgie īstenošanas tiesību akti.2007/0190 (ACC)PriekšlikumsPADOMES REGULApar dažu tādu ierobežojumu pārvaldību, kuri attiecas uz noteiktu tērauda izstrādājumu ievešanu no Krievijas FederācijasEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Partnerības un sadarbības nolīgums starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm un Krievijas Federāciju[1], turpmāk tekstā – „PSN”, stājās spēkā 1997. gada 1. decembrī.(2) PSN 21. panta 1. punktā noteikts, ka tirdzniecību ar noteiktiem tērauda izstrādājumiem reglamentē minētā nolīguma III sadaļa, izņemot tās 15. pantu, un noteikumi nolīgumā par kvantitatīvo režīmu.(3) Eiropas Kopiena un Krievijas Federācija [ datums ] noslēdza šādu nolīgumu par tirdzniecību ar noteiktiem tērauda izstrādājumiem[2], turpmāk tekstā – „nolīgums.”(4) Ir jāparedz līdzekļi, ar ko Kopienā pārvaldīt nolīguma noteikumus, ņemot vērā pieredzi, kas gūta no agrākiem nolīgumiem, kuri attiecas uz līdzīgu režīmu.(5) Ir lietderīgi klasificēt attiecīgos izstrādājumus, pamatojoties uz kombinēto nomenklatūru (KN), kas izveidota ar Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu[3].(6) Ir jānodrošina attiecīgo izstrādājumu izcelsmes pārbaude, un šim nolūkam ir izstrādātas atbilstošas administratīvās sadarbības metodes.(7) Nolīguma efektīvas piemērošanas labad jāievieš prasība, ka ir vajadzīga Kopienas ievešanas atļauja, lai Kopienā attiecīgos izstrādājumus laistu brīvā apgrozībā, kā arī sistēma šādu Kopienas ievešanas atļauju izsniegšanas pārvaldīšanai.(8) Izstrādājumi, kas atrodas brīvā zonā vai ir importēti atbilstīgi pasākumiem, ar ko regulē muitas noliktavas, ievešanu uz laiku vai ievešanu pārstrādei (apturēšanas sistēma), nav jāatskaita no attiecīgo izstrādājumu daudzuma ierobežojumiem.(9) Lai nodrošinātu, ka daudzuma ierobežojumi netiek pārsniegti, ir jānosaka pārvaldības procedūra, saskaņā ar kuru dalībvalstu kompetentās iestādes neizsniegs ievešanas atļaujas, pirms nav saņemts iepriekšējs Komisijas apstiprinājums par to, ka attiecīgie daudzumi joprojām ir pieejami attiecīgā daudzuma ierobežojuma ietvaros.(10) Nolīgumā ir paredzēta sadarbības sistēma starp Krievijas Federāciju un Kopienu, lai novērstu nolīguma apiešanu, izmantojot pārkraušanu, maršruta maiņu vai citus līdzekļus. Jāievieš apspriežu procedūra, saskaņā ar kuru var panākt vienošanos ar attiecīgo valsti par līdzvērtīgu attiecīgā daudzuma ierobežojuma koriģēšanu, ja atklājas, ka nolīgums ir apiets. Krievijas Federācija ir piekritusi veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka visas korekcijas varētu ātri piemērot. Ja paredzētajā termiņā vienošanās netiek panākta, Kopienai jābūt iespējai piemērot līdzvērtīgas korekcijas, ja ir nepārprotami pierādījumi apiešanai.(11) No 2007. gada 1. janvāra to izstrādājumu ievešanai Kopienā, uz kuriem attiecas šī regula, ir vajadzīga ievešanas atļauja atbilstīgi Padomes 2006. gada 11. decembra Regulai (EK) Nr. 1872/2006 par noteiktu tērauda izstrādājumu tirdzniecību starp Kopienu un Krievijas Federāciju[4]. Nolīgumā ir noteikts, ka šādus ievedumus atskaita no daudzuma ierobežojumiem, kas šajā regulā noteikti 2007. gadam.(12) Tāpēc skaidrības labad Regula (EK) Nr. 1872/2006 ir jāaizstāj ar šo regulu,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.I nodaļaVispārīgi noteikumi1. pants1. Šī regula attiecas uz I pielikumā uzskaitīto Krievijas Federācijas izcelsmes tērauda izstrādājumu ievedumiem Kopienā.2. Tērauda izstrādājumus klasificē izstrādājumu grupās, kā izklāstīts I pielikumā.3. Šā panta 1. punktā minēto izstrādājumu izcelsmi nosaka saskaņā ar Kopienā spēkā esošajiem noteikumiem.4. Šā panta 1. punktā minēto izstrādājumu izcelsmes pārbaudes procedūras ir izklāstītas II un III nodaļā.2. pants1. Uz to izstrādājumu importu Kopienā, kuri uzskaitīti I pielikumā un kuru izcelsme ir Krievijas Federācijā, attiecas V pielikumā noteiktie gada daudzuma ierobežojumi. Lai Kopienā laistu brīvā apgrozībā I pielikumā uzskaitītos Krievijas Federācijas izcelsmes izstrādājumus, jāuzrāda izcelsmes sertifikāts, kura paraugs iekļauts II pielikumā, un ievešanas atļauja, ko saskaņā ar 4. panta noteikumiem izsniegušas dalībvalstu iestādes.Atļautos importa apjomus atskaita no tā gada daudzuma ierobežojumiem, kurā izstrādājumus nosūta no eksportētājvalsts.2. Lai nodrošinātu, ka daudzumi, par kuriem izsniegtas ievešanas atļaujas, nekad nepārsniegtu kopējos daudzuma ierobežojumus katrai izstrādājumu grupai, dalībvalstu kompetentās iestādes izsniedz ievešanas atļaujas tikai pēc Komisijas apstiprinājuma, ka šādi daudzumi vēl ir pieejami kopējo Kopienas daudzuma ierobežojumu ietvaros attiecīgajām tērauda izstrādājumu grupām un attiecīgajai piegādātājai valstij, par ko importētājs vai importētāji šīm iestādēm iesnieguši pieteikumus. Šīs regulas vajadzībām dalībvalstu kompetentās iestādes ir uzskaitītas IV pielikumā.3. No 2007. gada 1. janvāra to izstrādājumu importa apjomus, kuriem saskaņā ar Regulu Nr. (EK) 1872/2006 vajadzīga ievešanas atļauja, atskaita no attiecīgajiem 2007. gada ierobežojumiem, kas noteikti V pielikumā.4. Šīs regulas vajadzībām un no tās piemērošanas dienas par izstrādājumu nosūtīšanas dienu uzskata dienu, kurā preces iekrautas transportlīdzeklī, ar ko tās nosūta eksportam.3. pants1. Šīs regulas V pielikumā minētie daudzuma ierobežojumi neattiecas uz izstrādājumiem, kas novietoti brīvā zonā vai brīvā noliktavā, vai kas importēti saskaņā ar pasākumiem, kuri reglamentē muitas noliktavas, ievešanu uz laiku vai ievešanu pārstrādei (apturēšanas sistēma).2. Ja 1. punktā minētos izstrādājumus pēc tam laiž brīvā apgrozībā nemainītā veidā vai pēc apstrādes vai pārstrādes, piemēro 2. panta 2. punkta noteikumus, un šādi apgrozībā laistu izstrādājumu daudzumus atņem no attiecīgajiem V pielikumā noteiktajiem daudzuma ierobežojumiem.4. pants1. Piemērojot 2. panta 2. punktu, dalībvalstu kompetentās iestādes pirms ievešanas atļauju izsniegšanas paziņo Komisijai par pieprasīto ievešanas atļauju skaitu, pievienojot izvešanas atļauju oriģināleksemplārus, ko tās saņēmušas. Savukārt Komisija hronoloģiskā secībā, kādā saņemti dalībvalstu paziņojumi, apstiprina, vai pieprasītais(-ie) izstrādājumu daudzums(-i) ir pieejams(-i) ievešanai.2. Paziņojumos Komisijai iekļautie pieprasījumi ir derīgi, ja tajos katrā gadījumā nepārprotami norādīta eksportētājvalsts, attiecīgā izstrādājuma grupa, ievedamais daudzums, ievešanas atļaujas numurs, kvotas gads, kā arī dalībvalsts, kurā izstrādājumus paredzēts laist brīvā apgrozībā.3. Iespēju robežās Komisija dalībvalstu iestādēm apstiprina visu daudzumu katrai izstrādājumu grupai, kas norādīts pieprasījumos, par kuriem ir paziņots Komisijai. Turklāt gadījumos, kad paziņojumos iekļautie pieprasījumi pārsniedz noteiktos ierobežojumus, Komisija nekavējoties sazinās ar Krievijas Federācijas kompetentajām iestādēm, lai saņemtu paskaidrojumus un rastu ātru risinājumu.4. Dalībvalstu kompetentās iestādes tūlīt pēc attiecīgās informācijas saņemšanas ziņo Komisijai par daudzumiem, kas nav izmantoti ievešanas atļaujas derīguma termiņā. Šādus neizmantotus daudzumus automātiski pieskaita Kopienas kopējā daudzumu ierobežojuma atlikušajiem daudzumiem katrai izstrādājumu grupai.5. Šā panta 1. līdz 4. punktā minētos paziņojumus nosūta elektroniski, izmantojot šim nolūkam izveidotu vienotu sakaru tīklu, ja vien svarīgu tehnisku iemeslu dēļ nav īslaicīgi jāizmanto citi saziņas līdzekļi.6. Ievešanas atļaujas vai tām līdzvērtīgus dokumentus izsniedz atbilstīgi II nodaļas noteikumiem.7. Dalībvalstu kompetentās iestādes informē Komisiju par katru izsniegtās ievešanas atļaujas vai līdzvērtīga dokumenta atsaukšanu gadījumos, kad attiecīgo izvešanas atļauju anulējušas vai atsaukušas Krievijas Federācijas kompetentās iestādes. Tomēr, ja Krievijas Federācijas kompetentās iestādes ir informējušas Komisiju vai dalībvalstu kompetentās iestādes par izvešanas atļauju anulēšanu vai atsaukšanu pēc tam, kad attiecīgie izstrādājumi ir importēti Kopienā, attiecīgos daudzumus atņem no tā gada daudzuma ierobežojumiem tajā gadā, kad izstrādājumus nosūtīja.5. pantsNolīguma 3. panta 3. un 4. punkta un 10. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā Komisijai ar šo piešķir pilnvaras veikt vajadzīgās korekcijas.6. pants1. Ja pēc izmeklēšanām, kas veiktas saskaņā ar III nodaļā noteiktajām procedūrām, Komisija atklāj, ka tās rīcībā esoša informācija liecina, ka I pielikumā uzskaitītie Krievijas Federācijas izcelsmes izstrādājumi ir nosūtīti, pārsūtīti vai citādi ievesti Kopienā, apejot 2. pantā minētos daudzuma ierobežojumus, un ka ir jāveic vajadzīgās korekcijas, tā pieprasa sākt apspriedes, lai varētu panākt vienošanos par līdzvērtīgu attiecīgo daudzuma ierobežojumu koriģēšanu.2. Kamēr nav zināmi 1. punktā minēto apspriežu rezultāti, Komisija var lūgt Krievijas Federācijai veikt vajadzīgos piesardzības pasākumus, lai nodrošinātu, ka šādās apspriedēs panāktos daudzuma ierobežojumu pielāgojumus var izpildīt tajā gadā, kad tika iesniegts pieprasījums apspriesties, vai arī nākamajā gadā, ja kārtējā gada daudzuma ierobežojumi ir izsmelti, kad ir nepārprotami pierādījumi apiešanai.3. Ja Kopiena un Krievijas Federācija nenonāk pie apmierinoša risinājuma un Komisija konstatē, ka ir nepārprotami pierādījumi apiešanai, tā no daudzuma ierobežojumiem atskaita līdzvērtīgu tādu izstrādājumu apjomu, kuru izcelsme ir Krievijas Federācijā.II nodaļaKārtība, kas piemērojama daudzuma ierobežojumu pārvaldībai1. iedaļaKLASIFIKĀCIJA7. pantsŠajā regulā minēto izstrādājumu klasifikācija balstās uz kombinēto nomenklatūru (KN), kas izveidota ar Regulu (EEK) Nr. 2658/87.8. pantsMuitas kodeksa komitejas Tarifu un statistikas nomenklatūras nodaļa, kas izveidota ar Regulu (EEK) Nr. 2658/87, pēc Komisijas vai kādas dalībvalsts iniciatīvas saskaņā ar minētās regulas noteikumiem nekavējoties pārbaudīs visus jautājumus par tādu izstrādājumu klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā, uz kuriem attiecas šī regula, lai tos klasificētu attiecīgajās izstrādājumu grupās.9. pantsKomisija informē Krievijas Federāciju par visām izmaiņām kombinētajā nomenklatūrā (KN) un TARIC kodos, kas skar izstrādājumus, uz kuriem attiecas šī regula, vismaz mēnesi pirms šo izmaiņu stāšanās spēkā Kopienā.10. pantsKomisija informē Krievijas Federācijas kompetentās iestādes par visiem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā Kopienā spēkā esošajām procedūrām attiecībā uz šajā regulā minēto izstrādājumu klasifikāciju ne vēlāk kā vienu mēnesi pēc to pieņemšanas. Paziņojumā ir iekļauti šādi dati:a) attiecīgo izstrādājumu apraksts;b) attiecīgā izstrādājumu grupa, kombinētās nomenklatūras kods (KN kods) un TARIC kods;c) iemesli, kuru dēļ pieņemts lēmums.11. pants1. Ja no lēmuma par klasifikāciju, kurš pieņemts saskaņā ar Kopienā spēkā esošajām procedūrām, izriet, ka jāmaina klasifikācijas prakse vai izstrādājumu