type: wikipedia

text:
Изгрев е село в Североизточна България. То се намира в община Суворово, Област Варна. Старото му име е Гюн-Догду (Слънцето изгря).
 География
 От извор – чешма в землището на село Изгрев извира добруджанската Суха река, която е била най-големия източник на сладка вода в Добруджа. Допреди 100 години реката е била пълноводна, но след изсичане на голяма част от околните гори, реката започва да пресъхва в средното си течение. Дължината на реката е с внушителните 240 км, като в днешните граници на България е ок. 125 км. Ширината на долината е 150 – 200 метра.
 Изгрев е най-високо разположеното село в Добруджа. В триъгълника между селата Изгрев, Просечен и Баново се намира връх Трънето (377.8 м. н.в.) – най-високата точка на Франгенското плато. Върхът над извора на Сухата река е висок 375.4 м. На изток от селото се намира връх Совата – 364,8 м. За сравнение: най-високо разположените къщи в Изгрев са на надморска височина ок. 360 м.
 Село Изгрев се намира на пътя Варна – Суворово. Разстоянието до град Варна е около 20 км, до град Суворово – 9 км. Най-близките съседни села, които са на същия път, са Калиманци (на югоизток) и Левски (на северозапад). От село Изгрев в североизточна посока се вижда близкото село Зорница, но път между двете села няма.
 История
 В местността Юрта край село Изгрев са намерени недвусмислени археологически находки, доказващи че там е имало населено място по римско време. Там е открита каменна статуя на богинята Хеката. Край Михалева чешма е намерена статуя на бог Юпитер Долихен. Следи от стар римски път са видими и днес в обработваемите земи на изток от селото. Днес археологически разкопки не се провеждат, а селото е изложено на постоянни иманярски набези.
 Турското име на селото – Гюн-Догду – води началото си от кърджалийско време, когато разбойници ограбвали и разорявали селата на обезлюдена Добруджа. След поредния си набег хайка турски разбойници замръква там, където е днешното село Изгрев. По онова време околността е покрита с гъсти широколистни гори. Определеният от разбойниците за нощна стража също заспива и се събужда, когато слънцето вече било изгряло. Уплашен, извикал: „Kalk, gün dogdu!“, което означава „Ставай, слънцето изгря!“. Оттогава разбойниците винаги си уговаряли среща на мястото, където слънцето било изгряло.
 През 1891 г. селото е център на избирателна община на Варненския общински съвет, а кмет на Гюн догду е Никола Иванов.
 За историята на селото от Възраждането до първите години на комунизма в България виж труда на свещеник Христо Иванов Попов: Село Изгрев. Историческа справка по случай стогодишнината от построяването на селския храм, Суворово 1958.
 Население
 Жителите на село Изгрев са източно-православни българи от етнографската група Ваяци – наследници на изселници от известните старопланински села Еркеч (днес: Козичино) и Голица, както и изселници от село Пчелник (Област Варна). Населението е с чисто български балканджийски произход без никакви примеси от гръцки, турски или гагаузки елемент, както е у някои близки села.
 След Руско-турската война (1828 – 1829) част от населението на тези села потегля на север заедно с изтеглящата се руска армия и стига до Бесарабия. Недоволни от земята, която им предлага Руската империя, част от семействата решават да се върнат по родните си места. Легендата разказва, че пътят бил толкова дълъг, че дори краката на воловете се разранили и се наложило да им обуят цървули. Изселниците вземат решение да останат в местността, наречена Гюн-Догду. Решението е взето, поради благоприятните условия за заселване в местността, която е известна с наличието на много вода и плодородни почви. Знае се със сигурност, че някои семейства, още на път към Бесарабия, решават да останат в село Хадърча, което се намира на 7 км северно от село Изгрев.
 Еркечани и Голичани населяват Горната махала, както и близкото по-голямо село Хадърча (днес: Николаевка) а Куванлъчани (изселниците от село Пчелник) – Долната махала. Поради различния си произход, до времето на Балканската война (1912 г.), долненци и горненци се делят не само на махали, но и не встъпват в брак помежду си, дори на празник се хващали на отделно хоро.
 Демография
 По данни на Националния регистър на населените места село Изгрев брои към 31 декември 2011 г. 142 жители. През 1946 година селото е наброявало 957 жители.
 Численост на населението според преброяванията през годините:
 Преброяване на населението през 2011 г.
 Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:
 Църква
 Църквата „Света Петка Параскева“ е построена през 1858. Тя е третата, изградена през Възраждането, църква във Варненска околия, но по големина надминава другите. Заема застроена площ от 325 m2 с външни размери: дължина (с олтара) – 28 м., ширина – 12 м., височина на колоните – 7 м и вътрешна височина в средата на свода – 8.50 м. Дебелината на стените при основата е 1. 20 м., а нагоре постепенно изтънява. Отначало строежът бил започнат по-голям, но, когато основите били привършени, турската власт се намесила и забранила такъв голям строеж. Построена е с доброволния труд на изгревчани и с даренията на родолюбивия българин Чорбаджи Атанас Георгиев – дядо на Петър Дънов. По спомени на мнозина стари хора църквата е била построена само през лятото на 1958 г. и през месец октомври на същата година била вече готова. В красивата каменна църква има иконостас с чудесна дърворезба. Ханджи Дойчо Еньов бил главния инициатор за строежа на храма. Същият е водил и сметките като ги е записвал грижливо в тефтер, от който се вижда специфичното наречие на тогавашното население на Изгрев.
 Преди Втората световна война в селото функционира църковна трапезария, която се свързва с дейността на Варненския и Преславски митрополит Симеон (1840 – 1937)
 и неговия наследник Йосиф (1898 – 1988)
 В книгата на проф. Александър Георгиев „За родословието на Учителя Петър Дънов“ е записано следното:
 "На 3 април 1860 г., Великден, Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската източноправославна църква. Като първа изява на солидарност към делото на Иларион Макариополски патриотичните българи от Варненско само един месец след това събитие (на 11 май 1860 г.) учредяват първата българска училищна община във Варна. На 21 май 1860 г. в с. Хадърджа при извора Хърлята, под една вековна круша се състои събрание, на което присъствали първенци от цялата околия. То се председателствало от дядо Атанас Чорбаджи, а писар (секретар) бил свещеник Константин Дъновски, който съставил протокола. Последният имал приблизително следното съдържание:
 „Днес, 21 май 1860 г., ние, долуподписаните първенци и старейшини от селата Девня, Козлуджа (Суворово), Хасърджик (Щипско), Караач, Юшенлий (Ботево), Кумулджа (Крумово), Суджаскьой (Водица), Гевреклер (Калиманци), Гюн-Догду, Чътма (Левски) и Куюджук, събрани да размислим по църковния въпрос и по примера на нашите цариградски българи, от днес нататък се отказваме от гръцката патриаршия и нейните изповедни владици и занапред нашите свещеници ще споменават в божествената служба името на българския свещеноначалник Макариополского Господина Илариона в Цариград и всичките черковни работи, като венчаване, вула и други, ще се издават в негово име. За всичко гореказано се подписваме.“ Следват подписите на представители на дванадесетте села, включително подписът и на Атанас Чорбаджи, като представител на с. Хадърджа."
 ... първенците на с. Гюн-Догду, Варненско, на 13 октомври 1865 г. са отправили до ръководството на варненската българска църква „Св. Архангел Михаил“ следната молба: „Подписаните селяни от селото Гюн-Догду молиме българската черква във Варна, която знае, че сме се отделили от гръцката патриаршия и сме в мераза, молиме българското общество да представлява селото при Хюкюмата за всичките ни работи и признаваме българската черква във Варна за наша майка, та да ни варди в духовните ни черковни работи.“
 Редовни събития
 Сбор на Света Петка Българска (храмов и селски празник).
 Първата седмица на месец август в местността „Гермето“ (Голица) се провежда традиционния вайковски фолклорен събор.
 Летище
 Старото селскостопанско летище на 2 км южно от селото, днес е учебна и спортна летателна площадка „Изгрев“ за парашутизъм и безмоторно летене.
 От 250 летателни площадки, които са се ползвали за леката и селскостопанска авиация в България, те вече са едва 12. Едно от тях е летище „Изгрев“, сертифицирано от Главна дирекция Гражданска въздухоплавателна администрация като летателна площадка.
 Летище „Изгрев“ е едно от петте частни летища в България и има 120 парко-места за частни самолети.
 Чешми
 Селото се слави не само с наличието на много вода, но и с големия брой изградени чешми. Водите на повечето от тях са отведени към околните села.
 На „Димитровата чешма“ в гората край селото се поддържа нова ловна хижа. Самата чешма е изградена от Димитър Захаритов през втората половина на 19 век. „Захритювата чешма“ е изградена от неговия баща.
 От „Чаталатата чешма“ води началото си добруджанската Суха река. Водите от чешмата „Гюря“ също се вливат в Суха река.
 Други по-известни чешми са Вълчановата, Драгневата, Куцаровата, Боевата, Илиевата, Хаджиевата, Михалевата и Постолевата.
 На лековитите „Трескава чешма“ и „Далака“ водят болните от треска и вътрешни болести животни.
 Язовир Изгрев
 Язовир Изгрев, който се намира в близост до летище „Изгрев“ и до изворите на Суха река, е изграден преди около 50 години. Водата е изворна и съответно чиста и студена. Въпреки малкия си размер, язовирът край село Изгрев е пълен с риба, предимно шарани и таранки.
 Мостове
 Най-известен е Долненският мост над Сухата река. Както подсказва и името му, той е разположен в най-ниската част на селото. През него минава пътя Варна-Суворово.
 В горната част на село Изгрев е запазен стар мост.
 Сгради
 Читалище „Светлина“ е в самостоятелна масивна сграда в добро състояние.
 Училището вече не функционира по предназначение. Малкото останали деца учат в Николаевка, Суворово или във Варна.
 От двете страни на пътя, в центъра на селото, се намират църквата и кметството. В сградата на кметството се помещава и Пощата.
 Някои селскостопански постройки на бившето ТКЗС все още се използват, но от някогашните свинарници не е останала дори тухла, която да напомня за съществуването им допреди две десетилетия.
 Поради демографската криза много къщи и дворове пустеят и са занемарени. Строят се и нови къщи, предимно от чужденци или другоселци.
 Инфраструктура
 Улиците в село Изгрев са почти изцяло асфалтирани, а пътя Варна-Суворово, на който е разположено селото, го прави и лесно достижимо. Селото е водоснабдено и електрифицирано, което вдига стойността на имотите.
 Климат
 През зимата духат студени североизточни ветрове. Понякога има снегонавявания, които затрупват къщите и откъсват селото от останалия свят.
 Температурите през лятото са високи, но поради постоянния повей на вятъра – поносими. През последните години се забелязва тенденция към лятно засушаване – дъжд пада 2 – 3 пъти за цялото лято, при това валежите не са достатъчно обилни. Една от причините за това е натоварения въздушен трафик от и към летище Варна, който вече минава над селото.
 Метеорологична мачта
 Метеорологичната мачта е монтирана на 10 септември 2008 г. край село Изгрев. Височината на съоръжението е 70 метра, цилиндричен тип. Мачтата е монтирана на 357 метра надморска височина. На мачтата са инсталирани калибрирани и международно сертифицирани измервателни прибори за измерване на скоростта и посоката на вятъра, за температура и налягане. Отчитането на данните е с интервал 10 минути.
 Фауна
 Ориентацията на Суха река в посока юг-север я прави удобен коридор не само за миграция, но и за разселване в северна посока на видовете с южно разпространение. Щъркели се връщат всяка пролет в старите си гнезда. По Преображение жиците почерняват от лястовици, гнездящи под стрехите на къщите. Небето потъмнява от огромни ята скорци, които нападат лете житото. Врабчета на рояци излитат от царевицата, а пъдпъдъци се крият в неожънатите ниви. В пясъчниците край селото гнездят пчелояди. Понякога на пътя се мярват качулките на папуняка и чучулигата. Авлиги прелитат от дърво на дърво. Свраки крадат новоизлюпените пиленца. Големи сови долитат нощем от гората.
 От бозайниците се срещат пор, невестулка, таралеж, къртица, сляпо куче, мишка, полевка, лисица и по-рядко вълк. Последните се свързват с единични набези. Случва се вълк да разпръсне стадо и да разкъса няколко животни. Последния подобен случай беше през 2003 година, когато вълк удуши 4 овце и едно яре и нарани още 5 животни, включително крава.
 Понякога диви прасета стъпкват градините и опустошават насажденията от царевица и картофи. Картофите биват отмъквани и от сляпото куче, което се среща често в селото. Най-чести са нападенията на поровете и невестулките. Поровете, които понякога са доста едри и агресивни, се настаняват в труднодостъпни ниши под покривите и в таванските помещения на изоставени, а понякога и на обитаеми къщи. Напада домашните птици и яде яйцата им. Местното население нарича пора – „кукарджа“, а невестулката – „радино булче“. Домашните котки, които се радват на изобилието на мишки, нападат невестулките, макар последните да са по-пъргави, но се боят от „кукарджата“, която е значително по-едра.
 Селско стопанство
 Земеделието и отчасти животновъдството са основен поминък на местното население. Наличието на изобилна вода и изключително плодородна почва позволяват и благоприятстват насаждането и отглеждането на всички основни за България културни растения. За разлика от много други населени места, обработваемата площ на селото е ок. 80% от землището му.
 Селски туризъм
 В последните години, предимно в летния сезон, се организират сафарита за чуждестранни туристи, които включват обиколка на селото с джипове.
 Източници
 Села в област Варна
 Населени места в община Суворово


