type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 25.11.2021.
 COM(2021) 719 final
 2021/0383(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Drugi dodatni protokol uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza
 OBRAZLOŽENJE
 1.PREDMET PRIJEDLOGA
 Ovaj Prijedlog odnosi se na odluku o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Drugi dodatni protokol o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza uz Budimpeštansku konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu („Protokol”).
 1
 Cilj je Protokola osigurati zajednička pravila na međunarodnoj razini radi poboljšanja suradnje u području kiberkriminaliteta i prikupljanja dokaza u elektroničkom obliku za kaznene istrage ili postupke.
 Ovim Prijedlogom dopunjuje se zasebni Komisijin prijedlog odluke Vijeća Europske unije („Vijeće”) kojom se države članice ovlašćuju za potpisivanje Protokola u interesu Europske unije.
 Kiberkriminalitet i dalje je velik problem za naše društvo. Bez obzira na trud koji tijela kaznenog progona i pravosudna tijela ulažu kako bi suzbila kibernapade, oni su zajedno s napadima ucjenjivačkim softverom sve učestaliji i postaju sve složeniji.
 2
 Konkretno, s obzirom na to da internet nema granica, istrage kiberkriminaliteta gotovo uvijek su prekogranične prirode, zbog čega je potrebna bliska suradnja među tijelima u različitim zemljama.
 Elektronički dokazi sve su važniji za kaznene istrage. Komisija procjenjuje da tijela kaznenog progona i pravosudna tijela danas trebaju pristup elektroničkim dokazima u 85 % kaznenih istraga, uključujući kiberkriminalitet.
 3
 Pružatelji usluga u stranim jurisdikcijama sve više čuvaju dokaze o svakom kaznenom djelu u elektroničkom obliku, a za učinkovit kaznenopravni odgovor potrebne su odgovarajuće mjere za pribavljanje takvih dokaza kako bi se poštovala vladavina prava.
 Ulaže se trud u poboljšanje prekograničnog pristupa elektroničkim dokazima za kaznene istrage na globalnoj i nacionalnoj razini, na razini Europske unije
 4
 i na međunarodnoj razini, među ostalim putem Protokola. Važno je osigurati usklađena pravila na međunarodnoj razini kako bi se izbjegli sukobi zakona kad se traži prekogranični pristup elektroničkim dokazima.
 2.KONTEKST PRIJEDLOGA
 2.1.Kontekst
 Cilj je Budimpeštanske konvencije Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu (CETS br. 185) („Konvencija”) olakšati borbu protiv kaznenih djela u kojima se koriste računalne mreže. Ona sadržava (1.) odredbe kojima se usklađuju elementi nacionalnog kaznenog materijalnog prava u području kaznenih djela i povezane odredbe u području kiberkriminaliteta, (2.) u njoj se predviđaju ovlasti nacionalnog kaznenog postupovnog prava potrebne za istragu i progon takvih kaznenih djela, kao i drugih kaznenih djela počinjenih putem računalnog sustava ili za koja postoje dokazi u elektroničkom obliku te (3.) joj je cilj uspostaviti brz i učinkovit sustav međunarodne suradnje.
 Konvencija je otvorena državama članicama Vijeća Europe i zemljama koje nisu članice Vijeća Europe na poziv. Trenutačno Konvencija ima 66 zemalja stranaka, uključujući 26 država članica Europske unije.
 5
 Konvencijom se ne predviđa pristupanje Europske unije Konvenciji. Međutim, Europska unija priznata je kao promatračka organizacija Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu (T-CY).
 6
 Bez obzira na nastojanja da se pregovori o novoj konvenciji o kibernetičkom kriminalu odvijaju na razini Ujedinjenih naroda
 7
 , Budimpeštanska konvencija i dalje je glavna multilateralna konvencija za borbu protiv kiberkriminaliteta. Unija dosljedno podupire Konvenciju
 8
 , među ostalim i u okviru financiranja programa izgradnje kapaciteta.
 9
 Nakon prijedloga radne skupine za pristup dokazima koji se nalaze u oblaku
 10
 Odbor za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu donio je nekoliko preporuka za rješavanje problema, među ostalim i u okviru pregovora o Drugom dodatnom protokolu uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj međunarodnoj suradnji, koji se odnose na to da se dokazi o kiberkriminalitetu i drugim kaznenim djelima sve češće nalaze kod pružatelja usluga u stranim jurisdikcijama, dok su ovlasti tijela kaznenog progona i dalje teritorijalno ograničene. U lipnju 2017. Odbor za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu odobrio je mandat za pripremu Drugog dodatnog protokola u razdoblju od rujna 2017. do prosinca 2019.
 11
 S obzirom na to da je potrebno više vremena za dovršetak rasprava te uzimajući u obzir ograničenja uzrokovana pandemijom bolesti COVID-19 u 2020. i 2021., Odbor za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu dvaput je naknadno produljio mandat, do prosinca 2020., odnosno do svibnja 2021.
 Nakon poziva Europskog vijeća u zaključcima od 18. listopada 2018.
 12
 Komisija je 5. veljače 2019. donijela Preporuku za odluku Vijeća kojom se Komisija ovlašćuje za sudjelovanje, u ime Europske unije, u pregovorima o Drugom dodatnom protokolu uz Konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu.
 13
 Europski nadzornik za zaštitu podataka dao je 2. travnja 2019. mišljenje o Preporuci.
 14
 Odlukom od 6. lipnja 2019. Vijeće Europske unije ovlastilo je Komisiju da u ime Europske unije sudjeluje u pregovorima o Drugom dodatnom protokolu.
 15
 Kako je navedeno u strategiji EU-a za sigurnosnu uniju iz 2020.
 16
 , strategiji EU-a za kibersigurnost za digitalno desetljeće iz 2020.
 17
 i strategiji EU-a za borbu protiv organiziranog kriminala iz 2021.
 18
 , Komisija predano radi na brzom i uspješnom završetku pregovora o Protokolu. I Europski parlament prepoznao je potrebu za dovršenjem rada na Protokolu u svojoj Rezoluciji iz 2021. o strategiji EU-a za kibersigurnost za digitalno desetljeće.
 19
 Komisija je u ime Europske unije sudjelovala u pregovorima o Protokolu u skladu s Odlukom Vijeća Europske unije. Komisija se dosljedno savjetovala s posebnim odborom Vijeća za pregovore o stajalištu Unije.
 U skladu s Okvirnim sporazumom o odnosima Europskog parlamenta i Europske komisije
 20
 , Komisija je i putem pisanih izvješća i usmenih prezentacija obavješćivala Europski parlament o pregovorima.
 Na plenarnoj sjednici Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu 28. svibnja 2021. Odbor za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu odobrio je nacrt Protokola na svojoj razini i proslijedio ga Odboru ministara Vijeća Europe na donošenje.
 21
 Odbor ministara Vijeća Europe donio je Protokol 17. studenoga 2021.
 2.2.Drugi dodatni protokol
 Cilj je Protokola poboljšati suradnju u području kiberkriminaliteta i prikupljanja dokaza u elektroničkom obliku o kaznenom djelu za potrebe posebnih kaznenih istraga ili postupaka. Protokolom se prepoznaje potreba za povećanom i učinkovitijom suradnjom među državama i s privatnim sektorom te za većom jasnoćom i pravnom sigurnošću za pružatelje usluga i druge subjekte u pogledu okolnosti u kojima oni mogu odgovoriti na zahtjeve tijela kaznenog pravosuđa drugih stranaka za otkrivanje elektroničkih dokaza.
 Protokolom se osim toga prepoznaje da su za učinkovitu prekograničnu suradnju za potrebe kaznenog pravosuđa, među ostalim između tijela javnog sektora i subjekata iz privatnog sektora, potrebni dobri uvjeti i pouzdane mjere za zaštitu temeljnih prava. U tu svrhu Protokol slijedi pristup temeljen na pravima i predviđa uvjete i zaštitne mjere u skladu s međunarodnim instrumentima za ljudska prava, uključujući Konvenciju Vijeća Europe za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda iz 1950. Budući da se elektronički dokazi često odnose na osobne podatke, Protokol uključuje i pouzdane mjere za zaštitu privatnosti i osobnih podataka.
 Odredbe iz sljedećih odjeljaka od posebne su važnosti za Protokol. Protokolu je priloženo detaljno izvješće s objašnjenjima. Iako izvješće s objašnjenjima ne predstavlja instrument za vjerodostojno tumačenje Protokola, svrha mu je „ponuditi strankama smjernice i pomoć” u primjeni Protokola.
 22
 2.2.1.Zajedničke odredbe
 U poglavlju I. Protokola predviđene su zajedničke odredbe. Člankom 2. utvrđuje se područje primjene Protokola u skladu s područjem primjene Konvencije: primjenjuje se na posebne kaznene istrage ili postupke koji se odnose na kaznena djela povezana s računalnim sustavima i podacima te na prikupljanje dokaza o kaznenom djelu u elektroničkom obliku.
 U članku 3. navedene su definicije za „središnja tijela”, „nadležna tijela”, „hitne situacije”, „osobne podatke” i „stranke koje prenose podatke”. Te se definicije primjenjuju na Protokol, zajedno s definicijama uključenima u Konvenciju.
 Člankom 4. utvrđuju se jezici na kojima stranke trebaju dostavljati naloge, zahtjeve ili obavijesti u skladu s Protokolom.
 2.2.2.Mjere suradnje
 U poglavlju II. Protokola predviđene su mjere za poboljšanje suradnje. Prvo, člankom 5. stavkom 1. utvrđuje se da stranke surađuju na temelju Protokola u najvećoj mogućoj mjeri. Člankom 5. stavcima od 2. do 5. utvrđuje se primjena mjera Protokola u odnosu na postojeće ugovore ili dogovore o uzajamnoj pomoći. Člankom 5. stavkom 7. utvrđuje se da mjere iz poglavlja II. ne ograničavaju suradnju između stranaka ili s pružateljima usluga ili subjektima u okviru drugih primjenjivih sporazuma, dogovora, praksi ili nacionalnog prava.
 Člankom 6. osigurava se osnova za izravnu suradnju između nadležnih tijela jedne stranke i subjekata koji pružaju usluge registracije naziva domene u drugoj stranci radi otkrivanja podataka o registraciji naziva domene.
 Člankom 7. osigurava se osnova za izravnu suradnju između nadležnih tijela jedne stranke i pružatelja usluga u drugoj stranci radi otkrivanja podataka o pretplatnicima.
 Člankom 8. osigurava se osnova za pojačanu suradnju među tijelima u otkrivanju računalnih podataka.
 Člankom 9. osigurava se osnova za suradnju među tijelima u otkrivanju računalnih podataka u hitnim situacijama.
 Člankom 10. pruža se osnova za uzajamnu pravnu pomoć u hitnim situacijama.
 Člankom 11. pruža se osnova za suradnju putem videokonferencije.
 Člankom 12. pruža se osnova za zajedničke istrage i zajedničke istražne timove.
 2.2.3.Zaštitne mjere
 Protokol slijedi pristup temeljen na pravima s posebnim uvjetima i zaštitnim mjerama, od kojih su neke uključene u posebne mjere suradnje, kao i u poglavlje III. Protokola. Člankom 13. Protokola od stranaka se zahtijeva da osiguraju da ovlasti i postupci podliježu odgovarajućoj razini zaštite temeljnih prava, čime se, u skladu s člankom 15. Konvencije, osigurava primjena načela proporcionalnosti.
 Člankom 14. Protokola predviđa se zaštita osobnih podataka kako je definirana u članku 3. Protokola u skladu s Protokolom o izmjeni uz Konvenciju o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka (CETS 223) (Konvencija 108+) i pravom Unije.
 Na temelju toga, u članku 14. stavcima od 2. do 15. utvrđuju se temeljna načela zaštite podataka, uključujući ograničenje svrhe, pravnu osnovu, kvalitetu podataka i pravila koja se primjenjuju na obradu posebnih kategorija podataka, obveze koje se primjenjuju na voditelje obrade, među ostalim u pogledu zadržavanja, vođenja evidencije, sigurnosti i u pogledu daljnjih prijenosa, izvršiva prava pojedinaca, među ostalim na obavješćivanje, pristup, ispravljanje i automatizirano donošenje odluka, neovisni i učinkoviti nadzor jednog ili više tijela te administrativnu i sudsku zaštitu. Zaštitne mjere obuhvaćaju sve oblike suradnje utvrđene u Protokolu, uz prilagodbe prema potrebi kako bi se uzele u obzir posebne značajke izravne suradnje (npr. u kontekstu obavješćivanja o povredi). Ostvarivanje određenih prava pojedinaca može se odgoditi, ograničiti ili odbiti ako je to potrebno i razmjerno radi ostvarivanja važnih ciljeva od javnog interesa, posebno radi sprečavanja rizika za istrage kaznenog progona koje su u tijeku, što je isto tako u skladu s pravom Unije.
 Članak 14. Protokola trebalo bi tumačiti i u vezi s člankom 23. Protokola. Člankom 23. jača se učinkovitost zaštitnih mjera iz Protokola tako što se predviđa da će Odbor za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu procijeniti provedbu i primjenu mjera poduzetih u nacionalnom zakonodavstvu kako bi se provele odredbe Protokola. Konkretno, u članku 23. stavku 3. izričito se potvrđuje da će se provedba članka 14. od strane stranaka procjenjivati nakon što deset stranaka Konvencije izrazi svoj pristanak da budu obvezane Protokolom.
 Kao dodatnu zaštitnu mjeru, u skladu s člankom 14. stavkom 15., ako stranka ima bitne dokaze da druga stranka sustavno ili materijalno krši zaštitne mjere utvrđene Protokolom, može nakon savjetovanja (što nije potrebno u hitnom slučaju) suspendirati prijenos osobnih podataka toj stranci. Osobni podaci preneseni prije suspenzije i dalje se obrađuju u skladu s Protokolom.
 Naposljetku, s obzirom na multilateralnu narav Protokola, člankom 14. stavkom 1. točkama (b) i (c) Protokola strankama se omogućuje da se u svojim bilateralnim odnosima pod određenim uvjetima dogovore o alternativnim načinima osiguravanja zaštite osobnih podataka koji se prenose na temelju Protokola. Iako se zaštitne mjere iz članka 14. stavaka od 2. do 15. automatski primjenjuju na stranke koje primaju osobne podatke, na temelju članka 14. stavka 1. točke (b), stranke koje su uzajamno obvezane međunarodnim sporazumom o uspostavi sveobuhvatnog okvira za zaštitu osobnih podataka u skladu s primjenjivim zahtjevima zakonodavstva predmetnih stranaka također se mogu osloniti na taj okvir. To se primjerice odnosi na Konvenciju 108+ (za one stranke koje dopuštaju prijenos podataka drugim strankama u skladu s tom konvencijom) ili Krovni sporazum između EU-a i SAD-a (u okviru njegova područja primjene, tj. za prijenos osobnih podataka između nadležnih tijela i, u kombinaciji s posebnim dogovorom o prijenosu između SAD-a i EU-a, za izravnu suradnju između nadležnih tijela i pružatelja usluga). Osim toga, na temelju članka 14. stavka 1. točke (c), stranke mogu i uzajamno odrediti da se prijenos osobnih podataka izvršava na temelju drugih sporazuma ili dogovora između predmetnih stranaka. Kad je riječ o državama članicama EU-a, takav alternativni sporazum ili dogovor može se upotrijebiti samo za prijenose podataka na temelju Protokola ako su ti prijenosi u skladu sa zahtjevima prava Unije o zaštiti podataka, odnosno poglavlja V. Direktive (EU) 2016/680 (Direktiva o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona) i (za izravnu suradnju između tijela i pružatelja usluga na temelju članaka 6. i 7. Protokola) poglavlja V. Uredbe (EU) 2016/679 (Opća uredba o zaštiti podataka).