grupa kādam izstrādājumam, uz kuru attiecas šī regula, dalībvalstu kompetentās iestādes pirms lēmuma īstenošanas 30 dienu laikā no Komisijas paziņojuma dienas sniedz paziņojumu.2. Uz izstrādājumiem, ko nosūta pirms lēmuma piemērošanas dienas, attiecas iepriekšējā klasifikācijas prakse, ja attiecīgās preces ieved 60 dienu laikā no minētās dienas.12. pantsJa lēmums par klasifikāciju, kas pieņemts saskaņā ar spēkā esošajām Kopienas procedūrām, kas ir minētas 11. pantā, attiecas uz izstrādājumu grupu, kurai piemēro daudzuma ierobežojumus, Komisija vajadzības gadījumā nekavējoties sāk apspriedes saskaņā ar 9. pantu, lai panāktu vienošanos par visām korekcijām, kas jāveic atbilstīgi V pielikumā paredzētajiem daudzuma limitiem.13. pants1. Neskarot nekādus citus noteikumus šajā saistībā, ja dokumentos norādītā klasifikācija, kas vajadzīga, lai ievestu izstrādājumus, uz kuriem attiecas šī regula, atšķiras no tās dalībvalsts kompetento iestāžu noteiktās klasifikācijas, kurā tos ievedīs, uz minētajām precēm provizoriski attiecas ievešanas kārtība, ko saskaņā ar šīs regulas noteikumiem tām piemēro, pamatojoties uz iepriekšminēto iestāžu noteikto klasifikāciju.2. Dalībvalstu kompetentās iestādes informē Komisiju par 1. punktā minētajiem gadījumiem, jo īpaši norādot šādus datus:a) attiecīgo izstrādājumu daudzumus;b) izstrādājumu grupu, kas norādīta ievešanas dokumentos, un kompetento iestāžu izmantoto izstrādājumu grupu;c) eksporta licences numuru un norādīto kategoriju.3. Dalībvalstu kompetentās iestādes neizsniedz jaunu ievešanas atļauju tērauda izstrādājumiem, uz ko attiecas V pielikumā noteiktais Kopienas daudzuma ierobežojums pēc pārklasifikācijas, iekams tās saskaņā ar 4. pantā noteikto procedūru nav saņēmušas Komisijas apstiprinājumu, ka ievedamie daudzumi ir pieejami.4. Komisija paziņo attiecīgajām eksportētājvalstīm par šajā pantā minētajiem gadījumiem.14. pantsŠīs regulas 13. pantā minētajos gadījumos, kā arī tajos līdzīgos gadījumos, ko ierosina Krievijas Federācijas kompetentās iestādes, Komisija vajadzības gadījumā sāk apspriedes ar Krievijas Federāciju, lai panāktu vienošanos par galīgo klasifikāciju, kas piemērojama izstrādājumiem, attiecībā uz kuriem ir neatbilstības.15. pantsKomisija, vienojoties ar importētājas dalībvalsts vai importētāju dalībvalstu un ar Krievijas Federācijas kompetentajām iestādēm, 14. pantā minētajos gadījumos var noteikt galīgo klasifikāciju, kas piemērojama izstrādājumiem, attiecībā uz kuriem ir neatbilstības.16. pantsJa 13. pantā minētās neatbilstības nevar novērst atbilstīgi 14. pantam, Komisija saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2658/87 10. panta noteikumiem īsteno pasākumu, ar ko nosaka preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā.2. iedaļaDUBULTĀS KONTROLES SISTĒMA DAUDZUMA IEROBEŽOJUMU PĀRVALDĪBAI17. pants1. Krievijas Federācijas kompetentās iestādes izsniedz izvešanas atļauju par visiem tērauda izstrādājumu sūtījumiem, uz ko attiecas V pielikumā noteiktie daudzuma ierobežojumi, nepārsniedzot minētos ierobežojumus.2. Lai varētu izsniegt 20. pantā minēto ievešanas atļauju, importētājam jāuzrāda izvešanas atļaujas oriģināleksemplārs.18. pants1. Izvešanas atļaujai, kas izsniegta daudzuma ierobežojumu ietvaros, jāatbilst II pielikumā norādītajam paraugam, un, cita starpā, jāapliecina, ka minēto preču daudzums ir noteikts atbilstīgi attiecīgai izstrādājumu grupai noteiktajiem daudzuma ierobežojumiem.2. Katra izvešanas atļauja attiecas tikai uz vienu I pielikumā uzskaitīto izstrādājumu grupu.19. pantsIzvestos daudzumus atskaita no daudzuma ierobežojumiem, kas paredzēti gadam, kurā izstrādājumi, uz kuriem attiecas izvešanas atļauja, ir nosūtīti 2. panta 4. punkta nozīmē.20. pants1. Ja Komisija atbilstīgi regulas 4. pantam ir apstiprinājusi, ka pieprasītais daudzums ir pieejams attiecīgo daudzuma ierobežojumu ietvaros, dalībvalstu kompetentās iestādes izsniedz ievešanas atļauju, vēlākais, desmit darba dienu laikā pēc tam, kad importētājs ir uzrādījis attiecīgās izvešanas atļaujas oriģināleksemplāru. Tas jāuzrāda ne vēlāk kā līdz nākamā gada 31. martam pēc to preču nosūtīšanas, uz kurām attiecas izvešanas atļauja. Ievešanas atļaujas izsniedz jebkuras dalībvalsts kompetentās iestādes, neatkarīgi no tā, kura dalībvalsts ir norādīta eksporta licencē, ja vien Komisija saskaņā ar 4. pantā noteikto kārtību ir apstiprinājusi, ka pieprasītais daudzums ir pieejams attiecīgo daudzuma ierobežojumu ietvaros.2. Ievešanas atļaujas ir derīgas četrus mēnešus no izsniegšanas dienas. Pēc importētāja pienācīgi pamatota pieprasījuma dalībvalsts kompetentās iestādes var pagarināt [atļauju] derīguma termiņu vēl uz četriem mēnešiem, bet ne ilgāk.3. Ievešanas atļaujas sastāda atbilstīgi III pielikumā iekļautajam paraugam, un tās ir derīgas visā Kopienas muitas teritorijā.4. Deklarācijā vai pieprasījumā, ko importētājs iesniedzis, lai iegūtu ievešanas atļauju, ir iekļauti šādi dati:a) eksportētāja pilns vārds vai nosaukums un adrese;b) importētāja pilns vārds vai nosaukums un adrese;c) precīzs preču apraksts un TARIC kods(-i);d) preču izcelsmes valsts;e) nosūtītāja valsts;f) atbilstīgā izstrādājumu grupa un attiecīgo izstrādājumu daudzums;g) tīrais svars pēc KN pozīcijām;h) izstrādājuma CIF vērtība uz Kopienas robežas pēc KN pozīcijas;i) ja vajadzīgs, maksāšanas un piegādes diena un kravaszīmes un pirkuma līguma kopija;j) izvešanas atļaujas datums un numurs;k) visi iekšējie kodi, ko izmanto administratīvos nolūkos;l) datums un importētāja paraksts.5. Importētājam nav jāieved kopējais ievešanas atļaujā minētais daudzums vienā sūtījumā.6. Ievešanas atļauju ar elektronisko saziņas līdzekļu palīdzību var izsniegt tad, ja attiecīgajai muitas iestādei ir iespējas attiecīgajam dokumentam piekļūt datortīklā.21. pantsDalībvalstu kompetento iestāžu izsniegto ievešanas atļauju derīgumam un daudzumiem ir jāatbilst izvešanas atļauju derīgumam un daudzumiem, kas ir norādīti izvešanas atļaujās, ko ir izsniegušas Krievijas Federācijas kompetentās iestādes un uz kuru pamata izsniegtas ievešanas atļaujas.22. pantsIevešanas atļaujas vai līdzvērtīgus dokumentus izsniedz dalībvalstu kompetentās iestādes atbilstīgi 2. panta 2. punkta noteikumiem, nediskriminējot nevienu importētāju, kas ieved preces Kopienā, neatkarīgi no viņa reģistrācijas vietas Kopienā, ja vien tas netraucē ievērot citus nosacījumus, kas noteikti pašreiz spēkā esošajos tiesību aktos.23. pants1. Ja Komisija konstatē, ka Krievijas Federācijas izsniegtajās izvešanas atļaujās kopējais daudzums kādai noteiktai izstrādājumu grupai kādā no gadiem pārsniedz konkrētajai izstrādājumu grupai noteikto daudzuma ierobežojumu, tā nekavējoties informē kompetentās iestādes dalībvalstīs, lai pārtrauktu turpmāku ievešanas atļauju izsniegšanu. Šajā gadījumā Komisija nekavējoties sāk apspriedes.2. Dalībvalsts kompetentās iestādes nedrīkst izsniegt ievešanas atļaujas tādiem izstrādājumiem, kuru izcelsme ir Krievijas Federācijā un uz ko neattiecas izvešanas atļaujas, kas izsniegtas saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem.3. iedaļaKOPĪGI NOTEIKUMI24. pants1. Šīs regulas 17. pantā minētajai izvešanas atļaujai un 2. pantā minētajam izcelsmes sertifikātam var būt papildu eksemplāri, kas atbilstīgi apzīmēti. Šo dokumentu oriģināleksemplārus un kopijas sastāda angļu valodā.2. Ja 1. punktā minētos dokumentus aizpilda ar roku, ieraksti jāizdara ar pildspalvu un drukātiem burtiem.3. Izvešanas atļauju vai līdzvērtīgu dokumentu un izcelsmes sertifikātu izmērs ir 210 × 297 mm. Izmanto baltu atbilstīga izmēra rakstāmpapīru, kas nesatur koksnes masu un sver ne mazāk kā 25 g/m2. Katrā dokumenta daļā jābūt iespiestam gijošētam aizsargraksta fonam, kas padara acīm pamanāmus viltojumus ar mehāniskiem vai ķīmiskiem līdzekļiem.4. Dalībvalstu kompetentās iestādes saskaņā ar šīs regulas noteikumiem par derīgu ievešanas vajadzībām uzskata tikai oriģināleksemplāru.5. Katrai izvešanas atļaujai vai līdzvērtīgam dokumentam un izcelsmes sertifikātam ir iespiests vai neiespiests standartizēts sērijas numurs, pēc kura to iespējams identificēt.6. Numurā ir ietverti šādi elementi:- divi burti, kas šādi apzīmē eksportētājvalsti:RU = Krievijas Federācija;- divi burti, kas paredzētā galamērķa dalībvalsti apzīmē šādi:BE = BeļģijaBG = BulgārijaCZ = ČehijaDK = DānijaDE = VācijaEE = IgaunijaEL = GrieķijaES = SpānijaFR = FrancijaIE = ĪrijaIT = ItālijaCY = KipraLV = LatvijaLT = LietuvaLU = LuksemburgaHU = UngārijaMT = MaltaNL = NīderlandeAT = AustrijaPL = PolijaPT = PortugāleRO = RumānijaSI = SlovēnijaSK = SlovākijaFI = SomijaSE = ZviedrijaGB = Apvienotā Karaliste;- viencipara skaitlis, kas norāda kvotu gadu pēc attiecīgā gada pēdējā cipara, piemēram, 2007. gadu norāda ar „7”;- divciparu skaitlis, ar ko apzīmē izdevējiestādi eksportētājvalstī;- secīgs piecciparu skaitlis no 00001 līdz 99999, kas piešķirts konkrētai galamērķa dalībvalstij.25. pantsIzvešanas atļauju un izcelsmes sertifikātu var izdot pēc tam, kad ir nosūtīti izstrādājumi, uz kuriem tie attiecas. Šādos gadījumos uz tiem ir uzraksts „izsniegts ar atpakaļejošu spēku”.26. pantsIzvešanas atļaujas vai izcelsmes sertifikāta zādzības, nozaudēšanas vai iznīcināšanas gadījumā eksportētājs var vērsties kompetentajā iestādē, kas izsniegusi dokumentu, lai, pamatojoties uz viņa rīcībā esošiem izvešanas dokumentiem, saņemtu tā dublikātu. Uz šādi izsniegtās atļaujas vai sertifikāta dublikāta ir atzīme „dublikāts”.Uz dublikāta ir atļaujas vai sertifikāta oriģināleksemplāra datums.4. iedaļaKOPIENAS IEVEŠANAS ATĻAUJA — VIENOTA VEIDLAPA27. pants1. Dalībvalstu kompetentās iestādes 20. pantā minēto ievešanas atļauju izsniegšanai izmanto veidlapas, kas atbilst III pielikumā iekļautajam ievešanas atļaujas paraugam.2. Ievešanas atļauju veidlapas un to izrakstus sagatavo divos eksemplāros, un vienu no tiem, uz kura ir norāde „Pieteikuma iesniedzēja eksemplārs” un 1. numurs, izsniedz pieteikuma iesniedzējam, bet otrs, uz kura ir norāde „Izdevējas iestādes eksemplārs” un 2. numurs, paliek iestādē, kas izsniedz atļauju. Administratīviem mērķiem kompetentās iestādes 2. veidlapai var pievienot papildu eksemplārus.3. Veidlapas iespiež uz tāda balta papīra bez koksnes masas piemaisījumiem, kas paredzēts rakstīšanai un sver 55 līdz 65 g/m2. Veidlapu izmēri ir 210 × 297 mm; attālumam starp rakstu rindiņām jābūt 4,24 mm (viena sestā daļa collas); precīzi jāievēro veidlapu izkārtojums. Pirmā eksemplāra, t.i. pašas atļaujas, abām pusēm fonā jābūt sarkanam drukātam gijošētam rakstam, lai varētu konstatēt visus mehāniskos vai ķīmiskos viltojumus.4. Par veidlapu iespiešanu atbild dalībvalstis. Veidlapas var iespiest arī iespiedēji, ko izvēlējusies dalībvalsts, kurā tie reģistrēti. Pēdējā gadījumā katrā veidlapā jābūt atsaucei par dalībvalsts norīkojumu. Katrā veidlapā jānorāda iespiedēja vārds un uzvārds vai nosaukums un