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 8.12.2007
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 297/34
 A Bíróság elnökének 2007. augusztus 8-i végzése (A Cseh Köztársaság Gazdasági Kamarája és a Cseh Köztársaság Mezőgazdasági Kamarája mellett működő Cseh Választottbíróság – Cseh Köztársaság előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Reisebüro Bühler GmbH kontra Dom. info e.K., Sebastian Dieterle
 (C-126/07. sz. ügy) (1)
 (2007/C 297/66)
 Az eljárás nyelve: német
 A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.
 (1) HL C 117., 2007.5.26.


type: legislation

text:
 16.4.2009
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 97/13
 A BIZOTTSÁG 310/2009/EK RENDELETE
 (2009. április 15.)
 a sovány tejpornak a 2009. augusztus 31-ig tartó időszakra vonatkozó pályázati eljárás keretében való felvásárlásának a megnyitásáról
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
 tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (1) (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) és különösen annak 13. cikke (3) bekezdésére és 18. cikke (2) bekezdésének e) pontjára, összefüggésben 4. cikkével,
 mivel:
 (1)
 A 309/2009/EK bizottsági rendelet (2)2009. április 15-én felfüggesztette a sovány tejpornak a 2009. március 1-jétől2009. augusztus 31-ig tartó időszakra megnyitott rögzített áron történő intervenciós felvásárlását, mert az ajánlatokban szereplő mennyiségek meghaladták az 1234/2007/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott 109 000 tonnás keretet.
 (2)
 A sovány tejpor piacának további támogatása érdekében indokolt pályázati eljárást megnyitni.
 (3)
 A 214/2001/EK bizottsági rendelet (3) 13. cikke meghatározza azokat a szabályokat, amelyeket abban az esetben kell követni, ha a Bizottság úgy dönt, hogy a sovány tejpor felvásárlását pályázati felhívás útján hajtja végre.
 (4)
 Tekintettel a különleges tejpiaci helyzetre, valamint a rendszer hatékonyságának növelése érdekében helyénvaló a pályázati felhívás gyakoriságát – a vonatkozó rendelkezéstől eltérően – havi két alkalomra növelni.
 (5)
 Annak érdekében, hogy a sovány tejpornak a pályázati eljárás keretében való felvásárlását a rögzített áron történő intervenciós felvásárlás felfüggesztését követően haladéktalanul meg lehessen kezdeni, helyénvaló, hogy e rendelet a lehető legkorábbi időpontban hatályba lépjen.
 (6)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó irányítóbizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 1234/2007/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében meghatározott keretet meghaladó sovány tejpor mennyiségének pályázati eljárás keretében való felvásárlása 2009. augusztus 31-ig tart, a 214/2001/EK rendelet II. fejezetének 4. szakaszában és az e rendeletben meghatározott feltételek szerint.
 2. cikk
 A 214/2001/EK rendelet 14. cikkének (2) bekezdésétől eltérően az egyes pályázati felhívásokra tett ajánlatok benyújtási határideje a tárgyhónap első és harmadik keddjén (brüsszeli idő szerint) 11 óra.
 Augusztusban azonban ez a határidő a hónap negyedik keddjén (brüsszeli idő szerint) 11 óra. Amennyiben kedd munkaszüneti napra esik, a határidő az előző munkanapon (brüsszeli idő szerint) 11 órakor jár le.
 3. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2009. április 15-én.
 a Bizottság részéről
 Jean-Luc DEMARTY
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
 (2) HL L 97., 2009.4.16., 12. o.
 (3) HL L 37., 2001.2.7., 100. o.


text:
Mister Mulliner (Meet Mr Mulliner) è una raccolta di racconti in lingua inglese di P. G. Wodehouse, pubblicata per la prima volta nel 1927. La raccolta è costituita da nove racconti, di ciascuno dei quali è protagonista un membro della famiglia Mulliner, introdotti da un solo narratore, Mr. Mulliner.
 Racconti
 Prima di essere raccolti in volume, i racconti sono apparsi sulla rivista britannica The Strand Magazine e sul settimanale statunitense Liberty (tranne il racconto intitolato La villa del caprifoglio, pubblicato su The Saturday Evening Post) in un periodo compreso fra il 1925 e il 1927
 La verità sul caso di Giorgio (The Truth about George)
 Pubblicato su The Strand Magazine di luglio 1926 e su Liberty nel terzo numero di luglio 1926
 L'avventura di Wilfred Mulliner (A Slice of Life)
 Pubblicato su The Strand Magazine di agosto 1926 e su Liberty del 7 agosto 1926
 Il "Buck-U-Uppo" Mulliner (Mulliner's Buck-U-Uppo)
 Pubblicato su The Strand Magazine di novembre 1926 e su Liberty del 4 settembre 1926
 Il vescovo si risveglia (Bishop's Move)
 Pubblicato su The Strand Magazine di settembre 1927 e su Liberty del 20 agosto 1927
 Sorge l'aurora (Came the Dawn)
 Pubblicato su The Strand Magazine di luglio 1927 e su Liberty dell'11 luglio 1927
 La storia di William (The Story of William)
 Pubblicato su The Strand Magazine di maggio 1927 e su Liberty del 9 aprile 1927 col titolo "It Was Only a Fire"
 Ritratto di una disciplinatrice (Portrait of a Disciplinarian)
 Pubblicato su The Strand Magazine di ottobre 1927 e su Liberty del 24 settembre 1927
 Il romanzo di un fotografo (The Romance of a Bulb-Squeezer)
 Pubblicato su The Strand Magazine di marzo 1927 e su Liberty del 12 marzo 1927
 La villa del caprifoglio (Honeysuckle Cottage)
 Pubblicato su The Strand Magazine del febbraio 1925 e sul bimensile statunitense The Saturday Evening Post del 24 gennaio 1925. È il solo, fra questi racconti, a non essere stato ideato fin dall'inizio come una narrazione di Mr Mulliner; fu modificato, per uniformarlo agli altri, in occasione della raccolta in volume.
 Edizioni
 P. G. Wodehouse, Meet Mr Mulliner, London: Herbert Jenkins, 1927
 P. G. Wodehouse, Meet Mr Mulliner, New York: Doubleday, 1927
 P. G. Wodehouse, Mister Mulliner: romanzo umoristico inglese; traduzione di Alberto Tedeschi, Milano: Monanni, 1931, Coll. Nuovissima collezione letteraria n. 51
 P. G. Wodehouse, Mister Mulliner: romanzo umoristico inglese; traduzione di Alberto Tedeschi, Milano: Bietti, 1933
 P. G. Wodehouse, La mossa del vescovo; traduzione di Mary Buckwell Gilson, Parma: U. Guanda, 2009, ISBN 978-88-8246-986-3
 Note
 Collegamenti esterni
 Raccolte di racconti di P. G. Wodehouse


text:
 21.7.2007
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 170/29
 Beroep ingesteld op 14 mei 2007 — Avaya/BHIM — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
 (Zaak T-171/07)
 (2007/C 170/57)
 Taal van het verzoekschrift: Engels
 Partijen
 Verzoekende partij: Avaya Inc. (Basking Ridge, VSA) (vertegenwoordigers: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, advocaten)
 Verwerende partij: Bureau voor harmonisatie binnen de interne markt (merken, tekeningen en modellen)
 Andere partij in de procedure voor de kamer van beroep: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
 Conclusies
 —
 vernietiging van beslissing nr. R 156/2006-2 van de tweede kamer van beroep van 14 maart 2007 betreffende gemeenschapsmerkaanvraag nr. 3 291 457 „VANTAGE CNM”; en
 —
 verwijzing van verweerder in de kosten van de procedure voor het Gerecht en verwijzing van interveniënte in de kosten van de administratieve procedure voor de kamer van beroep.
 Middelen en voornaamste argumenten
 Aanvrager van het gemeenschapsmerk: ZyXEL Communications Corp.
 Betrokken gemeenschapsmerk: communautair beeldmerk „VANTAGE” voor waren en diensten van de klassen 9 en 42 — aanvraag nr. 3 291 457
 Houder van het oppositiemerk of -teken in de oppositieprocedure: Avaya Inc.
 Oppositiemerk of -teken: communautair woordmerk „MULTIVANTAGE” voor waren en diensten van de klassen 9, 38 en 42 — aanvraag nr. 2 409 589
 Beslissing van de oppositieafdeling: volledige afwijzing
 Beslissing van de kamer van beroep: verwerping van het beroep
 Aangevoerde middelen: Ter ondersteuning van haar beroep voert verzoekster twee verschillende middelen aan: schending van het gelijkheidsbeginsel en van vaste rechtspraak en schending van artikel 8, lid 1, sub b, van verordening nr. 40/94 inzake het gemeenschapsmerk en van de algemene beginselen van het merkenrecht.
 Met haar eerste middel stelt verzoekster dat de kamer van beroep is afgeweken van een eerdere beslissing in een gelijklopende zaak betreffende een nagenoeg identieke kwestie zonder deze plotse ommezwaai in haar praktijk te motiveren.
 Met haar tweede middel stelt verzoekster bovendien dat de kamer van beroep niet voldoende rekening heeft gehouden met de omstandigheid dat de door de conflicterende merken aangeduide waren en diensten dezelfde zijn en dat de merken zelf in hoge mate overeenstemmen.


