type: other

text:
Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu potrošnikov (Uradni list RS, št. 126/07)
 Act Amending the Consumer Protection Act
 Datum objave 31.12.2007
 2007-2111-0006
 1707-IV
 2007-01-6416
 Uradni list RS, št. 126/07
 Opozorilo: Neuradno prečiščeno besedilo predpisa
 predstavlja zgolj informativni delovni pripomoček, glede katerega organ ne
 jamči odškodninsko ali kako drugače.
 - Zakon o varstvu potrošnikov – ZVPot (Uradni list RS,
 št. 20/98 z dne 13. 3. 1998),
 - Popravek zakona o varstvu potrošnikov
 – ZVPot (Uradni list RS, št. 25/98 z dne 28. 3. 1998),
 o splošni varnosti proizvodov – ZSVP (Uradni list RS, št. 23/99 z dne 8. 4.
 o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot-A (Uradni list RS, št.
 110/02 z dne 18. 12. 2002),
 - Zakon o
 varstvu potrošnikov – uradno prečiščeno besedilo – ZVPot –UPB1 (Uradni
 list RS, št. 14/03 z dne 13. 2. 2003),
 o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot-B (Uradni list RS, št.
 51/04 z dne 7. 5. 2004),
 varstvu potrošnikov – uradno prečiščeno besedilo – ZVPot –UPB2 (Uradni
 list RS, št. 98/04 z dne 9. 9. 2004),
 o uvedbi eura – ZUE (Uradni list RS, št. 114/06 z dne 9. 11. 2006),
 o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot-C (Uradni list RS, št.
 126/07 z dne 31. 12. 2007).
 varstvu potrošnikov (ZVPot)
 Ta zakon ureja pravice potrošnikov in potrošnic (v nadaljnjem
 besedilu: potrošnikov) pri ponujanju, prodajanju in drugih oblikah trženja
 blaga in storitev s strani podjetij in določa dolžnosti državnih organov in
 drugih subjektov, da te pravice zagotavljajo.
 Po tem zakonu je potrošnik fizična oseba, ki pridobiva ali
 uporablja blago in storitve za namene izven njegove poklicne ali pridobitne
 Po tem zakonu se šteje za podjetje pravna ali fizična oseba,
 ki opravlja pridobitno dejavnost, ne glede na njeno pravnoorganizacijsko obliko
 ali lastninsko pripadnost.
 Obveznosti, ki jih ima po tem zakonu podjetje, se nanašajo
 tudi na zavode in druge organizacije oziroma druge fizične osebe, ki
 zagotavljajo potrošnikom blago in storitve.
 Proizvajalec je po tem zakonu podjetje, ki izdeluje končne
 izdelke ali sestavne dele ali pridobiva osnovne surovine ali oseba, ki se s
 svojo firmo, blagovnim znakom ali drugim znakom razlikovanja na izdelku
 predstavlja kot njegov proizvajalec. Za proizvajalca se štejejo tudi uvoznik
 izdelka, predstavništvo proizvajalca v Republiki Sloveniji ali katerakoli druga
 oseba, ki daje videz, da je proizvajalec s tem, da blago označi s svojim
 imenom, blagovno znamko ali drugim znakom razlikovanja.
 Za uvoznika izdelka se šteje vsak uvoznik izdelka na carinsko
 območje Evropske skupnosti.
 Po tem zakonu so storitve informacijske družbe tiste
 gospodarske dejavnosti, ki se izvajajo preko svetovnega spleta oziroma
 interneta in vključujejo prodajo storitev in blaga na podlagi sklepanja pogodb
 preko svetovnega spleta oziroma interneta ter brezplačne storitve kot so
 posredovanje podatkov in oglasna sporočila, če ni drugače urejeno s tem ali
 drugim zakonom.
 Po tem zakonu je ponudnik storitev informacijske družbe vsako
 podjetje, ki nudi storitve iz prejšnjega odstavka.
 Finančne storitve po tem zakonu so storitve, ki so predmet
 zakonov, ki urejajo področje bančništva, zavarovalništva, trga vrednostnih
 papirjev investicijskih skladov, pokojninskih skladov, plačilnega prometa in
 potrošniških kreditov.
 (10) Organizator potovanja je podjetje, ki organizira
 turistične aranžmaje in jih prodaja ali ponuja v prodajo, neposredno ali posredno
 prek prodajalca. Prodajalec, ki prodaja turistični aranžma, ki ga je sestavil
 organizator potovanja, ki nima sedeža v Republiki Sloveniji, se šteje za
 organizatorja potovanja.
 (11) Prodajalec potovanja je podjetje, ki prodaja ali
 ponuja v prodajo turistični aranžma, ki ga je sestavil organizator potovanja.
 (12) Posrednik je podjetje, ki se s pogodbo zaveže v
 imenu in za račun potrošnika kupiti turistični aranžma ali eno ali več
 turističnih storitev, ki omogočajo določeno potovanje.
 (13) Pravice, ki potrošniku pripadajo po tem zakonu, ne
 posegajo v njegove pravice, ki jih ima po splošnih predpisih o obligacijskih
 razmerjih.
 (14) Pravic, ki pripadajo potrošniku po tem zakonu, s pogodbo
 ni mogoče omejiti ali izključiti.
 Ta zakon delno prenaša v pravni red Republike Slovenije
 Direktivo Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju,
 organiziranih počitnicah in izletih (UL L št. 158 z dne 23. 6. 1990, str.
 59), Direktivo Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih
 v potrošniških pogodbah (UL L št. 95 z dne 21. 4. 1993, str. 29),
 Direktivo 94/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. oktobra 1994 o
 varstvu potrošnikov v zvezi z nekaterimi vidiki pogodb o nakupu pravice do
 uporabe nepremičnin na podlagi časovnega zakupa (UL L št. 280 z dne
 29. 10. 1994, str. 83), Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/55/ES
 z dne 6. oktobra 1997 o spremembi Direktive 84/450/EGS o zavajajočem
 oglaševanju, tako da vključuje primerjalno oglaševanje (UL L št. 290 z dne 23. 10.
 1997, str. 18–23), Direktivo 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne
 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb na daljavo (UL
 L št. 144 z dne 4. 6. 1997, str. 19), kakor je bila nazadnje spremenjena z
 Direktivo 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o
 nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem
 trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta
 in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004
 Evropskega parlamenta in Sveta; v nadaljevanju Direktiva 2005/29/ES (UL L št.
 149 z dne 11. 6. 2005, str. 22), Direktivo 1999/44/ES Evropskega
 parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o nekaterih vidikih prodaje
 potrošniškega blaga in z njim povezanih garancij (UL L št. 171 z dne 7. 7.
 1999, str. 12), Direktivo 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne
 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe,
 zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (UL L št. 178 z dne 17. 7.
 2000, str. 1), Direktivo 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne
 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in
 o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES (UL L
 št. 271 z dne 9. 10. 2002, str. 16) kakor je bila nazadnje spremenjena z
 Direktivo 2005/29/ES (UL L št. 149 z dne 11. 6. 2005, str. 22), Direktivo
 Sveta 85/577/EGS z dne 20. decembra 1985 za varstvo potrošnika v primeru
 pogodb, sklenjenih zunaj poslovnih prostorov (UL L št. 372 z dne 31. 12.
 1985, str. 31–33), Direktivo 98/27/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne
 19. maja 1998 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov
 (UL L št. 166 z dne 11. 6. 1998, str. 51) kot je bila spremenjena z
 Direktivo 2005/29/ES, in Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/6/ES z dne
 16. 2. 1998 o varstvu potrošnikov pri označevanju cen potrošnikom
 ponujenih proizvodov (UL L št. 80 z dne 18. 3. 1998, str. 27), Direktivo
 Sveta 85/374/EGS z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih
 predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako (UL L št.
 210 z dne 7. 8. 1985, str. 29–33) kakor je bila nazadnje spremenjena z
 Direktivo 1999/34/ES (UL L št. 141 z dne 4. 6. 1999, str. 20–21),
 Direktivo 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o
 sistemih zajamčenih vlog (UL L št. 135 z dne 31. 5. 1994, str. 5–14) in
 Direktivo 97/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. marca 1997 o
 odškodninskih shemah za vlagatelje (UL L št. 84 z dne 26. 3. 1997, str. 22–31).
 (1) Podjetje mora s potrošniki poslovati v slovenskem jeziku,
 na območjih kjer avtohtono živita italijanska ali madžarska narodna skupnost pa
 tudi v jeziku narodne skupnosti. Pri tem mora v pisnih sporočilih uporabljati
 celotno ime svoje firme in sedež. Pri označevanju izdelkov mora potrošniku
 posredovati potrebne informacije glede značilnosti, prodajnih pogojev, uporabe
 in namembnosti izdelka. Te informacije morajo biti v jeziku, ki je potrošnikom
 na območju Republike Slovenije lahko razumljiv. Namesto besednega jezika lahko
 podjetje pri označevanju izdelkov uporablja tudi splošno razumljive simbole in
 (2) Procese poslovanja, v katerih mora podjetje na območjih,
 kjer avtohtono živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, uporabljati
 tudi jezik narodne skupnosti, podrobneje določi minister, pristojen za
 gospodarstvo.