 2.2.4.Završne odredbe
 U poglavlju IV. Protokola predviđene su završne odredbe. Među ostalim, člankom 15. stavkom 1. točkom (a) osigurava se da stranke mogu urediti svoje odnose u pogledu pitanja navedenih u Protokolu drukčije, u skladu s člankom 39. stavkom 2. Konvencije. Člankom 15. stavkom 1. točkom (b) osigurava se da države članice EU-a koje su stranke Protokola mogu nastaviti primjenjivati pravo Unije u svojim međusobnim odnosima. Člankom 15. stavkom 2. utvrđuje se i da se članak 39. stavak 3. Konvencije primjenjuje na Protokol.
 U članku 16. stavku 3. navodi se da će Protokol stupiti na snagu nakon što pet stranaka Konvencije izrazi suglasnost da budu obvezane Protokolom.
 Člankom 19. stavkom 1. predviđa se da stranke mogu koristiti rezerve u vezi s člankom 7. stavkom 9. točkama (a) i (b), člankom 8. stavkom 13. i člankom 17. Člankom 19. stavkom 2. predviđa se da stranke mogu davati izjave u vezi s člankom 7. stavkom 2. točkom (b) i stavkom 8., člankom 8. stavkom 11., člankom 9. stavkom 1. točkom (b) i stavkom 5., člankom 10. stavkom 9., člankom 12. stavkom 3. i člankom 18. stavkom 2. Člankom 19. stavkom 3. utvrđuje se da stranka daje izjave, obavijesti ili priopćenja iz članka 7. stavka 5. točaka (a) i (e), članka 8. stavka 4. i stavka 10. točaka (a) i (b), članka 14. stavka 7. točke (c) i stavka 10. točke (b) te članka 17. stavka 2.
 Člankom 23. stavkom 1. pruža se osnova za savjetovanje među strankama, među ostalim u okviru Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu, u skladu s člankom 46. Konvencije. Osim toga, člankom 23. stavkom 2. pruža se osnova za procjenu primjene i provedbe odredaba Protokola. Člankom 23. stavkom 3. osigurava se da procjena primjene i provedbe članka 14. o zaštiti podataka počinje nakon što deset stranaka izrazi suglasnost da budu obvezane Protokolom.
 2.3.Pravo i politika Unije u tom području
 Područje uređeno Protokolom u velikoj je mjeri obuhvaćeno zajedničkim pravilima koja se temelje na članku 82. stavku 1. i članku 16. UFEU-a. Trenutačni pravni okvir Europske unije posebno uključuje instrumente o izvršavanju zakonodavstva i pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima, kao što su Direktiva 2014/41/EU o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima, Konvencija o uzajamnoj pomoći u kaznenim stvarima među državama članicama Europske unije i Okvirna odluka Vijeća 2002/465/PUP o zajedničkim istražnim timovima. Na vanjskom planu Europska unija sklopila je niz bilateralnih sporazuma između Unije i trećih zemalja, kao što su sporazumi o uzajamnoj pravnoj pomoći između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država, između Europske unije i Japana te između Europske unije i Norveške i Islanda. Postojeći okvir Europske unije obuhvaća i Uredbu Vijeća (EU) 2017/1939 o provedbi pojačane suradnje u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja („EPPO”). Države članice koje sudjeluju u pojačanoj suradnji trebale bi osigurati da EPPO pri izvršavanju svojih nadležnosti kako je predviđeno člancima 22., 23. i 25. Uredbe (EU) 2017/1939 može tražiti suradnju na temelju Protokola na isti način kao i nacionalni tužitelji tih država članica. Ti instrumenti i sporazumi posebno se odnose na članke 8., 9., 10., 11. i 12. Protokola.
 Nadalje, Unija je donijela nekoliko direktiva kojima se jačaju postupovna prava osumnjičenih i optuženih osoba.
 23
 Ti se instrumenti posebno odnose na članke 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12. i 13. Protokola. Poseban skup zaštitnih mjera odnosi se na zaštitu osobnih podataka, što je temeljno pravo sadržano u Ugovorima EU-a i Povelji Europske unije o temeljnim pravima. Osobni podaci mogu se obrađivati samo u skladu s Uredbom (EU) 2016/679 (Opća uredba o zaštiti podataka) i Direktivom (EU) 2016/680 (Direktiva o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona). Temeljno pravo svakoga na poštovanje privatnog i obiteljskog života, doma i komuniciranja uključuje poštovanje privatnosti komunikacije kao ključnog elementa. Elektronički komunikacijski podaci mogu se obrađivati samo u skladu s Direktivom 2002/58/EZ (Direktiva o e-privatnosti). Ti se instrumenti posebno odnose na članak 14. Protokola.
 Člankom 14. stavcima od 2. do 15. Protokola predviđaju se odgovarajuće mjere zaštite podataka u smislu pravila Unije o zaštiti podataka, posebno članka 46. Opće uredbe o zaštiti podataka i članka 37. Direktive o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona te relevantne sudske prakse Suda Europske unije. U skladu sa zahtjevima prava Unije
 24
 i kako bi se zajamčila učinkovitost zaštitnih mjera iz članka 14. Protokola, države članice trebale bi osigurati obavješćivanje pojedinaca čiji su podaci preneseni, podložno određenim ograničenjima, npr. kako bi se izbjeglo ugrožavanje istraga u tijeku. Člankom 14. stavkom 11. točkom (c) Protokola državama članicama pruža se osnova za ispunjavanje tog zahtjeva.
 Usklađenost članka 14. stavka 1. Protokola s pravilima Unije o zaštiti podataka podrazumijeva i da države članice razmotre sljedeće u pogledu mogućih alternativnih načina osiguravanja odgovarajuće zaštite osobnih podataka koji se prenose u skladu s Protokolom. U pogledu drugih međunarodnih sporazuma kojima se uspostavlja sveobuhvatan okvir za zaštitu osobnih podataka u skladu s primjenjivim zahtjevima zakonodavstva predmetnih stranaka, u skladu s člankom 14. stavkom 1. točkom (b) države članice trebale bi uzeti u obzir da je za izravnu suradnju Krovni sporazum između EU-a i SAD-a potrebno dopuniti dodatnim zaštitnim mjerama, koje treba odrediti u posebnom dogovoru o prijenosu između SAD-a i EU-a / njegovih država članica, kojima se uzimaju u obzir jedinstveni zahtjevi za prijenos elektroničkih dokaza izravno od strane pružatelja usluga, a ne među tijelima.
 25
 Isto tako, u skladu s člankom 14. stavkom 1. točkom (b) Protokola, države članice trebale bi smatrati da za države članice EU-a koje su stranke Konvencije 108+ ta konvencija sama po sebi ne pruža odgovarajuću osnovu za prekogranične prijenose podataka na temelju Protokola drugim strankama te konvencije. U tom pogledu trebale bi razmotriti zadnju rečenicu članka 14. stavka 1. Konvencije br. 108+
 26
 .
 Naposljetku, s obzirom na druge sporazume ili dogovore iz članka 14. stavka 1. točke (c), države članice trebale bi razmotriti činjenicu da se mogu osloniti na takve druge sporazume ili dogovore samo ako je Europska komisija donijela odluku o primjerenosti u skladu s člankom 45. Opće uredbe o zaštiti podataka (EU) 2016/679 ili člankom 36. Direktive o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona (EU) 2016/680 za predmetnu treću zemlju koja obuhvaća dotične prijenose podataka ili ako se samim tim drugim sporazumom ili dogovorom osiguravaju odgovarajuće mjere za zaštitu podataka u skladu s člankom 46. Opće uredbe o zaštiti podataka ili člankom 37. stavkom 1. Direktive o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona.
 Potrebno je uzeti u obzir ne samo pravo Unije u postojećem obliku u predmetnom području nego i njegov budući razvoj, u mjeri u kojoj je to predvidivo u vrijeme analize. Područje obuhvaćeno Protokolom od izravne je važnosti za predvidivi budući razvoj prava Unije. U tom pogledu treba napomenuti prijedloge Komisije iz travnja 2018. o prekograničnom pristupu elektroničkim dokazima.
 27
 Ti se instrumenti posebno odnose na članke 6. i 7. Protokola.
 Komisija je sudjelovanjem u pregovorima u ime Unije osigurala potpunu usklađenost Protokola s pravom Unije i obvezama država članica koje iz njega proizlaze. Konkretno, Komisija je osigurala da odredbe Protokola omogućuju državama članicama poštovanje temeljnih prava, sloboda i općih načela prava Unije kako su utvrđena u Ugovorima EU-a i Povelji o temeljnim pravima, uključujući proporcionalnost, postupovna prava, pretpostavku nedužnosti i pravo na obranu osoba koje podliježu kaznenom postupku, kao i privatnost i zaštitu osobnih podataka i elektroničkih komunikacijskih podataka kad se takvi podaci obrađuju, uključujući prijenos tijelima kaznenog progona u zemljama izvan Europske unije te sve obveze tijela kaznenog progona i pravosudnih tijela u tom pogledu. Komisija je uzela u obzir i mišljenje Europskog nadzornika za zaštitu podataka
 28
 i Europskog odbora za zaštitu podataka.
 29
 Nadalje, Komisija je osigurala da su odredbe Protokola i prijedlozi Komisije o e-dokazima kompatibilni, među ostalim s obzirom na to da se nacrt zakonodavstva mijenjao u raspravama sa suzakonodavcima, i da Protokol ne izaziva sukobe zakona. Konkretno, Komisija je osigurala da Protokol uključuje odgovarajuće mjere zaštite podataka i privatnosti, kojima se pružateljima usluga iz EU-a omogućuje da poštuju svoje obveze u skladu s propisima EU-a o zaštiti podataka i privatnosti, u mjeri u kojoj Protokol pruža pravnu osnovu za prijenose podataka kao odgovor na naloge ili zahtjeve koje je izdalo tijelo stranke Protokola koja nije država članica EU-a i kojima se od voditelja obrade ili izvršitelja obrade iz EU-a zahtijeva otkrivanje osobnih podataka ili elektroničkih komunikacijskih podataka.
 2.4.Rezerve, izjava, obavijest i priopćenja te druga razmatranja
 Protokolom se strankama pruža osnova za korištenje određenih rezervi te za davanje izjava, obavijesti ili priopćenja u vezi s određenim člancima. Države članice trebale bi zauzeti jedinstven pristup određenim rezervama i izjavama, obavijestima i priopćenjima kako je utvrđeno u Prilogu ovoj Odluci. Kako bi se osiguralo da provedba Protokola bude usklađena s pravom Unije, države članice EU-a trebale bi u pogledu tih rezervi i izjava zauzeti stajalište navedeno u nastavku. Ako je Protokolom predviđena osnova za druge rezerve, izjave, obavijesti ili priopćenja, ovim se Prijedlogom države članice ovlašćuju da razmotre i izraze svoje rezerve, izjave, obavijesti ili priopćenja.
 Kako bi se osigurala usklađenost odredaba Protokola s relevantnim pravom i politikama Unije, države članice ne bi trebale koristiti rezerve u skladu s člankom 7. stavkom 9. točkama (a)
 30
 i (b)
 31
 . Osim toga, države članice trebale bi dati izjavu u skladu s člankom 7. stavkom 2. točkom (b)
 32
 i obavijest u skladu s člankom 7. stavkom 5. točkom (a)
 33
 . Nekorištenje tih rezervi i podnošenje izjave i obavijesti važni su kako bi se osigurala usklađenost Protokola s Komisijinim zakonodavnim prijedlozima o e-dokazima, uključujući rasprave o nacrtima zakonodavstva.
 Osim toga, kako bi države članice EU-a tijekom suradnje sa strankama koje nisu države članice EU-a ujednačeno primjenjivale Protokol, države članice potiče se da ne koriste rezervu u skladu s člankom 8. stavkom 13.
 34
 , među ostalim i zato što bi takva rezerva imala recipročni učinak
 35
 . Države članice trebale bi dati izjavu u skladu s člankom 8. stavkom 4. kako bi osigurale da se nalog može provesti u slučaju da su potrebne dodatne popratne informacije, npr. o okolnostima predmetnog slučaja kako bi se procijenile proporcionalnost i nužnost.
 36
 Države članice potiče se i da se suzdrže od davanja izjave u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (b)
 37
 kako bi se osigurala učinkovita primjena Protokola.
 Države članice trebale bi slati obavijesti iz članka 7. stavka 5. točke (e)
 38
 , članka 8. stavka 10. točaka (a) i (b)
 39
 , članka 14. stavka 7. točke (c) i stavka 10. točke (b) kako bi se osigurala sveukupna učinkovita primjena Protokola.
 40
 Konačno, države članice trebale bi poduzeti i potrebne mjere u skladu s člankom 14. stavkom 11. točkom (c) kako bi osigurale da je stranka koja prima podatke obaviještena u trenutku prijenosa obveze na temelju prava Unije da dostavi obavijest osobi na koju se podaci odnose
 41
 te odgovarajuće podatke za kontakt kako bi se stranci koja prima podatke omogućilo da obavijesti nadležno tijelo u državi članici EU-a nakon što se prestanu primjenjivati ograničenja povjerljivosti i obavješćivanje postane moguće.
 2.5.Razlozi prijedloga
 Protokol će stupiti na snagu nakon što pet stranaka izrazi svoju suglasnost da budu obvezane Protokolom u skladu s odredbama članka 16. stavaka 1. i 2. Svečanost potpisivanja Protokola predviđena je za ožujak 2022.
 Države članice EU-a trebale bi poduzeti potrebne korake kako bi osigurale brzo stupanje na snagu i ratifikaciju Protokola, što je važno s obzirom na niz čimbenika.
 Prvo, Protokolom će se osigurati bolja opremljenost tijela kaznenog progona i pravosudnih tijela za pribavljanje elektroničkih dokaza potrebnih za kaznene istrage. S obzirom na sve veću važnost elektroničkih dokaza za kaznene istrage nužno je da tijela kaznenog progona i pravosudna tijela imaju odgovarajuće instrumente za učinkovito dobivanje pristupa elektroničkim dokazima kako bi se uspješno borila protiv kriminala na internetu.
 Drugo, Protokolom će se osigurati da se takve mjere za dobivanje pristupa elektroničkim dokazima upotrebljavaju na način kojim se državama članicama omogućuje da poštuju temeljna prava, uključujući kaznena postupovna prava, pravo na privatnost i pravo na zaštitu osobnih podataka. Budući da nema jasnih pravila na međunarodnoj razini, postojeće prakse mogu biti problematične u pogledu pravne sigurnosti, transparentnosti, odgovornosti i poštovanja temeljnih prava i postupovnih jamstava osumnjičenika u kaznenim istragama.
 Treće, Protokolom će se riješiti i spriječiti sukobi zakona, koji utječu i na nadležna tijela i na pružatelje usluga u privatnom sektoru i na druge subjekte, tako što će se na međunarodnoj razini osigurati kompatibilna pravila za prekogranični pristup elektroničkim dokazima.
 Četvrto, Protokolom će se potkrijepiti kontinuirana važnost Konvencije kao glavnog multilateralnog okvira za borbu protiv kiberkriminaliteta. To će biti presudno u postupku nakon Rezolucije Opće skupštine Ujedinjenih naroda (UNGA) 74/247 iz prosinca 2019. o borbi protiv uporabe informacijskih i komunikacijskih tehnologija u kriminalne svrhe kojom je osnovan otvoreni ad hoc međuvladin odbor stručnjaka radi izrade sveobuhvatne međunarodne konvencije o borbi protiv uporabe informacijskih i komunikacijskih tehnologija u kriminalne svrhe.
 3.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST
 ·Pravna osnova
 Nadležnost Unije da donosi zakonodavstvo o pitanjima olakšavanja suradnje među sudskim ili drugim odgovarajućim tijelima u vezi s kaznenim postupcima i izvršenjem odluka temelji se na članku 82. stavku 1. UFEU-a. Nadležnost Unije za pitanja zaštite osobnih podataka temelji se na članku 16. UFEU-a.