text:
 3.10.2012
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 268/3
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 901/2012
 z dnia 2 października 2012 r.
 rejestrujące w rejestrze chronionych nazw pochodzenia i chronionych oznaczeń geograficznych nazwę [Štajersko prekmursko bučno olje (ChOG)]
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 510/2006 z dnia 20 marca 2006 r. w sprawie ochrony oznaczeń geograficznych i nazw pochodzenia produktów rolnych i środków spożywczych (1), w szczególności jego art. 7 ust. 5 akapit trzeci,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Zgodnie z art. 6 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 510/2006 wniosek Słowenii z dnia 29 października 2004 r. o rejestrację nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” jako chronionego oznaczenia geograficznego (ChOG) został opublikowany w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej
 (2).
 (2)
 Kilka osób fizycznych lub prawnych w Austrii zgłosiło sprzeciw wobec tej rejestracji poprzez wniesienie uzasadnionych oświadczeń sprzeciwu do właściwych organów Austrii na podstawie art. 7 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 510/2006.
 (3)
 Austria zgłosiła sprzeciw wobec tej rejestracji zgodnie z art. 7 ust. 1 rozporządzenia (WE) nr 510/2006. Sprzeciw uznano za dopuszczalny na podstawie z 7 ust. 3 akapit pierwszy lit. a), b) i c) wymienionego rozporządzenia.
 (4)
 Pismem z dnia 8 października 2009 r. Komisja wezwała zainteresowane państwa członkowskie, aby doszły między sobą do porozumienia zgodnie z ich wewnętrznymi procedurami.
 (5)
 Biorąc pod uwagę, że w przewidzianym terminie nie osiągnięto porozumienia, Komisja musi przyjąć decyzję zgodnie z procedurą określoną w art. 15 ust. 2 rozporządzenia (WE) nr 510/2006.
 (6)
 Zastrzeżenia odnośnie do domniemanego braku zgodności z art. 2 rozporządzenia (WE) nr 510/2006 dotyczyły: pochodzenia surowców, które nie jest ani ograniczone do danego obszaru geograficznego, ani określone; metody produkcji, która rzekomo nie jest ani szczególna, ani tradycyjna; domniemanego braku związku między renomą produktu i obszarem produkcji; oraz domniemanego niewłaściwego stosowania nazwy regionu jako oznaczenia geograficznego. Komisja nie stwierdziła jednak żadnych oczywistych błędów związanych z wymienionymi elementami. Słowenia dostarczyła też dowody wykazujące, że nazwa „Štajersko prekmursko bučno olje” używana jest w rozumieniu art. 2 ust. 1 lit. b) rozporządzenia (WE) nr 510/2006.
 (7)
 W sprzeciwie wykazano, że przed złożeniem wniosku o rejestrację nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” jako ChOG zarejestrowano znaki towarowe zawierające określenie „Steirisches Kürbiskernöl”. Niemniej jednak nie przedstawiono dowodów, że konsumenci byliby narażeni na wprowadzenie w błąd co do pochodzenia produktu wprowadzonego do obrotu pod nazwą „Štajersko prekmursko bučno olje”. Dlatego też Komisja nie może stwierdzić, że rejestracja nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” byłaby sprzeczna z art. 3 ust. 4 rozporządzenia (WE) nr 510/2006.
 (8)
 Przedmiotowy znak towarowy może być nadal stosowany mimo rejestracji nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” jako ChOG, chyba że w prawie o znakach towarowych istnieją podstawy do jego unieważnienia lub cofnięcia.
 (9)
 Należy ponadto zauważyć, że nazwa „Steirisches Kürbiskernöl” jest także ChOG zarejestrowaną na mocy rozporządzenia Komisji (WE) nr 1263/96 (3). Nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” i „Steirisches Kürbiskernöl” w ich językach oryginału są wyraźnie różne, można więc stwierdzić, że nazwy te nie są homonimiczne; dlatego też rejestracja nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje” nie będzie zagrażać istnieniu nazwy „Steirisches Kürbiskernöl” w rozumieniu art. 7 ust. 3 lit. c) rozporządzenia (WE) nr 510/2006.
 (10)
 Jako, że po wniesieniu sprzeciwu nie doszło do porozumienia, Komisja powinna podjąć decyzję zgodnie z art. 7 ust. 5 akapit trzeci rozporządzenia (WE) nr 510/2006. Nazwa „Steierisches Kürbiskernöl” została zarejestrowana wcześniej niż nazwa „Štajersko prekmursko bučno olje”. Art. 13 ust. 1 lit. b) rozporządzenia (WE) nr 510/2006 chroni nazwę „Steirisches Kürbiskernöl” przed tłumaczeniem. Określenie „štajersko” jest uznawane za dosłowne tłumaczenie określenia geograficznego „steirisches”. Ponadto w przypadku tłumaczenia na trzeci język obie nazwy mogą być bardzo podobne. Nie ma powodu, by nie rejestrować nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje”, konieczna jest jednak ochrona praw istniejących wcześniej i zagwarantowanie sprawiedliwego stosowania. W związku z tym przy wprowadzaniu do obrotu produktu odpowiadającego specyfikacji „Štajersko prekmursko bučno olje” nie należy tłumaczyć na inne języki określenia geograficznego stanowiącego część nazwy „Štajersko prekmursko bučno olje”. Postanowienie to ma zastosowanie zarówno do tłumaczenia na etykiecie, jak również w prezentacji lub przy reklamowaniu produktu. Ponadto na etykietach państwo pochodzenia należy podawać w tym samym polu widzenia co termin „Štajersko prekmursko bučno olje” i w literach tej samej wielkości jak zastosowane do tej nazwy.
 (11)
 W świetle powyższego należy wpisać nazwę „Štajersko prekmursko bučno olje” do Rejestru chronionych nazw pochodzenia i chronionych oznaczeń geograficznych.
 (12)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Chronionych Oznaczeń Geograficznych i Chronionych Nazw Pochodzenia,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Nazwa wymieniona w załączniku do niniejszego rozporządzenia zostaje zarejestrowana.
 Artykuł 2
 Przy wprowadzaniu do obrotu produktów zgodnych ze specyfikacją nazwy wymienionej w załączniku do niniejszego rozporządzenia nie tłumaczy się odniesień do regionów Štajerska ani Prekmurje.
 Na etykietach zawierających nazwę wymienioną w załączniku do niniejszego rozporządzenia państwo pochodzenia podane jest w tym samym polu widzenia i w literach tej samej wielkości jak zastosowane do przedmiotowej nazwy.
 Artykuł 3
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 2 października 2012 r.
 W imieniu Komisji
 José Manuel BARROSO
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 93 z 31.3.2006, s. 12.
 (2) Dz.U. C 72 z 26.3.2009, s. 67.
 (3) Dz.U. L 163 z 2.7.1996, s. 19.
 ZAŁĄCZNIK
 Produkty rolne przeznaczone do spożycia przez ludzi wymienione w załączniku I do Traktatu:
 Klasa 1.5. Oleje i tłuszcze (masło, margaryna, oleje itp.)
 SŁOWENIA
 Štajersko prekmursko bučno olje (ChOG)


text:
 11.5.2012
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 136/9
 Héraðsdómur Reykjavíkurin 16 päivänä joulukuuta 2011 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Vín Tríó ehf. vastaan Islannin valtio
 (Asia E-19/11)
 2012/C 136/06
 Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on pyytänyt 16 päivänä joulukuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi EFTAn tuomioistuimen kirjaamossa 26 päivänä joulukuuta 2011, EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa Vín Tríó ehf. vastaan Islannin valtio seuraavista kysymyksistä:
 1)
 Onko Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 11 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan vastaista, että sopimuspuoli säätää lailla tai hallinnollisilla säädöksillä, että yhteisö, jolle valtio on myöntänyt alkoholin vähittäismyyntiä koskevan monopolin, saa kieltäytyä myymästä vähittäismyyntipisteissään kofeiinin kaltaisia stimulantteja sisältäviä alkoholijuomia?
 2)
 Jos EFTAn tuomioistuin katsoo, että ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu käytäntö on Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 11 artiklassa tarkoitettu tuonnin määrällinen rajoitus tai vastaaviin vaikutuksiin johtava toimenpide, voidaanko kyseinen järjestely kuitenkin katsoa perustelluksi sopimuksen 13 artiklan mukaisesti?
 3)
 Jos ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun järjestelyn katsotaan olevan Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 11 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan vastainen, katsooko EFTAn tuomioistuin (jos se arvioi tällaisia kysymyksiä), että edellytykset, jotka kantajan on täytettävä saadakseen EFTA-valtiolta korvausta sopimuksen rikkomisesta, täyttyvät tässä tapauksessa?


text:
 12.4.2008
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea
 C 92/32
 Rikors ippreżentat fit-18 ta' Jannar 2008 — Evropaïki Dynamiki vs Il-Kummissjoni
 (Kawża T-32/08)
 (2008/C 92/66)
 Lingwa tal-kawża: L-Ingliż
 Partijiet
 Rikorrenti: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateni, il-Greċja) (rappreżentant: N. Korogiannakis, avukat)
 Konvenuta: Il-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej
 Talbiet tar-rikorrenti
 —
 tannulla d-deċiżjoni tal-Kummissjoni li tiċħad l-offerta tar-rikorrenti u tagħti l-kuntratt lill-offerent magħżul;
 —
 tordna lill-Kummissjoni tħallas kumpens għad-dannu mġarrab mir-rikorrenti b'riżultat tal-proċedura tas-sejħa għal offerti in kwistjoni, fl-ammont ta' EUR 65 565;
 —
 tordna lill-Kummissjoni tbati l-ispejjeż kollha tar-rikorrenti marbuta ma' dan ir-rikors, anke jekk dan jiġi miċħud.
 Motivi u argumenti prinċipali
 In sostenn tar-rikors tagħha, ir-rikorrenti ssostni li, fil-kuntest tal-proċedura tas-sejħa għal offerti ENV.A.1/SER/2007/0032 għal “Analiżi tas-suq bil-għan li jiġi żviluppat approċċ ġdid għas-sit ta' l-internet ‘Ambjent għal Żgħażagħ Ewropej’” (ĠU 2007/S 83-100898), il-Kummissjoni Ewropea naqset milli tikkonforma ruħha ma' l-obbligi tagħha previsti fir-Regolament Finanzjarju (1), fir-Regoli ta' Implementazzjoni tiegħu u fid-Direttiva 2004/18/KE (2).
 Barra minn hekk, ir-rikorrenti ssostni li l-awtorità kontraenti wettqet diversi żbalji manifesti ta' evalwazzjoni li wasslu sabiex tiġi rrifjutata l-offerta tagħha. Barra minn dan, l-awtorità kontraenti allegatament kisret l-obbligu tagħha li timmotiva d-deċiżjoni tagħha u, b'mod partikolari, li tinforma lir-rikorrenti dwar il-merti ta' l-offerent magħżul.
 Għaldaqstant, ir-rikorrenti titlob li d-deċiżjoni tal-Kummissjoni Ewropea li tiċħad l-offerta tagħha u li tagħti l-kuntratt lill-offerent magħżul tiġi annullata u li l-konvenuta tiġi ordnata tbati l-ispejjeż kollha relattivi għal dan ir-rikors, anke jekk dan jiġi miċħud. Sussidjarjament, peress li wisq probabbli l-kuntratt ikun diġà ġie eżegwit kompletament sakemm il-Qorti tal-Ġustizzja tagħti s-sentenza tagħha jew jekk ma jkunx iktar possibbli li d-deċiżjoni tiġi annullata, ir-rikorrenti titlob kumpens finanzjarju (danni) skond l-Artikoli 235 u 288 KE.
 (1) Ir-Regolament tal-Kunsill (KE, Euratom) Nru 1605/2002 tal-25 ta' Ġunju 2002 rigward ir-Regolament Finanzjarju applikabbli għall-baġit ġenerali tal-Komunitajiet Ewropej (ĠU L 248, p. 1).
 (2) Id-Direttiva tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill 2004/18/KE tal-31 ta' Marzu 2004, fuq kordinazzjoni ta' proċeduri għall-għoti ta' kuntratti għal xogħlijiet pubbliċi, kuntratti għal provvisti pubbliċi u kuntratti għal servizzi pubbliċi (ĠU L 134, p. 114).