adrese, vai marķējums, pēc kura iespiedēju var identificēt.5. Izsniedzot ievešanas atļaujas vai to izrakstus, attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes tiem piešķir izdošanas numuru. Ievešanas atļaujas numuru elektroniski paziņo Komisijai, izmantojot vienoto sakaru tīklu, kas izveidots saskaņā ar 4. pantu.6. Atļaujas un izrakstus aizpilda izdevējas dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām.7. Dokumenta 10. ailē kompetentās iestādes norāda attiecīgo tērauda izstrādājumu grupu.8. Izdevējiestāžu un debitoriestāžu zīmes uz veidlapām jāuzliek ar zīmogu. Izdevējiestādes zīmogu var aizstāt ar perforējot iegūtu burtu vai skaitļu kombinācijas iespiedumu vai ar uzdruku uz atļaujas. Izdevējiestādes izmanto jebkādas pret viltojumiem drošas metodes, lai piešķirto daudzumu reģistrētu tā, ka nav iespējama skaitļu vai atsauču iestarpināšana.9. Atļaujas 1. un 2. eksemplāra otrā pusē ir aile, kurā muitas iestādes pēc ievešanas formalitāšu nokārtošanas var ierakstīt daudzumus, vai to var veikt kompetentās pārvaldes iestādes pēc izraksta izsniegšanas. Ja atļaujā vai tās izrakstā debetam paredzētā vieta ir nepietiekama, kompetentās iestādes var pievienot vienu vai vairākas papildlapas ar ailēm, kas atbilst ailēm atļaujas vai tās izraksta 1. un 2. eksemplāra otrā pusē. Debitoriestādes uzspiež zīmogu tā, lai puse zīmoga būtu uz atļaujas vai izraksta, bet otra puse uz papildlapas. Ja ir vairāk nekā viena papildlapa, zīmogu līdzīgi uzspiež katrai lapai un iepriekšējai lapai.10. Kādā citā dalībvalstī izsniegtām ievešanas atļaujām un izrakstiem, kā arī veiktajiem ierakstiem un atzīmēm arī visās citās dalībvalstīs ir tāds pats juridisks spēks kā attiecīgajā dalībvalstī izsniegtiem dokumentiem, izdarītiem ierakstiem un atzīmēm.11. Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes, ja tas ir nepieciešams, var pieprasīt atļaujas vai izrakstus pārtulkot attiecīgās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām.III nodaļaAdministratīvā sadarbība28. pantsKomisija paziņo dalībvalstu iestādēm to Krievijas Federācijas iestāžu nosaukumus un adreses, kuru kompetencē ir izdot izcelsmes sertifikātus un izvešanas atļaujas, pievienojot zīmogu paraugus, ko izmanto šīs iestādes.29. pants1. Turpmāk izcelsmes sertifikātu vai izvešanas atļauju pārbaudi veic izlases veidā vai arī tad, ja dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir pamatotas šaubas par izcelsmes sertifikāta vai izvešanas atļaujas autentiskumu vai informācijas pareizību attiecībā uz minēto izstrādājumu patieso izcelsmi.Šādos gadījumos Kopienas kompetentās iestādes nosūta Krievijas Federācijas kompetentajām iestādēm izcelsmes sertifikātu vai izvešanas atļauju, vai šo dokumentu kopiju, attiecīgā gadījumā norādot izmeklēšanas oficiālos vai objektīvos iemeslus. Ja ir iesniegts rēķins, šādu rēķinu vai tā kopiju pievieno izcelsmes sertifikātam vai eksporta licencei, vai šo dokumentu kopijām. Kompetentās iestādes pārsūta arī visu sniegto informāciju, norādot, ka izcelsmes sertifikātā vai izvešanas atļaujā sniegtie dati ir neprecīzi.2. Šā panta 1. punkta noteikumi attiecas arī uz turpmākām izcelsmes deklarāciju pārbaudēm.3. Saskaņā ar 1. punktu veikto turpmāko pārbaužu rezultātus, vēlākais, trīs mēnešu laikā paziņo Kopienas kompetentajām iestādēm. Sniegtajā informācijā norāda, vai apstrīdētais sertifikāts, atļauja vai deklarācija attiecas uz faktiski izvestām precēm un vai šīs preces var izvest uz Kopienu saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem. Kopienas kompetentās iestādes var arī pieprasīt visu to dokumentu kopijas, kas vajadzīgi, lai pilnībā konstatētu faktus, tostarp jo īpaši preču izcelsmi.4. Ja šādās pārbaudēs atklājas izcelsmes deklarāciju ļaunprātīga izmantošana vai nopietni pārkāpumi, attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju par šo faktu. Komisija šo informāciju paziņo pārējām dalībvalstīm5. Šajā pantā minētās procedūras izlases veida izmantošana nerada šķēršļus minēto izstrādājumu laišanai brīvā apgrozībā.30. pants1. Ja 29. pantā minētā pārbaudes procedūra vai Kopienas kompetentajām iestādēm pieejamā informācija liecina, ka ir pārkāpti šīs nodaļas noteikumi, minētās iestādes pieprasa Krievijas Federācijai veikt attiecīgu izmeklēšanu vai organizēt šādu izmeklēšanu attiecībā uz darbībām, kas ir vai, iespējams, ir pretrunā šīs nodaļas noteikumiem. Šādas izmeklēšanas rezultātus paziņo Kopienas kompetentajām iestādēm kopā ar visu citu attiecīgo informāciju, kas ļauj noteikt preču patieso izcelsmi.2. Veicot darbības saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem, Kopienas kompetentās iestādes var sniegt Krievijas Federācijas kompetentajām iestādēm visu informāciju, kas uzskatāma par noderīgu, lai novērstu šīs nodaļas noteikumu pārkāpšanu.3. Ja konstatē, ka šīs nodaļas noteikumi ir pārkāpti, Komisija veic vajadzīgos pasākumus, lai novērstu šādu pārkāpumu atkārtošanos.31. pantsKomisija koordinē dalībvalstu kompetento iestāžu rīcību saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem. Dalībvalstu kompetentās iestādes informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par savu rīcību un tās rezultātiem.IV nodaļaNobeiguma noteikumi32. pantsAr šo atceļ Regulu (EK) Nr. 1872/2006.33. pantsŠī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē, [datums]Padomes vārdā —priekšsēdētājsI PIELIKUMSSA Plakani velmējumi |SA1. Ruļļi | SA2. Biezās plātnes | 7209 17 90 00 | 7212 10 10 00 |7209 18 10 00 | 7212 10 90 11 | 7219 35 10 00 |7208 10 00 00 | 7208 40 00 10 | 7209 18 91 00 | 7212 20 00 11 | 7219 35 90 00 |7208 25 00 00 | 7209 18 99 00 | 7212 30 00 11 |7208 26 00 00 | 7208 51 20 10 | 7209 25 00 00 | 7212 40 20 10 |7208 27 00 00 | 7208 51 20 91 | 7209 26 10 00 | 7212 40 20 91 | 7225 40 12 90 |7208 36 00 00 | 7208 51 20 93 | 7209 26 90 00 | 7212 40 80 11 | 7225 40 90 00 |7208 51 20 97 | 7209 27 10 00 | 7212 50 20 11 |7208 37 00 10 | 7208 51 20 98 | 7209 27 90 00 | 7212 50 30 11 | SA4. Leģēti izstrādājumi |7208 37 00 90 | 7208 51 91 10 | 7209 28 10 00 | 7212 50 40 11 |7208 38 00 10 | 7208 51 91 90 | 7209 28 90 00 | 7212 50 61 11 | 7226 20 00 10 |7208 38 00 90 | 7208 51 98 10 | 7209 90 00 10 | 7212 50 69 11 | 7226 91 20 00 |7208 39 00 10 | 7208 51 98 91 | 7212 50 90 13 | 7226 91 91 00 |7208 39 00 90 | 7208 51 98 99 | 7210 11 00 10 |7211 14 00 10 | 7208 52 91 10 | 7210 12 20 10 | 7212 60 00 11 | 7226 91 99 00 |7211 19 00 10 | 7208 52 91 90 | 7210 12 80 10 | 7212 60 00 91 | 7226 99 00 10 |7219 11 00 00 | 7208 52 10 00 | 7210 20 00 10 |7219 12 10 00 | 7208 52 99 00 | 7210 30 00 10 | 7219 21 10 00 | SA5. Leģētas „quarto” plātnes |7219 12 90 00 | 7208 53 10 00 | 7210 41 00 10 | 7219 21 90 00 |7219 13 10 00 | 7210 49 00 10 | 7219 22 10 00 | 7225 40 12 30 |7219 13 90 00 | 7211 13 00 00 | 7210 50 00 10 | 7219 22 90 00 |7219 14 10 00 | 7210 61 00 10 | 7219 23 00 00 | 7225 40 40 00 |7219 14 90 00 | SA3. Citi plakani velmējumi | 7210 69 00 10 |7225 20 00 10 | 7210 70 10 10 | 7219 24 00 00 | 7225 40 60 00 |7225 30 10 00 | 7208 40 00 90 | 7210 70 80 10 | 7219 31 00 00 | 7225 99 00 10 |7225 30 90 00 | 7208 53 90 00 | 7210 90 30 10 |7208 54 00 00 | 7210 90 40 10 | SA6. Leģētas auksti velmētas loksnes un loksnes ar pārklājumu |7210 90 80 91 | 7219 32 10 00 |7208 90 00 10 | 7219 32 90 00 | 7225 50 00 00 |7211 14 00 90 | 7225 91 00 10 |7209 15 00 00 | 7211 19 00 90 | 7219 33 10 00 | 7225 92 00 10 |7211 23 30 91 | 7219 33 90 00 | 7226 92 00 10 |7209 16 10 00 | 7211 23 80 91 |7209 16 90 00 | 7211 29 00 10 | 7219 34 10 00 |7209 17 10 00 | 7211 90 00 11 | 7219 34 90 00 |SB Profila izstrādājumi |SB1. Profili | SB3. Citi profila izstrādājumi |7207 19 80 10 | 7207 19 12 10 | 7218 99 20 00 | 7228 80 00 10 |7207 20 80 10 | 7207 19 12 91 | 7228 80 00 90 |7207 19 12 99 | 7222 11 11 00 |7216 31 10 10 | 7207 20 52 00 | 7222 11 19 00 | 7301 10 00 00 |7216 31 10 90 | 7222 11 81 10 |7216 31 90 00 | 7222 11 81 90 |7222 11 89 10 |7216 32 11 00 | 7214 20 00 00 | 7222 11 89 90 |7216 32 19 00 | 7214 30 00 00 | 7222 19 10 00 |7216 32 91 00 | 7214 91 10 00 | 7222 19 90 00 |7216 32 99 00 | 7214 91 90 00 | 7222 30 97 10 |7216 33 10 00 | 7214 99 10 00 | 7222 40 10 00 |7216 33 90 00 | 7214 99 31 00 | 7222 40 90 10 |7214 99 39 00 | 7224 90 02 89 |SB2. Velmētas stieples | 7214 99 50 00 |7214 99 71 10 | 7224 90 31 00 |7213 10 00 00 | 7214 99 71 90 | 7224 90 38 00 |7213 20 00 00 | 7214 99 79 10 |7213 91 10 00 | 7214 99 79 90 | 7228 10 20 00 |7213 91 20 00 | 7214 99 95 10 |7213 91 41 00 | 7214 99 95 90 | 7228 20 10 10 |7213 91 49 00 | 7228 20 10 91 |7213 91 70 00 | 7215 90 00 10 | 7228 20 91 10 |7213 91 90 00 | 7228 20 91 90 |7213 99 10 00 | 7216 10 00 00 | 7228 30 20 00 |7213 99 90 00 | 7216 21 00 00 | 7228 30 41 00 |7216 22 00 00 | 7228 30 49 00 |7221 00 10 00 | 7216 40 10 00 | 7228 30 61 00 |7221 00 90 00 | 7216 40 90 00 | 7228 30 69 00 |7216 50 10 00 | 7228 30 70 00 |7227 10 00 00 | 7228 30 89 00 |7227 20 00 00 | 7216 50 91 00 | 7228 60 20 10 |7227 90 10 00 | 7216 50 99 00 | 7228 60 80 10 |7227 90 50 00 | 7216 99 00 10 | 7228 70 10 00 |7227 90 95 00 | 7228 70 90 10 |II PIELIKUMSEXPORT LICENCE(1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight. (2) In the currency of the sale contract. | 1 Exporter (name, full address, country) | ORIGINAL | 2 No |3 Year | 4 Product group |EXPORT LICENCE (for certain steel products) |5 Consignee (name, full address, country) |6 Country of origin | 7 Country of destination |8 Place and date of shipment – means of transport | 9 Supplementary details |10 Description of goods – manufacturer | 11 TARIC code | 12 Quantity(1) | 13 Fob value(2) |14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY I, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in certain steel products with the European Community. |15 Competent authority (name, full address, country) | At ........................................ on ............................................. (Signature) (Stamp) |EXPORT LICENCE(1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight. (2) In the currency of the sale contract. | 1 Exporter (name, full address, country) | COPY | 2 No |3 Year | 4 Product group |EXPORT LICENCE (for certain steel products) |5 Consignee (name, full address, country) |6 Country of origin | 7 Country of destination |8 Place and date of shipment – means of transport | 9 Supplementary details |10 Description of goods – manufacturer | 11 TARIC code | 12 Quantity(1) | 13 Fob value(2) |14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY I, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in certain steel products with the European Community. |15 Competent authority (name, full address, country) | At ........................................ on ............................................. (Signature) (Stamp) |CERTIFICATE OF ORIGIN(1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight. (2) In the currency of the sale contract. | 1 Exporter (name, full address, country) | ORIGINAL | 2 No |3 Year | 4 Product group |CERTIFICATE OF ORIGIN (for certain steel products) |5 Consignee (name, full address, country) |6 Country of origin | 7 Country of destination |8 Place and date of shipment – means of transport | 9 Supplementary details |10 Description of goods – manufacturer | 11 CN code | 12 Quantity(1) | 13 Fob value(2) |14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY I, the undersigned, certify that the goods described above originated in the country shown in box No 6, in accordance with the provisions in force in the European Community. |15 Competent authority (name, full address, country) | At ........................................ on ............................................. (Signature) (Stamp) |CERTIFICATE OF ORIGIN(1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight. (2) In the currency of the sale contract. | 1 Exporter (name, full address, country) | COPY | 2 No |3 Year | 4 Product group |CERTIFICATE OF ORIGIN (for certain steel products) |5 Consignee (name, full address, country) |6 Country of origin | 7 Country of destination |8 Place and date of shipment – means of transport | 9 Supplementary details |10 Description of goods – manufacturer | 11 CN code | 12 Quantity(1) | 13 Fob value(2) |14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY I, the undersigned, certify that the goods described above originated in the country shown in box No 6, in accordance with the provisions in force in the European Community. |15 Competent authority (name, full address, country) | At ........................................ on ............................................. (Signature) (Stamp) |III PIELIKUMSEiropas Kopienas ievešanas atļauja1 | 1. Saņēmējs (vārds, uzvārds vai nosaukums, pilna adrese, valsts, PVN maksātāja numurs) | 2. Izsniegšanas numurs |Pieteikuma iesniedzēja eksemplārs | 3. Gads |4. Par izsniegšanu atbildīgā iestāde (nosaukums, adrese un tālruņa numurs) |5. Deklarētājs / pilnvarotais pārstāvis (pēc vajadzības) (vārds, uzvārds vai nosaukums un pilna adrese) | 6. Izcelsmes valsts (un ģeonomenklatūras kods) |7. Sūtītāja valsts (un ģeonomenklatūras kods) |1 | 8. Derīguma termiņa beigu datums |9. Preču apraksts | 10. TARIC kods |11. Kvotu vienībās izteiktais daudzums |12. Nodrošinājums/galvojums (ja vajadzīgs) |13. Papildu ziņas |14. Kompetentās iestādes atzīme Datums: ........................................ (Paraksts) (Zīmogs) |15. PIEŠĶĪRUMI Pieejamos daudzumus norāda 17. slejas 1. daļā, bet piešķirtos daudzumus – 2. daļā. |16. Neto daudzums (tīrais svars vai cita mērvienība, kas norāda vienību) | 19. Muitas dokuments (veids un numurs) vai izraksta numurs un piešķīruma datums | 20. Nosaukums, dalībvalsts, zīmogs un piešķīrējiestādes pārstāvja paraksts |17. Ar cipariem | 18. Piešķirtais daudzums vārdiem |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |Šeit pievieno papildu lapas |Eiropas Kopienas ievešanas atļauja2 | 1. Saņēmējs (vārds, uzvārds vai nosaukums, pilna adrese, valsts, PVN maksātāja numurs) | 2. Izsniegšanas numurs |Izdevējiestādes eksemplārs | 3. Gads |4. Par izsniegšanu atbildīgā iestāde (nosaukums, adrese un tālruņa numurs) |5. Deklarētājs / pilnvarotais pārstāvis (pēc vajadzības) (vārds, uzvārds vai nosaukums un pilna adrese) | 6. Izcelsmes valsts (un ģeonomenklatūras kods) |7. Sūtītāja valsts (un ģeonomenklatūras kods) |2 | 8. Derīguma termiņa beigu datums |9. Preču apraksts | 10. TARIC kods |11. Kvotu vienībās izteiktais daudzums |12. Nodrošinājums/galvojums (ja vajadzīgs) |13. Papildu ziņas |14. Kompetentās iestādes atzīme Datums: ........................................ (Paraksts) (Zīmogs) |15. PIEŠĶĪRUMI Pieejamos daudzumus norāda 17. slejas 1. daļā, bet piešķirtos daudzumus – 2. daļā. |16. Neto daudzums (tīrais svars vai cita mērvienība, kas norāda vienību) | 19. Muitas dokuments (veids un numurs) vai izraksta numurs un piešķīruma datums | 20. Nosaukums, dalībvalsts, zīmogs un piešķīrējiestādes pārstāvja paraksts |17. Cipariem | 18. Piešķirtais daudzums vārdiem |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |1. |2. |Šeit pievieno papildu lapas. |IV PIELIKUMSLISTA DE LAS AUTORIDADES NACIONALES COMPETENTESSEZNAM PŘÍSLUŠNÝCH VNITROSTÁTNÍCH ORGÁNŮLISTE OVER KOMPETENTE NATIONALE MYNDIGHEDERLISTE DER ZUSTÄNDIGEN BEHÖRDEN DER MITGLIEDSTAATENPÄDEVATE RIIKLIKE ASUTUSTE NIMEKIRIΔΙΕΥΘΥΝΣΕΙΣ ΤΩΝ ΑΡΧΩΝ ΕΚΔΟΣΗΣ ΑΔΕΙΩΝ ΤΩΝ ΚΡΑΤΩΝ ΜΕΛΩΝKOMPETENTO VALSTS IESTĀŽU SARAKSTSLISTE DES AUTORITÉS NATIONALES COMPÉTENTESELENCO DELLE COMPETENTI AUTORITA NAZIONALIVALSTU KOMPETENTO IESTĀŽU SARAKSTSATSAKINGŲ NACIONALINIŲ INSTITUCIJŲ SĄRAŠASAZ ILLETÉKES NEMZETI HATÓSÁGOK LISTÁJALISTA TA' L-AWTORITAJIET KOMPETENTI NAZZJONALILIJST VAN BEVOEGDE NATIONALE INSTANTIESLISTA WLAŒCIWYCH ORGANÓW KRAJOWYCHLISTA DAS AUTORIDADES NACIONAIS COMPETENTESZOZNAM PRÍSLUŠNÝCH ŠTÁTNYCH ORGÁNOVSEZNAM PRISTOJNIH NACIONALNIH ORGANOVLUETTELO TOIMIVALTAISISTA KANSALLISISTA VIRANOMAISISTAFÖRTECKNING ÖVER BEHÖRIGA NATIONELLA MYNDIGHETERBELGIQUE/BELGIË Service public Fédéral Economie, P.M.E., Classes Moyennes & Energie Direction générale Potentiel économique Service Licences Rue de Louvain 44 B-1000 Bruxelles Fakss: +32-2-5486570 | БЪЛГАРИЯ Министерство на икономиката и енергетиката Дирекция „Регистриране, лицензиране и контрол“ ул. „Славянска“ No 8 1052 София Факс: +35929815041 Fakss: +35929804710 +35929883654 |Federale Overheidsdienst Economie, K.M.O., Middenstand & Energie Algemene Directie Economisch potentieel Dienst Vergunningen Leuvenseweg 44 B-1000 Brussel Fakss: +32-2-5486570 | ČESKÁ REPUBLIKA Ministerstvo průmyslu a obchodu Licenční správa Na Františku 32 CZ-110 15 Praha 1 Fakss: + 420-22421 21 33 |DANMARK Erhvervs- og Byggestyrelsen Økonomi- og Erhvervsministeriet Langelinie Allé 17 DK-2100 København Ø Fakss: + 45-35-46 60 01 | FRANCE Ministère de l'Economie des Finances et de l'Industrie Direction Générale des Entreprises Sous-direction des Biens de Consommation Bureau Textile-Importations Le Bervil, 12 rue Villiot F-75572 Paris Cedex 12 Fakss: + 33-1- 53 44 91 81 |DEUTSCHLAND Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, (BAFA) Frankfurter Strasse 29-35 D-65760 Eschborn 1 Fakss: + 49-6196-90 88 00 | ITALIA Ministero delle Attivita Produttive Direzione generale per la politica commerciale e per la gestione del regime degli scambi Viale America 341 I-00144 Roma Fakss: +39-6-59 93 22 35 / 59 93 26 36 |EESTI Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Harju 11 EE-15072 Tallinn Fakss: + 372-6313 660 | KYPROS Υπουργείο Εμπορίου, Βιομηχανίας και Τουρισμού Υπηρεσία Εμπορίου Μονάδα Έκδοσης Αδειών Εισαγωγής/Εξαγωγής Οδός Ανδρέα Αραούζου Αρ.6 CY-1421 Λευκωσία Φαξ: + 357-22-37 51 20 |IRELAND Department of Enterprise, Trade and Employment Import/ Export Licensing, Block C Earlsfort Centre Hatch Street IE-Dublin 2 Fakss: + 353-1-631 25 62 | LATVIJA Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija Brīvības iela 55 LV – 1519 Rīga Fakss: + 371-728 08 82 |ΕΛΛΑΣ Υπουργείο Οικονομίας & Οικονομικών Διεύθυνση Διεθνών Οικονομικών Ροών Κορνάρου 1 GR-105 63 Αθήνα Fakss: + 301-328 60 94 | LIETUVA Lietuvos Respublikos ūkio ministerija Prekybos departamentas Gedimino pr. 38/2 LT- 01104 Vilnius Fakss: + 370-5-26 23 974 |ESPAÑA Ministerio de Industria, Turismo y Comercio Secretaría General de Comercio Exterior Subdirección General de Comercio Exterior de Productos Industriales Paseo de la Castellana 162 E- 28046 Madrid Fakss: + 34-91-349 38 31 | LUXEMBOURG Ministère de l'Economie et du Commerce extérieur Office des licences BP 113 L-2011 Luxembourg Fakss: + 352-46 61 38 |MAGYARORSZÁG Magyar Kereskedelmi Engedélyezési Hivatal Margit krt. 85. HU-1024 Budapest Fakss: + 36-1-336 73 02 | ROMÂNIA Ministerul pentru Întreprinderi Mici şi Mijlocii, Comerţ, Turism şi Profesii Liberale Direcţia Generală Politici Comerciale Str. Ion Câmpineanu, nr. 16 Bucureşti, sector 1 Cod poştal 010036 Tālr.: 0040.21.315.00.81, Fax: 0040.21.315.04.54; e-pasts: clc@dce.gov.ro |MALTA Diviżjoni għall -Kummerċ Servizzi Kummerċjali Lascaris MT-Valletta CMR02 Fakss: + 356-25-69 02 99 | SLOVENIJA Ministrstvo za finance Carinska uprava Republike Slovenije Carinski urad Jesenice Spodnji plavž 6C SI-4270 Jesenice Fakss: + 386-4-297 44 56 |NEDERLAND Belastingdienst/Douane centrale dienst voor in- en uitvoer Postbus 30003, Engelse Kamp 2 NL-9700 RD Groningen Fakss: + 31-50-523 23 41 | SLOVENSKO Odbor obchodnej politiky Ministerstvo hospodárstva Mierová 19 SK-827 15 Bratislava 212 Fakss: + 421-2-48 54 31 16 |ÖSTERREICH Bundesministerium für Wirtschaft und Arbeit Aussenwirtschaftsadministration Abteilung C2/2 Stubenring 1 A-1011 Wien Fakss: + 43-1-7 11 00/ 83 86 | SUOMI Tullihallitus PL 512 FI-00101 Helsinki Fakss: + 358-20-492 28 52 Tullstyrelsen PB 512 FI-00101 Helsingfors Fakss: + 358-20-492 28 52 |POLSKA Ministerstwo Gospodarki Społecznej Plac Trzech Krzyży 3/5 PL- 00-507 Warszawa Fakss: + 48-22-693 40 21 / 693 40 22 | SVERIGE Kommerskollegium Box 6803 S-11386 Stockholm Fakss: + 46-8-30 67 59 |PORTUGAL Ministério das Finanças Direcção Geral das Alfândegas e dos Impostos Especiais sobre o Consumo Rua Terreiro do Trigo, Edifício da Alfândega de Lisboa PT- 1140-060 Lisboa Fakss: + 351-218 814 261 | UNITED KINGDOM Department of Trade and Industry Import Licensing Branch Queensway House - West Precinct Billingham UK-TS23 2NF Fakss: + 44-1642-36 42 69 |V PIELIKUMSDAUDZUMA IEROBEŽOJUMI(tonnas)Izstrādājumi | 2007. gads | 2008. gads |SA. Plakanie velmējumi |SA1. Ruļļi | 1 042 090 | 1 035 000 |SA2. Biezās plātnes | 270 820 | 275 000 |SA3. Citi plakani velvējumi | 565 770 | 595 000 |SA4. Leģēti izstrādājumi | 94 860 | 105 000 |SA5. Leģētas quarto loksnes | 20 460 | 25 000 |SA6. Leģētas auksti velmētas loksnes un loksnes ar pārklājumu | 105 000 | 110 000 |SB. Profila izstrādājumi |SB1. Profili | 55 800 | 55 000 |SB2. Velmētas stieples | 275 000 | 324 000 |SB3. Citi profila izstrādājumi | 474 200 | 507 000 |Piezīme: SA un SB ir izstrādājumu kategorijas; SA1 līdz SA6 un SB1 līdz SB3 ir izstrādājumu grupas.[1] OV L 327, 28.11.1997., 3. lpp.[2] Sk. šā Oficiālā Vēstneša ... lpp.[3] OV L 256, 7.9.1987., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1758/2006 (OV L 335, 1.12.2006., 1. lpp.).[4] OV L 360, 19.12.2006., 41. lpp.


type: wikipedia

text:
Il Museo delle maschere mediterranee di Mamoiada è un museo etnografico sardo.
 Le attrazioni principali del museo sono le maschere del Carnevale di Mamoiada: Mamuthones e Issohadores.
 L'antica tradizione carnevalesca della Sardegna è stata studiata solo in tempi moderni. Raffaello Marchi, storico di Nuoro, ha ipotizzato che l'antinomia tra le due maschere (Issohadores e Mamuthones) sia riconducibile alla storica vittoria dei barbaricini sui mori.