 (3) Podjetje lahko v pisnih sporočilih, ki niso namenjena
 individualno določenemu potrošniku, uporablja tudi skrajšano firmo, če je s
 skrajšano firmo vpisano v register, in kraj, kjer posluje, ali naslov spletnih
 strani, če je iz njih nedvoumno razvidna identifikacija podjetja.
 (4) Poleg podatkov iz prejšnjih dveh odstavkov je dolžan
 ponudnik storitev informacijske družbe omogočiti tudi enostaven, neposreden in
 stalen dostop do:
 - podatkov o vpisu v register oziroma drugo javno evidenco z navedbo
 registra oziroma evidence in številke vpisa,
 - naziva pristojnega državnega organa, zbornice ali druge nadzorne
 organizacije, če za svojo dejavnost potrebuje posebno dovoljenje,
 - naziva poklicne zbornice oziroma združenja, poklicnega naziva in države,
 v kateri je bil ta podeljen, ter napotil na veljavna poklicna pravila te države
 in načinov dostopa do njih, če gre za poklic oziroma dejavnost, za katera so
 predpisani posebni pogoji ali obvezno združevanje v zbornice ali podobna
 združenja,
 - podatkov o obveznosti plačila davka na dodano vrednost in s tem
 povezanih predpisanih podatkov.
 Podjetja in druge organizacije, ki zagotavljajo potrošnikom
 javne storitve in dobrine, so dolžni zagotoviti redno in kakovostno opravljanje
 storitev ter skrbeti za ustrezen razvoj in dvig kakovosti storitev.
 Če potrošnik pri pogodbah o zagotavljanju javnih storitev in
 dobrin zamudi z izpolnitvijo obveznosti, ga mora upnik s pisnim opominom
 pozvati k izpolnitvi obveznosti in mu določiti naknadni rok za izpolnitev, ki
 ne sme biti krajši od 15 dni, če drug zakon ne določa daljšega roka. Pred
 iztekom dodatnega roka za izpolnitev upnik ne sme prekiniti zagotavljanja javne
 storitve ali dobrine.
 Podjetja in druge organizacije so potrošnikom dolžne
 zagotavljati proizvodnjo in prodajo varnih izdelkov. Minister, pristojen za
 gospodarstvo, s posebnim predpisom določi splošno varnost izdelkov. (prenehal
 V skladu s splošnimi pravili o odgovornosti za škodo in s
 pravilom o odgovornosti proizvajalca stvari z napako je dolžan proizvajalec izdelka,
 kadar napaka na izdelku povzroči smrt, telesno poškodbo ali okvaro zdravja človeka
 ali kadar zaradi napake na izdelku nastane škoda na drugi stvari, povrniti
 nastalo škodo.
 Škodo na drugi stvari je proizvajalec dolžan povrniti, če
 presega vrednost 400 eurov, in to le tedaj, če je poškodovana stvar običajno
 namenjena za osebno uporabo in jo je oškodovanec uporabljal pretežno za osebno
 Če proizvajalca izdelka ali uvoznika ni mogoče ugotoviti, se
 vsak dobavitelj izdelka šteje za proizvajalca, razen če v razumnem roku
 oškodovanca obvesti o tem, kdo je proizvajalec oziroma uvoznik, ali katera
 oseba mu je izdelek dobavila.
 Izdelek v smislu tega poglavja je vsaka premična stvar, tudi če
 je del druge premične stvari ali je povezana z nepremično stvarjo, vključno z
 električno energijo.
 Izdelek ima napako, kadar njegova varnost ni takšna, kot jo
 potrošnik lahko upravičeno pričakuje. Pri oceni, kakšno varnost je potrošnik
 upravičen pričakovati, je treba upoštevati zlasti:
 Ne šteje se, da ima izdelek napako samo zato, ker je bil
 pozneje dan v promet boljši izdelek.
 Oškodovanec mora dokazati napako, škodo in vzročno zvezo med
 Izdelek je dan v promet v trenutku, ko ga je proizvajalec ne
 glede na pravni naslov dal na razpolago ali v uporabo oziroma ga je odposlal.
 Proizvajalec je odgovoren za škodo, ki jo je povzročil
 izdelek z napako, če je škoda nastala deset let od dneva, ko je ta izdelek dal
 v promet.
 - iz okoliščin izhaja, da napake, ki je povzročila škodo, ni bilo v času,
 ko je izdelek dal v promet;
 - je izdelal le sestavni del oziroma sestavino izdelka oziroma pridobil
 osnovno surovino ali dodatno surovino ali aditiv in da je napaka nastala zaradi
 konstrukcije ali izdelave izdelka, v katerega je bil sestavni del vgrajen
 oziroma za katerega je bila uporabljena osnovna ali dodatna surovina oziroma
 aditiv, ali da je napaka nastala zaradi navodila proizvajalca tega izdelka;
 - svetovna raven znanosti in tehničnega napredka v času, ko je dal izdelek
 v promet, ni bila takšna, da bi bilo možno napako na izdelku odkriti (npr. z
 znanimi metodami in analizami);
 - izdelka ni izdelal za prodajo ali kakršnokoli drugo obliko distribucije
 v ekonomske namene, niti ga ni izdelal ali dal v promet v okviru svoje
 Odgovornosti za škodo po tem poglavju s pogodbo ni mogoče
 omejiti ali izključiti.
 Pravice iz tega poglavja pripadajo tudi osebam, ki se po tem
 zakonu ne štejejo za potrošnike.
 Oglaševanje blaga in storitev ne sme biti v nasprotju z
 zakonom, ne sme biti nedostojno ali zavajajoče.
 (2) Oglaševalska sporočila morajo biti v jeziku, ki je
 potrošnikom na območju Republike Slovenije lahko razumljiv.
 Nedostojno oglaševanje blaga in storitev pomeni oglaševanje,
 ki vsebuje sestavine, ki so žaljive ali bi lahko bile žaljive za potrošnike,
 bralce, poslušalce in gledalce, ali sestavine, ki nasprotujejo morali.
 (1) Zavajajoče oglaševanje, ki je namenjeno potrošnikom,
 je zavajajoča poslovna praksa v skladu z zakonom, ki ureja varstvo potrošnikov
 pred nepoštenimi poslovnimi praksami.
 (2) Oglaševanje, ki je namenjeno podjetjem ali lahko
 doseže podjetja, se šteje kot zavajajoče, če na katerikoli način, vključno s
 predstavitvijo, zavaja podjetja ali bi jih utegnilo zavajati in bi zaradi svoje
 zavajajoče narave verjetno vplivalo na ekonomsko obnašanje podjetij ali bi iz
 enakih razlogov škodilo ali bi utegnilo škoditi konkurentom.
 Primerjalno oglaševanje po tem zakonu pomeni vsako
 oglaševanje, ki na kakršenkoli način, izrecno ali z nakazovanjem, določa
 identiteto konkurenta oziroma blaga ali storitev, ki jih ponuja konkurent.
 - primerja resnične podatke glede blaga ali storitev, ki zadovoljujejo
 iste potrebe ali imajo enak pomen;
 - objektivno primerja eno ali več objektivnih, namenskih ali
 predstavitvenih lastnosti glede takega blaga, tudi cene;
 - ne ustvarja zmede na trgu med oglaševalcem in konkurentom ali med
 blagovnimi oziroma storitvenimi znamkami, trgovskimi imeni, drugimi znaki
 razlikovanja, blagom ali storitvami oglaševalca in konkurentov;
 - ne diskreditira ali očrni blagovnih oziroma storitvenih znamk, trgovskih
 imen, drugih znakov razlikovanja, storitev, dejavnosti ali razmer konkurenta;
 - pri izdelkih z označbo porekla blaga v vsakem primeru obravnava izdelke
 z enakim poreklom;
 - se nelojalno ne okorišča z ugledom blagovne oziroma storitvene znamke,
 trgovskega imena ali drugimi znaki razlikovanja konkurenta ali s poreklom
 konkurenčnih proizvodov;
 - ne predstavlja blaga ali storitev kot ponaredke ali kopije blaga, ki ima
 zavarovano blagovno oziroma storitveno znamko ali trgovsko ime.
 Vsaka primerjava, ki se nanaša na posebno ponudbo mora jasno
 in nedvoumno navajati datum prenehanja ponudbe. Če ponudba še ni pričela
 veljati, mora navajati tudi datum začetka obdobja, v katerem se uporablja
 posebna cena ali kaki drugi pogoji. Primerjava mora navajati, da posebna
 ponudba velja le za omejene količine blaga in storitev.
 Določila tega poglavja se uporabljajo tudi za oblike
 oglaševanja, ki niso namenjene potrošnikom.