text:
Germaner är en ursprungligen romersk beteckning på människor i Nordeuropa. Senare har de identifierats med talare av germanska språk. Termen har haft olika innebörder under olika epoker och i olika sammanhang. Den kan avse bland annat språk, religion, kultur och geografisk belägenhet.
 Under antiken och i synnerhet i samband med det romerska riket avses de människor som bebodde Germanien, det vill säga centrala och norra Europa öster om Rhen.
 Från medeltiden och framåt de västkristna länder och folk som dominerade i norra Europa: Skandinavien, Tysk-romerska riket, Storbritannien.
 Under modern tid kan germaner avse de människor som talar germanska språk.
 Ursprung och indelning
 Troligen formades germanerna som etniska grupper i Nord- och Mellaneuropa under de fem sista seklen f.Kr. Dessa tros, baserat på arkeologiska och lingvistiska bevis, stamma från den bronsålderskultur som funnits i södra Skandinavien och norra Tyskland mellan 1700 och 600 f.Kr. Mellan Nederländerna och södra Skandinavien antas en relativt enhetlig germansk kultur framträtt ungefär till 500 f.Kr. Det var stammarna cimbrernas och teutonernas vandring 113–101 f. Kr. som först gjorde att medelhavsfolken uppmärksammade dem. Till en början hade man inget namn för den nya folkgruppen. Exakt vad ordet germaner betyder är oklart, men det är klart att det är via Julius Caesar som namnet, liksom Germania såsom namn på germanernas landområde, vunnit burskap i den historiska litteraturen. Dock är det inte oproblematiskt att direkt definiera alla germanska folk som just "germanska". Geografen Artemidoros från Efesos ansåg exempelvis att cimbrerna var kelter. Poseidonios av Apamea, en grekisk lärd, höll med och inkluderade teutonerna i denna slutsats. Detta berodde troligtvis på att grekerna antog att alla folk som invandrade från nordväst var kelter. Under Caesars krig i Gallien på 50-talet f.Kr lärde sig romarna att skilja på kelter och germaner. Caesar själv överdrev av politiska skäl visserligen skillnaden mellan germaner och galler, men han hade klart för sig skillnaden mellan dessa folk. Efter att folken norr om Rhen blivit kallade germaner, började de själva, möjligen av praktiska skäl, definiera sig som germaner i kontakter med romare. Begreppet blev sedermera så allmänt vedertaget att Tacitus utan problem kunde använda det i sin bok om Germania. Arkeologiska undersökningar pekar på att en kultur, traditionellt sett kallad germansk, som kulturellt skiljer sig från den keltiska, existerat vid denna tid och troligen motsvarar de folk som omnämns av Efesus, Posidonius och Caesar.
 Folkgrupper
 Tacitus omnämner ett flertal olika germanska grupper, liksom senare historiker. Under lång tid finns dock inte många källor, och när olika germanska grupper efter att de romerska källorna inte nämnvärt bekymrat sig om dem åter dyker upp under folkvandringstiden är det bara ett fåtal namn som återkommer; många tidigare grupper tycks helt försvunna. Eftersom storskaliga folkmord är osannolika, så innebär detta rimligen att dessa identiteter var flytande: man kunde utan problem ansluta sig till en av dessa grupper, även om man inte fötts in i den.
 Ting, hövdingar och kungar
 De germanska stammarna saknade en gemensam politisk struktur. Det är därför svårt att göra några generella uttalanden om dem, utan sådana bygger i allmänhet på att man generaliserar utifrån källor som kanske bara gäller en specifik grupp. En av de institutioner som de tycks haft gemensam (och som också har motsvarigheter bland andra folk utan stark politisk organisation) var tinget.
 En viss likhet kan här skönjas mellan Roms rättspraxis och germanernas dito: i ingen av kulturerna såg man lagen som uttryck för en gudomlig vilja, utan lagen utgick från folkets eller en lagstiftande församlings vilja. Lagar ändrades efter människornas diskussioner och val, inte efter en fast idé om vad en eventuell gudom ofelbart slagit fast. Vissa har hos germaner och romare, och den sammansmältning av dessa kulturer som sedermera präglade medeltiden, sett detta som ett ursprung till det sekulära samhällets syn på lag och rätt. Alla källor om specifik rättstillämpning är dock så sena att de hunnit påverkas av romersk rätt.
 Romerska källor nämner ett flertal olika ledare, som kallas reges ('kungar', men i latinskt språkbruk med starka drag av 'självhärskare'), principes ('de främsta') och duces ('ledare'). Dessutom nämns ett råd vid vilket viktiga beslut fattas av samhällets vuxna män, som kunde bifalla förslag och avgöra rättsfall. Det är bara ett fåtal av folkgrupperna som sägs ha kungar (en ordning som med romerska ögon var högst suspekt), däribland svionerna och goterna. Det har spekulerats i om kungarna också haft religiösa uppgifter. Principes tycks ha varit mer lokala ledare, och duces främst militära befälhavare. Överlag tycks sådana ledare främst ha haft uppgifter vid ofred. Annars skötte folket i stort sig självt.
 Levnadssätt och karaktär
 När germanerna utbredde sig över det som senare skulle kallas Germanien var största delen av detta land en fullständig vildmark av urskog och träsk. Enbart i de södra och västra delarna, som förut innehafts av keltiska stammar, påträffade germanerna odlade trakter. Själva stod de vid denna tid på övergången mellan nomadliv och bofasthet. Deras förnämsta rikedom utgjordes av boskapshjordar, och det jordbruk de idkade var enkelt. När ett germanfolk tog ett område i besittning lät de sina hjordar beta där men odlade även säd på de platser som var öppna efter tidigare invånare eller som de själva vann genom röjning och svedjande. Gödsling av jorden förekom inte, och när alstringsförmågan därför snart var uttömd odlades ett nytt stycke. Med detta brukningssätt sammanhängde frånvaron av privat äganderätt till jorden. De tegar, som snart skulle överges, lönade sig inte att delas upp. Den kringliggande vildmarken delades inte ens mellan släkterna utan bildade en gemensam betes- och jaktmark ("allmänning"), och varje fylkes område begränsades sålunda av skogsbälten som kallades marker. Eftersom befolkningstillväxten hos germanerna var ytterst stark blev det med ett dylikt odlingssätt ont om områden i närheten att nyodla. Då bröt folket, eller en del därav, upp för att söka sig en ny hemvist. Bostäderna vållade inte någon svårighet eftersom dessa utgjordes av tält eller små träbyggnader som kunde medföras på vagnar. På dessa forslades också kvinnor och barn, och i krig tjänade de som vagnborg. Till att hålla folken på rörlig fot bidrog också att de vid sina vandringar oroade varandra. Rörelsen gick i allmänhet mot söder och väster och ledde i första hand till att den keltiska befolkningen i södra och västra Germanien undanträngdes eller underkuvades. Men landsökande germanfolk kom även in på romerskt område eller in i fransk-alpinska Gallien. Först av dessa var cimbrerna och teutonerna samt de under den svebiska kungen Ariovistus befäl stående skarorna. De tillbakakastades dock av Marius och Julius Caesar, och genom den senares erövring av Gallien, samt uppförandet av den stora gränsvallen sattes tills vidare en bom för försöken att framtränga på detta håll. Följden härav blev att germanerna närmast Rhen tvingades till större bofasthet. Deras jordbruk blev mer utvecklat, varmed följde jordens fördelning mellan husfäderna, och de började uppföra fastare bostäder. Dessa bildade dock ej städer, utan man bodde antingen i enstaka lantgårdar eller i öppna landsbyar, i vilka husen åtskildes genom fria mellanrum. I allmänhet var germanerna skogsinvånare, och urskogen har också för deras äldre historia en alldeles särskild betydelse. Det var den som genom sin otillgänglighet utgjorde deras egentliga skydd mot de romerska erövringarna och sålunda bevarade deras frihet.
 De fria männen sysselsatte sig mest med krig, jakt, tingsbesök och dryckeslag. Tacitus meddelar att germanerna ansåg det som vanhederligt att förvärva med svett det som kunde vinnas med blod, att de överlämnade arbetet inom huset och på jorden åt kvinnor, gubbar och trälar och tillbringade sin tid vid gården i sysslolös vila.
 Födan utgjordes av jaktbyte, jordens frukter och ost, smör och mjölk, den sistnämnda ofta i surnad form. Den vanligaste drycken var öl och mjöd, som vid högtidliga tillfällen kringbjöds i stora mängder. Vin kunde endast erhållas genom handel med romarna men var så begärligt att romarna ansåg germanerna vara lättare att besegra med vin än med vapen. Om romarna sålunda inte tillerkände sina grannar måttlighet så kunde de beundra germanernas familjeliv, som stack av mot det sena romarrikets många gånger promiskuösa och dekadenta drag. Dock förekom det hos germanerna att hövdingar och kungar hade flera hustrur.
 Tre former av germansk matberedning kan urskiljas: rått, kokt och stekt. Kokning verkar ha varit den vanligaste och mest omtyckta formen.
 Kvinnan
 Trots sitt beroende av släkten saknade de germanska kvinnorna varken självständighet eller inflytande. Hos de antika folken hade kvinnan i allmänhet levt ett avstängt liv utan andra intressen och plikter än att vara mannens rodocka och barnens vårdarinna. På den germanska hustrun vilade vården om gårdens skötsel, men med de tyngre plikterna följde en självständig ställning. Hon var hemmets härskarinna, och delade med mannen livets allvar. I krig uppehöll sig kvinnorna ibland i närheten av valplatsen för att bispringa de sårade; det finns även exempel på (bland annat hos langobarderna) att de deltog i själva striderna. Kvinnan ansågs även vara begåvad att se in i framtiden, och vissa kvinnor uppträdde som heliga sierskor, gydjor eller völvor, som kunde utöva stort politiskt inflytande - något som kan jämföras med grekernas orakel.
 Industri och handel
 Egentlig konstslöjd saknade germanerna när de kom i kontakt med romarna. De förstod att förfärdiga enkla lerkärl och kände bruket av järn, men denna metall förekom sparsamt; mera användes brons, och delvis förfärdigades vapen och redskap ännu av sten, ben och horn. De förnämsta vapnen var ett spjut med kort järnspets och en sköld av brädor, målade i lysande färger. Svärd kom att användas med tiden, och kastyxor, yxor och saxar. Kvinnorna förstod att tillverka enkla tyger av lin och ull. Mellan olika germanfolk förekom byteshandel. Som betalningsmedel användes boskap, men även guldspiraler, varav stycken i mån av behov kapades. Längs gränserna uppstod även handel med kelter och romare, och härigenom kom romerska mynt i bruk bland de närmast boende folken. Från dessa vandrade de sedan ända upp till Skandinavien, där de mest verkar ha använts som smycken. De varor som kom från Germanien och såldes till romarna var främst bärnsten, slavar och kvinnors hår, som var mycket eftersökt till löshår åt romerska damer. Till Germanien infördes i synnerhet metallarbeten, och genom att efterbilda dessa utvecklade germanerna så småningom en egen konstslöjd. Ända till Skandinavien sökte sig dessa romerska industriprodukter, och framkallade där en ganska utvecklad yrkesskicklighet, som fynden från äldre skandinavisk järnålder kan uppvisa.
 Guldsmidet nådde en hög utveckling med filigran, granulering och cloisonné, vilket kan illustreras med de praktfulla guldhalskragar från vendeltid som hittats i Skandinavien, men även de guldhalsringar från 100-talet (exempelvis Havorringen) som även hittats i Kievtrakten och vid Svarta havet.
 Under 400-talet utarbetades en säregen germansk stilkonst med djurornamentik, utan direkta förebilder. Även om de flesta exemplen är från Skandinavien spred sig den över hela det germanska området, och användes långt fram i tiden: urnesstilen är ett sent exempel.