 U skladu s člankom 3. stavkom 2. UFEU-a Unija ima isključivu nadležnost za sklapanje međunarodnog sporazuma u mjeri u kojoj bi njegovo sklapanje moglo utjecati na zajednička pravila EU-a ili izmijeniti njihov opseg. Odredbe Protokola dio su područja koje je u velikoj mjeri obuhvaćeno zajedničkim pravilima kako je prethodno navedeno u odjeljku 2.3.
 Protokol je stoga u isključivoj vanjskoj nadležnosti Unije. Države članice mogu ratificirati Protokol u interesu Unije na temelju članka 16., članka 82. stavka 1. i članka 218. stavka 6. UFEU-a.
 ·Supsidijarnost (za neisključivu nadležnost)
 Nije primjenjivo.
 ·Proporcionalnost
 Ciljevi Unije u pogledu ovog Prijedloga, kako su navedeni u odjeljku 2.5., mogu se postići samo sklapanjem obvezujućeg međunarodnog sporazuma kojim se predviđaju potrebne mjere suradnje uz istodobno osiguravanje odgovarajuće zaštite temeljnih prava. Protokolom se postiže taj cilj. Odredbe Protokola ograničene su na ono što je potrebno za ostvarivanje njegovih glavnih ciljeva. Jednostrano djelovanje nije rješenje jer se na taj način ne bi osigurala dostatna osnova za suradnju sa zemljama izvan EU-a i ne bi se mogla osigurati potrebna zaštita temeljnih prava. Osim toga, pristupanje multilateralnom dogovoru kao što je Protokol o kojem je pregovarala Unija učinkovitije je od otvaranja pregovora na bilateralnoj razini s pojedinačnim zemljama koje nisu članice EU-a. Pod pretpostavkom da će svih 66 stranaka, kao i buduće nove stranke Konvencije ratificirati Protokol, Protokolom će se osigurati zajednički pravni okvir za suradnju država članica EU-a s njihovim najvažnijim međunarodnim partnerima u borbi protiv kriminala.
 ·Odabir instrumenta
 Nije primjenjivo.
 4.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENA UČINKA
 ·Ex post evaluacije/provjere primjerenosti postojećeg zakonodavstva
 Nije primjenjivo.
 ·Savjetovanja s dionicima
 Vijeće Europe organiziralo je šest krugova javnih savjetovanja u vezi s pregovorima o Protokolu, u srpnju i studenome 2018., veljači i studenome 2019. te u prosincu 2020. i svibnju 2021.
 42
 Stranke su uzele u obzir informacije dobivene u okviru tih savjetovanja.
 Komisija je, u svojstvu pregovarača u ime Unije, razmijenila mišljenja i s tijelima za zaštitu podataka te je tijekom 2019. i 2021. organizirala ciljane savjetodavne sastanke s organizacijama civilnog društva, pružateljima usluga i trgovinskim udruženjima. Komisija je uzela u obzir informacije dobivene na temelju tih razmjena.
 ·Prikupljanje i primjena stručnog znanja
 Tijekom pregovora Komisija se dosljedno savjetovala s posebnim odborom Vijeća za pregovore u skladu s Odlukom Vijeća Europske unije od 6. lipnja 2019. o ovlašćivanju Komisije za sudjelovanje u pregovorima u ime Unije, čime se stručnjacima iz država članica pružila prilika da doprinesu postupku oblikovanja stajališta Unije. Nekoliko stručnjaka iz država članica nastavilo je sudjelovati i u pregovorima, zajedno s Komisijom koja je predstavljala Uniju. Održana su i savjetovanja s dionicima (vidjeti prethodno navedeno).
 ·Procjena učinka
 Procjena učinka provedena je 2017. i 2018. te je priložena Komisijinim prijedlozima o e-dokazima.
 43
 U tom kontekstu pregovori o Drugom dodatnom protokolu uz Budimpeštansku konvenciju o kibernetičkom kriminalu bili su dio najpoželjnije opcije. Osim toga, relevantni učinci predstavljeni su u ovom obrazloženju.
 ·Primjerenost i pojednostavnjenje propisa
 Protokol može utjecati na određene kategorije pružatelja usluga, uključujući mala i srednja poduzeća (MSP), jer se na njih mogu primjenjivati zahtjevi i nalozi za elektroničke dokaze u skladu s Protokolom. Međutim, na te će se pružatelje usluga često već primjenjivati takvi zahtjevi putem drugih postojećih kanala, ponekad preko različitih tijela, među ostalim na temelju Konvencije
 44
 , drugih ugovora o uzajamnoj pravnoj pomoći ili drugih okvira, uključujući politike upravljanja internetom s više dionika.
 45
 Isto tako, pružatelji usluga, uključujući mala i srednja poduzeća, imat će koristi od jasnog pravnog okvira na međunarodnoj razini i zajedničkog pristupa svih stranaka Protokola.
 ·Temeljna prava
 Instrumenti suradnje u okviru Protokola vjerojatno će utjecati na temeljna prava ako se podaci o osobi mogu dobiti u okviru kaznenog postupka, među ostalim npr. na pravo na pošteno suđenje, pravo na privatnost i pravo na zaštitu osobnih podataka. Protokol slijedi pristup temeljen na pravima i predviđa uvjete i zaštitne mjere u skladu s međunarodnim instrumentima za ljudska prava, uključujući Konvenciju Vijeća Europe za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda iz 1950. Konkretno, Protokolom su predviđene posebne mjere zaštite podataka. Protokolom se prema potrebi strankama pruža i osnova za korištenje određenih rezervi, davanje izjava ili obavijesti te se navode razlozi za odbijanje suradnje kao odgovor na zahtjev u posebnim situacijama. Time se osigurava usklađenost Protokola s Poveljom EU-a o temeljnim pravima.
 5.UTJECAJ NA PRORAČUN
 Prijedlog nema utjecaj na proračun EU-a. Države članice mogu imati jednokratne troškove provedbe Protokola, a zbog očekivanog porasta broja slučajeva mogli bi nastati veći troškovi za tijela država članica.
 6.DRUGI ELEMENTI
 ·Planovi provedbe i mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja
 Ne postoji plan provedbe jer će nakon njegova potpisivanja i ratifikacije države članice morati provesti Protokol.
 U pogledu praćenja Komisija će sudjelovati na sastancima Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu na kojima je Europska unija priznata kao promatračka organizacija.
 2021/0383 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Drugi dodatni protokol uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 16., članak 82. stavak 1 i članak 218. stavak 6.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
 budući da:
 (1)Vijeće je 9. lipnja 2019. ovlastilo Komisiju da u ime Unije sudjeluje u pregovorima o Drugom dodatnom protokolu uz Budimpeštansku konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu.
 (2)Tekst Drugog dodatnog protokola uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza („Protokol”) donio je Odbor ministara Vijeća Europe 17. studenoga 2021. te se predviđa da će biti otvoren za potpisivanje u ožujku 2022.
 (3)Odredbe Protokola dio su područja koje je u velikoj mjeri obuhvaćeno zajedničkim pravilima u smislu članka 3. stavka 2. UFEU-a, uključujući instrumente za olakšavanje pravosudne suradnje u kaznenim stvarima, osiguravanje minimalnih standarda za postupovna prava te mjere za zaštitu podataka i privatnosti.
 (4)Komisija je podnijela i zakonodavne prijedloge uredbe o europskom nalogu za dostavljanje i europskom nalogu za čuvanje elektroničkih dokaza u kaznenim stvarima (COM(2018) 225 final) i direktive o utvrđivanju usklađenih pravila za imenovanje pravnih zastupnika za potrebe prikupljanja dokaza u kaznenim postupcima kojima se uvode obvezujući prekogranični europski nalozi za dostavljanje i čuvanje dokaza koji se izravno upućuju predstavniku pružatelja usluga u drugoj državi članici (COM(2018) 226 final).
 (5)Sudjelovanjem u pregovorima u ime Unije Komisija je osigurala usklađenost Drugog dodatnog protokola s relevantnim zajedničkim pravilima Europske unije.
 (6)Kako bi se osigurala usklađenost Protokola s pravom i politikama Unije, kao i ujednačena primjena Protokola među državama članicama EU-a u odnosima sa strankama koje nisu članice EU-a te učinkovita primjena Protokola, važan je niz rezervi, izjava, obavijesti i priopćenja.
 (7)S obzirom na to da su Protokolom predviđeni brzi postupci za poboljšanje prekograničnog pristupa elektroničkim dokazima i visoka razina zaštitnih mjera, stupanje na snagu doprinijet će borbi protiv kiberkriminaliteta i drugih oblika kriminala na globalnoj razini olakšavanjem suradnje između stranaka Protokola iz država članica EU-a i stranaka iz zemalja koje nisu države članice EU-a, te će osigurati visoku razinu zaštite pojedinaca i uklanjanje sukoba zakona.
 (8)S obzirom na to da su Protokolom predviđene odgovarajuće zaštitne mjere u skladu sa zahtjevima za međunarodne prijenose osobnih podataka na temelju Uredbe (EU) 2016/679 i Direktive (EU) 2016/680, njegovim stupanjem na snagu doprinijet će se promicanju standarda Unije za zaštitu podataka na globalnoj razini, olakšat će se protok podataka između stranaka Protokola iz država članica EU-a i stranaka iz zemalja koje nisu države članice EU-a te će se osigurati da države članice EU-a poštuju svoje obveze koje proizlaze iz pravila Unije o zaštiti podataka.
 (9)Brzim stupanjem na snagu potvrdit će se i važnost Budimpeštanske konvencije Vijeća Europe kao glavnog multilateralnog okvira za borbu protiv kiberkriminaliteta.
 (10)Europska unija ne može postati stranka Protokola jer su i Protokol i Konvencija Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu otvoreni samo za države.
 (11)Države članice trebale bi stoga biti ovlaštene ratificirati Protokol, djelujući zajednički u interesu Europske unije.
 (12)Provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka u skladu s člankom 42. stavkom 1. Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća te je on dao mišljenje ...
 (13)[U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. navedenog protokola, Irska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.]
 [ILI]
 [U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. navedenog protokola, Irska je [pismom od ... ] obavijestila da želi sudjelovati u donošenju i primjeni ove Odluke.]
 (14)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Države članice ovlašćuju se u interesu Europske unije za ratifikaciju Drugog dodatnog protokola uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza („Protokol”).
 Članak 2.
 Pri ratifikaciji Protokola države članice izražavaju rezerve i daju izjave, obavijesti ili priopćenja navedena u Prilogu.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Članak 4.
 Ova Odluka objavljuje se u Službenom listu Europske unije.
 Članak 5.
 Ova je Odluka upućena državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 Tekst Protokola priložen je ovom Prijedlogu.
 (2)
 Procjena prijetnje teškog i organiziranog kriminala u Europskoj uniji za 2021. (EU SOCTA 2021.).
 (3)
 SWD(2018) 118 final.
 (4)
 COM(2018) 225 i 226 final.
 (5)
 Sve države članice EU-a osim Irske, koja je potpisala, ali nije ratificirala Konvenciju, no ipak se obvezala na pristupanje.
 (6)
 Poslovnik Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu (T-CY (2013)25 rev), dostupan na www.coe.int/cybercrime.
 (7)
 Rezolucija Opće skupštine Ujedinjenih naroda (UNGA) 74/247 o borbi protiv uporabe informacijskih i komunikacijskih tehnologija u kriminalne svrhe, prosinac 2019.
 (8)
 JOIN(2020) 81 final.
 (9)
 Vidjeti na primjer Prošireno globalno djelovanje protiv kiberkriminaliteta (GLACY)+, na https://www.coe.int/en/web/cybercrime/glacyplus.
 (10)
 Završno izvješće radne skupine za pristup dokazima koji se nalaze u oblaku Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu pod nazivom „Pristup kaznenog pravosuđa elektroničkim dokazima u oblaku: preporuke za razmatranje T-CY-a” od 16. rujna 2016.
 (11)
 https://rm.coe.int/t-cy-terms-of-reference-protocol/1680a03690
 (12)
 https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2018/10/18/20181018-european-council-conslusions/
 (13)
 COM(2019) 71 final.
 (14)
 Mišljenje EDPS-a o sudjelovanju u pregovorima s obzirom na Drugi dodatni protokol uz Budimpeštansku konvenciju o kibernetičkom kriminalu od 2. travnja 2019., Mišljenje 3/2019.
 (15)
 Odluka Vijeća s oznakom 9116/19.
 (16)
 COM(2020) 605 final.
 (17)
 JOIN(2020) 81 final.
 (18)
 COM(2021) 170 final.
 (19)
 Rezolucija Europskog parlamenta od 10. lipnja 2021. o strategiji EU-a za kibersigurnost za digitalno desetljeće.
 (20)
 Referentna oznaka L 304/47.
 (21)
 https://rm.coe.int/0900001680a2aa42
 (22)
 Vidjeti stavak 2. izvješća s objašnjenjima uz Protokol.
 (23)
 Direktiva 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima, SL L 280, 26.10.2010., str. 1.; Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku, SL L 142, 1.6.2012., str. 1.; Direktiva 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju s trećim osobama i konzularnim tijelima, SL L 294, 6.11.2013., str. 1.; Direktiva (EU) 2016/1919 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2016. o pravnoj pomoći za osumnjičenike i okrivljenike u kaznenom postupku i za tražene osobe u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga, SL L 297, 4.11.2016., str. 1. Direktiva (EU) 2016/800 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o postupovnim jamstvima za djecu koja su osumnjičenici ili optuženici u kaznenim postupcima, SL L 132, 21.5.2016., str. 1. Direktiva (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku SL L 65, 11.3.2016., str. 1.; Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informacije u kaznenim postupcima.
 (24)
 Vidjeti Mišljenje 1/15 Suda Europske unije (veliko vijeće), ECLI:EU:C:2017:592, točka 220. Vidjeti i doprinos Europskog odbora za zaštitu podataka savjetovanju o nacrtu drugog dodatnog protokola uz Konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu (Budimpeštanska konvencija), 13. studenoga 2019., str. 6. („Važno je da nadležna nacionalna tijela kojima je odobren pristup podacima o tome obavijeste dotične osobe, u okviru primjenjivih nacionalnih postupaka, čim takva obavijest ne može ugroziti istragu koju vode ta tijela. ... Ta obavijest je potrebna kako bi se dotičnim osobama omogućilo, među ostalim, ostvarivanje prava na pravni lijek i pravo na zaštitu njihovih podataka u vezi s obradom njihovih podataka”).
 (25)
 Zbog toga Odluka Vijeća od 21. svibnja 2019. o odobravanju otvaranja pregovora u cilju sklapanja sporazuma između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država o prekograničnom pristupu elektroničkim dokazima za potrebe pravosudne suradnje u kaznenim stvarima (9114/19) u svojim pregovaračkim smjernicama sadržava niz dodatnih mjera za zaštitu podataka. Konkretno, u pregovaračkim smjernicama navodi se da „sporazumom bi trebalo dopuniti Krovni sporazum dodatnim zaštitnim mjerama kojima se u obzir uzimaju razina osjetljivosti dotičnih kategorija podataka i jedinstveni zahtjevi za prijenos elektroničkih dokaza koji izravno provode pružatelji usluga te se on ne provodi između tijela i prijenose od nadležnih tijela izravno do pružatelja usluga.”
 (26)
 Vidjeti i Izvješće s objašnjenjima uz Protokol o izmjeni Konvencije o zaštiti pojedinaca s obzirom na automatsku obradu osobnih podataka, 10. listopada 2018., točke 106.–107.
 (27)
 COM(2018) 225 i 226 final.
 (28)
 Mišljenje EDPS-a o sudjelovanju u pregovorima s obzirom na Drugi dodatni protokol uz Budimpeštansku konvenciju o kibernetičkom kriminalu od 2. travnja 2019., Mišljenje 3/2019.