 Glede na okoliščine konkretnega primera in upoštevajoč
 upravičen interes oglaševalca, potrošnika in drugih strank v postopku lahko
 sodišče ali organ pred katerim teče postopek v postopku, ki se nanaša na
 oglaševanje, od oglaševalca zahteva, naj predloži dokaze o resničnosti
 oglaševalskih trditev, v katerih navaja domnevana dejstva, pri primerjalnem
 oglaševanju pa, da mora predložiti dokaze v roku, ki ne sme biti daljši od
 osmih dni.
 Če oglaševalec dokazov iz prejšnjega odstavka ne predloži ali
 če predloži pomanjkljive dokaze, se šteje, da trditve, v katerih so navedena
 domnevana dejstva, niso točne.
 Na zahtevo državnega organa, organizacije potrošnikov,
 potrošnika ali na lastno pobudo lahko poda stanovsko združenje oglaševalcev
 mnenje o tem, ali je določeno oglaševanje nedostojno oziroma zavajajoče.
 (2) Stanovsko združenje iz prejšnjega odstavka lahko opravlja
 nadzor in daje mnenje skladno s prvim odstavkom 11. člena Zakona o varstvu
 potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami (Uradni list RS, št. 53/07) v
 okviru svojega področja delovanja, opredeljenega s kodeksom ravnanja, ki so ga
 sprejeli njegovi organi v skladu s pravili delovanja stanovskega združenja.
 Pravne in fizične, domače ali tuje osebe, ki opravljajo
 dejavnost oglaševanja na območju Republike Slovenije, se lahko združujejo v
 Slovensko oglaševalsko zbornico.
 Zbornica je pravna oseba. Svojo organizacijo in delovanje
 določi s statutom.
 Oglaševanje ne sme vsebovati sestavin, ki povzročajo ali bi
 lahko povzročile telesno, duševno ali drugačno škodo pri otrocih ali sestavin,
 ki izkoriščajo ali bi lahko izkoriščale njihovo zaupljivost ali pomanjkanje
 izkušenj.
 V vseh oglaševalskih sporočilih, ki so del ali pa
 predstavljajo storitev informacijske družbe, mora biti, če ni z drugim
 predpisom to že urejeno v enakem ali večjem obsegu, poleg podatkov iz 2. člena
 tega zakona zagotovljeno tudi, da je jasno prepoznavno, da gre za oglaševalsko
 sporočilo in katero podjetje je njegov naročnik.
 Če oglaševalsko sporočilo obsega posebne ponudbe (popusti,
 premije, darila in podobno), morajo biti le-te jasno prepoznavne, pogoji za
 njihovo pridobitev pa dostopni in jasni ter nedvoumno navedeni. Enako velja
 tudi za dovoljena nagradna tekmovanja ali igre na srečo.
 Blago, za katero se izda garancija za brezhibno delovanje, je
 blago, katerega brezhibno delovanje se zagotavlja z vzdrževanjem ali zamenjavo
 njegovih sestavnih delov. To velja tudi za blago, ki se kupuje samostojno,
 uporablja pa se kot sestavni del drugega blaga.
 Minister, pristojen za gospodarstvo, izda predpis, s katerim
 določi blago iz prvega odstavka tega člena ter podrobneje uredi garancijske
 obveznosti za posamezne vrste blaga, zlasti:
 - najkrajši garancijski rok;
 - čas po preteku garancijskega roka, v katerem je proizvajalec dolžan
 zagotavljati vzdrževanje, nadomestne dele in priklopne aparate.
 Za blago iz prejšnjega člena mora proizvajalec ali prodajalec
 ob sklenitvi prodajne pogodbe izročiti potrošniku garancijski list, navodila za
 sestavo in uporabo in seznam pooblaščenih servisov. Pri tem je dolžan
 zagotoviti pooblaščeni servis, razen če sam ne opravlja te dejavnosti.
 Pooblaščen je tisti servis, ki ima veljavno pooblastilo
 proizvajalca, da lahko izvaja servisna dela na proizvodih in ima sklenjeno
 pogodbo za dobavo originalnih rezervnih delov.
 Garancijski list mora biti za potrošnika lahko razumljiv.
 Kadar je izdelek namenjen prodaji na ozemlju Republike Slovenije, mora biti
 garancijski list v celoti v slovenskem jeziku.
 Proizvajalec je dolžan zagotoviti popravilo in vzdrževanje
 izdelka, za čas garancijskega roka oziroma njegovega podaljšanja brezplačno, po
 poteku le tega pa proti plačilu tako, da servis opravlja sam ali ima sklenjeno
 pogodbo o servisiranju z drugo osebo.
 Tudi po preteku garancijskega roka je proizvajalec dolžan
 potrošniku zagotavljati vzdrževanje, nadomestne dele in priklopne aparate.
 Pravice iz garancije lahko potrošnik uveljavlja tudi proti
 prodajalcu.
 Tudi za rabljeno blago iz 15.b člena mora prodajalec,
 registriran za opravljanje dejavnosti prodaje rabljenega blaga, ob sklenitvi
 prodajne pogodbe izročiti potrošniku garancijski list, navodila za sestavo in
 uporabo in seznam pooblaščenih servisov. V primeru, da za tako blago v
 Republiki Sloveniji še ni pooblaščenega servisa, je dolžan zagotoviti
 pooblaščeni servis, razen če sam ne opravlja te dejavnosti.
 Prodajalec stanovanja ali poslovnega prostora mora kupcu
 najkasneje ob izročitvi stanovanja predati garancijske liste za vso vgrajeno
 blago iz 15.b člena tega zakona.
 Garancijski list mora vsebovati zlasti naslednje podatke:
 1. firmo in sedež proizvajalca,
 2. podatke, ki identificirajo blago,
 3. izjavo, da proizvajalec jamči za kakovost oziroma za brezhibno delovanje
 v garancijskem roku, ki začne teči z izročitvijo blaga potrošniku,
 4. trajanje garancijskega roka,
 5. firmo in sedež prodajalca ter datum izročitve blaga potrošniku,
 6. najkrajši garancijski rok, ki ne sme biti krajši od enega leta, razen če
 gre za rabljeno blago, za katerega lahko prodajalec določi krajši garancijski
 rok;
 7. čas po preteku garancijskega roka, v katerem je proizvajalec dolžan
 zagotavljati vzdrževanje, nadomestne dele in priklopne aparate, ki mora biti
 vsaj trikrat daljši od garancijskega roka.
 Proizvajalec ima obveznosti po zakonu, tudi če za blago, določeno
 v predpisu iz 15.b člena tega zakona, garancijski list ni bil izdan ali ni bil
 izročen potrošniku ali iz njegove vsebine ne izhajajo z zakonom predpisane
 obveznosti proizvajalca.
 Šteje se, da garancijski list ni bil izdan, če potrošniku
 niso bile izročene listine, na katerih so vsi podatki iz prvega odstavka tega
 člena. Če se podatki iz prvega odstavka tega člena nahajajo na različnih
 listinah, mora prodajalec potrošnika na to posebej opozoriti.
 Proizvajalec ima vse obveznosti po zakonu tudi, če garancija
 ni obvezna, pa jo je javno obljubljal (prostovoljna garancija).
 Stroške za material, nadomestne dele, delo, prenos in prevoz
 izdelkov, ki nastanejo pri odpravljanju okvar oziroma pri nadomestitvi izdelka
 z novim na podlagi garancije, plača proizvajalec.
 Proizvajalec mora zagotoviti, da pooblaščeni servisi
 razpolagajo z vsemi potrebnimi nadomestnimi deli za odpravo okvar in
 pomanjkljivosti, da takoj sprejmejo blago v popravilo in da napake odpravijo
 najkasneje v skupnem roku 45 dni od dneva, ko je dajalec garancije oziroma
 pooblaščeni servis prejel zahtevo za brezplačno odpravo okvare in
 pomanjkljivosti izdelka. Če proizvajalec tega v tem roku ne stori, mora
 potrošniku brezplačno nadomestiti tak izdelek z enakim novim in brezhibnim
 izdelkom.
 Proizvajalec oziroma pooblaščeni servis lahko potrošniku za
 čas popravila blaga, za katerega le ta uveljavlja garancijo, zagotovi
 brezplačno uporabo podobnega izdelka.
 V primeru, da proizvajalec oziroma pooblaščeni servis tega
 potrošniku ne zagotovi, ima potrošnik pravico do povračila škode, ki jo je
 pretrpel zaradi tega, ker stvari ni mogel uporabljati, in sicer od trenutka, ko
 je zahteval popravilo ali zamenjavo, do njune izvršitve.
 Za pogodbene pogoje po tem zakonu se štejejo vse sestavine
 pogodbe, ki jih določi podjetje, zlasti tiste, ki so določene v obliki
 formularne pogodbe ali splošnih pogojev poslovanja, na katere se pogodba
 sklicuje.
 Pogodbeni pogoji zavezujejo potrošnika le, če je bil pred sklenitvijo
 pogodbe seznanjen z njihovim celotnim besedilom.
 Šteje se, da je bil potrošnik seznanjen s celotnim besedilom
 pogodbenih pogojev, če ga je nanje podjetje izrecno opozorilo in če so mu bili
 dostopni brez težav.