 Runskrift och litteratur
 Det var en ofantlig skillnad i litterärt avseende mellan romare och germaner. Genom främst romerskt inflytande lärde sig germanerna skrivkonsten; de lånade dock inte utan vidare det romerska alfabetet, utan utvecklade - efter sydlig påverkan - egna skrivtecken, så kallade runor, med en egen säregen inre ordningsföljd, den så kallade futharken. Denna skiljer sig till exempel från den keltiska Ogham-skriften. Runorna utmärkte enkla ljud, men hade också symbolisk betydelse och hade namn, exempelvis runan ᚠ som bar namnet "fé", som stod för ljudvärdet "f" och som symboliserade rikedom, "fä". Åtminstone på 200-talet var runraden uppfunnen, och blev en gemensam tillhörighet för samtliga germanska folk. Under tidernas lopp undergick den emellertid förändringar, så att olika runor förekom hos olika folk. På grund av brist på skrivmaterial, annat än trä, ben, metall och sten, fick inte runorna någon bred grund för att användas som medel för en verklig litteratur. Runorna användes främst för att skriva namn och besvärjelser på redskap och vapen, samt i Skandinavien som gravskrifter. Ett exempel på en tidig runinskrift är spjutspetsen från Stabu i Norge (ca. 175) med inskriptionen "raunijaR", vilket brukar tolkas som "Prövaren". En annan spjutspets från Dahmsdorf i Tyskland (ca. 250) har en liknande inskription: "ranja", "Genomborraren".
 Germanerna saknade dock inte sägner och sånger, men liksom hos grekerna på den homeriska tiden upptecknades dessa inte i skrift utan fortplantades genom en muntlig tradition. Somliga var till sitt innehåll mytologiska, till exempel de gamla sångerna om guden Tuisto och hans ättlingar. Andra utgjordes av begravningssånger, i vilka den dödes bedrifter förhärligades, och sannolikt var det sådana, som gav upphov till de sånger om framstående hjältar - exempelvis Arminius - vilka enligt Tacitus' vittnesbörd var vanliga bland germanstammarna. Någon större utveckling synes dock den germanska skaldekonsten inte ha uppnått före folkvandringstiden. Den germanska versen byggde på allitteration, och exempel förekommer över hela området och från alla tider fram till kristnandet; inskriften på ett av Gallehushornen använde samma alittererande versmått, Ljodahattr, som t.ex. Völuspa.
 Den längsta runinskrift som påträffats ristad med den äldre futharken är Eggjastenen i Norge som ristades på 600-talet. Rökstenen i Östergötland, från skiftet till vikingatiden omkring år 800, är ristad med både urgermanska och skandinaviska runor. Dessa stenar är två av ytterst få runinskrifter som äger större litterärt värde.
 Under medeltiden skrevs några germanska epos ned. Hos Paulus Diaconus finns åtskilliga antydningar om myter och sagor som varit gängse hos langobarderna. I Tyskland finns bevarat ett märkligt stavrimmat fragment (upptecknat omkring 800) som berättar om Hildebrand, Dietrichs lärare i vapenkonst, som efter många år återvänder till Italien där han råkar i strid med sin son Hadubrand som inte tror att Hildebrand är hans fader. Mer än hundra år senare företog en munk i S:t Gallen vid namn Ekkehard att på latinsk hexameter och med Vergilius som mönster berätta om Walther (Waltarius manu fortis) och Hildegund. Som gisslan kvarlämnade hos Attila flyr de från denne med de burgundiska skatterna och påträffar kung Gunther och hans män; strid uppstår och Walther gör underverk av tapperhet. Till sist försonas kämparna. Bland de få epos som bevarats är dock det högmedeltida Nibelungenlied (som bygger på samma folkvandringstida material som Völsungasagan), samt Beowulf (som utspelar sig på 500-talet, och vars äldsta handskrift är från omkring år 1000), de mest kända.
 För den rikare men i huvudsak betydligt yngre fornnordiska litteraturen se Fornaldarsagor, Fornvästnordisk litteratur och Islänningasagor.
 Religion
 Att dra slutsatser om den germanska kulturens, och de olika germanska stammarnas, förkristna religion försvåras genom den de få skriftliga källor som finns från kontinenten. Det rika material som finns kring sen nordgermansk religion i Norden har också en tendens att överskugga de tidiga och antagligen annorlunda myter som försvann med det förhållandevis tidiga kristnandet av södra germanstammar. Trots detta pekar arkeologiska undersökningar i kombination med tidiga historiska källor skrivna av primärt romare på att man kan dra vissa slutsatser kring tidig germansk mytologi och religionsutövande.
 En viss uppfattning om religionen hos antikens germaner kan man dock få av att se på de översättningslån som gjordes för namnen på veckodagarna, vilka spreds över stora delar av det germanska området. Därifrån kan man se att gudar som senare hos nordborna kallades Tyr, Oden, Tor och Freja ansågs vara motsvarigheter till Mars (mytologi), Merkurius, Jupiter och Venus. Tor identifierades också av Tacitus med Herkules. Denne berättar dessutom om Nerthus, som senare tycks utvecklats till Njord.
 Ostrogoterna, visigoterna och vandalerna kristnades medan de fortfarande befann sig utanför det romerska rikets gränser men antog arianismen snarare än den katolska läran. Det främsta skriva dokument som återstår på det gotiska språket är den bibelöversättning som gjordes av Wulfila, den missionär som omvände goterna, främst bevarad i form av Silverbibeln. Langobarderna kristnades inte förrän efter att de slagit sig ned inom romerska riket men tog till sig den kristna läran från arianska germaner. Markomannernas drottning Fritigil korresponderade med Ambrosius av Milano rörande hennes folks konvertering till kristendomen under andra halvan av 300-talet.
 Frankerna omvändes direkt till den katolska läran utan en mellanperiod som arianer. Senare skulle frankiska missionärer och soldater ledda av Karl den store med våld tvinga omvändelsen på sina saxiska grannar i norr.
 Nordgermanerna bevarade länge den gamla hedniska germanska livsstilen och var de sista av denna folkgrupp som kristnades, se vidare asatro.
 Germaner och romerska riket
 I slutet av 100-talet f.Kr. beskriver romerska källor hur Gallien, Italien och Spanien invaderades av germanska stammar vilket kulminerade i strider med det då ännu republikanska Rom. Sex decennier senare utnyttjade Julius Caesar det germanska hotet som en förevändning att annektera Gallien. Under det första århundradet e.Kr. ger skrifter av Caesar, Tacitus och andra romerska författare en bild av hur germanerna delat upp sig i olika stamgrupper:
 Nordgermanska stammar i Skandinavien
 Östgermanska stammar mellan floderna Oder och Wisła
 Istvaeoner kring floden Rhen
 Ingvaeoner i norra Tyskland och Danmark
 Herminoner kring floden Elbe inklusive sveber vid Östersjön samt sydvästra Tyskland
 Istvaeonerna, herminonerna och ingvaeonerna brukar kollektivt benämnas västgermaner och germanerna i Skandinavien kallas nordgermaner. Dessa olika grupper utvecklade förmodligen olika germanska dialekter som utgör grunden för de olika germanska språken än idag.
 När Rom expanderade fram till Rhen och Donau och inkorporerade flera keltiska områden i imperiet stötte de på dessa olika germanska stammar och klumpade ihop hela under benämningen Germania. Germanerna befann sig stundtals i krig med Rom men ett handelsutbyte, allianser och ett kulturellt utbyte förekom också.
 Det avgörande slaget vid Teutoburgerskogen år 9
 Germania libera (det fria Germanien) var beteckningen på området mellan Rhen, Östersjön, Weichsel och Donau och målet var ett införlivande med romersk politik. Denna plan omintetgjordes tillfälligt i och med slaget i Teutoburgerskogen år 9, då kommendanten över Rhenarmén Publius Quinctilius Varus, som hade till uppgift att organisera landet mellan Rhen och Elbe, med tre av Roms bästa legioner, mer än 20 000 man krossades i ett välplanerat bakhåll i ett oländigt skogsparti Teutoburgiensis saltus. Den germanska styrka som utförde bakhållet bestod av en sammanslutning från flera olika stammar och leddes av en german vid namn Arminius som tidigare tjänstgjort i de romerska legionerna och som därför väl kände till romarnas taktik och stridsteknik. Då romerska legioner under Germanicus befäl sex år senare trängde fram till platsen "detta sorgens hemvist, lika hemskt för ögat som för minnet", vilade kommendanten Varus och hans soldater på den plats där de stupat, deras kvarlevor multnade ovan jord – enligt antik åskådning, den bittraste lott en människa kunde utsättas för. Slaget i Teutoburgerskogen blev enligt många bedömare helt avgörande för Västgermaniens fortsatta utveckling och på lång sikt för hela det framtida Europas etnografiska karaktär.
 Den exakta platsen för slaget var länge okänt, och det dröjde till 1987 innan en amatörarkeolog lyckades finna tillräckliga bevis för att forskarsamhället skulle kunna acceptera en bestämd plats. Slaget utkämpades med stor sannolikhet nära dagens Kalkreise nära Bramsche i utkanten av Teutoburger Wald. Där finns sedan 2002 ett välbesökt museum.
 Germania inferior och Germania superior kallades de båda under Domitianus regering inrättade provinserna/kommandobaserna (cirka år 90) på Rhens västra sida, vilka i huvudsak befolkades av starkt keltiserade germanstammar.
 Det romerska rikets sönderfall
 Under 400-talet inleddes en omfattande folkvandring bland de germanska stammarna och germaner invaderade det romerska riket och drevs till England, Frankrike, Spanien, runt hela Medelhavet och till och med i Afrika. En konsekvens av folkvandringen blev att de obebodda områdena blev allt färre och att de olika stammarna började inkräkta allt mer på varandras landområden. Nomadiserande folk tvingades bli bofasta och med de fasta bosättningarna kom vandrandet att ersättas av expansion. Flera folk försvann genom att uppgå i andra, även om processen är oklar. I Danmark sammansmälte danerna med jutarna, i Sverige götarna med svearna, i England anglerna med saxarna.
 Några av de germanska stammarna brukar få skulden för det romerska imperiets fall i slutet av 400-talet. Sedan 1950-talet har dock historiker och arkeologer slutat se folkvandringen som en invasion av ett Rom i förfall utan istället som ett samarbete där germaner försvarade områden som centralmakten inte längre var i stånd att administrera. Rom hade i själva verket rekryterat germaner från sina limes, det vill säga romerska rikets gränser, sedan lång tid och flera germaner, till exempel Odovakar, hade redan klättrat högt upp i den romerska hierarkin. Rom började efter en tid att rekrytera hela stammar och gav deras ledare officiella poster. Rollen att bidra till imperiets försvar övergick snart till administration av regioner och provinser för att slutligen, när det romerska administrationsväsendet etablerats bland germanerna, utgöra en del av den verkliga makten i imperiet.
 Under 500-talet hade de nya staterna som kontrollerades av en romersk kung och en adel från någon av de germanska stammarna redan blivit etablerade. Till och med i Italien blev Odovakar och efter honom Theoderik den store accepterade som legitima arvtagare till Rom av såväl romerska medborgare som goter.
 Efter Roms fall
 Idén om "germanerna" som ett folk var länge bortglömd; när kontrasten mot de romerska medborgarna suddades ut och de olika germanska folken grundade egna riken försvann behovet av ett samlingsbegrepp. De olika folken skaffade sig egna ursprungsmyter, och det var först med återupptäckten av Tacitus Germania 1455 som idén om att de olika folken hade ett gemensamt ursprung började spridas.
 Se även
 Lista över germanstammar
 Urgermanska
 germanska språk
 folkvandringstiden
 germansk religion
 Källor
 Externa länkar
 Romarrikets yttre gränser
 Folkslag i och kring romerska riket