 (29)
 Uključujući „Doprinos EDPB-a savjetovanju o nacrtu drugog dodatnog protokola uz Konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu („Budimpeštanska konvencija”) od 13. studenoga 2019.; „Izjava 02/201 o novom nacrtu odredaba drugog dodatnog protokola uz Konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu (Budimpeštanska konvencija) kako je donesena 2. veljače 2021.”; „Doprinos EDPB-a šestom krugu savjetovanja o nacrtu Drugog dodatnog protokola uz Budimpeštansku konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu od 4. svibnja 2021.”.
 (30)
 Omogućivanje strankama da zadrže pravo da ne primjenjuju članak 7. (otkrivanje podataka o pretplatnicima).
 (31)
 Omogućivanje strankama da zadrže pravo da ne primjenjuju članak 7. (otkrivanje podataka o pretplatnicima) na određene vrste pristupnih brojeva ako to ne bi bilo u skladu s temeljnim načelima njihova nacionalnog pravnog sustava.
 (32)
 Omogućivanje strankama da izjave da se nalog u skladu s člankom 7. stavkom 1. (otkrivanje podataka o pretplatnicima) mora izdati od strane ili pod nadzorom tužitelja ili drugog pravosudnog tijela ili se mora izdati na neki drugi način pod neovisnim nadzorom.
 (33)
 Omogućivanje strankama da obavijeste glavnog tajnika Vijeća Europe da, kad se u skladu s člankom 7. stavkom 1. (otkrivanje podataka o pretplatnicima) izdaje nalog pružatelju usluga na njihovu državnom području, stranka zahtijeva, u svakom slučaju ili u utvrđenim okolnostima, istodobnu obavijest o nalogu, dopunske informacije i sažetak činjenica povezanih s istragom ili postupkom.
 (34)
 Omogućivanje strankama da zadrže pravo da ne primjenjuju članak 8. (izvršavanje naloga druge stranke) na podatke o prometu.
 (35)
 Vidjeti stavak 147. izvješća s objašnjenjima uz Protokol kojim se utvrđuje da „[a] stranka koja primjenjuje rezervu na ovaj članak ne smije drugim strankama dostavljati naloge za podatke o prometu na temelju [članka 8.] stavka 1.”.
 (36)
 Omogućivanje strankama da izjave da su potrebne dodatne popratne informacije za izvršenje naloga u skladu s člankom 8. stavkom 1. (izvršavanje naloga druge stranke).
 (37)
 Omogućivanje strankama da izjave da neće izvršavati zahtjeve iz članka 9. stavka 1. točke (a) (brzo otkrivanje računalnih podataka u hitnim slučajevima) u kojima se traži samo otkrivanje podataka o pretplatnicima.
 (38)
 Omogućivanje strankama da priopće podatke za kontakt tijela koje su imenovale za primanje obavijesti iz članka 7. stavka 5. točke (a) i obavljanje radnji opisanih u članku 7. stavku 5. točkama (b), (c) i (d) (otkrivanje podataka o pretplatnicima).
 (39)
 Omogućivanje strankama da priopće podatke za kontakt tijela koja su imenovale za slanje i primanje naloga u skladu s člankom 8. (izvršavanje naloga druge stranke). U skladu sa zahtjevima iz Uredbe (EU) 2017/1939 države članice koje sudjeluju u pojačanoj suradnji u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja (EPPO) uključuju EPPO u komunikaciju.
 (40)
 Omogućivanje strankama da navedu tijela koja bi trebalo obavijestiti u slučaju sigurnosnog incidenta odnosno s kojima bi trebalo stupiti u kontakt kako bi se zatražilo prethodno odobrenje u slučaju daljnjih prijenosa drugoj državi ili međunarodnoj organizaciji.
 (41)
 Vidjeti bilješku 24.
 (42)
 https://www.coe.int/en/web/cybercrime/protocol-consultations
 (43)
 SWD(2018) 118 final.
 (44)
 Vidjeti, na primjer, Smjernice Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu br. 10 od 1. ožujka 2017. o nalozima za dostavljanje informacija o pretplatnicima (članak 18. Budimpeštanske konvencije).
 (45)
 Vidjeti, na primjer, Rezoluciju Odbora za internetsku organizaciju za dodijeljene nazive i brojeve (ICANN) od 15. svibnja 2019. o Preporukama o privremenoj specifikaciji za registracijske podatke za generičke vršne domene, dostupno na www.icann.org.
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 25.11.2021.
 COM(2021) 719 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Drugi dodatni protokol uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza
 PRILOG
 Pri ratifikaciji Protokola države članice u interesu Unije izražavaju sljedeće rezerve i daju izjave, obavijesti ili priopćenja te uzimaju u obzir druga razmatranja.
 1.Rezerve
 Drugim dodatnim protokolom o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza uz Budimpeštansku konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu („Protokol”) omogućuje se stranci da u skladu s člankom 19. stavkom 1. izjavi da koristi rezervu u vezi s više članaka Protokola.
 Države članice suzdržavaju se od zadržavanja prava da ne primjenjuju članak 7. (otkrivanje podataka o pretplatnicima) u skladu s člankom 7. stavkom 9. točkom (a).
 Države članice suzdržavaju se od zadržavanja prava da ne primjenjuju članak 7. (otkrivanje podataka o pretplatnicima) u odnosu na određene vrste pristupnih brojeva u skladu s člankom 7. stavkom 9. točkom (b).
 Države članice potiče se da se suzdrže od zadržavanja prava da ne primjenjuju članak 8. (izvršavanje naloga druge stranke) u vezi s podacima o prometu u skladu s člankom 8. stavkom 13.
 Ako članak 19. stavak 1. pruža osnovu za druge rezerve, države članice ovlaštene su razmotriti i izraziti vlastite rezerve.
 2.Izjave
 Protokolom se stranci omogućuje i da u skladu s člankom 19. stavkom 2. daje izjavu u vezi s više članaka Protokola.
 Države članice daju izjavu u skladu s člankom 7. stavkom 2. točkom (b) u kojoj se navodi da se nalozi izdani pružateljima usluga na njihovu državnom području moraju izdati od strane ili pod nadzorom tužitelja ili drugog pravosudnog tijela ili se moraju izdati na neki drugi način pod neovisnim nadzorom. Države članice u skladu s tim daju sljedeću izjavu pri polaganju isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju:
 Nalog u skladu s člankom 7. stavkom 1. mora se izdati od strane ili pod nadzorom tužitelja ili drugog pravosudnog tijela ili se mora izdati na neki drugi način pod neovisnim nadzorom.
 Države članice potiče se da se suzdrže od izjavljivanja iz članka 9. stavka 1. točke (b) da neće izvršiti zahtjeve iz članka 9. stavka 1. točke (a) (ubrzano otkrivanje računalnih podataka u hitnim slučajevima) u kojima se traži samo otkrivanje podataka o pretplatnicima.
 Ako članak 19. stavak 2. pruža osnovu za druge izjave, države članice ovlaštene su razmotriti i dati vlastite izjave.
 3.Izjave, obavijesti ili priopćenja
 Protokolom se od stranke zahtijeva i da u skladu s člankom 19. stavkom 3. daje izjave, obavijesti ili priopćenja u vezi s više članaka Protokola.
 Države članice obavješćuju da kad se u skladu s člankom 7. stavkom 1. izdaje nalog pružatelju usluga na njihovu državnom području zahtijevaju istodobnu obavijest o nalogu, dodatne informacije i sažetak činjenica povezanih s istragom ili postupkom, u skladu s člankom 7. stavkom 5. točkom (a). Države članice stoga u trenutku potpisivanja ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju daju glavnom tajniku Vijeća Europe sljedeću obavijest:
 Kad se pružatelju usluga na državnom području [države članice] izdaje nalog u skladu s člankom 7. stavkom 1., u svakom slučaju zahtijevamo istodobnu obavijest o nalogu, dopunske informacije i sažetak činjenica povezanih s istragom ili postupkom.
 U skladu s člankom 7. stavkom 5. točkom (e) države članice imenuju jedno tijelo za primanje obavijesti iz članka 7. stavka 5. točke (a) i obavljanje radnji opisanih u stavku 5. točkama (b), (c) i (d) te priopćuju podatke za kontakt tog tijela.
 Države članice izjavljuju, u skladu s člankom 8. stavkom 4., da su za izvršenje naloga iz članka 8. stavka 1. potrebne dodatne popratne informacije. U skladu s tim, države članice u trenutku potpisivanja ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju daju sljedeću izjavu:
 Za izvršenje naloga u skladu s člankom 8. stavkom 1. potrebne su dodatne popratne informacije. O okolnostima naloga i povezanoj istrazi ili postupku ovisi koje će dodatne popratne informacije biti potrebne.
 Države članice priopćuju i ažuriraju podatke za kontakt tijela iz članka 8. stavka 10. točke (a) imenovanih za slanje naloga u skladu s člankom 8. i tijela iz članka 8. stavka 10. točke (b) imenovanih za primanje naloga u skladu s člankom 8. Države članice koje sudjeluju u pojačanoj suradnji uspostavljenoj Uredbom (EU) 2017/1939 o provedbi pojačane suradnje u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja („EPPO”) uključuju EPPO, pri izvršavanju njegovih nadležnosti kako je predviđeno člancima 22., 23. i 25. Uredbe (EU) 2017/1939, u tijela priopćena u skladu člankom 8. stavkom 10. točkama (a) i (b).
 Države članice priopćuju koja tijela iz članka 14. stavka 7. točke (c) treba obavijestiti u slučaju sigurnosnog incidenta.
 Države članice priopćuju koja tijela mogu dati odobrenje za potrebe članka 14. stavka 10. točke (b) u vezi s daljnjim prijenosom podataka primljenih na temelju Protokola drugoj zemlji ili međunarodnoj organizaciji.
 Ako članak 19. stavak 3. pruža osnovu za druge izjave, obavijesti ili priopćenja države članice ovlaštene su razmotriti i dati vlastite izjave, obavijesti ili priopćenja.
 4.Ostala razmatranja
 Države članice koje sudjeluju u pojačanoj suradnji uspostavljenoj Uredbom (EU) 2017/1939 o provedbi pojačane suradnje u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja („EPPO”) osiguravaju da EPPO pri izvršavanju svojih nadležnosti, kako je predviđeno člancima 22., 23. i 25. Uredbe (EU) 2017/1939, može tražiti suradnju na temelju Protokola na isti način kao i nacionalni tužitelji iz tih država članica.
 Države članice osiguravaju da se pri prijenosu podataka za potrebe Protokola stranku koja prima podatke obavijesti o tome da se njihovim nacionalnim pravnim okvirom zahtijeva osobna obavijest pojedincu čiji su podaci dostavljeni, u skladu s člankom 14. stavkom 11. točkom (c) Protokola.
 U pogledu međunarodnih prijenosa na temelju Krovnog sporazuma između EU-a i SAD-a države članice obavješćuju nadležna tijela Sjedinjenih Američkih Država da se za potrebe članka 14. stavka 1. točke (b) Protokola Sporazum primjenjuje na recipročne prijenose osobnih podataka među nadležnim tijelima na temelju Protokola. Međutim, države članice uzimaju u obzir da bi Sporazum trebalo dopuniti dodatnim zaštitnim mjerama kojima se uzimaju u obzir jedinstveni zahtjevi u pogledu prijenosa elektroničkih dokaza izravno od strane pružatelja usluga, a ne među tijelima kako je predviđeno Protokolom. U skladu s tim, države članice u trenutku potpisivanja ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju priopćuju nadležnim tijelima Sjedinjenih Američkih Država sljedeće:
 Za potrebe članka 14. stavka 1. točke (b) Drugog dodatnog protokola uz Konvenciju Vijeća Europe o kibernetičkom kriminalu smatramo da se Krovni sporazum između EU-a i SAD-a primjenjuje na recipročne prijenose osobnih podataka među nadležnim tijelima na temelju Protokola. Za prijenose između pružatelja usluga na našem državnom području i tijela u Sjedinjenim Američkim Državama na temelju Protokola, Sporazum se primjenjuje samo u kombinaciji s dodatnim, posebnim dogovorom o prijenosu kojim se uzimaju u obzir jedinstveni zahtjevi za prijenos elektroničkih dokaza izravno od strane pružatelja usluga, a ne među tijelima.
 Države članice osiguravaju da se za potrebe članka 14. stavka 1. točke (c) Protokola oslanjaju na druge sporazume ili dogovore samo ako je Europska komisija donijela odluku o primjerenosti u skladu s člankom 45. Opće uredbe o zaštiti podataka (EU) 2016/679 ili člankom 36. Direktive (EU) 2016/680 o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona za predmetnu treću zemlju koja obuhvaća predmetne prijenose podataka ili ako se tim drugim sporazumom ili dogovorom osiguravaju odgovarajuće mjere za zaštitu podataka u skladu s člankom 46. Opće uredbe o zaštiti podataka ili člankom 37. stavkom 1. Direktive o zaštiti podataka za potrebe kaznenog progona.
 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 25.11.2021.
 COM(2021) 719 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o ovlašćivanju država članica da u interesu Europske unije ratificiraju Drugi dodatni protokol uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza
 PRILOG
 Drugi dodatni protokol uz Konvenciju o kibernetičkom kriminalu o pojačanoj suradnji i otkrivanju elektroničkih dokaza
 Preambula
 Države članice Vijeća Europe i ostale države stranke Konvencije o kibernetičkom kriminalu (ETS br. 185, dalje u tekstu „Konvencija”), otvorene za potpisivanje u Budimpešti 23. studenoga 2001., njezine potpisnice,
 imajući na umu doseg i učinak Konvencije u svim regijama svijeta,
 podsjećajući da je Konvencija već dopunjena Dodatnim protokolom o kriminalizaciji rasističkih i ksenofobnih djela počinjenih putem računalnih sustava (ETS br. 189), otvorenim za potpisivanje u Strasbourgu 28. siječnja 2003. (dalje u tekstu „Prvi protokol”), za stranke tog Protokola,
 uzimajući u obzir postojeće ugovore Vijeća Europe o suradnji u kaznenim stvarima, kao i druge sporazume i dogovore o suradnji u kaznenim stvarima između stranaka Konvencije,
 uzimajući u obzir i Konvenciju Vijeća Europe za zaštitu osoba glede automatizirane obrade osobnih podataka (ETS br. 108) kako je izmijenjena Protokolom o izmjeni (CETS br. 223), otvorenim za potpisivanje u Strasbourgu 10. listopada 2018., kojoj svaka država može biti pozvana da pristupi,
 prepoznajući sve veću uporabu informacijske i komunikacijske tehnologije, uključujući internetske usluge, i rastući kiberkriminalitet koji predstavlja prijetnju demokraciji i vladavini prava te koji mnoge države ujedno smatraju prijetnjom ljudskim pravima,
 prepoznajući i sve veći broj žrtava kiberkriminaliteta i važnost ostvarivanja pravde za te žrtve,
 podsjećajući na to da su vlade odgovorne za zaštitu društva i pojedinaca od kriminala ne samo izvan interneta nego i na internetu, među ostalim učinkovitim kaznenim istragama i kaznenim progonima,
 svjesne da se dokazi o bilo kojem kaznenom djelu sve više pohranjuju u elektroničkom obliku na računalnim sustavima u stranim, višestrukim ili nepoznatim jurisdikcijama te uvjerene da su potrebne dodatne mjere za zakonito pribavljanje takvih dokaza kako bi se omogućio učinkovit odgovor kaznenog pravosuđa i očuvala vladavina prava,
 prepoznajući potrebu za povećanom i učinkovitijom suradnjom država i privatnog sektora te da u tom kontekstu postoji potreba za većom jasnoćom i pravnom sigurnošću za pružatelje usluga i druge subjekte u pogledu okolnosti u kojima oni mogu odgovoriti na zahtjeve tijela kaznenog pravosuđa drugih stranaka za otkrivanje elektroničkih podataka,
 nastojeći stoga dodatno poboljšati suradnju u području kiberkriminaliteta i prikupljanja dokaza u elektroničkom obliku za bilo koje kazneno djelo za potrebe posebnih kaznenih istraga ili postupaka s pomoću dodatnih alata koji se odnose na učinkovitiju uzajamnu pomoć i druge oblike suradnje među nadležnim tijelima, suradnju u hitnim situacijama i izravnu suradnju nadležnih tijela i pružatelja usluga i drugih subjekata koji posjeduju ili kontroliraju relevantne informacije;
 uvjerene da su za učinkovitu prekograničnu suradnju za potrebe kaznenog pravosuđa, među ostalim između javnog i privatnog sektora, korisni dobri uvjeti i mjere za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda,
 prepoznajući da se prikupljanje elektroničkih dokaza za kaznene istrage često odnosi na osobne podatke i prepoznajući da mnoge stranke moraju štititi privatnost i osobne podatke kako bi ispunile svoje ustavne i međunarodne obveze; i
 imajući na umu potrebu da se osigura da učinkovite kaznenopravne mjere u vezi s kiberkriminalitetom i prikupljanjem dokaza u elektroničkom obliku podliježu uvjetima i zaštitnim mjerama koje osiguravaju odgovarajuću zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, uključujući prava koja proizlaze iz obveza koje su države preuzele u okviru primjenjivih međunarodnih instrumenata za ljudska prava, kao što su Konvencija Vijeća Europe za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda iz 1950. (ETS br. 5), Međunarodni pakt Ujedinjenih naroda o građanskim i političkim pravima iz 1966., Afrička povelja o ljudskim pravima i pravima narodâ iz 1969., Američka konvencija o ljudskim pravima iz 1981. i drugi međunarodni ugovori o ljudskim pravima;
 sporazumjele su se kako slijedi:
 Poglavlje I. – Opće odredbe
 Članak 1.