 Pogodbeni pogoji iz prvega odstavka tega člena morajo biti
 jasni in razumljivi.
 Podjetje ne sme postavljati pogodbenih pogojev, ki so
 nepošteni do potrošnika.
 - v škodo potrošnika povzročijo znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah
 in obveznostih strank ali
 - povzročijo, da je izpolnitev pogodbe znatno drugačna od tistega, kar je
 potrošnik utemeljeno pričakoval ali
 Pogodbene pogoje je treba razlagati v povezavi z drugimi
 pogoji v isti pogodbi ali v drugi pogodbi med istima strankama in ob
 upoštevanju narave blaga oziroma storitev in vseh drugih okoliščin v zvezi s
 sklenitvijo pogodbe.
 Če so izpolnjeni pogoji iz prvega odstavka tega člena, se
 šteje za nepošten pogodbeni pogoj zlasti določba:
 - s katero se potrošnik odpove pravici do uveljavljanja določenih ugovorov
 (npr. ugovor zaradi ničnosti, spodbojnosti, neizpolnitve ali nepravilne
 izpolnitve pogodbe);
 - ki izključuje odgovornost za škodo, ki jo je podjetje ali oseba, za
 katero je podjetje odgovorno, povzročila namenoma ali iz malomarnosti;
 - s katero si podjetje zagotovi neprimerno dolg rok za izpolnitev
 potrošnikovega naročila;
 - s katero se podjetju dovoljuje, da enostransko spremeni pogodbene
 pogoje, ki so bistveni za pogodbeno razmerje;
 - po kateri si podjetje pridrži pravico odločati, ali je dobavljeno blago
 v skladu s pogoji iz pogodbe;
 - s katero lahko podjetje prenese svoje pogodbene obveznosti na tretjo osebo,
 ki v pogodbi ni bila navedena po imenu;
 - s katero se na potrošnika prenese dokazno breme, ki ga po veljavnem
 pravu nosi podjetje;
 - ki izključuje ali omejuje odgovornost podjetja za primer smrti ali
 poškodb potrošnika, ki so posledica dejanja ali opustitve podjetja;
 - ki od potrošnika zahteva plačilo nesorazmerno visokega nadomestila v
 primeru, ko potrošnik ne izpolni svojih pogodbenih obveznosti;
 - ki podjetju omogoča, da brez primernega odstopnega roka odstopi od
 pogodbe, sklenjene za nedoločen čas;
 - ki podjetju omogoča, da enostransko in brez navedbe razlogov spremeni
 lastnosti blaga ali storitev, ki so predmet pogodbe;
 - ki podjetju omogoča, da ceno blaga ali storitev določi ali zviša ob
 dobavi, potrošniku pa ne daje možnosti odstopa od pogodbe, če je tako določena
 cena previsoka glede na ceno, dogovorjeno ob sklenitvi pogodbe;
 - ki potrošnika zavezuje k izpolnitvi vseh pogodbenih obveznosti tudi v
 primeru, ko podjetje ne izpolni svojih pogodbenih obveznosti;
 - ki omejuje ali izključuje potrošnikove pravice do pravnega varstva,
 zlasti še določbe, ki potrošniku omejujejo dostop do dokaznega gradiva;
 - ki daje podjetju pravico do podaljševanja pogodbe sklenjene za določen
 čas, kadar je rok, v katerem lahko potrošnik izrazi željo, da ne bo podaljšal
 pogodbe, nerazumno kratek;
 - ki omejuje obveznost podjetja, da spoštuje obveznosti, ki so jih
 prevzeli njegovi zastopniki.
 Podjetje mora prodajati blago potrošniku oziroma opravljati
 storitve zanj na način, ki ni v nasprotju z dobrimi poslovnimi običaji.
 Podjetje mora prodajati blago oziroma opravljati storitve
 vsem potrošnikom pod enakimi pogoji.
 Podjetje mora za blago oziroma storitve, ki jih ponuja, vidno
 označiti ceno, ki vključuje davek na dodano vrednost v primeru, da je podjetje
 zavezanec za davek na dodano vrednost.
 V primeru, da gre za ponudbo v okviru storitev informacijske
 družbe, mora biti poleg cene jasno in nedvoumno navedeno ali cena vključuje
 tudi stroške dostave.
 Minister, pristojen za trgovino, predpiše način označevanja
 cen blaga in storitev.
 Ne glede na splošna pravila o obligacijskih razmerjih se
 denarna obveznost potrošnika, ki se plačuje s posredovanjem banke ali druge
 organizacije za plačilni promet, šteje za plačano z dnem, ko je potrošnik dal
 nalog taki organizaciji.
 Ne glede na splošna pravila o obligacijskih razmerjih se v
 primeru zamude pri plačilu s strani potrošnika kot pogodbene stranke, ne sme
 dogovoriti uporabe višjih zamudnih obresti, kot jih določa obligacijski
 zakonik.
 Stroški opomina, ki ga izda podjetje, v primeru zamude
 plačila potrošnika kot pogodbene stranke, ne smejo presegati dejanskih stroškov
 izdelave in pošiljanja opomina, hkrati pa tudi ne višine zamudnih obresti
 Podjetje mora razprodajo objaviti na krajevno običajen način.
 Objava o uvedbi razprodaje mora vsebovati podatek o vrsti blaga, odstotku
 znižanja in času trajanja tovrstne prodaje.
 Blago, ki je na razprodaji, mora biti označeno s ceno pred
 znižanjem in z znižano ceno.
 Če je odstotek znižanja objavljen v razponu, mora najvišji
 odstotek znižanja zajemati najmanj eno četrtino vrednosti vsega blaga, ki je na
 razprodaji.
 Blago, ki je na razprodaji zato, ker bo v kratkem pretekel
 rok uporabnosti, mora imeti poleg označbe iz drugega odstavka 28. člena tudi
 posebej označen datum, ko poteče rok uporabnosti.
 Podjetje, ki prodaja blago z napako, mora tako blago fizično
 ločiti od redne prodaje brezhibnega blaga in vidno opozoriti, da gre za prodajo
 blaga z napako, ter vsak kos takega blaga posebej označiti.
 Podjetje je dolžno storiti vse, kar je potrebno, da se
 ohranijo vse lastnosti blaga, ki je namenjeno prodaji, zlasti blaga z omejenim
 rokom uporabnosti.
 Če je za blago predpisan rok uporabnosti, mora biti ta rok na
 blagu vidno in čitljivo označen.
 Če blago zaradi svojih lastnosti ni primerno za običajno
 uporabo, ga podjetje ne sme dati v prodajo oziroma mora ustaviti njegovo
 prodajo ali na njem označiti, za katere namene je uporabno tudi s temi
 lastnostmi.
 Podjetje mora potrošnika seznaniti z lastnostmi ponujenega blaga,
 po katerem povprašuje.
 Na izbranem kosu blaga mora podjetje potrošniku nazorno
 prikazati delovanje in ugotoviti njegovo brezhibnost. Če to ni mogoče, je
 podjetje dolžno potrošniku dati podrobna navodila in pojasnila o prodanem
 blagu.
 Če podjetje ne more zagotoviti zahteve iz drugega odstavka,
 mora odstraniti blago iz prodaje.
 Blagu, pri katerem je za njegovo pravilno uporabo potreben
 določen postopek ali bi potrošnik z njegovo napačno uporabo lahko povzročil
 nevarnost zase ali za druge ali onesnažil okolje, mora proizvajalec priložiti
 navodilo za uporabo. Navodila za uporabo so lahko tudi prilepljena ali
 natisnjena na blagu oziroma na njegovi embalaži. Navodilo za uporabo je lahko v
 obliki besedila, slike ali skice oziroma kombinacije teh oblik.
 Vsebina navodila za uporabo mora biti za potrošnika lahko
 razumljiva in mu mora omogočati pravilno uporabo izdelka. Kadar je blago
 namenjeno prodaji na ozemlju Republike Slovenije, mora biti navodilo za uporabo
 v celoti v slovenskem jeziku.
 Navodilo za uporabo je dolžno priložiti tudi podjetje pri
 prodaji blaga potrošnikom.
 Podjetje mora za blago, ki je namenjeno prodaji potrošnikom v
 prodajalnah, zunaj prodajaln in prodaji blaga, sklenjeni s pogodbami na
 daljavo, izročiti označbe, certifikat, izjavo o skladnosti, garancijski list,
 navodilo za sestavo in uporabo, seznam pooblaščenih servisov oziroma druge
 spremne dokumente, če je s predpisom tako določeno.
 Podjetje je dolžno za prodano blago oziroma opravljeno
 storitev potrošniku izdati račun, razen če ni z drugim predpisom drugače določeno.
 Potrošniku mora podjetje omogočiti, da preveri pravilnost
 zaračunanega zneska glede na kakovost in količino kupljenega blaga oziroma
 opravljene storitve.
 Na potrošnikovo zahtevo je podjetje dolžno blago posebej
 zaviti. Takšno zavijanje lahko podjetje potrošniku posebej zaračuna do višine
 dejanskih stroškov.