type: contracts

text:
 11/Sv. 107
 HR
 Službeni list Europske unije
 48
 21994A0827(01)
 L 223/24
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 SPORAZUM O SURADNJI
 između Europske zajednice i Republike Indije o partnerstvu i razvoju
 VIJEĆE EUROPSKU UNIJE,
 s jedne strane,
 VLADA INDIJE,
 s druge strane,
 UZIMAJUĆI U OBZIR izvrsne odnose i tradicionalne veze između Europske zajednice i njezinih država članica, dalje u tekstu „Zajednica”, i Republike Indije, dalje u tekstu „Indija”;
 PRIZNAJUĆI važnost jačanja veza i poticanja partnerstva između Zajednice i Indije;
 UZIMAJUĆI U OBZIR temelje za blisku suradnju između Indije i Zajednice utvrđene prvim Sporazumom između Indije i Zajednice potpisanim 17. prosinca 1973. i kasnije razvijene kroz Sporazum o trgovinskoj i gospodarskoj suradnji potpisan 23. lipnja 1981.;
 PRIMJEĆUJUĆI sa zadovoljstvom postignuća koja proizlaze iz tih sporazuma;
 PONOVNO POTVRĐUJUĆI važnost koju pridaju načelima Povelje Ujedinjenih naroda i poštovanju demokratskih načela i ljudskih prava;
 POTAKNUTI zajedničkom voljom za konsolidiranjem, produbljivanjem i diversifikacijom područja od uzajamnog interesa na temelju jednakosti, nediskriminacije i obostrane koristi;
 PRIZNAJUĆI pozitivne posljedice postupka gospodarskih reformi za modernizaciju gospodarstva koje su poduzete u Indiji za jačanje trgovinskih i gospodarskih odnosa između Indije i Zajednice;
 ŽELEĆI stvoriti povoljne uvjete za značajan razvoj i diversifikaciju trgovine i industrije između Zajednice i Indije, u okviru dinamičnijeg odnosa koji Indija i Zajednica žele, koji će u uzajamnom interesu u skladu s njihovim razvojnim potrebama potaknuti ulaganja, trgovinsku i gospodarsku suradnju u područjima od uzajamnog interesa, uključujući znanost i tehnologiju, i poticati kulturnu suradnju;
 UZIMAJUĆI U OBZIR potrebu za potporom indijskih napora za gospodarski razvoj koji će posebno poboljšati životne uvjete siromašnih;
 UZIMAJUĆI U OBZIR važnost koju Zajednica i Indija pridaju zaštiti okoliša na globalnoj i lokalnoj razini i održivoj uporabi prirodnih bogatstava i priznajući povezanost okoliša i razvoja;
 UZIMAJUĆI U OBZIR njihovo članstvo u Općem sporazumu o carinama i trgovini (GATT), važnost njegovih načela i potrebu da se postupa po pravilima koja promiču slobodnu i neometanu trgovinu te da ih se učvrsti na stabilan, transparentan i nediskriminacijski način;
 VJERUJUĆI da su se odnosi između njih razvili izvan područja primjene Sporazuma sklopljenog 1981.;
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE:
 Willyja CLAESA,
 ministra vanjskih poslova Kraljevine Belgije,
 predsjednika Vijeća Europske unije,
 Manuela MARINA,
 člana Komisije Europskih zajednica,
 VLADA INDIJE:
 Pranaba MUKHERJEEA,
 ministra trgovine,
 SPORAZUMJELI:
 Članak 1.
 Osnova i ciljevi
 1. Poštovanje ljudskih prava i demokratskih načela osnova je suradnje između ugovornih stranaka i odredaba Sporazuma i sastavni dio Sporazuma.
 2. Glavni cilj ovog Sporazuma je ojačati i razviti, kroz dijalog i partnerstvo, različite aspekte suradnje između ugovornih stranaka kako bi se postigao bliskiji i bolji odnos.
 Ova suradnja će se posebno usredotočiti na:
 —
 daljnji razvoj i diversifikaciju trgovine i ulaganja u uzajamnom interesu, uzimajući u obzir gospodarska stanja,
 —
 olakšavanje boljeg uzajamnog razumijevanja i jačanje veza između te dvije regije u odnosu na tehnička, gospodarska i kulturna pitanja,
 —
 jačanje gospodarske sposobnosti Indije kako bi njena interakcija sa Zajednicom bila učinkovitija,
 —
 ubrzavanje gospodarskog razvoja Indije, pružajući potporu naporima Indije za jačanje gospodarskih sposobnosti putem osiguravanja sredstava i tehničke pomoći od strane Zajednice u okviru svoje politike i propisa za suradnju, posebno za poboljšanje životnih uvjeta siromašnijih skupina stanovništva,
 —
 razvoj u uzajamnom interesu postojećih i novih oblika gospodarske suradnje usmjerene na promicanje i poticanje razmjena i veza između poslovnih zajednica, uzimajući u obzir provedbu indijskih gospodarskih reformi i mogućnosti za stvaranje odgovarajuće okoline za ulaganje,
 —
 potporu zaštiti okoliša i održivom upravljanju prirodnim bogatstvima.
 3. Ugovorne stranke potvrđuju vrijednost s obzirom na ciljeve ovog Sporazuma međusobnog savjetovanja o međunarodnim, gospodarskim i trgovinskim pitanjima od uzajamnog interesa.
 Članak 2.
 Tretman najpovlaštenije zemlje
 Zajednica i Indija u trgovini jedna prema drugoj postupaju u skladu s tretmanom najpovlaštenije zemlje prema odredbama Općeg sporazuma o carinama i trgovini.
 Članak 3.
 Trgovina i trgovinska suradnja
 1. U interesu jačanja novih odnosa na dinamičan i komplementaran način, osiguravajući tako obostranu korist, ugovorne stranke obvezuju se da će razvijati i diversificirati trgovinsku razmjenu i poboljšati pristup tržištu u najvećoj mogućoj mjeri i u skladu s njihovim gospodarskim stanjem.
 2. Ugovorne stranke obvezuju se na politiku za poboljšanje uvjeta međusobnog pristupa proizvoda tržištima. U tom kontekstu jedna drugoj jamče najviši stupanj liberalizacije uvoza i izvoza koji u pravilu primjenjuju na treće zemlje i suglasne su da će ispitati načine i sredstva za uklanjanje prepreka međusobnoj trgovini, posebno necarinske prepreke, uzimajući u obzir provedene aktivnosti međunarodnih organizacija.
 3. Ugovorne stranke suglasne su da će promicati razmjenu informacija o uzajamno pogodnim tržišnim mogućnostima i održavati konstruktivna savjetovanja o carinskim i necarinskim pitanjima, uslugama, te mjerama zdravlja, sigurnosti ili zaštite okoliša i tehničkim zahtjevima.
 4. Ugovorne stranke suglasne su da će poboljšati suradnju u pitanjima carine između odgovarajućih tijela, posebno u profesionalnom osposobljavanju, pojednostavljenju i harmonizaciji carinskih postupaka, i sprečavanju, istraživanju i suzbijanju povreda carinskih propisa.
 5. Ugovorne stranke također se obvezuju razmotriti, svaka u skladu sa svojim zakonima, oslobođenje od carina, poreza i drugih davanja, robe koja je privremeno uvezena na njihovo područje za kasniji ponovni izvoz koja je neizmijenjena ili za robu koja ponovno ulazi na područje nakon prerade u drugoj ugovornoj stranci što nije dovoljno da se roba tretira kao podrijetlom s područja te ugovorne stranke.
 6.1.
 Ugovorne stranke suglasne su međusobno se savjetovati o svim sporovima koji mogu proizaći u vezi s trgovinom. Ako Zajednica ili Indija zahtijevaju takvo savjetovanje, ono se treba održati što je prije moguće. Ugovorna stranka koja podnosi zahtjev treba drugoj strani osigurati sve potrebne informacije za detaljno ispitivanje stanja. Putem savjetovanja treba nastojati riješiti trgovinske sporove u što kraćem roku.
 6.2.
 U vezi s antidampinškim istragama ili istragama o subvencijama, obje ugovorne stranke suglasne su da će istražiti podneske upućene od druge ugovorne stranke i obavijestiti zainteresirane strane o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih treba odlučiti. Prije uvođenja konačnih antidampinških i kompenzacijskih carina, ugovorne stranke trebaju učiniti sve kako bi se problem riješio na konstruktivan način.
 6.3.
 Stavci 6.1. i 6.2. ne dovode u pitanje prava i obveze ugovornih stranaka prema GATT-u, koji su mjerodavni u slučaju bilo kakvih nedosljednosti.
 Članak 4.
 Gospodarska suradnja
 1. Ugovorne stranke obvezuju se u svom uzajamnom interesu i u skladu sa svojom politikom i ciljevima na poticanje gospodarske suradnje najšireg mogućeg opsega kako bi pridonijele širenju svojih gospodarstava i njihovih razvojnih potreba.
 2. Ugovorne stranke suglasne su da će gospodarska suradnja obuhvaćati tri široka područja djelovanja:
 (a)
 poboljšanje gospodarskog okruženja u Indiji olakšavanjem pristupa znanju, iskustvu i tehnologiji Zajednice;
 (b)
 poticanje kontakata između gospodarskih subjekata i drugih mjera osmišljenih za promicanje tržišnih razmjena i ulaganja;
 (c)
 jačanje uzajamnog razumijevanja gospodarskog, socijalnog i kulturnog okruženja kao osnove za učinkovitu suradnju.
 3. Unutar navedenih područja ciljevi su posebno:
 —
 poboljšanje gospodarskog okruženja i poslovne klime,
 —
 suradnja u zaštiti okoliša i prirodnih bogatstava,
 —
 suradnja u području energetike i energetske učinkovitosti,
 —
 suradnja u području telekomunikacija, informacijske tehnologije i povezanih pitanja,
 —
 suradnja u svim aspektima industrijskih standarda i intelektualnog vlasništva,
 —
 poticanje prijenosa tehnologije u druge sektore obostrane koristi,
 —
 razmjena informacija o monetarnim pitanjima i makroekonomskom okruženju,
 —
 jačanje i širenje međusobnih gospodarskih veza,
 —
 poticanje dvostranog toka trgovine i ulaganja u Zajednici i Indiji,
 —
 aktiviranje industrijske suradnje uključujući agroindustriju,
 —
 promicanje suradnje kako bi se razvila poljoprivreda, ribarstvo, rudarstvo, promet i komunikacija, zdravlje, bankarstvo i osiguranje, turizam i druge usluge,
 —
 poticanje bliskije suradnje između privatnih sektora obiju regija,
 —
 promicanje suradnje u industrijskoj i urbanoj ekologiji,
 —
 promicanje potpore poduzetništvu kroz promicanje trgovine i tržišnog razvoja,
 —
 promicanje znanstvenog i tehnološkog razvoja,
 —
 promicanje osposobljavanja i posebnih programa za osposobljavanje,
 —
 suradnja u područjima informiranja i kulture.
 Suradnja u nekim od gore navedenih sektora detaljnije je određena u člancima 5. do 15.
 4. Ugovorne stranke posebno razmatraju sljedeća sredstva za postizanje tih ciljeva:
 —
 razmjenu informacija i ideja,
 —
 pripremu studija,
 —
 pružanje tehničke pomoći,
 —
 programe osposobljavanja,
 —
 uspostavljanje veza između centara za istraživanje i osposobljavanje, specijaliziranih agencija i poslovnih organizacija,
 —
 promicanje ulaganja i zajedničkih ulaganja,
 —
 institucionalni razvoj javnih i privatnih agencija i uprava,
 —
 međusobni pristup postojećim bazama podataka i stvaranje novih baza podataka,
 —
 radionice i seminare,
 —
 razmjene stručnjaka.
 5. Ugovorne stranke zajedno će i u obostranu korist odrediti područja i prioritete koji trebaju biti obuhvaćeni konkretnim aktivnostima gospodarske suradnje u skladu s njihovim dugoročnim ciljevima. S obzirom na važnost dugoročnog poboljšanja suradnje između Zajednice i Indije, ni jedan se sektor ne smije isključiti a priori iz područja gospodarske suradnje.
 Članak 5.
 Industrija i usluge
 1. Ugovorne stranke:
 (a)
 određuju sektore industrije na koje će se usredotočiti suradnja i sredstva za promicanje industrijske suradnje pri čemu je težište na tehnološkoj strani;
 (b)
 promiču širenje i diversifikaciju osnove proizvodnje Indije u industrijskom i uslužnom sektoru, uključujući modernizaciju i reformu javnog sektora, usmjeravajući aktivnosti za suradnju posebno na mala i srednja poduzeća i poduzimajući mjere za omogućavanje pristupa izvorima kapitala, tržištima i tehnologiji koja je posebno usmjerena na promicanje trgovine između ugovornih stranaka i tržišta trećih zemalja.
 2. Ugovorne stranke unutar relevantnih važećih propisa olakšavaju pristup raspoloživim informacijama i kapitalna sredstva kako bi se potaknuli projekti i aktivnosti koji promiču suradnju između tvrtki, kao što su zajednička ulaganja, podugovaranje, prijenos tehnologije, licencije, primijenjeno istraživanje i franšize.
 Članak 6.
 Privatni sektor
 Ugovorne stranke suglasne su da će promicati uključivanje privatnog sektora u svojim programima suradnje kako bi ojačale gospodarsku i industrijsku suradnju.
 Ugovorne stranke poduzimaju mjere za:
 (a)
 poticanje privatnih sektora obiju geografskih regija kako bi pronašli načine zajedničkih savjetovanja, rezultati kojih se kasnije mogu prenijeti Zajedničkoj komisiji iz članka 22. ovog Sporazuma na potrebno nastavno postupanje;
 (b)
 uključivanje privatnih sektora ugovornih stranaka u aktivnosti koje se razviju u okviru ovog Sporazuma.
 Članak 7.
 Energetika
 Ugovorne stranke potvrđuju važnost energetskog sektora za gospodarski i društveni razvoj i obvezuju se unaprijediti suradnju koja se posebno odnosi na proizvodnju, štednju i učinkovitu uporabu energije. Takva poboljšana suradnja uključivat će planiranje vezano uz energiju, nekonvencionalnu energiju uključujući solarnu energiju i razmatranje o njezinom utjecaju na okoliš.
 Članak 8.
 Telekomunikacije, elektronika, informacijska i satelitska tehnologija
 Ugovorne stranke potvrđuju važnost suradnje u područjima telekomunikacija, elektronike i informacijske tehnologije koja pridonose gospodarskom rastu i trgovini. Ta suradnja može obuhvaćati:
 (a)
 standardizaciju, testiranje i certificiranje;
 (b)
 zemaljsku i svemirsku telekomunikaciju;
 (c)
 elektroniku i mikroelektroniku;
 (d)
 informatizaciju i automatizaciju;
 (e)
 televiziju visoke rezolucije;
 (f)
 istraživanje i razvoj u novim informacijskim tehnologijama i telekomunikacijama;
 (g)
 promicanje ulaganja i zajedničkih ulaganja.
 Članak 9.
 Standardi
 Ne dovodeći u pitanje međunarodne obveze u području primjene njihovih odgovornosti i u skladu sa svojim zakonima, ugovorne stranke poduzimaju korake za smanjenje razlika u vezi s mjeriteljstvom, standardizacijom i certificiranjem kroz promicanje uporabe usklađenih sustava standarda i certificiranja. U tu svrhu potiču posebno:
 —
 uspostavljanje veza između stručnjaka kako bi se olakšale razmjene informacija i studija o mjeriteljstvu, standardima, kontroli i promicanju kvalitete te certificiranju,
 —
 poticanje razmjene i kontakta između tijela i institucija koje su specijalizirane u tim područjima uključujući savjetovanja kako bi se osiguralo da standardi ne tvore prepreku trgovini,
 —
 promicanje mjera usmjerenih na postizanje uzajamnog priznanja sustava za certificiranje kvalitete,
 —
 razvoj tehničke pomoći u vezi s mjeriteljstvom, standardima i certificiranjem, i u vezi s programima za promicanje kvalitete,
 —
 pružanje tehničke pomoći za institucionalni razvoj kako bi se unaprijedili standardi i organizacije za certificiranje kvalitete i za uspostavljanje nacionalnog akreditacijskog sustava za ocjenu sukladnosti u Indiji.
 Članak 10.
 Intelektualno vlasništvo
 Ugovorne stranke obvezuju se da će u mjeri u kojoj im to dopuštaju njihovi zakoni, propisi i politike osigurati odgovarajuću i učinkovitu zaštitu za prava intelektualnog vlasništva, uključujući patente, robne i uslužne žigove, autorska i slična prava, oznake zemljopisnog podrijetla (uključujući oznake podrijetla), industrijski dizajn i topografiju integriranih sklopova, jačajući tu zaštitu kada je to poželjno. Također se obvezuju da će, kad god je to moguće, olakšati pristup bazama podataka organizacija za intelektualno vlasništvo.
 Članak 11.
 Ulaganja
 1. Ugovorne stranke potiču porast uzajamno korisnih ulaganja kroz uspostavljanje povoljne klime za privatna ulaganja uključujući bolje uvjete za prijenos kapitala i razmjenu informacija o mogućnostima za ulaganje.