 – Svrha
 Svrha je ovog Protokola dopuniti:
 a.
 Konvenciju za stranke ovog Protokola; i
 b.
 Prvi protokol za stranke ovog Protokola koje su ujedno stranke Prvog protokola.
 Članak 2.
 – Područje primjene
 1.
 Osim ako je ovdje navedeno drukčije, mjere opisane u ovom Protokolu primjenjuju se:
 a.
 među strankama Konvencije koje su stranke Protokola na posebne kaznene istrage ili postupke koji se odnose na kaznena djela povezana s računalnim sustavima i podacima te na prikupljanje dokaza o kaznenom djelu u elektroničkom obliku; i
 b.
 među strankama Prvog protokola koje su stranke ovog Protokola na posebne kaznene istrage ili postupke koji se odnose na kaznena djela utvrđena u skladu s Prvim protokolom.
 2.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne za izvršavanje obveza utvrđenih u ovom Protokolu.
 Članak 3.
 – Definicije
 1.
 Definicije iz članka 1. i članka 18. stavka 3. Konvencije primjenjuju se na ovaj Protokol.
 2.
 Za potrebe ovog Protokola primjenjuju se sljedeće dodatne definicije:
 a.
 „središnje tijelo” znači tijelo ili tijela imenovana ugovorom ili dogovorom o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između predmetnih stranaka ili, ako ono ne postoji, tijelo ili tijela koja je stranka imenovala u skladu s člankom 27. stavkom 2.a Konvencije;
 b.
 „nadležno tijelo” znači pravosudno, upravno ili drugo tijelo kaznenog progona koje je u skladu s nacionalnim pravom ovlašteno naložiti, odobriti ili poduzeti mjere na temelju ovog Protokola u svrhu prikupljanja ili podnošenja dokaza u vezi s posebnim kaznenim istragama ili postupcima;
 c.
 „hitna situacija” znači situacija u kojoj postoji znatna i neposredna opasnost za život ili sigurnost bilo koje fizičke osobe;
 d.
 „osobni podaci” znači svaka informacija koja se odnosi na identificiranu fizičku osobu ili fizičku osobu koju se može identificirati;
 e.
 „stranka koja prenosi podatke” znači stranka koja prenosi podatke kao odgovor na zahtjev ili u okviru zajedničkog istražnog tima ili, za potrebe poglavlja II. odjeljka 2., stranka na čijem se državnom području nalazi pružatelj usluge prijenosa ili subjekt koji pruža usluge registracije naziva domene.
 Članak 4.
 – Jezik
 1.
 Zahtjevi, nalozi i popratne informacije dostavljene stranci moraju biti na jeziku prihvatljivom stranci primateljici ili stranci koja je obaviještena u skladu s člankom 7. stavkom 5. ili im se prilaže prijevod na takav jezik.
 2.
 Nalozi na temelju članka 7. i zahtjevi na temelju članka 6. te sve popratne informacije:
 a.
 dostavljaju se na jeziku druge stranke na kojem ih pružatelj usluga ili subjekt prihvaća u usporedivom nacionalnom postupku;
 b.
 dostavljaju se na drugom jeziku koji je prihvatljiv pružatelju usluga ili subjektu; ili
 c.
 popraćeni su prijevodom na jedan od jezika iz stavaka 2.a ili 2.b.
 Poglavlje II. – Mjere za poboljšanje suradnje
 Odjeljak 1. – Opća načela koja se primjenjuju na poglavlje II.
 Članak 5.
 – Opća načela koja se primjenjuju na poglavlje II.
 1.
 Stranke surađuju u skladu s odredbama ovog poglavlja u najvećoj mogućoj mjeri.
 2.
 Odjeljak 2. ovog poglavlja sastoji se od članaka 6. i 7. Njime se predviđaju postupci kojima se poboljšava izravna suradnja s pružateljima i subjektima na državnom području druge stranke. Odjeljak 2. primjenjuje se neovisno o tome postoji li ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između predmetnih stranaka.
 3.
 Odjeljak 3. ovog poglavlja sastoji se od članaka 8. i 9. Njime se predviđaju postupci za poboljšanje međunarodne suradnje među tijelima u otkrivanju pohranjenih računalnih podataka. Odjeljak 3. primjenjuje se neovisno o tome postoji li ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između stranke pošiljateljice i stranke primateljice.
 4.
 Odjeljak 4. ovog poglavlja sastoji se od članka 10. Njime se predviđaju postupci koji se odnose na uzajamnu pomoć u hitnim situacijama. Odjeljak 4. primjenjuje se neovisno o tome postoji li ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između stranke pošiljateljice i stranke primateljice.
 5.
 Odjeljak 5. ovog poglavlja sastoji se od članaka 11. i 12. Odjeljak 5. primjenjuje se ako ne postoji ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između stranke pošiljateljice i stranke primateljice. Odredbe odjeljka 5. ne primjenjuju se ako takav ugovor ili dogovor postoji, osim kako je predviđeno člankom 12. stavkom 7. Međutim, predmetne stranke mogu uzajamno odlučiti da se umjesto toga primjenjuju odredbe odjeljka 5. ako to ugovorom ili dogovorom nije zabranjeno.
 6.
 Ako je, u skladu s odredbama ovog Protokola, stranci primateljici dopušteno uvjetovati suradnju postojanjem dvostruke kažnjivosti, taj se uvjet smatra ispunjenim bez obzira na moguće razlike u kategoriji kaznenog djela ili nazivu kaznenog djela u njezinu zakonodavstvu u odnosu na zakonodavstvo stranke pošiljateljice ako je radnja za koju se traži uzajamna pomoć kazneno djelo u njezinu zakonodavstvu.
 7.
 Odredbama ovog poglavlja ne ograničava se suradnja među strankama ili između stranaka i pružatelja usluga ili drugih subjekata u okviru drugih primjenjivih sporazuma, dogovora, praksi ili nacionalnog prava.
 Odjeljak 2. – Postupci kojima se poboljšava izravna suradnja s pružateljima i subjektima u drugim strankama
 Članak 6.
 – Zahtjev za informacije o registraciji naziva domene
 1.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi se njezina nadležna tijela ovlastila, za potrebe posebnih kaznenih istraga ili postupaka, za izdavanje zahtjeva subjektu koji pruža usluge registracije naziva domene na državnom području druge stranke za informacije koje subjekt posjeduje ili kontrolira, radi identifikacije podnositelja registracije naziva domene ili kontaktiranja s njim.
 2.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi se subjektu na njezinu državnom području omogućilo otkrivanje takvih informacija kao odgovor na zahtjev iz stavka 1., podložno razumnim uvjetima predviđenima nacionalnim pravom.
 3.
 Zahtjev iz stavka 1. uključuje:
 a.
 datum izdavanja zahtjeva te identitet i podatke za kontakt nadležnog tijela koje je izdalo zahtjev;
 b.
 naziv domene o kojoj se traže informacije i detaljan popis traženih informacija, uključujući određene podatkovne elemente;
 c.
 izjavu da je zahtjev izdan u skladu s ovim Protokolom, da potreba za informacijama proizlazi iz njihove važnosti za posebnu kaznenu istragu ili postupak te da će se informacije upotrebljavati samo u toj konkretnoj kaznenoj istrazi ili postupku; i
 d.
 vremenski okvir i način na koji se otkrivaju informacije i sve druge posebne postupovne upute.
 4.
 Ako je to prihvatljivo subjektu, stranka može podnijeti zahtjev iz stavka 1. u elektroničkom obliku. Mogu se zahtijevati odgovarajuće razine sigurnosti i autentifikacije.
 5.
 U slučaju nesuradnje subjekta opisanog u stavku 1. stranka pošiljateljica može zatražiti da subjekt navede razlog zbog kojeg ne otkriva tražene informacije. Stranka pošiljateljica može zatražiti savjetovanje sa strankom u kojoj se subjekt nalazi radi utvrđivanja dostupnih mjera za dobivanje informacija.
 6.
 Svaka stranka u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, ili u bilo kojem drugom trenutku, priopćuje glavnom tajniku Vijeća Europe tijelo imenovano za potrebe savjetovanja u skladu sa stavkom 5.
 7.
 Glavni tajnik Vijeća Europe sastavlja i ažurira registar tijela koja su stranke imenovale u skladu sa stavkom 6. Svaka stranka osigurava da su podaci koje je dostavila za registar u svakom trenutku točni.
 Članak 7.
 – Otkrivanje podataka o pretplatnicima
 1.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi se njezina nadležna tijela ovlastila za izdavanje naloga koji se dostavlja izravno pružatelju usluga na državnom području druge stranke kako bi se ishodilo otkrivanje određenih pohranjenih podataka o pretplatnicima koje posjeduje ili kontrolira taj pružatelj usluga, ako su podaci o pretplatnicima potrebni za posebne kaznene istrage ili postupke stranke koja izdaje zahtjev.
 2.
 a. Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi pružatelj usluga na njezinu državnom području otkrio podatke o pretplatnicima kao odgovor na nalog iz stavka 1.
 b.
 U trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, stranka može – u vezi s nalozima izdanima pružateljima usluga na njezinu državnom području – dati sljedeću izjavu: „Nalog u skladu s člankom 7. stavkom 1. mora se izdati od strane ili pod nadzorom tužitelja ili drugog pravosudnog tijela ili se mora izdati na neki drugi način pod neovisnim nadzorom.”
 3.
 U nalogu iz stavka 1. navode se:
 a.
 tijelo izdavatelj i datum izdavanja;
 b.
 izjava da je nalog izdan u skladu s ovim Protokolom;
 c.
 ime i adresa pružatelja usluga kojima treba uručiti nalog;
 d.
 kaznena djela koja su predmet kaznene istrage ili postupka;
 e.
 tijelo koje traži konkretne podatke o pretplatnicima, ako nije riječ o tijelu izdavatelju; i
 f.
 detaljni opis konkretnih podataka o pretplatnicima koji se traže.
 4.
 Nalogu iz stavka 1. prilažu se sljedeće dopunske informacije:
 a.
 nacionalna pravna osnova na temelju koje je tijelo ovlašteno za izdavanje naloga;
 b.
 upućivanje na zakonske odredbe i primjenjive kazne za kazneno djelo koje se istražuje ili kazneno goni;
 c.
 podaci za kontakt tijela kojem pružatelj usluga šalje podatke o pretplatnicima, od kojeg može zatražiti dodatne informacije ili kojem na neki drugi način odgovara;
 d.
 vremenski okvir i način na koji se trebaju poslati podaci o pretplatnicima;
 e.
 je li čuvanje podataka već zatraženo, uključujući datum čuvanja i sve primjenjive referentne brojeve;
 f.
 sve posebne postupovne upute;
 g.
 ako je primjenjivo, izjava da je istodobno poslana obavijest u skladu sa stavkom 5.; i
 h.
 sve informacije koje mogu pomoći u ishođenju otkrivanja podataka o pretplatnicima.
 5.
 a. Stranka može u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju i u bilo kojem drugom trenutku obavijestiti glavnog tajnika Vijeća Europe da kad se u skladu sa stavkom 1. izdaje nalog pružatelju usluga na njezinu državnom području zahtijeva, u svakom slučaju ili utvrđenim okolnostima, istodobnu obavijest o nalogu, dopunske informacije i sažetak činjenica povezanih s istragom ili postupkom.
 b.
 Neovisno o tome zahtijeva li stranka obavijest u skladu sa stavkom 5.a, ona može zatražiti od pružatelja usluga da se u utvrđenim okolnostima prije otkrivanja savjetuje s njezinim nadležnim tijelima.
 c.
 Tijela koja su obaviještena u skladu sa stavkom 5.a ili s kojima se savjetovalo u skladu sa stavkom 5.b mogu bez nepotrebne odgode naložiti pružatelju usluga da ne otkriva podatke o pretplatnicima:
 i.
 ako bi otkrivanje moglo ugroziti kaznene istrage ili postupke u toj stranci; ili
 ii.
 ako bi se uvjeti ili razlozi za odbijanje primjenjivali u skladu s člankom 25. stavkom 4. i člankom 27. stavkom 4. Konvencije da su podaci o pretplatnicima bili traženi u okviru uzajamne pomoći.
 d.
 Tijela koja su obaviještena u skladu sa stavkom 5.a ili s kojima se savjetovalo u skladu sa stavkom 5.b:
 i.
 mogu zatražiti dodatne informacije od tijela iz stavka 4.c za potrebe primjene stavka 5.c i ne smiju ih otkriti pružatelju usluga bez suglasnosti tog tijela; i
 ii.
 odmah obavješćuju tijelo iz stavka 4.c ako je pružatelju usluga naloženo da ne otkriva podatke o pretplatnicima i navode razloge za to.
 e.
 Stranka imenuje jedno tijelo za primanje obavijesti iz stavka 5.a i obavljanje radnji opisanih u stavcima 5.b, 5.c i 5.d. U trenutku prve obavijesti glavnom tajniku Vijeća Europe u skladu sa stavkom 5.a stranka priopćuje glavnom tajniku podatke za kontakt tog tijela.
 f.
 Glavni tajnik Vijeća Europe sastavlja i ažurira registar tijela koja su stranke imenovale u skladu sa stavkom 5.e te u njemu navodi zahtijevaju li i u kojim okolnostima obavijest u skladu sa stavkom 5.a. Svaka stranka osigurava da su podaci koje dostavlja za registar u svakom trenutku točni.
 6.
 Ako je to prihvatljivo pružatelju usluga, stranka može dostaviti nalog iz stavka 1. i dopunske informacije iz stavka 4. u elektroničkom obliku. Stranka može dostaviti obavijest i dodatne informacije iz stavka 5. u elektroničkom obliku. Mogu se zahtijevati odgovarajuće razine sigurnosti i autentifikacije.
 7.
 Ako pružatelj usluga obavijesti tijelo iz stavka 4.c da neće otkriti tražene podatke o pretplatnicima ili ako ne otkrije podatke o pretplatnicima kao odgovor na nalog iz stavka 1. u roku od trideset dana od primitka naloga ili u roku određenom u stavku 4.d, ovisno o tome koji je rok dulji, nadležna tijela stranke izdavateljice zatim mogu zatražiti izvršenje naloga samo na temelju članka 8. ili drugih oblika uzajamne pomoći. Stranke mogu zahtijevati od pružatelja usluga da navede razlog za odbijanje otkrivanja podataka o pretplatnicima koji se traže u nalogu.