 Embalaža mora biti zdravju neškodljiva, primerna obliki in
 teži blaga in ne sme zavajati potrošnika o velikosti in teži blaga.
 Prodajalec mora potrošniku izročiti blago v skladu s pogodbo
 in odgovarja za stvarne in pravne napake svoje izpolnitve.
 1. če stvar nima lastnosti, ki so potrebne za njeno normalno rabo ali za
 promet;
 2. če stvar nima lastnosti, ki so potrebne za posebno rabo, za katero jo
 kupec kupuje, ki pa je bila prodajalcu znana oziroma bi mu morala biti znana;
 3. če stvar nima lastnosti in odlik, ki so bile izrecno ali molče
 dogovorjene oziroma predpisane;
 4. če je prodajalec izročil stvar, ki se ne ujema z vzorcem ali modelom,
 razen če je bil vzorec ali model pokazan le zaradi obvestila.
 Primernost blaga za normalno rabo se presoja glede na
 običajno blago enake vrste in ob upoštevanju kakršnihkoli prodajalčevih izjav o
 značilnostih blaga, ki jih je dal prodajalec ali proizvajalec zlasti z
 oglaševanjem, predstavitvijo izdelka ali navedbami na blagu samem.
 Za odgovornost za stvarne in pravne napake se uporabljajo
 določbe zakona, ki ureja obligacijska razmerja, če ta zakon ne določa drugače.
 Potrošnik lahko uveljavlja svoje pravice iz naslova stvarne
 napake, če o napaki obvesti prodajalca v roku dveh mesecev od dneva, ko je bila
 napaka odkrita.
 Potrošnik mora v obvestilu o napaki natančneje opisati napako
 in prodajalcu omogočiti, da stvar pregleda.
 Obvestilo o napaki lahko potrošnik prodajalcu sporoči osebno,
 o čemer mu prodajalec mora izdati potrdilo, ali ga pošlje v prodajalno, kjer je
 bila stvar kupljena, ali pa zastopniku prodajalca, s katerim je sklenil
 pogodbo.
 Prodajalec ne odgovarja za stvarne napake na blagu, ki se
 pokažejo potem, ko mineta dve leti, odkar je bila stvar izročena.
 Če je predmet pogodbe med prodajalcem in potrošnikom rabljena
 stvar, ne odgovarja prodajalec za stvarne napake na blagu, ki se pokažejo
 potem, ko mine leto dni, odkar je bila stvar izročena.
 Šteje se, da je napaka na stvari obstajala že v času
 izročitve, če se pojavi v roku šest mesecev od izročitve.
 Potrošnik, ki je pravilno obvestil prodajalca o napaki, ima
 pravico od prodajalca zahtevati, da:
 V vsakem primeru ima potrošnik tudi pravico, da od prodajalca
 zahteva povrnitev škode, zlasti pa povračilo stroškov materiala, nadomestnih
 delov, dela, prenosa in prevoza izdelkov, ki nastanejo zaradi izpolnitve
 obveznosti iz prejšnjega odstavka tega člena.
 Pravice potrošnika iz prvega odstavka ugasnejo s potekom dveh
 let od dneva, ko je o stvarni napaki obvestil prodajalca.
 Z nobenim pogodbenim določilom ni mogoče omejiti ali
 izključiti prodajalčeve odgovornosti za stvarne napake, kot je določena s tem
 Pogodbeno določilo, ki nasprotuje prejšnjemu odstavku, je
 nično.
 Potrošnik ima pravico, če je bila storitev opravljena
 nepravilno, od izvajalca storitve zahtevati, da:
 - vrne del plačanega zneska v sorazmerju s pomanjkljivostjo pri opravljeni
 storitvi ali
 Roki, ki so določeni za odgovornost prodajalca za stvarne
 napake, se smiselno uporabljajo tudi za izvajalca storitve, če s posebnim zakonom
 ni določen daljši rok.
 Če v primerih iz 37. in 38. člena napaka ni sporna, mora
 podjetje čimprej, vendar najpozneje v roku osmih dni ugoditi potrošnikovi
 zahtevi.
 Podjetje mora pisno odgovoriti potrošniku na zahtevo
 najpozneje v osmih dneh po njenem prejemu, če je napaka sporna.
 Če podjetje uniči ali izgubi proizvod, ki mu je bil dan v
 popravilo, vzdrževanje ali dodelavo, je dolžno potrošniku po njegovi izbiri
 izročiti v osmih dneh nov enak proizvod ali mu takoj plačati odškodnino v
 višini drobnoprodajne cene novega proizvoda.
 Če podjetje poškoduje ali pokvari proizvod, ki mu je bil dan
 v popravilo, vzdrževanje ali dodelavo, je dolžno na lastne stroške v treh dneh
 odpraviti okvaro oziroma poškodbo, kadar se s tem ne zmanjšata vrednost in
 uporabnost proizvoda. V primeru, da tega ni mogoče zagotoviti, pripada
 potrošniku pravica iz prvega odstavka.
 Če podjetje molče ali izrecno pogojuje nakup blaga ali
 opravljanje storitev z delnim ali celotnim predplačilom in dobavi blago ali
 opravi storitev po prejemu predplačila, je dolžno potrošniku ob dobavi blaga
 ali izvedbi storitve obračunati in plačati obresti po obrestni meri, po kakršni
 se obrestujejo hranilne vloge, vezane nad tri mesece.
 Določba prejšnjega odstavka se ne uporablja, če je
 predplačilo plačano v roku manj kot 3 delovne dni pred dnem, ko se opravi
 dobava ali začne z opravljanjem storitev.
 Določbe tega zakona, ki se nanašajo na predplačilo, se ne
 uporabljajo v primeru, ko podjetje pogojuje nakup blaga ali opravljanje
 storitve z izročitvijo are.
 Če se podjetje in potrošnik dogovorita o dostavi na dom ali
 na drug kraj, je podjetje dolžno, da potrošniku blago dostavi v brezhibnem
 stanju, v dogovorjeni količini in v dogovorjenem času v potrošnikovo stanovanje
 in mu hkrati izroči vso pripadajočo dokumentacijo.
 Za dostavo na dom se ne šteje puščanje blaga pred vrati
 potrošnikovega stanovanja.
 Za pogodbe, sklenjene na daljavo, se po tem zakonu štejejo
 pogodbe o dobavi blaga ali opravljanju storitev, vključno s finančnimi
 storitvami, ki so sklenjene med podjetjem in potrošnikom na podlagi
 organiziranega programa za ponujanje blaga ali storitev na daljavo, ki ga vodi
 podjetje in ki za namen sklenitve uporablja izključno enega ali več sredstev za
 komunikacijo na daljavo, vse do takrat in vključno s trenutkom, ko je pogodba
 sklenjena.
 Sredstva za komuniciranje na daljavo so tista sredstva
 komunikacije, ki omogočajo sklenitev pogodbe tako, da ni potrebna istočasna
 fizična prisotnost pogodbenih strank.
 Sredstva za komuniciranje na daljavo so zlasti: pisemske
 pošiljke in druge tiskovine, katalogi, telefonski pogovori, oglaševanje v tisku
 z naročilnico, televizijska prodaja, faksimile naprava, elektronska pošta in
 svetovni splet oziroma internet.
 Določila tega zakona o pogodbah, sklenjenih na daljavo, se ne
 uporabljajo za:
 1. pogodbe o gradnji in prodaji nepremičnin ter pogodbe o drugih pravicah
 na nepremičninah razen oddaje v najem;
 2. pogodbe o časovnem zakupu nepremičnin, ki so urejene z določbami od 59.
 do 60.e člena tega zakona;
 3. pogodbe o prodaji hrane, pijače ali drugega blaga, ki je namenjeno
 vsakodnevni porabi in ga potrošniku na dom, njegovo prebivališče ali njegovo
 delovno mesto dobavljajo prodajalci;
 4. pogodbe o nastanitvi, prevozu, gostinskih storitvah, dobavi hrane in
 pijače, obisku prireditev in storitvah za prosti čas, kjer se podjetje zaveže,
 da bo izpolnilo svojo obveznost v točno določenem trenutku ali v točno določenem
 5. pogodbe, ki so sklenjene:
 - s pomočjo prodajnih avtomatov;
 - z operaterji telekomunikacij ob uporabi javnih telefonskih govorilnic;
 - na javni dražbi.
 Pri pogodbah o finančnih storitvah, ki obsegajo začetni
 sporazum o storitvi, temu pa sledijo zaporedni posli ali niz ločenih poslov
 iste vrste, se določbe tega zakona uporabljajo samo za začetni sporazum. Kadar
 začetnega sporazuma ni, zaporedni ali ločeni posli pa so iste vrste, opravljeni
 v določenem času med istimi pogodbenimi strankami, se določbe 43.b in 43.c
 člena uporabljajo samo pri prvem poslu. Kadar pa se posel iste vrste ne
 opravlja več kot eno leto, velja naslednji posel za prvega v novem nizu poslov.