 2. Uzimajući u obzir aktivnosti provedene u tom području na relevantnim međunarodnim forumima i potvrđujući posebno nedavno potpisivanje Konvencije o Multilateralnoj agenciji za osiguranje investicija (MIGA) od strane Indije, ugovorne stranke suglasne su da će pružati potporu promicanju i zaštiti ulaganja između država članica Zajednice i Indije na temelju načela nediskriminacije i reciprociteta.
 3. Ugovorne stranke obvezuju se da će poticati suradnju između svojih financijskih institucija.
 Članak 12.
 Poljoprivreda i ribarstvo
 Ugovorne stranke suglasne su da će promicati suradnju u poljoprivredi i ribarstvu, uključujući hortikulturu i preradu hrane. U tu svrhu obvezuju se da će ispitivati:
 (a)
 mogućnosti porasta trgovine poljoprivrednim proizvodima i proizvodima ribarstva;
 (b)
 zdravlje, zdravlje biljaka i životinja, mjere za zaštitu okoliša i sve prepreke trgovini koje iste mogu prouzročiti;
 (c)
 povezanost između poljoprivrede i ruralnog okoliša;
 (d)
 istraživanje u području poljoprivrede i ribarstva.
 Članak 13.
 Turizam
 Ugovorne stranke suglasne su da će pridonositi suradnji u turizmu, što bi se trebalo postići kroz posebne mjere, uključujući:
 (a)
 razmjenu informacija i provedbu studija;
 (b)
 programe osposobljavanja;
 (c)
 promicanje ulaganja i zajedničkih ulaganja.
 Članak 14.
 Znanost i tehnologija
 1. Ugovorne stranke će, u skladu s obostranim interesom i ciljevima razvojne strategije u tom području, promicati znanstvenu i tehnološku suradnju uključujući visokostručna područja, npr. znanost o životu, biotehnologiju, nove materijale, geoznanost i pomorsku znanost, s obzirom na:
 (a)
 unapređenje prijenosa znanja i iskustva te poticanje inovacija;
 (b)
 diseminaciju informacija i stručnog znanja u znanosti i tehnologiji;
 (c)
 otvaranje mogućnosti za buduću gospodarsku, industrijsku i trgovinsku suradnju.
 Navedeno će se provoditi kroz:
 (a)
 zajedničke istraživačke projekte između istraživačkih centara stranaka i drugih odgovarajućih institucija;
 (b)
 razmjenu i osposobljavanje znanstvenika i istraživača, posebno promicanje uspostave stalnih veza između znanstvenih i tehničkih zajednica stranaka;
 (c)
 razmjenu znanstvenih informacija.
 2. Ugovorne stranke obvezuju se da će uspostaviti odgovarajuće postupke za omogućavanje najveće moguće razine sudjelovanja od strane njihovih znanstvenika i istraživačkih centara u navedenoj suradnji.
 Članak 15.
 Informiranje i kultura
 Ugovorne stranke surađivat će u područjima informiranja i kulture, kako bi se stvorilo bolje razumijevanje i ojačale kulturne veze između dviju regija. Ta suradnja može obuhvaćati:
 (a)
 razmjenu informacija o pitanjima od kulturnog interesa;
 (b)
 pripremne studije i tehničku pomoć u očuvanju kulturnog nasljeđa;
 (c)
 suradnju u području medija i audiovizualne dokumentacije;
 (d)
 organiziranje kulturnih događaja i razmjena.
 Članak 16.
 Razvojna suradnja
 1. Zajednica prepoznaje potrebu Indije za razvojnom pomoći i spremna je pojačati svoju suradnju i poboljšati učinkovitost kako bi doprinijela naporima Indije u postizanju održivog gospodarskog razvoja i društvenog napretka stanovništva kroz konkretne projekte i programe. Potpora Zajednice bit će u skladu s politikom Zajednice, propisima i ograničenjima financijskih sredstava raspoloživih za suradnju i u skladu s razrađenom razvojnom strategijom.
 2. Projekti i programi bit će usmjereni na siromašnije skupine stanovništva. Osobita pozornost obratit će se na ruralni razvoj sa sudjelovanjem ciljnih skupina i prema potrebi uključivanjem kvalificiranih nevladinih organizacija. Suradnja u tom području također će obuhvaćati promicanje zapošljavanja u ruralnim gradovima i ulogu žene u razvoju s odgovarajućim naglaskom na obrazovanje i obiteljsku skrb.
 3. Također će biti obuhvaćeno javno zdravlje, posebno u obliku primarne zdravstvene zaštite uključujući kontrolu prenosivih i neprenosivih bolesti. Cilj će biti povećati kvalitetu zdravstvene zaštite u Indiji u najsiromašnijim skupinama stanovništva u urbanim i ruralnim područjima.
 4. Suradnja će se usmjeriti na obostrano dogovorene prioritete i težit će učinkovitosti projekta i programa, održivosti i zaštiti okoliša.
 Članak 17.
 Okoliš
 1. Ugovorne stranke potvrđuju potrebu uzimanja u obzir zaštite okoliša kao sastavnog dijela gospodarske i razvojne suradnje. Osim toga ističu važnost pitanja vezanih uz okoliš i svoju želju za uspostavom suradnje u zaštiti okoliša s osobitim naglaskom na onečišćenje vode, tla i zraka, eroziju, odšumljavanje i održivo upravljanje prirodnim bogatstvima, uzimajući u obzir aktivnosti poduzete na međunarodnim forumima.
 Posebna pozornost posvetit će se:
 (a)
 održivom upravljanju šumskim ekosustavima;
 (b)
 zaštiti i očuvanju prirodnih šuma;
 (c)
 jačanju šumarskih instituta;
 (d)
 nalaženju praktičnih rješenja za ruralne energetske probleme;
 (e)
 sprečavanju industrijskog zagađenja;
 (f)
 zaštiti urbanog okoliša.
 2. Suradnja u tom području usredotočit će se na:
 (a)
 jačanje i unapređenje institucija za zaštitu okoliša;
 (b)
 razvoj zakonodavstva i unapređivanje standarda;
 (c)
 istraživanje, osposobljavanje i informiranje;
 (d)
 provedbu studija i pilot programa te pružanje tehničke pomoći.
 Članak 18.
 Razvoj ljudskih potencijala
 Ugovorne stranke priznaju važnost razvoja ljudskih potencijala u poboljšanju gospodarskog razvoja i životnih uvjeta skupina stanovništva u nepovoljnom položaju. Suglasne su da razvoj ljudskih potencijala treba sačinjavati sastavni dio gospodarske i razvojne suradnje.
 U njihovom uzajamnom interesu osobitu pozornost treba obratiti na promicanje suradnje između instituta za visokoškolsko obrazovanje i osposobljavanje Zajednice i Indije.
 Članak 19.
 Kontrola zloporabe droge
 1. Ugovorne stranke u skladu s nadležnostima potvrđuju odlučnost u povećavanju učinkovitosti politike i mjera za borbu protiv opskrbe i distribucije narkotika i psihotropnih tvari te sprečavanje i smanjenje zloporabe droga, uzimajući u obzir aktivnosti poduzete od strane međunarodnih tijela u tom području.
 2. Suradnja između strana treba sadržavati sljedeće:
 (a)
 osposobljavanje, obrazovanje, promicanje zdravlja i rehabilitaciju ovisnika, uključujući projekte za ponovno uključivanje ovisnika u radno i društveno okruženje;
 (b)
 mjere za poticanje alternativnih gospodarskih mogućnosti;
 (c)
 tehničku, financijsku i upravnu pomoć u praćenju trgovine prekursorima, sprečavanje, liječenje i smanjenje zloporabe droge;
 (d)
 razmjenu svih relevantnih informacija, uključujući informacije koje se odnose na pranje novca.
 Članak 20.
 Suradnja jug-jug i regionalna suradnja
 Ugovorne stranke priznaju obostrani interes za produbljivanje gospodarskih i trgovinskih odnosa s drugim zemljama u razvoju u načelu regionalne suradnje i suradnje jug-jug.
 Članak 21.
 Sredstva za ostvarenje suradnje
 Ugovorne stranke, u granicama raspoloživih sredstava i u okviru njihovih postupaka i instrumenata, stavit će na raspolaganje sredstva za poticanje postignuća ciljeva koji su utvrđeni u ovom Sporazumu, posebno u vezi s gospodarskom suradnjom.
 U vezi s razvojnom pomoći i u okviru njezinog programa u korist azijskih i latinskoameričkih zemalja, Zajednica će pružiti potporu razvojnim programima Indije kroz izravne povoljne prijenose te institucionalne i druge izvore financiranja u skladu s pravilima i praksama institucija Zajednice.
 Članak 22.
 Zajednička komisija
 1. Ugovorne stranke suglasne su da će zadržati Zajedničku komisiju osnovanu na temelju članka 10. Sporazuma o trgovinskoj i gospodarskoj suradnji iz 1981.
 2. Od Zajedničke komisije posebno se zahtijeva:
 (a)
 osiguranje propisnog funkcioniranja i provedbe Sporazuma;
 (b)
 izrada odgovarajućih preporuka za promicanje ciljeva Sporazuma;
 (c)
 uspostava prioriteta u odnosu na ciljeve Sporazuma;
 (d)
 ispitivanje načina i sredstava za poboljšanje partnerstva i razvojne suradnje u područjima obuhvaćenim ovim Sporazumom.
 Zajednička komisija sastoji se od predstavnika obiju strana, na primjereno visokoj razini. Zajednička komisija u pravilu se sastaje svake godine, naizmjence u Bruxellesu i New Delhiju, na dan koji se određuje uzajamnim dogovorom. Izvanredni sastanci mogu se sazvati prema dogovoru između ugovornih stranaka.
 Zajednička komisija može osnovati specijalizirane potkomisije kako bi joj pomogle u obavljanju zadaća i koordinirale izradu i provedbu projekata i programa u okviru Sporazuma.
 Dnevni red sastanaka Zajedničke komisije određuje se dogovorom između ugovornih stranaka.
 Ugovorne stranke suglasne su da će Zajednička komisija također imati zadaću osigurati ispravno djelovanje svih sektorskih sporazuma sklopljenih ili koji će biti sklopljeni između Zajednice i Indije.
 Članak 23.
 Savjetovanja
 Ugovorne stranke održavaju prijateljska savjetovanja u područjima obuhvaćenim ovim Sporazumom u slučaju problema u razdobljima između sastanaka Zajedničke komisije. Ta savjetovanja održat će se u okviru specijaliziranih podskupina u skladu s njihovim odgovornostima ili će biti predmet ad hoc savjetovanja.
 Članak 24.
 Budući razvoj
 1. Ugovorne stranke mogu obostranom suglasnošću proširiti ovaj Sporazum kako bi se povećala razina suradnje i dopunila putem sporazuma o određenim sektorima ili aktivnostima.
 2. U okviru ovog Sporazuma svaka ugovorna stranka može uputiti prijedloge za proširenje područja primjene suradnje, uzimajući u obzir iskustvo stečeno u njegovoj primjeni.
 Članak 25.
 Ostali sporazumi
 Ne dovodeći u pitanje relevantne odredbe Ugovora o osnivanju Europskih zajednica, ovaj Sporazum i djelovanja poduzeta na temelju Sporazuma ni na koji način ne utječu na ovlasti država članica Zajednica za poduzimanje bilateralnih aktivnosti s Indijom u okviru gospodarske suradnje ili sklapanje, kada je primjereno, novih sporazuma o gospodarskoj suradnji s Indijom.
 Članak 26.
 Sredstva
 Kako bi se omogućila suradnja u okviru ovog Sporazuma, indijska nadležna tijela osigurat će dužnosnicima i stručnjacima Zajednice jamstva i pogodnosti potrebne za obavljanje njihovih funkcija. Detaljne odredbe bit će određene zasebnom razmjenom pisama.
 Članak 27.
 Teritorijalna primjena
 Ovaj Sporazum se, s jedne strane, primjenjuje na područjima na kojima se primjenjuje Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice i pod uvjetima iz tog Ugovora i, s druge strane, na području Republike Indije.
 Članak 28.
 Prilog
 Prilog priložen ovom Sporazumu čini sastavni dio ovog Sporazuma.
 Članak 29.
 Stupanje na snagu i produljenje valjanosti Sporazuma
 Ovaj Sporazum stupa na snagu prvog dana sljedećeg mjeseca od dana kada ugovorne stranke obavijeste jedna drugu o završetku postupaka potrebnih za tu svrhu. Nakon stupanja na snagu, ovaj Sporazum zamjenjuje sporazume o suradnji potpisane 17. prosinca 1973. i 23. lipnja 1981.
 Ovaj Sporazum sklapa se na razdoblje od pet godina. Automatski se produžuje na godišnjoj osnovi ako ga nijedna ugovorna stranka ne otkaže šest mjeseci prije dana isteka Sporazuma.
 Članak 30.
 Vjerodostojni tekstovi
 Ovaj je Sporazum sastavljen u po dva primjerka na danskom, engleskom, francuskom, grčkom, nizozemskom, njemačkom, portugalskom, španjolskom, talijanskom i hindi jeziku pri čemu su svi tekstovi jednako vjerodostojni.
 En fe de lo cual, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Acuerdo
 Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne aftale
 Zu Urkunde dessen haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschriften unter dieses Abkommen gesetzt
 Σε πίστωση των ανωτέρω, σι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους στην παρούσα συμφωνία
 In witness whereof the undersigned Plenipotentiaries have signed this Agreement
 En foi de quoi, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent accord
 In fede di che, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le proprie firme in calce al presente accordo
 Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze Overeenkomst hebben gesteld
 Em fé do que, os plenipotenciários abaixo assinados apuseram as suas assinaturas no final do presente acordo
 Hecho en Bruselas, el veinte de diciembre de mil novecientos noventa y tres
 Udfærdiget i Bruxelles den tyvende december nitten hundrede og treoghalvfems
 Geschehen zu Brüssel am zwanzigsten Dezember neunzehnhundertdreiundneunzig
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι Δεκεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα τρία
 Done at Brussels on the twentieth day of December in the year one thousand nine hundred and ninety-three
 Fait à Bruxelles, le vingt décembre mil neuf cent quatre-vingt-treize
 Fatto a Bruxelles, addģ venti dicembre millenovecentonovantatré
 Gedaan te Brussel, de twintigste december negentienhonderd drieënnegentig
 Feito em Bruxelas, em vinte de Dezembro de mil novecentos e noventa e três
 Por el Consejo de la Unión Europea
 For Rådet for den Europæiske Union
 Für den Rat der Europäischen Union
 Για το Συμβούλιο της Ευρωραϊκής Ένωσης
 For the Council of the European Union
 Pour le Conseil de ľUnion européene
 Per il Consiglio delľUnione europea
 Voor de Raad van de Europese Unie
 Pelo Conseiho da União Europeia
 For el Gobierno de la India
 For regeringen for Indien
 Für die Regierung Indiens
 Για την κυβέρνηση της Ινδίας
 For the Government of India
 Pour le gouvernement de ľInde
 Per il governo delľIndia
 Voor de Regering van India
 Pelo Governo da Índia
 PRILOG
 Izjava Zajednice o prilagodbama carinskih tarifa
 Zajednica potvrđuje svoju izjavu priloženu Sporazumu o suradnji potpisanom 23. lipnja 1981. o Općem sustavu povlastica (GSP) koji je Europska ekonomska zajednica samostalno uvela 1. srpnja 1971. na temelju Rezolucije 21. (II.) Druge konferencije Ujedinjenih naroda o trgovini i razvoju 1968.
 Zajednica se također obvezuje da će razmotriti prijedloge ili pitanja Indije koji se odnose na pravila podrijetla čiji je cilj omogućiti Indiji najbolje korištenje mogućnosti koje pruža taj sustav.
 Zajednica je također voljna organizirati radionice u Indiji za javne i privatne korisnike sustava kako bi osigurala najveću iskorištenost istog.
 Izjave Zajednice i Indije
 Tijekom pregovora o Sporazumu o suradnji između Europske zajednice i Republike Indije o partnerstvu i razvoju, Zajednica je izjavila da, na temelju odredaba članka 25. dotičnog Sporazuma, odredbe dotičnog Sporazuma treba zamijeniti odredbama sporazuma sklopljenih između država članica Zajednice i Indije u slučaju kada su ti sporazumi nespojivi ili istovjetni odredbama Sporazuma.
 Nadalje, Zajednica je potvrdila svoju izjavu danu prigodom sklapanja Sporazuma o suradnji potpisanog 23. lipnja 1981.:
 (a)
 da njezina namjera nije povlačenje proizvoda od jute i kokosovog vlakna koji su trenutačno pokriveni nultom carinskom stopom u Općem sustavu povlastica koji je Zajednica samostalno uvela 1. srpnja 1971. na temelju Rezolucije 21. (II.) Druge konferencije Ujedinjenih naroda o trgovini i razvoju 1968. i da njezina namjera nije njihovo povlačenje iz GSP-a u doglednoj budućnosti;
 (b)
 da je spremna, svojim postupanjima poboljšati sustav općih povlastica kako bi se uzeli u obzir interesi Indije za proširenjem i jačanjem njezinih trgovinskih odnosa sa Zajednicom.
 Indija je primila na znanje izjave Zajednice.