 8.
 Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da stranka izdavateljica mora od pružatelja usluga tražiti otkrivanje podataka o pretplatnicima prije nego što ih zatraži u skladu s člankom 8., osim ako stranka izdavateljica dostavi razumno objašnjenje zašto to nije učinila.
 9.
 U trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, stranka:
 a.
 može zadržati pravo da ne primjenjuje ovaj članak; ili
 b.
 ako otkrivanje određene vrste pristupnih brojeva na temelju ovog članka ne bi bilo u skladu s temeljnim načelima njezina nacionalnog pravnog sustava, može zadržati pravo da ne primjenjuje ovaj članak na takve brojeve.
 Odjeljak 3. – Postupci za poboljšanje međunarodne suradnje među tijelima u otkrivanju pohranjenih računalnih podataka
 Članak 8.
 – Izvršavanje naloga druge stranke za ubrzano podnošenje podataka o pretplatnicima i podataka o prometu
 1.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi se njezina nadležna tijela ovlastila za izdavanje naloga koji se kao dio zahtjeva dostavlja drugoj stranci u svrhu prisile pružatelja usluga na državnom području stranke primateljice da dostavi navedene i pohranjene
 a.
 podatke o pretplatnicima, i
 b.
 podatke o prometu
 koje posjeduje ili kontrolira taj pružatelj usluga, a koji su potrebni za posebne kaznene istrage ili postupke stranke.
 2.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne za izvršavanje naloga iz stavka 1. koji je dostavila stranka pošiljateljica.
 3.
 U svojem zahtjevu stranka pošiljateljica dostavlja nalog iz stavka 1., popratne informacije i sve posebne postupovne upute stranci primateljici.
 a.
 U nalogu se navode:
 i.
 tijelo izdavatelj i datum izdavanja naloga;
 ii.
 izjava da je nalog dostavljen u skladu s ovim Protokolom;
 iii.
 ime i adresa pružatelja usluga kojima treba uručiti nalog;
 iv.
 kaznena djela koja su predmet kaznene istrage ili postupka;
 v.
 tijelo koje traži informacije ili podatke, ako nije riječ o tijelu izdavatelju; i
 vi.
 detaljni opis konkretnih informacija ili podataka koji se traže.
 b.
 U popratnim informacijama, koje su dostavljene kako bi se stranci primateljici pomoglo u izvršenju naloga i koje se pružatelju usluga ne smiju otkriti bez suglasnosti stranke pošiljateljice, navode se:
 i.
 nacionalna pravna osnova na temelju koje je tijelo ovlašteno za izdavanje naloga;
 ii.
 zakonske odredbe i primjenjive kazne za kaznena djela koja se istražuju ili kazneno gone;
 iii.
 razlozi zbog kojih stranka pošiljateljica smatra da pružatelj usluga posjeduje ili kontrolira podatke;
 iv.
 sažetak činjenica povezanih s istragom ili postupkom;
 v.
 relevantnost informacija ili podataka za istragu ili postupak;
 vi.
 podaci za kontakt tijela koja mogu pružiti dodatne informacije;
 vii.
 je li čuvanje informacija ili podataka već zatraženo, uključujući datum čuvanja i sve primjenjive referentne brojeve; i
 viii.
 jesu li informacije ili podaci već zatraženi drugim sredstvima, te ako jesu, na koji način.
 c.
 Stranka pošiljateljica može zatražiti da stranka primateljica provede posebne postupovne upute.
 4.
 Stranka može u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju i u bilo kojem drugom trenutku izjaviti da su za izvršenje naloga iz stavka 1. potrebne dodatne popratne informacije.
 5.
 Stranka primateljica prihvaća zahtjeve u elektroničkom obliku. Prije nego što prihvati zahtjev, može zahtijevati odgovarajuću razinu sigurnosti i autentifikacije.
 6.
 a. Stranka primateljica, od datum primitka svih informacija navedenih u stavcima 3. i 4. poduzima razumne napore kako bi pružatelju usluga uručila zahtjev u roku od najkasnije četrdeset pet dana i nalaže slanje traženih informacija ili podataka najkasnije:
 i.
 u roku od dvadeset dana za informacije o pretplatnicima; i
 ii.
 u roku od četrdeset pet dana za podatke o prometu.
 b. stranka primateljica osigurat će bez nepotrebne odgode prijenos dostavljenih informacija ili podataka stranci pošiljateljici.
 7.
 Ako stranka primateljica ne može postupiti u skladu s uputama iz stavka 3.c na zatraženi način, odmah obavješćuje stranku pošiljateljicu i, prema potrebi, navodi sve uvjete pod kojima bi mogla ispuniti zahtjev, nakon čega stranka pošiljateljica odlučuje treba li se zahtjev svejedno izvršiti.
 8.
 Stranka primateljica može odbiti izvršiti zahtjev na temelju razloga utvrđenih u članku 25. stavku 4. ili stavku 27. stavku 4. Konvencije ili može odrediti uvjete koje smatra potrebnima da dopusti izvršenje zahtjeva. Stranka primateljica može odgoditi izvršenje zahtjeva iz razloga utvrđenih u članku 27. stavku 5. Konvencije. Stranka primateljica što prije obavješćuje stranku pošiljateljicu o odbijanju, uvjetima ili odgodi. Stranka primateljica obavješćuje stranku pošiljateljicu i o drugim okolnostima koje će vjerojatno znatno odgoditi izvršenje zahtjeva. Članak 28. stavak 2.b Konvencije primjenjuje se na ovaj članak.
 9.
 a. Ako stranka pošiljateljica ne može ispuniti uvjet koji je odredila stranka primateljica u skladu sa stavkom 8., odmah obavješćuje stranku primateljicu. Stranka primateljica zatim odlučuje treba li svejedno dostaviti informacije ili materijale.
 b. Ako stranka pošiljateljica prihvati uvjet, obvezana je njime. Stranka primateljica koja dostavlja informacije ili materijale pod takvim uvjetom može od stranke pošiljateljice zahtijevati da u vezi s tim uvjetom objasni uporabu takvih informacija ili materijala.
 10.
 Svaka stranka u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju glavnom tajniku Vijeća Europe priopćuje i ažurira podatke za kontakt tijela imenovanih za:
 a.
 slanje naloga u skladu s ovim člankom; i
 b.
 primanje naloga u skladu s ovim člankom.
 11.
 Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da zahtijeva da joj zahtjeve drugih stranaka u skladu s ovim člankom šalje središnje tijelo stranke pošiljateljice ili drugo takvo tijelo koje su uzajamno odredile predmetne stranke.
 12.
 Glavni tajnik Vijeća Europe sastavlja i ažurira registar tijela koja su stranke imenovale u skladu sa stavkom 10. Svaka stranka osigurava da su podaci koje je dostavila za registar u svakom trenutku točni.
 13.
 U trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju stranka može zadržati pravo da ne primjenjuje ovaj članak na podatke o prometu.
 Članak 9.
 – Ubrzano otkrivanje pohranjenih računalnih podataka u hitnim slučajevima
 1.
 a. Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne da njezina kontaktna točka za mrežu dostupnu 24 sata dnevno sedam dana u tjednu iz članka 35. Konvencije („kontaktna točka”) u hitnim slučajevima šalje zahtjeve kontaktnoj točki i prima zahtjeve od kontaktne točke u drugoj stranci koja traži neposrednu pomoć kako bi od pružatelja usluga na državnom području te stranke osigurala ubrzano otkrivanje navedenih pohranjenih računalnih podataka koje posjeduje ili kontrolira taj pružatelj usluga, bez zahtjeva za uzajamnu pomoć.
 b. Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da neće izvršiti zahtjeve iz stavka 1.a kojima se traži samo otkrivanje informacija o pretplatnicima.
 2.
 Svaka stranka donosi zakonodavne i druge mjere koje su potrebne kako bi u skladu s člankom 1. omogućila:
 a.
 svojim tijelima da od pružatelja usluga na njezinu državnom području traže podatke nakon zahtjeva iz stavka 1.;
 b.
 pružatelju usluga na njezinu državnom području da otkrije zatražene podatke njezinim tijelima kao odgovor na zahtjev iz stavka 2.a; i
 c.
 svojim tijelima da pruže zatražene podatke stranci pošiljateljici.
 3.
 U zahtjevu iz stavka 1. navode se:
 a.
 nadležno tijelo koje traži podatke i datum kad je zahtjev izdan;
 b.
 izjava da je zahtjev izdan u skladu s ovim Protokolom;
 c.
 ime i adresa pružatelja usluga koji posjeduju ili kontroliraju tražene podatke;
 d.
 kaznena djela koja su predmet kaznene istrage ili postupka i upućivanje na zakonske odredbe i primjenjive kazne;
 e.
 činjenice koje dostatno dokazuju da postoji hitna situacija i objašnjenje kako se traženi podaci odnose na nju;
 f.
 detaljni opis traženih podataka;
 g.
 sve posebne postupovne upute; i
 h.
 sve informacije koje mogu pomoći u ishođenju otkrivanja traženih podataka.
 4.
 Stranka primateljica prihvaća zahtjev u elektroničkom obliku. Stranka može prihvatiti i zahtjev poslan usmenim putem i može zahtijevati potvrdu u elektroničkom obliku. Prije nego što prihvati zahtjev, može zahtijevati odgovarajuću razinu sigurnosti i autentifikacije.
 5.
 Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da zahtijeva od stranaka pošiljateljica da nakon izvršenja zahtjeva predaju zahtjev i sve dopunske informacije poslane njemu u prilog u takvom formatu i takvim kanalom, koji može uključivati uzajamnu pomoć, kako je odredila stranka primateljica.
 6.
 Stranka primateljica žurno obavješćuje stranku pošiljateljicu o svojoj odluci iz stavka 1. i, prema potrebi, navodi sve uvjete pod kojima bi osigurala podatke i sve druge oblike suradnje koji bi mogli biti dostupni.
 7.
 a. Ako stranka pošiljateljica ne može ispuniti uvjet koji je odredila stranka primateljica u skladu sa stavkom 6., odmah obavješćuje stranku primateljicu. Stranka primateljica zatim odlučuje treba li svejedno dostaviti informacije ili materijale. Ako stranka pošiljateljica prihvati uvjet, obvezana je njime.
 b. Stranka primateljica koja dostavlja informacije ili materijale pod takvim uvjetom može od stranke pošiljateljice zahtijevati da u vezi s tim uvjetom objasni uporabu takvih informacija ili materijala.
 Odjeljak 4. – Postupci koji se odnose na uzajamnu pomoć u hitnim situacijama
 Članak 10.
 – Uzajamna pomoć u hitnim situacijama
 1.
 Svaka stranka može žurno zatražiti uzajamnu pomoć ako smatra da postoji hitna situacija. Zahtjev u skladu s ovim člankom uključuje, uz ostale potrebne sadržaje, opis činjenica koje dokazuju da postoji hitna situacija i objašnjenje kako se tražena pomoć odnosi na nju.
 2.
 Stranka primateljica prihvaća takav zahtjev u elektroničkom obliku. Prije nego što prihvati zahtjev, može zahtijevati odgovarajuću razinu sigurnosti i autentifikacije.
 3.
 Stranka primateljica može žurno zatražiti dopunske informacije kako bi ocijenila zahtjev. Stranka pošiljateljica žurno osigurava takve dopunske informacije.
 4.
 Nakon što se uvjeri da postoji hitna situacija i da su ispunjeni ostali zahtjevi za uzajamnu pomoć, stranka primateljica žurno odgovara na zahtjev.
 5.
 Svaka stranka osigurava da osoba iz njezina središnjeg tijela ili drugih tijela odgovornih za odgovaranje na zahtjeve za uzajamnu pomoć bude dostupna dvadeset i četiri sata, sedam dana u tjednu za potrebe odgovaranja na zahtjev u skladu s ovim člankom.
 6.
 Središnje tijelo ili druga tijela odgovorna za uzajamnu pomoć stranke pošiljateljice i stranke primateljice mogu uzajamno odrediti da se rezultati izvršenja zahtjeva u skladu s ovim članom, ili njihov prethodni primjerak, mogu dostaviti stranci pošiljateljici putem kanala koji nije upotrijebljen za zahtjev.
 7.
 Ako ne postoji ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između stranke pošiljateljice i stranke primateljice, na ovaj se članak primjenjuje članak 27. stavci 2.b i od 3. do 8. te članak 28. stavci od 2. do 4. Konvencije.
 8.
 Ako takav ugovor ili dogovor postoji, ovaj se članak dopunjuje odredbama takvog ugovora ili dogovora, osim ako predmetne stranke zajednički odluče umjesto toga primijeniti bilo koju ili sve odredbe Konvencije iz stavka 7. ovog članka.
 9.
 Svaka stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da se zahtjevi mogu poslati i izravno njezinim pravosudnim tijelima ili kanalima Međunarodne organizacije kriminalističke policije (INTERPOL) ili njezinoj kontaktnoj točki dostupnoj 24 sata dnevno sedam dana u tjednu, uspostavljenoj u skladu s člankom 35. Konvencije. U takvim slučajevima primjerak se istodobno šalje središnjem tijelu stranke primateljice preko središnjeg tijela stranke pošiljateljice. Ako je zahtjev poslan izravno pravosudnom tijelu stranke primateljice, a to tijelo nije nadležno za rješavanje zahtjeva, ono zahtjev upućuje nadležnom nacionalnom tijelu i o tome izravno obavješćuje stranku pošiljateljicu.
 Odjeljak 5. – Postupci koji se odnose na međunarodnu suradnju ako nema primjenjivih međunarodnih sporazuma
 Članak 11.
 – Videokonferencije
 1.
 Stranka pošiljateljica može zatražiti, a stranka primateljica može dopustiti svjedočenje i izjave svjedoka ili vještaka putem videokonferencije. Stranka pošiljateljica i stranka primateljica savjetuju se kako bi olakšale rješavanje svih pitanja koja se mogu pojaviti u vezi s izvršenjem zahtjeva, uključujući, prema potrebi: koja stranka predsjeda; tijela i osobe koje su nazočne; hoće li jedna ili obje stranke zaprisegnuti svjedoka ili vještaka, dati im upozorenja ili upute; način ispitivanja svjedoka ili vještaka; način na koji se prava svjedoka ili vještaka osiguravaju na odgovarajući način; postupanje s povlasticom ili imunitetom; postupanje s prigovorima na pitanja ili odgovore; i pružaju li jedna ili obje stranke usluge pismenog i usmenog prevođenja i prijepisa.
 2.
 a. Središnja tijela stranke primateljice i stranke pošiljateljice međusobno izravno komuniciraju za potrebe ovog članka. Stranka primateljica može prihvatiti zahtjev u elektroničkom obliku. Može zahtijevati odgovarajuću razinu sigurnosti i autentifikacije prije prihvaćanja zahtjeva.
 b. Stranka primateljica obavješćuje stranku pošiljateljicu o razlozima za neizvršenje ili odgodu izvršenja zahtjeva. Članak 27. stavak 8. Konvencije primjenjuje se na ovaj članak. Ne dovodeći u pitanje nijedan drugi uvjet koji stranka primateljica može odrediti u skladu s ovim člankom, na ovaj se članak primjenjuje članak 28. stavci 2. do 4. Konvencije.
 3.
 Stranka primateljica koja pruža pomoć u skladu s ovim člankom nastoji osigurati prisutnost osobe čije se svjedočanstvo ili izjava traži. Prema potrebi, stranka primateljica može, u mjeri u kojoj je to moguće u skladu s njezinim zakonodavstvom, poduzeti potrebne mjere kako bi se svjedoka ili vještaka primoralo da se pojavi u stranci primateljici u utvrđenom vremenu na utvrđenoj lokaciji.