 Pri pogodbah, sklenjenih na daljavo, mora potrošnik dobiti v
 času, ki je primeren glede na sredstvo komunikacije, najkasneje pa preden ga
 zavezuje pogodba ali ponudba naslednje podatke:
 1. firmo in sedež podjetja;
 2. bistvene lastnosti blaga ali storitve, vključno z najkrajšim rokom
 trajanja pogodbe, če je predmet pogodbe trajna ali ponavljajoča se izpolnitev;
 3. ceno blaga ali storitve, vključno z vsemi davki in drugimi dajatvami;
 4. morebitne stroške dostave;
 5. podrobnejšo ureditev plačila ter načina in roka dobave ali izpolnitve;
 6. opis pravice do odstopa od pogodbe v skladu s 43.č členom tega zakona; v
 primerih, ko potrošnik v skladu s 43.č členom nima pravice do odstopa mora biti
 o tem izrecno obveščen;
 7. stroške, povezane z uporabo komunikacijskega sredstva, če se ti stroški
 razlikujejo od običajne osnovne tarife, ki jo potrošnik običajno plačuje;
 8. rok veljavnosti podatkov iz 2., 3. in 5. točke tega odstavka.
 V primeru, da gre za sklenitev pogodbe v okviru storitev
 informacijske družbe, morajo biti, poleg podatkov, navedenih v prejšnjem
 odstavku, in podatkov, navedenih v tretjem odstavku 2. člena, pred sklenitvijo
 pogodbe potrošniku na voljo naslednji podatki:
 1. točna navedba tehničnih korakov, ki vodijo do sklenitve pogodbe;
 2. navedba ali bo sklenjena pogodba shranjena pri podjetju in na kakšen
 način bo možen dostop do nje;
 3. navedba tehnoloških sredstev, ki omogočajo prepoznavanje in popravljanje
 napak pred oddajo naročila;
 4. jeziki, v katerih je možno skleniti pogodbo.
 V vsakem primeru pa je podjetje, razen če se pogodba sklene
 izključno z izmenjavo elektronske pošte ali primerljivih posameznih sporočil,
 dolžno potrošniku, takoj po prejemu naročila, potrditi naročilo, in sicer v
 elektronski obliki ter posredovati pogodbena določila v obliki, ki zagotavlja
 njihovo hranjenje in kasnejšo uporabo.
 (4) Kadar je predmet pogodbe trajna ali ponavljajoča se
 izpolnitev pogodbe, mora podjetje potrošnika ob vsakem komuniciranju ali
 izpolnitvi pogodbe seznaniti z načinom prekinitve te pogodbe.
 (5) Podatki iz tega člena, katerih komercialni namen mora
 biti jasno izražen, morajo biti predstavljeni jasno in nedvoumno ter na način,
 ki je primeren glede na sredstvo komuniciranja na daljavo, pri tem pa je treba
 upoštevati načelo vestnosti in poštenja ter načelo varstva oseb, ki po
 zakonodaji držav članic niso poslovno sposobne.
 (6) V primeru, da gre za sklenitev pogodbe o finančnih
 storitvah, mora potrošnik poleg podatkov iz prvega odstavka dobiti tudi
 naslednje podatke:
 1. opis glavnih značilnosti finančne storitve;
 2. glavno poslovno dejavnost podjetja in vse naslove, ki so pomembni v
 poslovnem odnosu med potrošnikom in ponudnikom;
 3. identiteto in naslov morebitnega zastopnika podjetja v državi članici,
 kjer ima potrošnik stalno prebivališče, ter identiteto, naslov in funkcijo
 morebitne tretje osebe, ki poklicno sodeluje v poslu, pa ni ponudnik;
 4. če je podjetje vpisano v sodni ali drug javni register, register, v
 katerega je vpisano, z navedbo vpisne številke ali druge enakovredne oznake;
 5. če je za dejavnost podjetja potrebno posebno dovoljenje, podatke o
 ustreznem nadzornem organu;
 6. skupno ceno, ki jo mora za finančno storitev potrošnik plačati podjetju,
 vključno z vsemi provizijami, taksami in izdatki ter vsemi davki, ki jih
 podjetje odvede pri opravi storitve, ali, če natančne cene ni mogoče navesti,
 osnovo za njen izračun, ki potrošniku omogoča preverjanje cene;
 7. po potrebi ustrezno opozorilo, da je finančna storitev povezana z
 instrumenti, ki so zaradi svojih posebnih lastnosti ali postopkov za izvedbo
 obremenjeni s posebnim tveganjem ali pa je njihova cena podvržena nihanjem na
 finančnih trgih, na katere ponudnik nima vpIiva, kot tudi opozorilo, da
 pretekli donosi niso kazalec prihodnjih donosov;
 8. opozorilo glede možnosti obstoja dodatnih davkov in/ali stroškov, ki jih
 ne odvede ali zaračuna ponudnik;
 9. podatke o morebitnem znesku, ki ga mora potrošnik plačati v primeru
 odstopa od pogodbe na podlagi petega odstavka 43.d člena;
 10. podatke
 o tem, ali je potrošniku dostopen mehanizem za izvensodno reševanje sporov in
 opis morebitnih pogojev za dostop do tega mehanizma;
 11. pogodbeno
 določilo glede prava, ki se uporablja za pogodbo, sklenjeno na daljavo;
 12. omejitve
 glede veljavnosti danih podatkov;
 13. podatke
 o obstoju sistema jamstva ali drugih odškodninskih dogovorov, ki niso urejeni v
 Zakonu o bančništvu (Uradni list RS, št. 131/06), Zakonu o trgu vrednostnih
 papirjev (Uradni list RS, št. 51/06 – uradno prečiščeno besedilo) in Zakonu o
 trgu finančnih instrumentov (Uradni list RS, št. 67/07).
 Podjetje mora potrošniku v primernem času zagotoviti na
 primernem trajnem nosilcu podatkov podatke iz prejšnjega člena tega zakona
 vendar najkasneje ob dobavi blaga ali začetku opravljanja storitve, če mu ti
 podatki niso bili dani na takšen način že prej.
 V roku iz prejšnjega odstavka mora podjetje zagotoviti še:
 1. pisno obvestilo o pravici do odstopa od pogodbe iz 43.č člena tega
 zakona ter o načinu in pogojih izvrševanja te pravice oziroma pisno obvestilo,
 da potrošnik v primerih iz petega odstavka 43.č člena te pravice nima;
 2. naslov, kamor lahko potrošnik pošlje svoje ugovore, pripombe, zahtevke
 in izjave;
 3. podatke o servisni službi in veljavnih garancijskih pogojih;
 4. pogoje za odpoved pogodbe pri pogodbah, sklenjenih za nedoločen čas,
 oziroma pri pogodbah, sklenjenih za čas daljši od enega leta.
 V primeru pogodbe o finančnih storitvah morajo biti
 potrošniku podatki iz prejšnjega člena ter podatki o vseh pogodbenih pogojih
 zagotovljeni na primernem trajnem nosilcu podatkov že v času, preden potrošnika
 zavezuje pogodba ali ponudba. Izjemoma lahko podjetje izpolni svojo obveznost
 iz tega odstavka takoj po sklenitvi pogodbe, če je bila pogodba na potrošnikovo
 željo sklenjena z uporabo sredstva za komuniciranje na daljavo, ki ne omogoča
 predložitve podatkov in pogodbenih pogojev v navedeni obliki.
 Potrošnik lahko kadarkoli v času pogodbenega odnosa zahteva
 predložitev pogodbenih pogojev na papirju. Poleg tega ima potrošnik pravico do
 spremembe sredstva za komuniciranje na daljavo, razen če je to nezdružljivo s
 sklenjeno pogodbo ali vrsto finančne storitve.
 Določbi prvega in drugega odstavka se ne uporabljata za
 storitve, ki se opravijo neposredno preko sredstva za komuniciranje na daljavo,
 če gre za enkratno storitev, ki jo zaračunava operater komunikacijskega
 sredstva. Tudi v tem primeru pa ima potrošnik pravico dobiti točen naslov,
 kamor lahko pošlje svoje pritožbe.
 Za primeren trajni nosilec podatkov velja tisti nosilec podatkov,
 ki potrošniku omogoča shranjevanje nanj naslovljenih podatkov tako, da so mu
 dostopni za kasnejšo uporabo v obdobju, primernem glede na namen podatkov, in
 ki omogoča nespremenjeno predstavitev shranjenih podatkov. Primerna oblika je
 predvsem pisno obvestilo.
 Pri pogodbah, sklenjenih na daljavo, ima potrošnik pravico,
 da v štirinajstih dneh podjetju sporoči, da odstopa od pogodbe, ne da bi mu
 bilo treba navesti razlog za svojo odločitev. Pri pogodbah o življenjskem
 zavarovanju, sklenjenih na daljavo in pogodbah sklenjenih na daljavo, ki
 zadevajo osebna pokojninska zavarovanja, je ta rok 30 dni. Pri pogodbah o
 finančnih storitvah rok za odpoved ne začne teči, dokler podjetje ne izpolni
 obveznosti iz tretjega odstavka 43. c člena tega zakona. Šteje se, da je
 sporočilo pravočasno, če je pošiljka oddana v roku.