text:
 25.8.2007
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 199/3
 Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Austria) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, fosta mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, succesor în drepturi al TRA 3G Mobilfunk GmbH/Republik Österreich
 (Cauza C-284/04) (1)
 (A șasea directivă TVA - Operațiuni impozabile - Noțiunea de „activitate economică’ - Articolul 4 alineatul (2) - Atribuirea de drepturi care permit utilizarea unei părți determinate a spectrului de radiofrecvențe rezervată serviciilor de telecomunicații)
 (2007/C 199/04)
 Limba de procedură: germana
 Instanța de trimitere
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Părțile din acțiunea principală
 Reclamanți: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, fosta mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, succesor în drepturi al TRA 3G Mobilfunk GmbH
 Pârâtă: Republik Österreich
 Obiectul
 Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Interpretarea articolului 4 alineatul (5) și a anexei D punctul 1 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Activități sau tranzacții efectuate de către un organism de drept public în calitate de autoritate publică — Atribuirea, prin licitație publică, de frecvențe unor operatori de telefonie mobilă
 Dispozitivul
 Articolul 4 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, trebuie interpretat în sensul că atribuirea, de către autoritatea națională de reglementare responsabilă cu alocarea frecvențelor, prin scoaterea la licitație, a unor drepturi precum drepturile de utilizare a frecvențelor spectrului electromagnetic în scopul de a furniza publicului servicii de telecomunicații mobile nu constituie o activitate economică în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare a acestei directive.
 (1) JO C 262, 23.10.2004.


text:
 21.3.2013
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 81/23
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 221/2012
 av den 7 december 2012
 om ändring av bilaga IV (Energi) till EES-avtalet
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Kommissionens förordning (EU) nr 228/2011 av den 7 mars 2011 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1222/2009 med avseende på metoden för provning av väggrepp på vått underlag för C1-däck (1) bör införlivas med EES-avtalet.
 (2)
 Kommissionens beslut 2010/335/EU av den 10 juni 2010 om riktlinjer för beräkning av kollager i mark enligt bilaga V till direktiv 2009/28/EG (2) bör införlivas med EES-avtalet.
 (3)
 Direktiv 2009/28/EG är inte tillämpligt på Liechtenstein och följaktligen ska beslut 2010/335/EU inte gälla Liechtenstein.
 (4)
 Bilaga IV till EES-avtalet bör därför ändras i enlighet med detta.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Bilaga IV till avtalet ska ändras på följande sätt:
 1.
 Följande ska läggas till i punkt 43 (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1222/2009):
 ”, ändrad genom:
 —
 32011 R 0228: Kommissionens förordning (EU) nr 228/2011 av den 7 mars 2011 (EUT L 62, 9.3.2011, s. 1)”.
 2.
 Följande punkt ska införas efter punkt 43 (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1222/2009):
 ”44.
 32010 D 0335: Kommissionens beslut 2010/335/EU av den 10 juni 2010 om riktlinjer för beräkning av kollager i mark enligt bilaga V till direktiv 2009/28/EG (EUT L 151, 17.6.2010, s. 19).
 Detta beslut ska inte gälla Liechtenstein.”
 Artikel 2
 Texterna till förordning (EU) nr 228/2011 och beslut 2010/335/EU på isländska och norska, som ska offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning, ska vara giltiga.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den 8 december 2012 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i EES-avtalet har gjorts till gemensamma EES-kommittén (3).
 Artikel 4
 Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 7 december 2012.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Atle LEIKVOLL
 Ordförande
 (1) EUT L 62, 9.3.2011, s. 1.
 (2) EUT L 151, 17.6.2010, s. 19.
 (3) Inga konstitutionella krav angivna.


text:
 29.6.2013
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 179/92
 DÉCISION DU CONSEIL
 du 25 juin 2013
 portant augmentation du nombre d'avocats généraux à la Cour de Justice de l'Union européenne
 (2013/336/UE)
 LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, et notamment l'article 252 premier alinéa,
 vu le traité instituant la Communauté européenne de l'énergie atomique, et notamment son article 106 bis, paragraphe1,
 vu la demande du président de la Cour de justice du 16 janvier 2013,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 L'article 252 premier alinéa du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne prévoit la possibilité pour le Conseil, statuant à l'unanimité, d'augmenter le nombre des avocats généraux si la Cour de justice le demande.
 (2)
 Le 16 janvier 2013, la Cour de justice a demandé d'augmenter de trois personnes le nombre des avocats généraux à la Cour de justice. Cette demande est motivée par la préoccupation de permettre à la Cour de continuer à soumettre à des conclusions toutes les affaires qui le nécessitent sans que cela allonge le délai global du traitement des affaires concernées.
 (3)
 Selon la déclaration no 38 annexée à l'acte final de la Conférence intergouvernementale qui a adopté le traité de Lisbonne, ad article 252 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne relative au nombre d'avocats généraux à la Cour de justice, si la Cour de justice demande que le nombre d'avocats généraux soit augmenté de trois personnes (soit onze au lieu de huit), le Conseil, statuant à l'unanimité, marquera son accord sur cette augmentation.
 (4)
 Afin de rencontrer aux mieux les préoccupations exprimées au considérant (2) et de favoriser une intégration optimale des avocats généraux supplémentaires, la Cour de justice a proposé de fixer l'entrée en fonctions d'un avocat général au 1er juillet 2013, date prévue pour l'adhésion de la Croatie à condition que tous les instruments de ratification aient été déposés avant cette date, et l'entrée en fonctions des deux autres avocats généraux au 7 octobre 2015, à l'occasion du renouvellement partiel des membres de la Cour,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
 Article premier
 Le nombre d'avocats généraux à la Cour de Justice de l'Union européenne est porté à:
 —
 neuf, avec effet au 1er juillet 2013,
 —
 onze, avec effet au 7 octobre 2015.
 Article 2
 La présente décision entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
 Fait à Luxembourg, le 25 juin 2013.
 Par le Conseil
 Le président
 E. GILMORE