 Il museo si articola in tre ambienti; due sono le sale espositive:
 Sala del Carnevale barbaricino
 Sala del Mediterraneo
 Note
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Mamoiada
 Musei della provincia di Nuoro
 Musei etnografici della Sardegna


jurisdiction: EU

text:
 |
 52011PC0259
 NÕUKOGU MÄÄRUS millega peatatakse ajutiselt ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamine teatavate tööstustoodete impordi suhtes Kanaari saartele Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega peatatakse ajutiselt ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamine teatavate tööstustoodete impordi suhtes Kanaari saartele /* KOM/2011/0259 lõplik - CNS 2011/0111 */
 SELETUSKIRI
 Ettepaneku taust
 Ettepaneku
 põhjused ja eesmärgid
 Hispaania Kuningriigi valitsus on Kanaari saarte
 autonoomse piirkonna ametiasutuste nimel taotlenud, et pikendataks praegust
 korda, mille kohaselt peatatakse tollimaksumäärade kohaldamine teatavate
 tööstustoodete impordi suhtes. Nende meetmete eesmärk on tõsta kohalike
 ettevõtjate konkurentsivõimet ning kindlustada seeläbi stabiilsem tööhõive
 kõnealustel saartel.
 Üldine taust
 Kanaari saared kuuluvad Euroopa Liidu
 äärepoolseimate piirkondade hulka, mille kohta võib vastavalt Euroopa Liidu
 toimimise lepingu artiklile 349 ette näha erimeetmed, et korvata majanduslikku
 mahajäämust, mille käes need piirkonnad oma geograafilise asendi tõttu
 kannatavad.
 Ettepaneku
 valdkonnas kehtivad õigusnormid
 Sarnased sätted kehtestati nõukogu 25. oktoobri 2010.
 aasta määrusega (EL) nr 973/2010 Portugali Vabariigi autonoomsete piirkondade
 Assooride ja Madeira kohta.
 Kooskõla Euroopa
 Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega
 Kõnealune ettepanek on
 kooskõlas liidu poliitikaga, eriti rahvusvahelise kaubanduse, konkurentsi,
 ettevõtluse ja välissuhete valdkondades.
 Konsulteerimine huvitatud isikutega ja
 mõju hindamine
 Konsulteerimine
 huvitatud isikutega
 Konsulteeriti komisjoni tollitariifistiku
 majandusküsimuste töörühma ekspertidega, kes ei esitanud kavandatava peatamise
 kohta ühtki majandusega seotud vastuväidet.
 Eksperdiarvamuste
 kogumine ja kasutamine
 Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.
 Mõju hindamine
 Kuna kavandatavad meetmed
 on üldiselt kohaldatavad, siis mõju ei hinnatud.
 Ettepaneku õiguslik külg
 Kavandatud
 meetmete kokkuvõte
 Kavandatud ühise
 tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamise peatamine võimaldab
 Kanaari saarte kohalikel ettevõtjatel importida tollimaksuvabalt mõningaid
 toormaterjale, varuosi, osiseid ja kapitalikaupu. Selleks et vältida ükskõik
 milliseid kuritarvitusi või muudatusi traditsioonilistes kaubavoogudes, on ette
 nähtud, et kaupadele, mille suhtes kohaldatakse tollimaksumäära peatamist,
 tehakse lõppkasutuse kontroll.
 Lisaks sellele peavad
 saarte kohalikud äriühingud kasutama kapitalikaupu vähemalt kaheaastase
 ajavahemiku jooksul, enne kui neid võib vabalt müüa teistele, Euroopa Liidu
 tolliterritooriumi mõnes muus osas asuvatele äriühingutele.
 Et saada kasu tollimaksu peatamisest, peab
 tooraineid, varuosi ja osiseid kasutama Kanaari saarte tööstuse
 ümberkujundamiseks ja säilitamiseks.
 Õiguslik alus
 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 349.
 Subsidiaarsuse
 põhimõte
 Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas
 valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
 Proportsionaalsuse
 põhimõte
 Ettepanek on
 proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.
 Sellist meedet kasutatakse regulaarselt
 ettevõtjate konkurentsivõime tõstmiseks. Ühenduse tolliseadustiku ja selle
 rakendussätete kohaste lõppkasutuse kontrollide nõue on selles kontekstis
 kehtestatud menetlus, millega ei kaasne olulist täiendavat lisakoormust
 piirkondlikele ja kohalikele ametiasutustele ja ettevõtjatele.
 Õigusakti valik
 Kavandatud õigusakt(id): määrus.
 Lepingus ei ole lubatud teisi vahendeid selliste
 meetmete rakendamiseks.
 Mõju eelarvele
 Ettepanek mõjutab liidu
 eelarvet, kuna tollimaksu peatamine põhjustab liidu omavahendite sissetulekute
 kaotust.
 2011/0111 (CNS)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU MÄÄRUS
 millega peatatakse ajutiselt ühise
 tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamine teatavate tööstustoodete
 impordi suhtes Kanaari saartele
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artiklit 349,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
 liikmesriikide parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[1],
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust[2],
 võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[3],
 toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Vastavalt nõukogu 25. märtsi 2002. aasta määrusele
 (EÜ) nr 704/2002 (millega peatatakse ajutiselt ühise tollitariifistiku
 ühepoolsete maksumäärade kohaldamine teatavate tööstustoodete impordi suhtes
 ning avatakse teatavate kalandussaaduste importi Kanaari saartele hõlmavad
 autonoomsed ühenduse tariifikvoodid ja sätestatakse nende haldamine)[4]
 lõpeb ühise tollitariifistiku tollimaksumäära kohaldamise peatamine teatavate
 kaubanduses või tööstuses kasutatavate kapitalikaupade suhtes 31. detsembril 2011.
 (2)
 Hispaania valitsus taotles Kanaari saarte valitsuse
 nimel 2010. aasta septembris ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade
 kohaldamise peatamise pikendamist vastavalt lepingu artiklile 349. Taotlust
 põhjendati sellega, et seoses nende saarte kauge asukohaga kannatavad
 ettevõtjad tõsise majandusliku ja kaubandusliku mahajäämuse käes, millel on
 negatiivne mõju demograafilistele suundumustele, tööhõivele ning sotsiaalsele
 ja majandusarengule.
 (3)
 Viimase aja majanduskriis tabas rängalt Kanaari
 saarte tööstussektorit, kaasa arvatud ehitust. Ehituse madalseisu all kannatas
 kogu sellest sõltuv abitööstus. Ebasoodsad finantstingimused mõjutasid
 tugevasti mitmeid ettevõtluse valdkondi. Lisaks sellele langes Hispaanias kiire
 tööpuuduse kasvu tõttu sisenõudlus, sealhulgas nõudlus tööstustoodete järele.
 (4)
 Tööpuudus Kanaari saartel ületas viimase kümne
 aasta jooksul pidevalt Hispaania keskmist ning alates 2009. aastast on
 autonoomses piirkonnas nende näitajate tase riigi kõrgeim[5].
 Lisaks sellele tarbitakse üle poole Kanaaride tööstustoodangust Kanaari
 saartel, mis teeb olukorra eriti tõsiseks, kuna sealne nõudlus on oluliselt
 langenud.
 (5)
 Selleks et pakkuda investoritele pikaajalist
 perspektiivi ning võimaldada ettevõtjatel saavutada selline tootmis- ja
 äritegevuse tase, mis muudab saarte majandusliku ja sotsiaalse keskkonna
 stabiilseks, on asjakohane pikendada ühise tollitariifistiku ühepoolsete
 maksumäärade kohaldamise täielikku peatamist teatavate määruse (EÜ) nr 704/2002
 II ja III lisas esitatud kaupade suhtes kümne aasta pikkuseks ajavahemikuks.
 (6)
 Sellega seoses on Hispaania ametiasutused taotlenud
 ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamise peatamist nelja
 uue toote suhtes, mille CN-koodid on 3902 10 00, 3903 11 00,
 3906 10 00 ja 4805 00 00. Taotlus kiideti heaks, kuna
 peatamine tugevdaks Kanaari saarte majandust.
 (7)
 Tagamaks, et kõnealustest tariifimeetmetest saavad
 kasu ainult Kanaari saarte territooriumil asuvad ettevõtjad, tuleb peatamine
 nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega
 kehtestatakse ühenduse tolliseadustik)[6] ja komisjoni 2. juuli 1993.
 aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu
 määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik)[7]
 kohaselt teha sõltuvaks toodete lõppkasutusest.
 (8)
 Kaubandushäirete korral ning kõnealuse määruse
 rakendamise ühtsete tingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda
 rakendusvolitused, mis võimaldaksid komisjonil peatamise ajutiselt tühistada. Kõnealuseid
 volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta
 määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted,
 mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida
 kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[8].
 (9)
 Määruses (EÜ) nr 704/2002 sätestatud meetmetega
 järjepidevuse tagamiseks tuleb käesoleva määrusega ettenähtud meetmeid
 kohaldada alates 1. jaanuarist 2012,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 Artikkel 1
 Alates 1. jaanuarist 2012 kuni 31. detsembrini
 2021 peatatakse täielikult ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade
 kohaldamine Kanaari saartele imporditavate kaubanduses või tööstuses
 kasutatavate kapitalikaupade suhtes, mis kuuluvad I lisas, mida on
 ajakohastatud kõigi nõukogu määruses (EMÜ) nr 2658/87[9] tehtud muudatustega, loetletud CN-koodide
 alla.
 Neid kaupu kasutavad vastavalt määrusele (EMÜ)
 nr 2913/92 ja määrusele (EMÜ) nr 2454/93 vähemalt 24 kuu
 jooksul alates vabasse ringlusse lubamisest Kanaari saartel asuvad ettevõtjad.
 Artikkel 2
 Alates 1. jaanuarist 2012 kuni 31. detsembrini
 2021 peatatakse täielikult ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade
 kohaldamine Kanaari saartele imporditavate tööstuse ümberkujundamiseks ja
 säilitamiseks kasutatavate toorainete, varuosade ja osiste suhtes, mis kuuluvad
 II lisas, mida on ajakohastatud kõigi nõukogu määruses (EMÜ) nr 2658/87 tehtud
 muudatustega, loetletud CN-koodide alla.
 Artikkel 3
 Artiklites 1 ja 2 osutatud tollimaksude
 kohaldamise peatamise tingimuseks on määruse (EMÜ) nr 2913/92
 artiklite 21 ja 82 kohane lõppkasutus ning määruse (EMÜ) nr 2454/93
 artiklites 291–300 ettenähtud kontroll.
 Artikkel 4
 1. Kui komisjonil on põhjust
 arvata, et käesolevas määruses sätestatud peatamine on konkreetse toote puhul
 kaasa toonud kaubandushäire, võib ta vastu võtta rakendusaktid, millega
 tühistatakse peatamine ajutiselt kuni 12 kuuks. Need rakendusaktid võetakse
 vastu vastavalt artiklis 5 osutatud läbivaatamismenetlusele.
 Selliste toodete imporditollimaksud, mille puhul
 peatamine on ajutiselt tühistatud, tagatakse tagatise abil ja kõnealuste
 toodete vabasse ringlusse lubamise tingimuseks Kanaari saartel on sellise
 tagatise esitamine.
 2. Lõikes 1 nimetatud 12 kuu
 pikkuse ajavahemiku jooksul tuleks teha lõplik otsus, kas peatamist jätkata või
 see tühistada. Kui peatamine tühistatakse, nõutakse tagatistega tagatud maksude
 summad lõplikult sisse.
 3. Kui 12 kuu pikkuse
 ajavahemiku jooksul ei tehta lõplikku otsust vastavalt lõikele 2, vabastatakse
 tagatised.
 Artikkel 5
 1. Komisjoni abistab määruse
 (EMÜ) nr 2913/92 artikli 247a lõike 1 kohaselt asutatud tolliseadustiku
 komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011[10] tähenduses.
 2. Käesolevale lõikele
 viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
 Artikkel 6
 Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012.