 Če je podjetje v celoti izpolnilo obveznost iz 43.c člena
 tega zakona, teče rok za uveljavljanje pravice iz prvega odstavka tega člena
 pri dobavi blaga od dneva, ko je potrošnik sprejel blago, pri opravljanju
 storitev pa z dnem sklenitve pogodbe ali z dnem, ko je podjetje izpolnilo to
 obveznost, če je bila ta obveznost izpolnjena po sklenitvi pogodbe.
 Če podjetje izpolni svojo obveznost iz 43.c člena po dobavi
 blaga, začne teči štirinajstdnevni rok za odstop od pogodbe naslednji dan po
 dnevu izpolnitve te obveznosti, če še ni pretekel rok treh mesecev iz
 naslednjega odstavka.
 Če podjetje ni v celoti izpolnilo obveznost iz 43.c člena
 tega zakona, traja rok za odstop od pogodbe tri mesece. Ta rok začne teči pri
 dobavi blaga od dneva, ko je potrošnik sprejel blago, pri opravljanju storitev
 pa z dnem sklenitve pogodbe. S potekom tega roka ugasne pravica potrošnika, da
 od pogodbe odstopi.
 Razen če sta se pogodbeni stranki dogovorili drugače, potrošnik
 nima pravice do odstopa od pogodbe iz prvega odstavka tega člena:
 1. pri pogodbah, katerih predmet je blago ali storitve, katerih vrednost je
 odvisna od nihanj na finančnih trgih, na katere podjetje nima nobenega vpliva in
 ki lahko nastopijo v roku odstopa od pogodbe, kot npr. pri pogodbah o storitvah
 v zvezi z devizami, instrumenti denarnega trga, prenosljivimi vrednostnimi
 papirji, deleži v kolektivnih naložbenih podjemih, finančnimi terminskimi
 pogodbami, vključno z enakovrednimi instrumenti z gotovinskim plačilom,
 terminskimi pogodbami o obrestni meri, obrestnimi in valutnimi zamenjavami ter
 zamenjavami na podlagi delnic ali delniškega indeksa, ter opcijami za nakup ali
 prodajo kateregakoli navedenega instrumenta, vključno z enakovrednimi
 instrumenti z gotovinskim plačilom;
 2. pri pogodbah, katerih predmet je blago, ki je bilo izdelano po natančnih
 navodilih potrošnika, ki je bilo prilagojeno njegovim osebnim potrebam, ki
 zaradi svoje narave ni primerno za vračilo, ki je hitro pokvarljivo ali
 kateremu je že potekel rok uporabe;
 3. pri pogodbah o dobavi avdio ali video posnetkov ali računalniških
 programov, če je potrošnik odprl varnostni pečat;
 4. pri pogodbah o dobavi časopisov, revij in periodičnih publikacij;
 5. pri pogodbah za igre na srečo in storitvah loterije;
 6. pri zavarovalnih pogodbah za potovanje in prtljago ali podobnih
 kratkoročnih zavarovalnih pogodbah z veljavnostjo, krajšo od enega meseca;
 7. pri pogodbah o finančnih storitvah, ki sta jih na potrošnikovo izrecno
 željo obe stranki že v celoti izpolnili, preden je potrošnik uresničil svojo
 pravico do odstopa od pogodbe.
 Edini strošek, ki bremeni potrošnika v zvezi z odstopom od
 pogodbe, je neposreden strošek vračila blaga, razen v primeru iz petega
 odstavka naslednjega člena.
 Če je potrošnik v primeru iz prejšnjega člena tega zakona
 odstopil od pogodbe, mu mora podjetje vrniti vsa opravljena plačila.
 Vračilo plačil mora podjetje opraviti takoj, ko je to mogoče,
 najkasneje pa v tridesetih dneh po prejemu sporočila o odstopu od pogodbe. Če
 podjetje zamudi z vračilom plačil, mora potrošniku poleg zakonitih zamudnih
 obresti plačati še eno desetino prejetih plačil za vsakih dopolnjenih trideset
 dni zamude pri vračilu.
 (3) Če je potrošnik znesek ali blago že prejel in od pogodbe
 odstopi, mora prejeto vrniti podjetju v tridesetih dneh po sporočilu iz prvega
 odstavka prejšnjega člena tega zakona. Prejeto blago mora vrniti nepoškodovano
 in v nespremenjeni količini, razen če je blago uničeno, pokvarjeno, izgubljeno
 ali se je njegova količina zmanjšala, ne da bi bil za to kriv potrošnik.
 Vrnitev prejetega blaga podjetju v roku za odstop od pogodbe
 se šteje za sporočilo o odstopu od pogodbe.
 Če je potrošnik odstopil od pogodbe o finančnih storitvah,
 lahko podjetje od njega zahteva plačilo storitve, ki jo je zanj dejansko
 opravilo. Izpolnjevanje pogodbe se lahko začne šele s potrošnikovim soglasjem.
 Plačilo mora biti sorazmerno obsegu že opravljene storitve v primerjavi s
 celotno pogodbo in ne sme pomeniti pogodbene kazni. Podjetje lahko zahteva od
 potrošnika plačilo le, če dokaže, da je bil potrošnik o njem ustrezno obveščen
 v skladu z 9. točko petega odstavka 43.b člena tega zakona.
 Podjetje mora izpolniti svoje obveznosti iz pogodbe v roku
 trideset dni od sklenitve pogodbe, razen če se stranki nista dogovorili
 Če podjetje ne more izpolniti svoje obveznosti, ker blago ni
 na razpolago ali ker ni pogojev za opravljanje storitve, mora podjetje o tem
 takoj obvestiti potrošnika in mu vrniti vsa opravljena plačila. Za vračilo
 plačil se uporablja določba drugega odstavka 43.d člena tega zakona.
 Če se v zvezi s pogodbo sklenjeno na daljavo, zlorabi
 potrošnikova plačilna ali kreditna kartica, ima potrošnik, v primeru da
 transakcija še ni bila opravljena, pravico do preklica plačila pri podjetju, registriranem
 in pristojnem za opravljanje transakcije. V primeru, da je transakcija že
 opravljena ima potrošnik pravico zahtevati vračilo zneska od podjetja, kateremu
 je bil znesek nakazan.
 Dokazno breme glede izpolnjevanja obveznosti podjetja v zvezi
 z obveščanjem potrošnika ter s potrošnikovim soglasjem za sklenitev pogodbe,
 kadar je to primerno, pa tudi za izpolnitev pogodbe, je na strani podjetja.
 Nenaročene ponudbe blaga ali storitve, ki pozivajo potrošnika
 k takojšnjemu ali odloženemu plačilu, niso dovoljene. Potrošnik nima nikakršnih
 obveznosti v primeru nenaročene ponudbe blaga ali storitve.
 Podjetje lahko uporablja sistem klicev brez posredovanja
 človeka, faksimile napravo, elektronsko pošto in drugo obliko elektronskega
 komuniciranja samo z vnaprejšnjim soglasjem posameznega potrošnika, ki mu je
 sporočilo namenjeno.
 Pri telefonskih pogovorih mora oseba, ki v imenu podjetja
 vzpostavi telefonski stik, na začetku vsakega razgovora s potrošnikom razkriti
 firmo in sedež podjetja in jasno povedati, da gre za klic, ki ima komercialni
 V primeru pogodbe o finančnih storitvah je podjetje v
 telefonskem pogovoru dolžno seznaniti potrošnika tudi s podatki o identiteti
 osebe, ki je v stiku z njim, in njeni povezavi s podjetjem, s podatki iz 6.
 točke prvega odstavka 43.b člena ter 1., 5., 7. in 8. točke petega odstavka 43.b člena tega zakona. Hkrati ga mora seznaniti z možnostjo da mu
 bodo na njegovo zahtevo posredovani dodatni podatki iz prvega in petega
 odstavka 43.b člena tega zakona. Podjetje mora v vsakem primeru izpolniti svojo
 obveznost iz 43.c člena tega zakona.
 Če potrošnik pri kateremkoli stiku, vzpostavljenim s
 sredstvom za komunikacijo, ki omogoča osebna sporočila, izjavi, da ne želi več
 prejemati sporočil na takšen način, mu podjetje ne sme več pošiljati nobenih
 sporočil, ki so namenjena sklenitvi pogodbe za dobavo kateregakoli blaga ali
 katerekoli storitve.
 Za pogodbe, sklenjene zunaj poslovnih prostorov, se po tem
 zakonu štejejo pogodbe o dobavi blaga ali opravljanju storitev, ki so
 sklenjene:
 1. med srečanjem izven poslovnih prostorov podjetja ali
 2. med obiskom zastopnika ali pooblaščenca podjetja na potrošnikovem domu,
 na domu drugega potrošnika ali na delovnem mestu potrošnika, če do obiska ne
 pride na izrecno potrošnikovo željo.