 4.
 Postupa se u skladu s postupcima koji se odnose na provedbu videokonferencije koje je odredila stranka pošiljateljica, osim ako nisu u skladu s nacionalnim pravom stranke primateljice. U slučaju neusklađenosti ili ako stranka pošiljateljica nije odredila postupak, stranka primateljica primjenjuje postupak u skladu sa svojim nacionalnim pravom, osim ako stranka pošiljateljica i stranka primateljica zajednički odrede drukčije.
 5.
 Ne dovodeći u pitanje bilo koju nadležnost u skladu s nacionalnim pravom stranke pošiljateljice, ako tijekom videokonferencije svjedok ili vještak:
 a.
 daje namjerno netočnu izjavu nakon što je stranka primateljica, u skladu s domaćim pravom stranke primateljice, obvezala tu osobu da istinito svjedoči;
 b.
 odbije svjedočenje nakon što je stranka primateljica, u skladu s domaćim pravom stranke primateljice, obvezala tu osobu da svjedoči; ili
 c.
 počini drugu povredu dužnosti koja je zabranjena nacionalnim pravom stranke primateljice tijekom takvog postupka;
 ta se osoba može kazniti u stranci primateljici na isti način kao da je takva radnja počinjena u njezinu nacionalnom postupku.
 6.
 a. Osim ako stranka pošiljateljica i stranka primateljica zajednički odrede drukčije, stranka primateljica snosi sve troškove povezane s izvršenjem zahtjeva na temelju ovog članka, osim:
 i.
 naknada vještaka;
 ii.
 troškova pismenog i usmenog prevođenja te prijepisa; i
 iii.
 izvanrednih troškova.
 b. Ako bi izvršenje zahtjeva izazvalo izvanredne troškove, stranka pošiljateljica i stranka primateljica međusobno se savjetuju kako bi odredile uvjete pod kojima se zahtjev može izvršiti.
 7.
 Ako se stranka pošiljateljica i stranka primateljica uzajamno dogovore:
 a.
 odredbe ovog članka mogu se primjenjivati za potrebe održavanja audiokonferencija;
 b.
 tehnologija za videokonferencije može se upotrebljavati u svrhe, ili za saslušanja, osim onih opisanih u stavku 1., među ostalim za potrebe identifikacije osoba ili predmeta.
 8.
 Ako stranka primateljica odluči dopustiti saslušanje osumnjičene ili optužene osobe, ona može zahtijevati posebne uvjete i zaštitne mjere u pogledu uzimanja iskaza ili izjave od te osobe ili dostavljanja obavijesti takvoj osobi ili primjene postupovnih mjera na takvu osobu.
 Članak 12.
 – Zajednički istražni timovi i zajedničke istrage
 1.
 Nadležna tijela dviju ili više stranaka mogu na temelju uzajamnog dogovora osnovati i voditi zajednički istražni tim na svojim državnim područjima kako bi se olakšale kaznene istrage ili postupci ako se smatra da je pojačana koordinacija od posebne koristi. Predmetne stranke određuju nadležna tijela.
 2.
 Postupci i uvjeti kojima se uređuje rad zajedničkih istražnih timova, kao što su njihove posebne svrhe; sastav; funkcije; trajanje i sva razdoblja produljenja; lokacija; organizacija; uvjeti prikupljanja, prijenosa i upotrebe informacija ili dokaza; uvjeti povjerljivosti; i uvjeti za uključivanje sudjelujućih tijela stranke u istražne aktivnosti koje se odvijaju na državnom području druge stranke u skladu su s dogovorom tih nadležnih tijela.
 3.
 Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da njezino središnje tijelo mora biti potpisnik sporazuma o osnivanju tima ili ga mora prihvaćati na drugi način.
 4.
 Ta nadležna i sudjelujuća tijela komuniciraju izravno, osim što stranke mogu uzajamno odrediti druge odgovarajuće komunikacijske kanale kad iznimne okolnosti zahtijevaju veću središnju koordinaciju.
 5.
 Ako je potrebno poduzeti istražne mjere na državnom području jedne od predmetnih stranaka, sudjelujuća tijela iz te stranke mogu zatražiti od svojih vlastitih tijela da poduzmu te mjere, a da druge stranke ne moraju podnijeti zahtjev za uzajamnu pomoć. Te mjere provode tijela te stranke na njezinu državnom području pod uvjetima koji se primjenjuju na temelju nacionalnog prava u nacionalnoj istrazi.
 6.
 Uporaba informacija ili dokaza koje sudjelujuća tijela jedne stranke dostavljaju sudjelujućim tijelima drugih predmetnih stranaka može se odbiti ili ograničiti na način utvrđen dogovorom opisanim u stavcima 1. i 2. Ako tim dogovorom nisu utvrđeni uvjeti za odbijanje ili ograničavanje uporabe, stranke mogu upotrijebiti dostavljene informacije ili dokaze:
 a.
 za potrebe za koje je sporazum sklopljen;
 b.
 za otkrivanje, istragu i progon kaznenih djela koja nisu ona za koja je sporazum sklopljen, uz prethodnu suglasnost tijela koja su dostavila informacije ili dokaze. Međutim, suglasnost nije potrebna ako se temeljnim pravnim načelima stranke koja upotrebljava informacije ili dokaze zahtijeva otkrivanje informacija ili dokaza radi zaštite prava optužene osobe u kaznenom postupku. U tom slučaju ta tijela bez nepotrebne odgode obavješćuju tijela koja su dostavila informacije ili dokaze; ili
 c.
 za sprečavanje hitne situacije. U tom slučaju sudjelujuća tijela koja su primila informacije ili dokaze bez nepotrebne odgode obavješćuju sudjelujuća tijela koja su dostavila informacije ili dokaze, osim ako je uzajamno određeno drukčije.
 7.
 Ako ne postoji dogovor opisan u stavcima 1. i 2., zajedničke istrage mogu se poduzeti pod uzajamno dogovorenim uvjetima na pojedinačnoj osnovi. Ovaj stavak primjenjuje se neovisno o tome postoji li ugovor ili dogovor o uzajamnoj pomoći na temelju jedinstvenog ili recipročnog zakonodavstva koje je na snazi između predmetnih stranaka.
 Poglavlje III. – Uvjeti i zaštitne mjere
 Članak 13.
 – Uvjeti i zaštitne mjere
 U skladu s člankom 15. Konvencije svaka stranka osigurava da uspostava, primjena i provedba ovlasti i postupaka utvrđenih ovim Protokolom bude u skladu s uvjetima i elementima očuvanja ljudskih prava utvrđenima nacionalnim pravom te stranke, što omogućava odgovarajuću zaštitu ljudskih prava i sloboda.
 Članak 14.
 – Zaštita osobnih podataka
 1. Područje primjene
 a.
 Osim ako je drukčije predviđeno u stavcima 1.b i 1.c, svaka stranka obrađuje osobne podatke koje primi na temelju ovog Protokola u skladu sa stavcima od 2. do 15. ovog članka.
 b.
 Ako su u trenutku primitka osobnih podataka na temelju ovog Protokola stranka koja ih prenosi i stranka koja ih prima uzajamno obvezane međunarodnim sporazumom o uspostavi sveobuhvatnog okvira između tih stranaka za zaštitu osobnih podataka, koji se primjenjuje na prijenos osobnih podataka u svrhu sprečavanja, otkrivanja, istrage i progona kaznenih djela i kojim se predviđa da je obrada osobnih podataka na temelju tog sporazuma u skladu sa zahtjevima zakonodavstva o zaštiti podataka predmetnih stranaka, uvjeti takvog sporazuma primjenjuju se, za mjere koje su obuhvaćene područjem primjene takvog dogovora, na osobne podatke primljene na temelju Protokola umjesto stavaka od 2. do 15., osim ako su predmetne stranke dogovorile drukčije.
 c.
 Ako stranka koja prenosi i stranka koja prima podatke nisu uzajamno obvezane dogovorom opisanim u stavku 1.b, one mogu uzajamno odrediti da se prijenos osobnih podataka na temelju ovog Protokola može izvršiti na temelju drugih sporazuma ili dogovora između predmetnih stranaka umjesto stavaka od 2. do 15.
 d.
 Svaka stranka smatra da obrada osobnih podataka u skladu sa stavcima 1.a i 1.b ispunjava zahtjeve njezina pravnog okvira za zaštitu osobnih podataka za međunarodne prijenose osobnih podataka te da se na temelju tog pravnog okvira neće zahtijevati daljnje odobrenje za prijenos. Stranka smije odbiti ili spriječiti prijenos podataka drugoj stranci na temelju ovog Protokola samo zbog zaštite podataka u skladu s uvjetima iz stavka 15. kad se primjenjuje stavak 1.a; ili u skladu s uvjetima sporazuma ili dogovora iz stavaka 1.b ili 1.c kad se primjenjuje jedan od tih stavaka.
 e.
 Ništa u ovom članku ne sprečava stranku da primijeni strože zaštitne mjere na obradu osobnih podataka od strane njezinih tijela koji su primljeni na temelju ovog Protokola.
 2.
 Svrha i uporaba
 a.
 Stranka koja je primila osobne podatke obrađuje ih u svrhe opisane u članku 2. Ne smije dalje obrađivati osobne podatke u neodgovarajuću svrhu i ne smije dalje obrađivati podatke kad to nije dopušteno njezinim nacionalnim pravnim okvirom. Ovim se člankom ne dovodi u pitanje mogućnost stranke koja prenosi podatke da u određenom slučaju odredi dodatne uvjete u skladu s ovim Protokolom, međutim, takvi uvjeti ne uključuju opće uvjete zaštite podataka.
 b.
 Stranka koja prima podatke osigurava, u skladu sa svojim nacionalnim pravnim okvirom, da su traženi i obrađeni osobni podaci relevantni i da nisu pretjerani u odnosu na svrhe takve obrade.
 3.
 Kvaliteta i cjelovitost
 Svaka stranka poduzima razumne korake kako bi osigurala da se osobni podaci čuvaju s onoliko točnosti i potpunosti te da su ažurirani koliko je to potrebno i primjereno za zakonitu obradu osobnih podataka, uzimajući u obzir svrhe u koje se obrađuju.
 4.
 Osjetljivi podaci
 Obrada osobnih podataka od strane stranke koji otkrivaju rasno ili etničko podrijetlo, politička mišljenja ili vjerska ili druga uvjerenja ili članstvo u sindikatima; genetskih podataka; biometrijskih podataka koji se smatraju osjetljivima s obzirom na postojeće rizike; ili osobnih podataka koji se odnose na zdravlje ili spolni život provodi se samo uz odgovarajuće zaštitne mjere kako bi se spriječio rizik od neopravdanog štetnog učinka uporabe takvih podataka, posebno od nezakonite diskriminacije.
 5.
 Razdoblja zadržavanja
 Svaka stranka zadržava osobne podatke samo onoliko dugo koliko je to potrebno i primjereno s obzirom na svrhe obrade podataka u skladu sa stavkom 2. Kako bi ispunila tu obvezu, u svojem nacionalnom pravnom okviru predviđa posebna razdoblja zadržavanja ili periodičko preispitivanje potrebe za daljnjim zadržavanjem podataka.
 6.
 Automatizirane odluke
 Odluke koje proizvode znatne negativne posljedice za relevantne interese pojedinca na kojeg se odnose osobni podaci ne smiju se temeljiti isključivo na automatiziranoj obradi osobnih podataka, osim ako je to dopušteno na temelju nacionalnog prava te uz odgovarajuće zaštitne mjere uključujući mogućnost ljudske intervencije.
 7.
 Incidenti povezani sa sigurnošću podataka i sigurnošću
 a.
 Svaka stranka osigurava da ima uspostavljene odgovarajuće tehnološke, fizičke i organizacijske mjere za zaštitu osobnih podataka, posebno od gubitka ili slučajnog ili neovlaštenog pristupa, otkrivanja, izmjene ili uništenja („sigurnosni incident”).
 b.
 Nakon otkrivanja sigurnosnog incidenta u kojem postoji znatan rizik od materijalne ili nematerijalne štete pojedincima ili drugoj stranci, stranka koja prima podatke odmah procjenjuje njegovu vjerojatnost i opseg te odmah poduzima odgovarajuće mjere za ublažavanje takve štete. Takve mjere uključuju obavijest tijelu koje obavlja prijenos ili, za potrebe poglavlja II. odjeljka 2., tijelima imenovanima u skladu sa stavkom 7.c. Međutim, obavijest može uključivati odgovarajuća ograničenja u pogledu daljnjeg prijenosa obavijesti; može se odgoditi ili izostaviti ako bi takva obavijest mogla ugroziti nacionalnu sigurnost ili odgoditi ako bi takva obavijest mogla ugroziti mjere za zaštitu javne sigurnosti. Takve mjere uključuju i obavješćivanje dotičnog pojedinca, osim ako je stranka poduzela odgovarajuće mjere kako više ne bi postojao znatan rizik. Obavješćivanje pojedinca može se odgoditi ili izostaviti pod uvjetima iz stavka 12.a.i. Obaviještena stranka može zatražiti savjetovanje i dodatne informacije o incidentu i odgovoru na njega.
 c.
 Svaka stranka u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju priopćuje glavnom tajniku Vijeća Europe tijela koja treba obavijestiti na temelju stavka 7.b za potrebe poglavlja II. odjeljka 2.: dostavljene informacije mogu se naknadno izmijeniti.
 8.
 Vođenje evidencije
 Svaka stranka vodi evidenciju ili raspolaže drugim prikladnim sredstvima kojima pokazuje kako se u određenom slučaju postupa s podacima pojedinca, kako ih se upotrebljava i kako se oni otkrivaju.
 9.
 Daljnje dijeljenje unutar stranke
 a.
 Ako tijelo stranke dostavi osobne podatke koje je prvotno primilo na temelju ovog Protokola drugom tijelu te stranke, to drugo tijelo obrađuje ih u skladu s ovim člankom, podložno stavku 9.b.
 b.
 Neovisno o stavku 9.a, stranka koja je izrazila rezervu u skladu s člankom 17. može svojim saveznim zemljama ili sličnim teritorijalnim jedinicama dostaviti osobne podatke koje je primila pod uvjetom da je stranka uvela mjere kako bi tijela koja ih primaju nastavila učinkovito štititi podatke osiguravajući razinu zaštite podataka usporedivu s onom koja se pruža ovim člankom.
 c.
 U slučaju naznaka nepravilne provedbe ovog stavka stranka koja prenosi podatke može zatražiti savjetovanje i relevantne informacije o tim naznakama.
 10.
 Daljnji prijenos drugoj zemlji ili međunarodnoj organizaciji
 a.
 Stranka koja prima podatke može prenijeti osobne podatke drugoj zemlji ili međunarodnoj organizaciji samo uz prethodno odobrenje tijela koje obavlja prijenos ili, za potrebe poglavlja II. odjeljka 2., tijela imenovanih u skladu sa stavkom 10.b.
 b.
 Svaka stranka u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju priopćuje glavnom tajniku Vijeća Europe tijela koja mogu dati odobrenje za potrebe poglavlja II. odjeljka 2.; dostavljene informacije mogu se naknadno izmijeniti.
 11.
 Transparentnost i obavješćivanje
 a.
 Svaka stranka objavom općih obavijesti ili osobnom obaviješću pojedincu čiji su osobni podaci prikupljeni informira o:
 i.
 pravnoj osnovi i svrsi/svrhama obrade;
 ii.
 razdoblju zadržavanja ili preispitivanja u skladu sa stavkom 5., kako je primjenjivo;
 iii.
 primateljima ili kategorijama primatelja kojima se takvi podaci otkrivaju; i
 iv.
 dostupnim mogućnostima pristupa, ispravka i zaštite.
 b.
 Stranka može za svaki zahtjev za osobnu obavijest primijeniti razumna ograničenja na temelju svojeg nacionalnog pravnog okvira u skladu s uvjetima utvrđenima u stavku 12.a.i.
 c.