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
 vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel,
 Nõukogu
 nimel
 eesistuja
 I LISA
 Kaubanduses
 või tööstuses kasutatavad kapitalikaubad, mis kuuluvad järgmiste CN-koodide
 alla[11]:
 4011 20 || 8450 20 || 8522 90 80 || 9006 53 80
 4011 30 || 8450 90 || 8523 21 || 9006 59
 4011 61 || 8469 00 91 || 8523 29 33 || 9007 19
 4011 62 || 8472 10 || 8523 29 39 || 9007 20
 4011 63 || 8472 30 || 8523 29 90 || 9008 20
 4011 69 || 8472 90 10 || 8523 40 99 || 9008 30
 4011 92 || 8472 90 70 || 8523 51 99 || 9008 40
 4011 93 || 8473 10 19 || 8523 59 99 ||
 4011 94 || 8473 40 18 || 8523 80 99 ||
 4011 99 || 8501 10 10 || 8525 50 || 9010 10
 5608 || 8501 10 91 || 8525 80 11 || 9010 50
 6403 40 || 8501 10 93 || 8525 80 19 || 9011 10 90
 6403 51 05 || 8501 10 99 || 8526 10 || 9011 20 90
 6403 59 05 || 8501 20 || 8526 91 20 || 9011 80
 6403 91 05 || 8501 31 || 8526 91 80 || 9011 90 90
 6403 99 05 || 8501 32 || 8542 31 10 || 9012 10 90
 8415 10 10 || 8501 33 || 8542 32 10 || 9012 90 90
 8415 10 90 || 8501 34 || 8542 39 10 || 9030 10
 8415 20 || 8501 40 20 || 8701 10 || 9030 20 91
 8415 81 || 8501 40 80 || 8701 20 || 9030 31
 8415 82 || 8501 51 || 8701 90 90 || 9030 33
 8415 83 || 8501 52 20 || 8702 || 9106
 8415 90 || 8501 52 30 || 8704 21 31 || 9107
 8418 30 80 || 8501 52 90 || 8704 21 39 || 9207 10
 8418 40 80 || 8501 53 50 || 8704 21 91 || 9207 90
 8418 50 || 8501 53 81 || 8704 21 99 || 9506 91 90
 8418 61 || 8501 53 94 || 8704 22 || 9507 10
 8418 69 || 8501 53 99 || 8704 23 || 9507 20 90
 8418 91 || 8501 61 20 || 8704 31 31 || 9507 30
 8418 99 || 8501 61 80 || 8704 31 39 ||
 8427 || 8501 62 || 8704 31 91 ||
 8431 20 || 8501 63 || 8704 31 99 ||
 8443 31 91 || || ||
 8443 32 10 || 8501 64 || 8704 32 ||
 8443 32 91 || || ||
 8443 32 99 || 8518 40 30 || 8704 90 ||
 8443 39 10 || || ||
 8443 39 39 || 8518 90 || 8705 ||
 8443 99 10 || 8519 20 || 9006 10 ||
 8450 11 90 || 8519 81 51 || ||
 8450 12 || 8521 10 95 || 9006 30 ||
 8450 19 || 8522 90 49 || 9006 52 ||
 II LISA
 Põllumajanduses
 ning tööstuse ümberkujundamiseks ja säilitamiseks kasutatavad toorained,
 varuosad ja osised, mis kuuluvad järgmiste CN-koodide alla[12]:
 3901 || 4810 22 10 || 5501 ||
 3902 10 || 4810 22 90 || 5502 ||
 3903 11 || 4810 29 || 5503 || 8706
 3904 10 || 4810 31 || 5504 || 8707
 3906 10 || 4810 32 || 5505 10 || 8708
 4407 21 10 || 4810 92 || 5505 20 || 8714 11
 4407 21 91 || 4810 99 10 || 5506 || 8714 19
 4407 22 10 || 4810 99 90 || 5507 || 8714 91
 4407 22 91 || 5108 || 5508 10 10 || 8714 92
 4407 25 10 || 5110 || 5508 20 10 || 8714 93
 4407 25 30 || 5111 11 || 5509 || 8714 94
 4407 25 50 || 5111 19 10 || 5510 || 8714 95
 4407 26 10 || 5111 19 90 || 5512 || 8714 96
 4407 26 30 || 5111 20 || 5513 || 8714 99
 4407 26 50 || 5111 30 || 5514 || 9002 90
 4407 29 15 || 5111 90 10 || 5515 || 9006 91
 4407 29 20 || 5111 90 91 || 5516 || 9007 91
 4407 29 25 || 5111 90 93 || 6001 || 9007 92
 4407 29 45 || 5111 90 99 || 6002 40 || 9008 90
 4407 29 83 || 5112 11 || 6002 90 || 9010 90
 4407 29 85 || 5112 19 || 6217 90 || 9104
 4407 99 40 || 5112 20 || 6305 10 10 || 9108
 4410 || 5112 30 || 6305 10 90 || 9109 11
 4412 || 5112 90 || 6305 20 || 9109 19
 || 5205 || 6305 32 || 9109 90
 || 5208 || 6305 33 || 9110 11 10
 || 5209 || 6305 39 || 9110 11 90
 || 5210 || 6305 90 || 9110 12
 || 5212 || 6309 || 9110 19
 || 5401 10 12 || 6406 || 9110 90
 || 5401 10 14 || 7601 || 9111
 || 5401 20 10 || 8517 70 90 || 9112
 4803 || 5402 || 8529 10 80 || 9114
 4804 || 5403 || 8529 10 95 ||
 4805 || 5404 11 || 8529 90 ||
 4810 13 || 5404 90 || ||
 4810 14 || 5407 || ||
 4810 19 10 || 5408 || ||
 FINANTSSELGITUS ETTEPANEKUTE KOHTA,
 MILLE MÕJU EELARVELE PIIRDUB AINULT TULUDE POOLEGA
 1. ETTEPANEKU NIMETUS:
 Ettepanek: nõukogu määrus, millega peatatakse
 ajutiselt ühise tollitariifistiku ühepoolsete maksumäärade kohaldamine
 teatavate tööstustoodete impordi suhtes Kanaari saartele.
 2. EELARVEREAD:
 Peatükk ja artikkel: peatüki 12 artikkel 120
 Aastaks 2011 eelarvestatud summa: 16 653 700 000
 EUR
 3. FINANTSMÕJU
 ̈ Ettepanekul puudub finantsmõju
 X Ettepanekul puudub finantsmõju kuludele,
 kuid sellel on finantsmõju tuludele; mõju tuludele on järgmine:
 miljonites eurodes (üks koht pärast koma)
 || ||
 Eelarverida || Tulud[13] || periood, alates pp/kk/aaaa || [Aastad 2012-2021]
 Artikkel 120 || Mõju omavahenditele || 01/01/2012 - 31/12/2021 || -2,2 aastas
 4. PETTUSEVASTASED MEETMED
 Kõigi käesoleva nõukogu määrusega hõlmatud toodete
 lõppkasutust kontrollitakse kooskõlas määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega
 kehtestatakse ühenduse tolliseadustiku rakendussätted) artiklitega 291–300.
 5. MUUD MÄRKUSED
 Et võimaldada investoritel teha pikaajalisi
 investeerimisotsuseid, peaks kavandatav peatamine kehtima 10 aastat.
 Sellega asendatakse meetmed, mis kehtestati
 nõukogu määrusega (EÜ) nr 704/2002, mille kehtivus lõppes 31.12.2011.
 Meetme arvestuslik kulu
 Piirkondlike ametiasutuste edastatud teabe
 kohaselt vähenevad käesolevast määrusest tingitult tulud 2,96 miljonit eurot
 (bruto, arvesse on võetud ka kogumiskulud) × 0,75 = 2,22 miljonit eurot
 aastas ajavahemikus 1.1.2012–31.12.2021.
 Tavapärastest
 omavahenditest saamata jäänud tulu kompenseeritakse liikmesriikide
 rahvamajanduse kogutulul põhinevate osamaksetega.
 [1] ... 2011. aasta arvamus (Euroopa
 Liidu Teatajas seni avaldamata).
 [2] ELT C , , lk .
 [3] ELT C , , lk .
 [4] EÜT L 111, 26.4.2002, lk 1.
 [5] Eurostat: Piirkondlik statistika – Töötuse määr, NUTS 2 regioonide alusel, 1999-2009.
 [6] EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1.
 [7] EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1.
 [8] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
 [9] EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1.
 [10] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
 [11] Nagu on määratletud komisjoni 5. oktoobri
 2010. aasta määruses (EL) nr 861/2010, millega muudetakse nõukogu määruse (EMÜ)
 nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku
 kohta) I lisa (ELT L 284, 29.10.2010, lk 1).
 [12] Nagu on määratletud komisjoni 5.
 oktoobri 2010. aasta määruses (EL) nr 861/2010, millega muudetakse nõukogu
 määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise
 tollitariifistiku kohta) I lisa (ELT L 284, 29.10.2010, lk 1).
 [13] Traditsiooniliste omavahendite
 (põllumajandussaaduste tollimaksud, suhkru- ja tollimaksud) korral peab
 märgitud olema netosumma, st brutosumma pärast 25 % sissenõudmiskulude
 mahaarvamist.


text:
Bahārak är ett distrikt i Afghanistan. Det ligger i provinsen Takhar, i den nordöstra delen av landet, kilometer norr om huvudstaden Kabul.
 Trakten runt Bahārak består till största delen av jordbruksmark. Runt Bahārak är det tätbefolkat, med invånare per kvadratkilometer. Ett kallt stäppklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är °C, och den kallaste är januari, med °C. Genomsnittlig årsnederbörd är millimeter. Den regnigaste månaden är februari, med i genomsnitt mm nederbörd, och den torraste är juli, med mm nederbörd.
 Källor
 Indelningar i Takhar (provins)


type: caselaw

text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/48
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2015 proti rozsudku vydanému dne 11. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-52/11, De Nicola v. EIB
 (Věc T-10/15 P)
 (2015/C 073/60)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: C. De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku a body 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35-37. 39-43, 46-55, 57-59, 62-66, 68-69, t3-74, 76-77, 87-91, 93, 95-100, 103, 106-107, 109-112. 117, 120, 124, 142, 144-145, 148-153, 161-170, 175-182 a 184-193 napadeného rozsudku. Vrátil věc zpět jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, který bude zasedat v jiném složení, aby, poté, co si vyžádá dříve požadovaný lékařský posudek, znovu rozhodl o zrušených bodech. Navrhovatel si vyhrazuje právo předložit jakýkoli důkazní prostředek, přímý důkaz nebo důkaz o opaku, který bude nezbytný s ohledem na protiargumenty odpůrkyně, a předložit jakýkoli jiný dokument, který považuje za nutný k vyvrácení protiargumentů. Uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody:
 1.
 Nedostatek odůvodnění sporných opatření.
 2.
 Pokud jde o zrušení jakýchkoli souvisejících aktů a aktů, které použila vyšetřovací komise, navrhovatel zpochybňuje rozhodnutí o nepřípustnosti, jelikož se návrh týkal konkrétně všech nepotřebných aktů použitých vyšetřovací komisí.
 3.
 Pokud jde o návrh na konstatování psychického obtěžování, navrhovatel zpochybňuje rozsudek Soudu pro veřejnou službu z důvodu nepřesvědčivého odůvodnění v tom smyslu, že shledání porušení smluvní povinnosti vůči navrhovateli bezpochyby nepředstavuje příkaz určený EIB a není ani nezávazným autoritativním prohlášením.
 4.
 Pokud jde o návrh na uložení povinnost ustat v psychickém obtěžování, navrhovatel uvádí, že údajný zákaz vydání příkazu nemůže být absolutní, ale musí být nutně odvolán v případě jednání, kterými je narušena důstojnost dotyčné osoby a základní práva.
 5.
 Pokud jde o žádost o náhradu škody vzniklé v důsledku psychického obtěžování, navrhovatel zdůrazňuje, že Soud pro veřejnou službu na jedné straně vzal svá podání určená vyšetřovací komisi zpět a na druhé straně uvedl, že EIB nenese žádnou povinnost konat, neboť za tímto účelem nedošlo k žádnému odsouzení a rozhodnutí vyšetřovací komise není povinné, závazné ani není procesní náležitostí.
 6.
 Pokud jde o žádost o náhradu škody jako takové, navrhovatel tvrdí, že mu Soud pro veřejnou službu neprávem vytýká, že nenamítl žádné nesprávné právní posouzení, a napadá platbu a odůvodnění náhrady stanovené na 3 000 eur.


text:
 Avis juridique important
 |
 52000PC0891
 Proposta de regulamento do Conselho relativo à aplicação do direito comunitário às Ilhas Canárias /* COM/2000/0891 final - CNS 2000/0353 */
 Jornal Oficial no 213 E de 31/07/2001 p. 0021 - 0021
 Proposta de REGULAMENTO DO CONSELHO relativo à aplicação do direito comunitário às Ilhas Canárias(apresentada pela Comissão)EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS1. O Regulamento (CEE) n° 1911/91 do Conselho, de 26 de Junho de 1991 [1], estipula, no n° 1 do artigo 5°, que a aplicação do imposto dito "arbitrio sobre la producción y sobre las importaciones (APIM)", gradualmente reduzido desde 31 de Dezembro de 1996 em conformidade com o n° 2 daquele artigo e com a Decisão 96/34/CE da Comissão de 20 de Dezembro de 1995 [2], se limita a um período que termina em 31 de Dezembro de 2000.[1] JO L 171 de 29.6.1991, p. 1.[2] JO L 10 de 13.1.1996, p. 38.2. O Regulamento (CE) n° 2674/1999 do Conselho, de 13 de Dezembro de 1999 [3], que altera o Regulamento (CEE) n° 1911/91, prevê a suspensão, durante o período compreendido entre 1 de Janeiro e 30 de Junho de 2000, do desmantelamento do imposto para determinados produtos sensíveis em relação aos quais esse desmantelamento poderia conduzir ao desaparecimento dos sectores em causa.[3] JO L 326 de 18.12.1999, p. 3.3. Por outro lado, em 14 de Março de 2000, a Comissão adoptou um relatório sobre as medidas destinadas a dar cumprimento ao n° 2 do artigo 299° do Tratado CE nas regiões ultraperiféricas [4]. O relatório indica que, em matéria de fiscalidade, o n° 2 do artigo 299° autoriza medidas específicas em favor das regiões ultraperiféricas na medida em que as deficiências dessas regiões justificam os pedidos. Além disso, o futuro das medidas fiscais aplicáveis às regiões ultraperiféricas deve ser considerado com base nos pedidos apresentados pelos Estados-Membros em causa. A Comissão considera que é conveniente procurar, em cada caso, os instrumentos mais bem adaptados aos objectivos de desenvolvimento regional e de apoio dessas regiões, designadamente através de medidas fiscais derrogatórias cuja aplicação poderia ser de longo prazo.[4] COM (2000) 147 final.4. O memorando que a Espanha transmitiu à Comissão em 23 de Novembro de 1999 prevê a aplicação de um imposto neutro que tem a conta a necessidade de atingir um determinado nível de desenvolvimento da produção de bens nas Ilhas Canárias.Por ofício de 25 de Julho de 2000, a Espanha transmitiu aos serviços da Comissão informações sobre dados sócio-económicos descritivos da situação das Ilhas Canárias e sobre o conteúdo de um novo imposto intitulado "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias (AIEM)". Esse imposto daria cumprimento ao n° 2 do artigo 299° do Tratado CE e seguir-se-ia ao regime do APIM que termina em 31 de Dezembro de 2000. Em 25 de Outubro de 2000, a Espanha completou as informações que havia transmitido à Comissão, indicando as taxas previstas para o futuro imposto. Nessa base, a Comissão iniciou o exame e a avaliação dos dados fornecidos. A avaliação versa designadamente sobre a incidência das medidas fiscais nos produtos sensíveis dos sectores mais frágeis, sendo realizada com base em critérios de necessidade e de proporcionalidade, bem como no carácter específico das medidas, a fim de identificar as medidas específicas mais adequadas para compensar as deficiências referidas no n° 2 do artigo 299° do Tratado CE. Esta disposição do Tratado impõe, além disso, o preenchimento da condição de que as medidas não podem pôr em causa a integridade e a coerência do ordenamento jurídico comunitário, incluindo o mercado interno e as políticas comuns. Nesses termos, a Comissão concluiu que as medidas notificadas não satisfazem todos os critérios, pelo que se deve prosseguir a concertação com as autoridades espanholas.5. É esse o motivo por que as autoridades espanholas solicitaram, por ofício de 31 de Outubro de 2000, a prorrogação do período transitório previsto no artigo 5° do Regulamento (CEE) n° 1911/91. Essa prorrogação é necessária para evitar pôr em perigo as actividades económicas canarinas e para assegurar a transição indispensável para o novo regime fiscal aplicável às Ilhas Canárias, que dará cumprimento ao n° 2 do artigo 299° do Tratado CE.6. No relatório acima citado, a Comissão comprometeu-se a evitar todo o tipo de descontinuidade das medidas existentes. Por conseguinte, é conveniente prorrogar temporariamente por um curto período as taxas e as isenções ligadas ao imposto dito APIM ao nível atingido em 31 de Dezembro de 2000.Comentários sobre os artigosArtigo 1°Esta disposição autoriza por um curto período, que se inicia em 1 de Janeiro de 2001 e termina quando da entrada em vigor do novo imposto "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias (AIEM)", ou, o mais tardar, em 31 de Dezembro de 2001, os efeitos do imposto APIM em 31 de Dezembro de 2000. O nível atingido pelas taxas em 31 de Dezembro de 2000 resulta da aplicação dos n°s 2 e 3 do referido artigo 5° e estabelece-se do seguinte modo. As taxas aplicáveis foram fixadas inicialmente a um nível que se situava entre 0,1% e 5% , consoante as categorias de produtos, e em 15% para o tabaco, com um aumento de 15% em 1996 e uma diminuição anual progressiva de 20% desde 31 de Dezembro de 1996. Entretanto, essa diminuição foi suspensa para as categorias de produtos sensíveis definidos no Regulamento (CE) n° 2674/99 do Conselho, de 13 de Dezembro de 1999, para o período decorrente de 1 de Janeiro a 30 de Junho de 2000. Por conseguinte, atingem uma percentagem de, no máximo, 20% da taxa inicialmente aplicável. Quanto às isenções, trata-se das que foram autorizadas em favor das produções locais em conformidade com os n°s 4, 5 e 6 do artigo 5° do Regulamento (CEE) n° 1911/91.Artigo 2°Esta disposição prevê as medidas relativas à entrada em vigor e à aplicabilidade do regulamento. A fim de evitar qualquer tipo de descontinuidade, a data de aplicabilidade do regulamento é fixada em 1 de Janeiro de 2001.Proposta de REGULAMENTO DO CONSELHO relativo à aplicação do direito comunitário às Ilhas CanáriasO CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n° 2 do artigo 299°,Tendo em conta a proposta da Comissão [5],[5] JO C de , p. .Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu [6],[6] JO C de , p. .Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social [7],[7] JO C de , p. .Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões [8],[8] JO C de , p. .Considerando o seguinte:(1) O n° 1 do artigo 5° do Regulamento (CEE) n° 1911/91 do Conselho, de 26 de Junho de 1991 [9], autoriza a aplicação do imposto "arbítrio sobre la producción y sobre las importaciones (APIM)" até 31 de Dezembro de 2000;[9] JO L 171 de 29.6.1991, p. 1.(2) A Comissão deve assegurar o cumprimento do n° 2 do artigo 299° do Tratado CE em vários domínios, incluindo a política fiscal, tendo-se comprometido, no relatório de 14 de Março de 2000 que apresentou ao Conselho e ao Parlamento Europeu [10], a fazê-lo no âmbito de uma parceria com os Estados-Membros em causa com base em pedidos por estes apresentados;[10] COM (2000) 147 final.(3) O novo imposto que as autoridades espanholas tencionam pôr em vigor nas Ilhas Canárias, a fim de compensar as deficiências referidas no n° 2 do artigo 299° do Tratado CE, deve ser avaliado com base no princípio contido nessa disposição, segundo o qual as medidas adoptadas não podem pôr em causa a integridade e a coerência do ordenamento jurídico comunitário, incluindo o mercado interno e as políticas comuns. Essa avaliação continuará a ser feita após 31 de Dezembro de 2000. A Comissão concluiu que as medidas notificadas não satisfazem os referidos critérios, pelo que se deve prosseguir a concertação com as autoridades espanholas;(4) Todavia, a fim de não pôr em perigo as actividades económicas dos sectores canarinos abrangidos pelo imposto APIM e assegurar a transição até à entrada em vigor do novo regime fiscal, bem como o cumprimento do n° 2 do artigo 299° do Tratado CE, as autoridades espanholas solicitaram a manutenção do imposto APIM no seu nível actual à data de 31 de Dezembro de 2000;(5) A fim de evitar qualquer tipo de descontinuidade das medidas existentes é, por conseguinte, conveniente autorizar temporariamente por um curto período as isenções em vigor e as taxas aplicáveis relativas ao imposto APIM ao nível atingido em 31 de Dezembro de 2000,ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:Artigo 1°1. Por um período transitório, que não pode ultrapassar a data de 31 de Dezembro de2001, as autoridades espanholas são autorizadas a aplicar um imposto sobre a produção e as importações sobre os produtos introduzidos e os produtos obtidos nas Ilhas Canárias às taxas que não podem ser superiores àquelas resultantes, à data de 31 de Dezembro 2000, da aplicação do artigo 5° do Regulamento 1911/91, do Conselho de 26 de Junho de 1991.2. Durante esse período e relativamente aos produtos e categorias de produtos referidos no parágrafo 1°, podem ser aplicadas isenções parciais ou totais do imposto em favor de produções locais.Artigo 2°O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Aplica-se a partir de 1 de Janeiro de 2001.O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.Feito em Bruxelas, emPelo ConselhoO Presidente


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/50
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2015 – Maraoud v. ESVČ
 (Věc F-71/14) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Smluvní zaměstnanec - Služební cesta do třetího státu - Úraz, ke kterému došlo při plnění služebních povinností - Příspěvek za životní podmínky - Nevyčerpaná dovolená - Hrazení zdravotní péče - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
 (2015/C 198/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hayet Maraoud (Brusel, Belgie) (zástupci: L. F. de Castro Fernandez a J.-L. Gillain, advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o ukončení vyplácení příspěvku za životní podmínky, dodatečného příspěvku s ohledem na životní podmínky v místě výkonu zaměstnání žalobkyně a denního příspěvku, na vyplacení 49 dnů dovolené za rok 2012, které nebyly vyčerpány, a na náhradu újmy za neposkytnutí pomoci a nedostatek zájmu po pracovním úrazu, který žalobkyni postihl
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 H. Maraoud ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.
 (1) Úř. věst. C 388, 3.11.2014, s. 29.


type: other

text:
ECLI:SI:VSLJ:2010:I.CP.1211.2010
 VSL0065663
 male avtorske pravice - valorizacija tarife - uporaba pravilnika
 Tožeča stranka je lahko avtorske pravice uporabnikom tudi od leta 2007 dalje zaračunavala le v skladu s Pravilnikom 1998, saj Pravilnik 2006, ki je izrecno razveljavil Pravilnik 1998, ni bil sprejet po zakonsko predpisanem postopku in ga zato ni mogoče šteti za veljaven pravni akt, ki bi lahko povzročil kakršne koli pravne učinke.
 Ker je URSIL odobril celoten Pravilnik 1998, vključno z „normativnim delom“ in tako nujno tudi njegov 11. člen, ni bil dolžan odobriti vsako uskladitev tarifnih vrednosti z inflacijo, saj je odobril že splošno določbo, ki omogoča revalorizacijo za vnaprej.
 Pritožbi se delno ugodi in se sodba v izpodbijani 2. točki (zavrnilni del), 4. točki (odločitev o stroških) razveljavi in v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.
 Pritožba zoper izpodbijano 3. točko izreka (civilna kazen) se zavrne in se odločitev sodišča prve stopnje v tem delu potrdi.
 Izrek o stroških postopka se pridrži za končno odločbo.
 Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. VL 127187/2008 z dne 24. 12. 2008 ohranilo v veljavi v 1. točki izreka za glavnico v znesku 45,20 EUR s pripadki, v preostalem delu je sklep o izvršbi razveljavilo: v 1. točki izreka za plačilo glavnice v znesku 279,08 EUR s pripadki in v 3. točki izreka za stroške izvršilnega postopka v znesku 40,00 EUR in tožbeni zahtevek v tem delu zavrnilo (II). V 3. točki (sodišče je v izreku odločbe napačno zapisalo II) je zavrnilo tožbeni zahtevek na plačilo civilne kazni. Pri pravdnih stroških je odločilo, da jih je dolžna povrniti toženi stranki tožeča stranka v višini 128,75 EUR s pripadki.
 Zoper sodbo se je pritožila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Tožeča stranka izpodbija zavrnilni del sodbe in odločitev o stroških postopka. V obrazložitvi navaja, da je leta 1998 sprejela Pravilnik o javni priobčitvi glasbenih del (v nadaljevanju Pravilnik 1998), ki je bil delno akt v smislu 1. odstavka 84. člena Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah (ZASP), ki je določal splošne pogoje za uporabo avtorskih del, delno pa je bil akt v smislu 1. odstavka 153. člena ZASP, ki je določal splošno tarifo. V 11. členu Pravilnika 1998 je predvidel usklajevanje vrednosti tarife z indeksom rasti cen na drobno letno oz. v krajših obdobjih, če indeks rasti cen preseže za 10 % ali več. To je bil mehanizem za ohranjanje realne vrednosti tarife tako, da je bilo predvideno usklajevanje z indeksom rasti cen. Pravilnik je določal višino tarife tako, da je določil izhodiščne vrednosti v tarifni prilogi in določen mehanizem usklajevanja z rastjo cen na drobno glede na javno objavljene podatke o indeksu cen na drobno. Vsakdo bi si lahko izračunal vrednost tarife za vsako posamezno leto. Pravilnik je odobril Urad RS za intelektualno lastnino (URSIL), odobritev pa se je nanašala tako na tarifno prilogo kot na vse druge določbe „normativnega dela“ vključno z 11. členom. Pravilnik je bil objavljen v Uradnem listu 29/98 z dne 10. 04. 1998, veljati pa je začel 25. 04. 1998. Zaradi določbe 11. člena za revalorizacijo zneskov iz tarife ni potrebno soglasje URSIL, ampak je potrebno tarifo izvrševati vključno z revalorizacijo. Pravilnik o javni priobčitvi glasbenih del (v nadaljevanju Pravilnik 2006) je začel veljati 01. 01. 2007. V njem so bili zneski splošne tarife, preračunani iz SIT v EUR, obenem pa je šlo tudi za uskladitev z indeksom cen. Če bi tožeča stranka zgolj pretvorila nominalne zneske iz leta 1998 v EUR, bi s tem objavila podatke, ki bi bili v nasprotju s tarifo, saj ne bi v celoti upoštevala Pravilnika 1998. Situacija je primerljiva s kreditnimi pogodbami, ki določajo obrestno mero kot vsoto Euribor-ja in marže. Euribor se objavlja in je za vsako obdobje mogoče določiti vrednost obrestne mere brez objavljanja v Uradnem listu s strani banke. Tako ni šlo za spremembo tarife, kljub temu pa je bila tarifa objavljena v Uradnem listu RS. Ta objava je bila opravljena 28. 12. 2006. Sodišče je napačno upoštevalo tarifo iz Pravilnika 1998, ker ni upoštevalo 11. člena, zato je napačno uporabilo materialno pravo. V kolikor bi bil Pravilnik 1998 sporen, bi o njem presojal Svet. Pravilnik je dobil status skupnega sporazuma na podlagi ZASP-B. Razlogi sodišča prve stopnje, da naj bi tožeča stranka morala tarifo objaviti v Uradnem listu, z njo pa bi moral soglašati tudi URSIL so zato v nasprotju sami s sabo. Ustavno sodišče se je opredelilo do veljavnosti (celotnega) Pravilnika 1998 (v Pravilniku 2006 so tarife zgolj revalorizirane od marca 1998 do novembra 2006) in odločilo, da ta v celoti velja. To pomeni, da ni mogoče podati soglasja zgolj k prilogi splošnega pravnega akta, pač k aktu kot celoti. Pravilnik predstavlja podzakonski predpis, ki je del pravnega reda Republike Slovenije in je njegove določbe potrebno spoštovati. Sprejet je bil na podlagi zakona s strani pristojnega organa in po predpisanem postopku. Pravilo ekscepcio illegalis kot izjema, je treba razlagati restriktivno in pride v poštev zgolj, ko sodišče pri odločanju naleti na predpis, ki je v nasprotju z Ustavo ali zakonom. O skladnosti podzakonskih predpisov z Ustavo in zakoni odloča Ustavno sodišče Republike Slovenije in je redno sodišče pri sojenju dolžno upoštevati podzakonske akte, v kolikor jih Ustavno sodišče pred tem ni razveljavilo. Sodišče je zmotno uporabilo materialno pravo, ker je Pravilnik 1998 razveljavljen in arbitrarno odločilo, da lahko samo z učinkom v konkretnem sporu ugotavlja nezakonitost podzakonskega predpisa.
 Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi ter izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku v zavrnilnem delu v celoti ugodi oz. podredno, da sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.
 Tožena stranka je na pritožbo odgovorila. Poudarila je, da velja tarifa tožeče stranke iz leta 1998 in da 11. člen Pravilnika 1998 ni del skupnega sporazuma in je zato nova tarifa iz leta 2006 neveljavna. Tožeča stranka konec leta 2006 brez soglasja reprezentativne organizacije uporabnikov ni mogla enostransko spremeniti svoje tarife, določene v Pravilniku iz leta 1998. Sklicuje se tudi na odločbo Ustavnega sodišča iz leta 2005 iz katere sledi, da velja 4. odstavek 26. člena ZASP-B, da je Pravilnik iz leta 2002 neveljaven in da se v praksi uporabljajo tarife po tarifnem delu Pravilnika iz leta 1998 ter pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo zavrne kot neutemeljeno ter tožeči stranki naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka.