 Ako se nacionalnim pravnim okvirom stranke koja prenosi podatke zahtijeva osobna obavijest pojedincu čiji su podaci dostavljeni drugoj stranci, stranka koja prenosi podatke poduzima mjere kako bi drugu stranku u trenutku prijenosa obavijestila o tom zahtjevu i odgovarajućim informacijama za kontakt. Osobna obavijest ne daje se ako je druga stranka zatražila da pružanje podataka ostane povjerljivo, u slučaju da se primjenjuju uvjeti za ograničenja iz stavka 12.a.i. Nakon što se ta ograničenja prestanu primjenjivati i kad se može dostaviti osobna obavijest, druga stranka poduzima mjere kako bi se obavijestilo stranku koja prenosi podatke. Ako još nije obaviještena, stranka koja prenosi podatke ima pravo uputiti zahtjeve stranci koja prima podatke koja će informirati stranku koja prenosi podatke treba li zadržati ograničenje.
 12.
 Pristup i ispravak
 a.
 Svaka stranka osigurava da svaki pojedinac čiji su osobni podaci primljeni na temelju ovog Protokola ima pravo tražiti i dobiti, u skladu s postupcima utvrđenima u njezinu nacionalnom pravnom okviru i bez nepotrebne odgode:
 i.
 pisani ili elektronički primjerak dokumentacije pohranjene o toj osobi koja sadržava osobne podatke pojedinca i dostupne informacije o pravnoj osnovi i svrsi obrade, razdobljima zadržavanja te primateljima ili kategorijama primatelja podataka („pristup”) te informacije o dostupnim mogućnostima za pravnu zaštitu; pod uvjetom da se na pristup u određenom slučaju mogu primjenjivati proporcionalna ograničenja dopuštena njezinim nacionalnim pravnim okvirom, koja su u trenutku donošenja odluke potrebna za zaštitu prava i sloboda drugih osoba ili važnih ciljeva od općeg javnog interesa i kojima se uzimaju u obzir legitimni interesi dotičnog pojedinca;
 ii. ispravak ako su osobni podaci pojedinca netočni ili su nepravilno obrađeni; ispravak uključuje – prema potrebi i razumno uzimajući u obzir razloge za ispravak i konkretan kontekst obrade – ispravak, dopunu, brisanje ili anonimizaciju, ograničavanje obrade ili blokiranje.
 b.
 Ako je pristup ili ispravak uskraćen ili ograničen, stranka bez nepotrebne odgode pojedincu dostavlja pisani odgovor koji se može dati i u elektroničkom obliku u kojem se tog pojedinca obavješćuje o uskraćivanju ili ograničenju. U njemu se navode razlozi za takvo uskraćivanje ili ograničenje i pružaju informacije o dostupnim mogućnostima pravne zaštite. Svi troškovi nastali pri dobivanju pristupa trebali bi biti ograničeni na ono što je razumno i nije pretjerano.
 13.
 Sudski i izvansudski pravni lijekovi
 Svaka stranka ima djelotvorne sudske i izvansudske pravne lijekove za pružanje pravne zaštite u slučaju kršenja ovog članka.
 14.
 Nadzor
 Svaka stranka ima jedno ili više javnih tijela koja samostalno ili zajednički izvršavaju neovisne i učinkovite nadzorne funkcije i ovlasti u odnosu na mjere utvrđene u ovom članku. Funkcije i ovlasti tih tijela koja djeluju samostalno ili zajednički uključuju istražne ovlasti, ovlast djelovanja po pritužbama i sposobnost poduzimanja korektivnih mjera.
 15.
 Savjetovanje i suspenzija
 Stranka može suspendirati prijenos osobnih podataka drugoj stranci ako ima bitne dokaze da druga stranka sustavno ili materijalno krši uvjete iz ovog članka ili da je materijalno kršenje neizbježno. Ne suspendira prijenose bez primjerene obavijesti i čini to tek nakon što su predmetne stranke sudjelovale u primjerenom razdoblju savjetovanja bez postizanja rješenja. Međutim, stranka može privremeno suspendirati prijenose u slučaju sustavnog ili materijalnog kršenja koje predstavlja znatnu i neposrednu opasnost za život ili sigurnost ili znatnu štetu za ugled ili novčanu štetu fizičke osobe; u tom slučaju odmah nakon toga obavješćuje drugu stranku i započinje savjetovanje s njom. Ako savjetovanje nije dovelo do rješenja, druga stranka može recipročno suspendirati prijenose ako ima bitne dokaze da je suspenzija od strane stranke koja suspendira prijenos bila u suprotnosti s uvjetima iz ovog stavka. Stranka koja suspendira prijenos ukida suspenziju čim se ispravi kršenje koje opravdava suspenziju; svaka recipročna suspenzija ukida se u tom trenutku. Osobni podaci preneseni prije suspenzije i dalje se obrađuju u skladu s ovim Protokolom.
 Poglavlje IV. – Završne odredbe
 Članak 15.
 – Učinci ovog Protokola
 1.
 a. Članak 39. stavak 2. Konvencije primjenjuje se na ovaj Protokol.
 b.
 Stranke koje su članice Europske unije mogu u svojim međusobnim odnosima primjenjivati pravo Europske unije kojim se uređuju pitanja iz ovog Protokola.
 c.
 Stavak 1.b ne utječe na punu primjenu ovog Protokola između stranaka koje su članice Europske unije i drugih stranaka.
 2.
 Članak 39. stavak 3. Konvencije primjenjuje se na ovaj Protokol.
 Članak 16.
 — Potpisivanje i stupanje na snagu
 1.
 Protokol je otvoren za potpisivanje strankama Konvencije koje mogu izraziti svoj pristanak da budu obvezane:
 a.
 potpisivanjem bez rezerve u pogledu ratifikacije, prihvata ili odobrenja; ili
 b.
 potpisivanjem uz rezervu u pogledu ratifikacije, prihvata ili odobrenja, nakon čega slijedi ratifikacija, prihvat ili odobrenje.
 2.
 Isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju polažu se kod glavnog tajnika Vijeća Europe.
 3.
 Ovaj Protokol stupa na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon isteka razdoblja od tri mjeseca od datuma na koji je pet stranaka Konvencije izrazilo pristanak da budu obvezane ovim Protokolom u skladu s odredbama stavaka 1. i 2. ovog članka.
 4.
 Za svaku stranku Konvencije koja naknadno izrazi svoj pristanak da bude obvezana ovim Protokolom Protokol stupa na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon isteka razdoblja od tri mjeseca od datuma na koji je stranka izrazila svoj pristanak da bude obvezana ovim Protokolom u skladu s odredbama stavaka 1. i 2. ovog članka.
 Članak 17.
 – Savezna klauzula
 1.
 Savezna država može zadržati pravo na preuzimanje obveza na temelju ovog Protokola u skladu sa svojim temeljnim načelima kojima se uređuje odnos između njezine središnje vlade i članica saveza ili drugih sličnih teritorijalnih jedinica, pod uvjetom:
 a.
 da se Protokol primjenjuje na središnju vladu savezne države;
 b.
 da takva rezerva ne utječe na obveze suradnje koju traže druge stranke u skladu s odredbama poglavlja II.; i
 c.
 da se odredbe članka 13. primjenjuju na članice saveza savezne države ili druge slične teritorijalne jedinice.
 2.
 Druga stranka može spriječiti tijela, pružatelje ili subjekte na svojem državnom području da surađuju radi odgovora na zahtjev ili nalog koji je izravno podnijela članica saveza ili druga slična teritorijalna jedinica savezne države koja je izrazila rezervu u skladu sa stavkom 1., osim ako ta savezna država obavijesti glavnog tajnika Vijeća Europe da članica saveza ili druga slična teritorijalna jedinica primjenjuje obveze iz ovog Protokola koje se primjenjuju na tu saveznu državu. Glavni tajnik Vijeća Europe sastavlja i ažurira registar takvih obavijesti.
 3.
 Druga stranka ne sprečava tijela, pružatelje ili subjekte na svojem državnom području da surađuju s članicom saveza ili drugom sličnom teritorijalnom jedinicom na temelju rezerve iz stavka 1. ako je nalog ili zahtjev podnesen preko središnje vlade ili ako je dogovor o zajedničkom istražnom timu u skladu s člankom 12. sklopljen uz sudjelovanje središnje vlade. U takvim situacijama središnja vlada osigurava ispunjavanje primjenjivih obveza Protokola, pod uvjetom da se, u pogledu zaštite osobnih podataka dostavljenih članicama saveza ili sličnim teritorijalnim jedinicama, primjenjuju samo uvjeti iz članka 14. stavka 9. ili, ako je primjenjivo, uvjeti sporazuma ili dogovora iz članka 14. stavaka 1.b ili 1.c.
 4.
 S obzirom na odredbe ovog Protokola, čija primjena spada u nadležnost članica saveza ili drugih sličnih teritorijalnih jedinica koje prema ustavu saveza nisu obvezne poduzimati zakonodavne mjere, središnja vlada obavješćuje nadležna tijela tih članica ili sličnih teritorijalnih jedinica o navedenim odredbama zajedno sa svojim pozitivnim mišljenjem, uz preporuku da poduzmu odgovarajuće mjere za njihovu primjenu.
 Članak 18.
 – Teritorijalna primjena
 1.
 Ovaj Protokol primjenjuje se na područja navedena u izjavi stranke u skladu s člankom 38. stavcima 1. ili 2. Konvencije ako takva izjava nije povučena na temelju članka 38. stavka 3.
 2.
 Stranka može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da se ovaj Protokol neće primjenjivati na jedno ili više područja navedenih u izjavi stranke u skladu s člankom 38. stavcima 1. i/ili 2. Konvencije.
 3.
 Izjava iz stavka 2. ovog članka može se, u odnosu na svako područje navedeno u takvoj izjavi, povući obaviješću upućenom glavnom tajniku Vijeća Europe. Povlačenje počinje proizvoditi učinke prvog dana mjeseca koji slijedi nakon isteka razdoblja od tri mjeseca od datuma na koji glavni tajnik primi takvu obavijest.
 Članak 19.
 – Rezerve i izjave
 1.
 Pisanom obaviješću upućenom glavnom tajniku Vijeća Europe svaka stranka Konvencije može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, izjaviti da koristi rezerve predviđene u članku 7. stavcima 9.a i 9.b, članku 8. stavku 13. i članku 17. ovog Protokola. Druge rezerve nisu dopuštene.
 2.
 Pisanom obaviješću upućenom glavnom tajniku Vijeća Europe svaka stranka Konvencije može, u trenutku potpisivanja ovog Protokola ili polaganja svoje isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju, dati izjave iz članka 7. stavaka 2.b i 8.; članka 8. stavka 11.; članka 9. stavaka 1.b i 5.; članka 10. stavka 9.; članka 12. stavka 3.; i članka 18. stavka 2. ovog Protokola.
 3.
 Pisanom obaviješću upućenom glavnom tajniku Vijeća Europe svaka stranka Konvencije daje izjave ili priopćenja iz članka 7. stavaka 5.a i e; članka 8. stavaka 4., 10.a i b; članka 14. stavaka 7.c i 10.b; i članka 17. stavka 2. ovog Protokola u skladu s uvjetima koji su utvrđeni u njemu.
 Članak 20.
 – Status i povlačenje rezervi
 1.
 Stranka koja je izrazila rezervu u skladu s člankom 19. stavkom 1. povlači tu rezervu, u cijelosti ili djelomično, čim to okolnosti dopuste. Takvo povlačenje proizvodi učinke na dan primitka obavijesti upućene glavnom tajniku Vijeća Europe. Ako je u obavijesti navedeno da povlačenje rezerve proizvodi učinke na datum koji je u njoj naveden, a taj je datum kasniji nego datum kada je glavni tajnik primio obavijest, povlačenje proizvodi učinke na taj kasniji datum.
 2.
 Glavni tajnik Vijeća Europe može periodički pitati stranke koje su izrazile jednu ili više rezervi u skladu s člankom 19. stavkom 1. o mogućnostima povlačenja takvih rezervi.
 Članak 21.
 – Izmjene
 1.
 Izmjene ovog Protokola može predložiti bilo koja stranka ovog Protokola, a glavni tajnik Vijeća Europe priopćuje ih državama članicama Vijeća Europe, strankama i potpisnicama Konvencije, kao i svakoj državi pozvanoj da pristupi Konvenciji.
 2.
 Svaka izmjena koju predloži stranka priopćuje se Europskom odboru za probleme povezane s kriminalom (CDPC), koji Odboru ministara podnosi svoje mišljenje o predloženoj izmjeni.
 3.
 Odbor ministara razmatra predloženu izmjenu i mišljenje koje je podnio CDPC te, nakon savjetovanja sa strankama Konvencije, može donijeti izmjenu.
 4.
 Tekst svake izmjene koju donese Odbor ministara u skladu sa stavkom 3. prosljeđuje se strankama ovog Protokola na prihvaćanje.
 5.
 Izmjene donesene u skladu sa stavkom 3. stupaju na snagu tridesetog dana nakon što su sve stranke ovog Protokola obavijestile glavnog tajnika o njihovu prihvaćanju.
 Članak 22.
 – Rješavanje sporova
 Članak 45. Konvencije primjenjuje se na ovaj Protokol.
 Članak 23.
 – Savjetovanja stranaka i procjena provedbe
 1.
 Članak 46. Konvencije primjenjuje se na ovaj Protokol.
 2.
 Stranke periodično procjenjuju učinkovitu primjenu i provedbu odredaba ovog Protokola. Članak 2. Poslovnika Odbora za Konvenciju o kibernetičkom kriminalu kako je revidiran 16. listopada 2020. primjenjuje se mutatis mutandis. Stranke prvotno preispituju i mogu sporazumno izmijeniti postupke iz tog članka kako se primjenjuju na ovaj Protokol pet godina nakon stupanja na snagu ovog Protokola.
 3.
 Preispitivanje članka 14. počinje nakon što deset stranaka Konvencije izrazi pristanak da budu obvezane ovim Protokolom.
 Članak 24.
 – Otkaz
 1.
 Svaka stranka može u svakom trenutku otkazati ovaj Protokol obaviješću upućenom glavnom tajniku Vijeća Europe.
 2.
 Takav otkaz proizvodi učinak prvog dana mjeseca koji slijedi nakon isteka razdoblja od tri mjeseca od datuma na koji glavni tajnik primi obavijest.
 3.
 Otkaz Konvencije od strane stranke ovog Protokola predstavlja otkaz ovog Protokola.
 4.
 Informacije ili dokazi preneseni prije datuma na koji se počinju proizvoditi učinci i dalje se obrađuju u skladu s ovim Protokolom.
 Članak 25.
 – Obavijest
 Glavni tajnik Vijeća Europe obavješćuje države članice Vijeća Europe, stranke i potpisnice Konvencije te svaku državu pozvanu da pristupi Konvenciji o:
 a.
 svakom potpisu;
 b.
 polaganju svakog instrumenta ratifikacije, prihvata ili odobrenja;
 c.
 svakom datumu stupanja na snagu ovog Protokola u skladu s člankom 16. stavcima 3. i 4.;
 d.
 svim izjavama ili rezervama u skladu s člankom 19. ili povlačenju rezervi u skladu s člankom 20.;
 e.
 bilo kojem drugom činu, obavijesti ili priopćenju koji se odnose na ovaj Protokol.
 U potvrdu toga niže potpisani, za to propisno ovlašteni, potpisali su ovaj Protokol.
 Sastavljeno u [MJESTO] dana [DATUM], na engleskom i francuskom jeziku, pri čemu su oba teksta jednako vjerodostojna, u jednom primjerku koji se pohranjuje u arhivu Vijeća Europe. Glavni tajnik Vijeća Europe prosljeđuje ovjerene primjerke svakoj državi članici Vijeća Europe, strankama i potpisnicama Konvencije te svakoj državi pozvanoj da pristupi Konvenciji.