 Pritožba tožeče stranke je delno utemeljena.
 Za odločitev v tej zadevi je bistvenega pomena odgovor na vprašanje, kateri predpis je potrebno uporabiti za presojo utemeljenosti višine tožbenega zahtevka, s katerim tožeča stranka terja nadomestilo zaradi uporabe avtorskih del (v nadaljevanju nadomestilo). Sporno je tudi vprašanje, ali je dopustno ugotovljene tarifne vrednosti valorizirati. V zvezi s prvim – krovnim vprašanjem – sta predmet pravne presoje dva podzakonska predpisa in sicer Pravilnik o javni priobčitvi glasbenih del (Ur. l. RS, št. 29/98; v nadaljevanju Pravilnik 1998) in novi – Pravilnik o javni priobčitvi glasbenih del (Ur. l. RS, št. 138/06; v nadaljevanju Pravilnik 2006); ta presoja pa mora odgovoriti, kateri od pravilnikov velja in v kakšnem obsegu.
 Tožeča stranka tudi v pritožbenem postopku vztraja, da je Pravilnik iz leta 2006 veljaven, ker gre za uskladitev tarife v skladu z 11. členom Pravilnika o javni priobčitvi glasbenih del (Pravilnik 1998) in v zvezi s tem sodišče prve stopnje pravilno ugotavlja, da je Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah (Ur. l. RS, št. 21/95, v nadaljevanju ZASP) v 153. členu določil, da kolektivna organizacija sprejme splošne tarife za uporabo avtorskih del in jih predloži v odobritev URSIL. Odobrene splošne tarife se objavijo v Uradnem listu Republike Slovenije. Pravilnika 2006, ki naj bi začel veljati 01. 01. 2007 URSIL ni odobril, zato ni mogel vstopiti v veljavo, vsaj kar zadeva višino nadomestil. Na tej podlagi torej tožeča stranka ni bila upravičena zaračunavati nadomestil, kot je materialnopravno pravilno zaključilo že sodišče prve stopnje.
 V nadaljevanju je tako potrebno odgovoriti na vprašanje, ali je ostal Pravilnik 1998 v veljavi in če je ostal, kako se uporablja v delu, ki se nanaša na uporabo tarife. Citirani pravilnik delno določa splošne pogoje za uporabo avtorskih del, kot je to predvideno v 1. odstavku 84. člena ZASP, delno pa predstavlja predpis, ki upoštevaje oz. na podlagi določila 1. odstavka 153. člena ZASP določa splošno tarifo. Pogoji za uporabo avtorskih del so npr. določeni v 5. do 11. členu (gre za ureditev brezplačne uporabe avtorskih del in oprostitev honorarja, višino avtorskega honorarja, osnove za obračun avtorskega honorarja, načelo pavšalnega plačila). V 11. členu pravilnik določa usklajevanje vrednosti tarife in sicer z dikcijo: „Vrednost tarife se letno usklajuje z uradno objavljenimi podatki o indeksu cen na drobno. Vrednost se lahko spreminja tudi v krajših obdobjih, če indeks rasti cen na drobno preseže 10 % od začetka koledarskega leta.“ V tarifni prilogi, ki je sestavni del pravilnika, so določene izhodiščne vrednosti, ki se valorizirajo na podlagi citiranega 11. člena pravilnika, ali povedano drugače: Pravilnik 1998 je – kot pravilno poudarja pritožba – določil mehanizem, ki je bil namenjen ohranjanju realne vrednosti tarife tako, da je bilo predvideno usklajevanje z indeksom rasti cen in sicer letno, v krajših obdobjih pa zgolj izjemoma, v primeru večje inflacije, če bi indeks rasti cen na drobno presegel 10 % od začetka koledarskega leta. Navedeni pravilnik je URSIL odobril in sicer z naslednjo dikcijo: „Na tarifni del pravilnika SAZAS-a o honorarjih o javni priobčitvi glasbenih del je urad dal soglasje 20. 03. 1998. Ta pravilnik je bil skupaj s tarifo objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije št. 29/98. Pravilnik iz leta 1998 (vključno s tarifo v njem) je bil torej nedvomno pravilno sprejet in objavljen. V nespremenjeni vsebini je veljal in se je uporabljal tudi leta 2004 ob uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah (Ur. l. RS, št. 43/04; v nadaljevanju ZASP-B), ki je v 4. odstavku 26. člena določil, da se tarife kolektivnih organizacij, ki veljajo na dan uveljavitve zakona, obravnavajo kot veljavni skupni sporazum o tarifi po določbah ZASP-B. S to določbo je ZASP-B dal Pravilniku 1998 pravno veljavo skupnega sporazuma. Po ZASP-B spremenjenim 156. členom ZASP kolektivne organizacije sklepajo z reprezentativnimi združenji uporabnikov, ki v skladu z zakonom uporabljajo varovana dela iz repertoarja kolektivnih organizacij, skupne sporazume predvsem o pogojih in načinih uporabe teh del ter o višini nadomestil za njihovo uporabo. V 157. členu ZASP je bilo določeno, da kolektivna organizacija sprejme tarife za uporabo avtorskih del (1. odstavek); v kolikor so sklenjeni sporazumi iz prej omenjenega 156. člena ZASP, velja tam dogovorjeno nadomestilo kot tarifa (2. odstavek). Ker je torej 4. odstavek 26. člena ZASP-B povzdignil tarifo v Pravilniku 1998 na raven skupnega sporazuma, ki so ga med seboj sklenili tožeča stranka kot kolektivna organizacija in reprezentativni predstavniki uporabnikov, tožeča stranka uporabnikom avtorskih pravic (toženi stranki) te lahko tudi še od uveljavitve ZASP-B dalje zaračunava izključno v skladu s Pravilnikom 1998. Višina nadomestila se lahko spremeni le s spremembo skupnega sporazuma v soglasju obeh strank. Ker je, kot že zgoraj omenjeno – Pravilnik 2006, ki je bil sprejet in objavljen v času veljavnosti ZASP-B enostranski akt tožeče stranke kot ene pogodbene stranke, na veljavnost ali spremembo skupnega sporazuma ni mogel vplivati. To pa pomeni, da je tožeča stranka avtorske pravice uporabnikom tudi od leta 2007 dalje lahko zaračunavala le v skladu s Pravilnikom 1998, saj Pravilnik 2006, ki je izrecno razveljavil Pravilnik 1998, ni bil sprejet po zakonsko predpisanem postopku in ga zato ni mogoče šteti za veljaven pravni akt, ki bi lahko povzročil kakršne koli pravne učinke. Sodišče prve stopnje je tako kot podlago za odločanje pravilno uporabilo Pravilnik iz leta 1998 na podlagi določila 1. odstavka 3. člena Zakona o sodiščih ter 125. in 126. člena Ustave RS so sodniki pri opravljanju sodniške funkcije vezani na Ustavo in zakon, pomeni, da če je podzakonski predpis v nasprotju z zakonom ali Ustavo, ga sodišče ne sme uporabiti in nanj opreti svoje odločitve, ampak uporabi neposredno zakon ali Ustavo, v sam podzakonski predpis z učinkom navzven pa ne poseže.
 V nadaljevanju pritožbeno sodišče presoja, v kolikšnem obsegu je URSIL odobril tarifni del Pravilnika 1998 oz. ali je odobril tudi 11. člen pravilnika ali zgolj tarifno prilogo. Pritožbeno sodišče ob upoštevanju jezikovne metode argumentacije pritrjuje pritožbi, da dikcija odobritve URSIL razlikuje med „tarifo“, ki naj bi bila objavljena skupaj s pravilnikom in tarifnim delom pravilnika (torej že zgoraj navedene določbe, vključno z določbo 11. člena pravilnika). Gre za normativni (splošni oz. bolj abstraktni) del tarife in tarifno prilogo (številčni del tarife ali tarifa v ožjem smislu). K obema je torej bilo podano soglasje. Takšen zaključek izhaja posredno tudi iz obrazložitve sklepa Ustavnega sodišča RS U-I-149/98 z dne 28. 06. 2001, ki je ugotovilo, da so pogoji, ki so vsebina Pravilnika 1998 in ki jih vsaj deloma ne bi bilo mogoče zajeti v pojem splošnih tarif (zato tudi niso bili predmet soglasja URSIL) operativno potreben in po vsebini korekten sklop določb, bodisi o ravnanju tožeče stranke, bodisi o dolžnostih uporabnikov, o ugodnostih za nekatere vrste uporabe, deloma pa o temeljih ugotavljanja višine in zaračunavanja honorarja za posamezne vrste uporab. Z njimi si tožeča stranka ne jemlje pristojnosti mimo tistih, ki jih ima po določbah ZASP v skladu s svojim pravnim položajem in zaradi narave svoje dejavnosti (37. točka ustavne odločbe). Sodišče druge stopnje nadalje soglaša tudi s primerjavo pritožbe, s sistemsko primerljivo ureditvijo Zakona o sodnih taksah in Zakona o odvetniški tarifi, ki prav tako vsebujeta normativni tarifni del, kjer so opredeljena izhodišča ter metode za izračun posameznih tarifnih vrednosti in samo številčno tarifo (tarifo v ožjem pomenu). Ko pa izhajamo iz predpostavke, da je veljaven tudi „normativni del“ Pravilnika 1998, pa to nujno pomeni, da je ZASP-B povzdignil na raven skupnega sporazuma tudi ta del pravilnika in ne zgolj tarifnega dela v ožjem smislu. Skupni sporazum tako predstavlja celoten Pravilnik 1998. URSIL je torej odobril celoten Pravilnik 1998, vključno z „normativnim delom“ in tako nujno tudi njegov 11. člen. To posledično ni bil dolžan odobriti vsako uskladitev tarifnih vrednosti z inflacijo, saj je odobril že splošno določbo, ki omogoča revalorizacijo za vnaprej.
 Z valorizacijo ni prekršeno pravilo iz 2. odstavka 153. člena ZASP v skladu s katerim je predvideno usklajevanje tarif s predhodno odobritvijo URSIL. Avtorska pravica je namreč ustavna pravica, ki avtorja upravičuje, da odloča o tem, ali in pod kakšnimi pogoji dovoljuje uporabo svojega avtorskega dela. Ti pogoji so bili s Pravilnikom 1998 in pripadajočo tarifo veljavno določeni in objavljeni v Uradnem listu. Podlago za usklajevanje predstavljajo uradno objavljeni podatki o indeksu cen na drobno, skupaj z uradno objavljenim določenim časovnim usklajevanjem – vsakoletno usklajevanje, vezano na začetek koledarskega leta ali med samim letom, seveda tarifo v ožjem pomenu, predstavljajo vse potrebne parametre za matematični izračun valoriziranih vrednosti nadomestil ki zaradi inflacije zagotavlja ohranjanje realnih vrednosti nadomestil tudi v daljšem času. Vse prvine izračuna, ki so torej določene in jasne, so bile objavljene v Uradnem listu. Sam zmnožek indeksa rasti cen na drobno in posamezne tarifne številke (kar v svojem bistvu valorizacija je) pomeni le relativno enostavno matematično operacijo, ki ne terja še posebne uradne objave, da bi bilo udejanjeno načelo pravne države oz. njegovo podnačelo – transparentnosti ter posledično zaupanje v pravo.
 Sodišče druge stopnje zaključuje, da določilo 11. člena Pravilnika 1998 velja in je dovolj določno, da omogoča obračun obveznosti v vsaki konkretni situaciji.
 Ker je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo materialno pravo, kot je bilo obrazloženo zgoraj, je pritožbeno sodišče skladno z določilom 355. člena ZPP pritožbi tožeče stranke ugodilo in v izpodbijani III. (zavrnilni del) in IV. točki (odločitev o stroških) sodbe pritožbi ugodilo, jo v tem obsegu razveljavilo in jo vrača sodišču prve stopnje v nov postopek. Indeks cen na drobno je od uveljavitve Pravilnika 1998 do začetka koledarskega leta 2007 rasel in v skladu z njim se je usklajevala tudi vrednost tarife. V ponovljenem postopku bo sodišče prve stopnje moralo odgovoriti na vprašanje, koliko so narasle cene na drobno od uveljavitve Pravilnika 1998 do obdobja, za katerega terja plačilo tožeča stranka ter nato ustrezno tarifno številko valorizirati za takšen odstotek ter ugotoviti, v kolikšnem delu je tožbeni zahtevek v izpodbijanem delu utemeljen. V obsegu, kot sledi iz izreka te odločbe, vrača pritožbeno sodišče zadevo sodišču prve stopnje v dopolnitev postopka, ker bi sicer z dopolnjevanjem postopka na drugi stopnji poseglo v pravico stranko do dvostopenjskega sojenja.
 Tožeča stranka v pritožbi navaja, da izpodbija tudi odločitev sodišča v III. točki izreka (civilna kazen), a ker s tem v zvezi ni navedla nobenega pritožbenega razloga, je pritožbeno sodišče odločitev sodišča prve stopnje v zvezi z zavrnitvijo predloga za plačilo civilne kazni preverilo v okviru določila 2. odstavka 350. člena ZPP. Ker ni našlo kršitev, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je neutemeljeno pavšalno pritožbo zoper odločitev o zavrnitvi zahteve za plačilo civilne kazni vrnilo ter skladno z določilom 353. člena ZPP v izpodbijani 3. točki izreka potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.
 O stroških pritožbenega postopka bo odločeno s končno odločbo (165. člen ZPP).
 ZASP člen 84, 84/1, 153, 153/1, 153/2, 156, 157, 157/1, 157/2.
 VSL sodba I Cp 4163/2010
 P2RvYy0yMDEwMDQwODE1MjUzMTAy