 Določila tega zakona, o pogodbah, sklenjenih zunaj poslovnih
 prostorov, se uporabljajo tudi za pogodbe o dobavi blaga ali opravljanju
 storitev, čeprav do obiska pride na izrecno željo potrošnika, vendar potrošnik
 v trenutku, ko je obisk zahteval, ni vedel ali ni mogel vedeti, da dobava blaga
 ali opravljanje storitve, ki je predmet te pogodbe, ne sodi med dejavnosti, za
 katere je podjetje registrirano.
 storitev, ki so sklenjene tako, da podjetje sprejme potrošnikovo ponudbo za
 sklenitev pogodbe, če je bila ponudba za sklenitev pogodbe dana v okoliščinah,
 ki so podobne tistim iz prvega in drugega odstavka tega člena (sejmi).
 Določila tega zakona o pogodbah, sklenjenih zunaj poslovnih
 prostorov, se ne uporabljajo za:
 1. pogodbe o gradnji, prodaji in najemu nepremičnin in pogodbe o drugih pravicah
 na nepremičninah;
 2. pogodbe o prodaji hrane, pijače ali drugega blaga, ki je namenjeno
 3. pogodbe o dobavi blaga in opravljanju storitev, če so hkrati izpolnjeni
 vsi naslednji pogoji:
 - pogodba je sklenjena na podlagi kataloga podjetja, ki ga je potrošnik
 imel možnost preučiti v odsotnosti zastopnika ali pooblaščenca podjetja;
 - potrošnik in zastopnik ali pooblaščenec podjetja imata s to in naslednjimi
 pogodbami namen vzpostaviti stalno zvezo;
 - katalog in pogodba vsebujeta jasno določilo, da ima potrošnik pravico,
 da lahko podjetju vrne blago v roku, ki ni krajši od petnajst dni po prejemu
 ali da v istem roku odstopi od pogodbe, ne da bi pri tem imel kako drugo
 obveznost, razen da primerno hrani blago;
 4. zavarovalne pogodbe;
 5. pogodbe, katerih predmet so vrednostni papirji;
 6. pogodbe o dobavi blaga ali opravljanju storitev, če vsota vseh plačil,
 ki jih mora plačati potrošnik iz naslova te pogodbe ne presega 12 eurov.
 Pri pogodbah, sklenjenih zunaj poslovnih prostorov, mora
 podjetje potrošniku izročiti v rokih iz drugega odstavka tega člena pisno
 obvestilo, ki vsebuje vsaj firmo in sedež podjetja, vrsto in ceno blaga,
 pravice potrošnika iz 46.c člena tega zakona ter kraj in datum.
 Obvestilo iz prejšnjega odstavka mora podjetje izročiti
 potrošniku:
 - v primeru iz prvega odstavka 46. člena tega zakona ob sklenitvi pogodbe;
 - v primeru iz drugega odstavka 46. člena tega zakona najkasneje ob
 sklenitvi pogodbe;
 - v primeru iz tretjega odstavka 46. člena tega zakona, ko je bila dana
 Pri pogodbah, sklenjenih zunaj poslovnih prostorov, ima
 potrošnik pravico, da v štirinajstih dneh podjetju pisno sporoči, da odstopa od
 pogodbe, ne da bi mu bilo treba navesti razlog za svojo odločitev. Šteje se, da
 je sporočilo pravočasno, če je poštna pošiljka oddana v roku.
 Če je podjetje v celoti izpolnilo obveznost iz 46.b člena
 Če podjetje izpolni svojo obveznost iz 46.b člena po dobavi
 dnevu izpolnitve te obveznosti.
 Za način izvršitve in omejitve pravice do odstopa ter vračilo
 prejetega blaga in že plačane kupnine se smiselno uporabljajo določbe 43.č in
 43.d člena tega zakona.
 Pri izpolnjevanju pogodb o dobavi energije in vode
 potrošnikom je treba potrošniku ceno obračunati po dejanski dobavi izkazani na
 njegovem merilnem mestu. Če dejanske tehnične možnosti v obstoječih stavbah z
 več stanovanji oziroma poslovnimi prostori ne omogočajo merjenja dobavljene
 energije in vode pri posameznem potrošniku in pri odjemu za skupne prostore, se
 obračun dobavljene količine lahko izvede na osnovi med lastniki dogovorjenih
 razmerij ali drugega s predpisi opredeljenega razmerja. Potrošnik pa ima
 pravico, da se mu na njegove stroške omogoči vgraditev ustreznega merilnika, če
 tehnične možnosti to omogočajo. Pri obračunu dobavljene količine posameznemu potrošniku,
 je upravnik stavbe z več stanovanji oziroma poslovnimi prostori na zahtevo
 potrošnika dolžan predložiti račune dobaviteljev.
 Način merjenja za dobavljeno energijo in vodo se določi v
 posebnem področnem predpisu.
 S pogodbo o prodaji blaga na obroke se podjetje (prodajalec)
 zavezuje, da bo potrošniku izročilo določeno blago, še preden mu bo kupnina
 popolnoma izplačana, potrošnik pa se zavezuje, da ga bo odplačal v obrokih v
 določenih časovnih presledkih.
 Pogodba o prodaji na obroke mora biti sestavljena v pisni
 Določbe tega zakona, ki urejajo prodajo na obroke, se
 smiselno uporabljajo tudi za prodajo storitev.
 Določbe tega zakona, ki urejajo prodajo na obroke, ne
 vplivajo na pravice potrošnikov po zakonu, ki ureja potrošniške kredite.
 V pogodbeni listini morajo biti poleg blaga in njegove cene
 pri prodaji za gotovino navedeni tudi: skupen znesek vseh obročnih odplačil,
 vštevši tudi tisto, kar je bilo plačano ob sklenitvi pogodbe, znesek posameznih
 obrokov, njihovo število ter njihovi roki, sicer lahko potrošnik odstopi od
 pogodbe.
 V pogodbi morajo biti izrecno navedene tudi pravice, ki jih
 ima potrošnik po tem poglavju (51., 53., 53.a in 54. člen).
 Če pravice iz prejšnjega odstavka niso navedene v pogodbi,
 jih lahko potrošnik kljub temu uveljavlja ali pa odstopi od pogodbe.
 Nična so določila pogodbe o prodaji na obroke, ki bi bila za
 potrošnika manj ugodna od določb tega poglavja, razen določil o lastninskem
 pridržku.
 Potrošnik ima pravico, da kadarkoli predčasno odplača ostanek
 dolžne kupnine, in to brez pogodbenih obresti, razen stroškov izdelave obračuna
 predčasnega odplačila kupnine.
 Prodajalec lahko odstopi od pogodbe, če pride potrošnik v
 zamudo z začetnim obrokom.
 Po plačilu začetnega obroka lahko prodajalec odstopi od
 pogodbe, če pride potrošnik v zamudo z najmanj dvema zaporednima obrokoma, ki
 pomenita najmanj osmino kupnine.
 Izjemoma lahko prodajalec razdre pogodbo, če potrošnik pride
 v zamudo le z enim obrokom, kadar za plačilo kupnine niso predvideni več kot
 štirje obroki.
 V primerih iz drugega in tretjega odstavka tega člena lahko
 prodajalec, namesto da bi odstopil od pogodbe, zahteva od potrošnika, da plača
 ves ostanek kupnine, vendar mu mora pred tem pustiti dodaten petnajstdnevni
 Kadar to opravičuje okoliščine primera, lahko sodišče na
 zahtevo potrošnika podaljša roke za plačilo zamujenih obrokov, če da potrošnik
 zavarovanje, da bo izpolnil obveznost in če prodajalec zaradi tega ne trpi
 Nično je pogodbeno določilo o pogodbeni kazni za primer, če
 bi potrošnik prišel v zamudo s plačilom kakšnega obroka kupnine.
 Potrošnik lahko v vsakem primeru odstopi od pogodbe, če to
 pisno sporoči prodajalcu v petnajstih dneh po podpisu. Potrošnik se tej pravici
 ne more vnaprej odpovedati.
 Če se pogodba razveže, mora prodajalec vrniti prejete obroke
 z zakonitimi obrestmi od dneva, ko jih je prejel, in mu povrniti nujne stroške,
 ki jih je imel za blago.
 Potrošnik mora s svoje strani vrniti prodajalcu blago v
 stanju, v kakršnem je bilo tedaj, ko mu je bilo izročeno, in mu dati povračilo
 za njegovo uporabo vse do razveze pogodbe.
 Določbe o prodaji na obroke iz tega poglavja veljajo tudi pri
 drugih dogovorih, ki imajo enako vsebino, kot npr. zakupna pogodba z določilom,
 da bo v zakup dano blago prešlo v potrošnikovo lastnino, če bo določen čas plačeval
 zakupnino.
 Te določbe se uporabljajo tudi pri posojilu, ki je bilo
 potrošniku dano za nakup določenega blaga, če sta se podjetje, ki je potrošniku
 dalo posojilo (posojilodajalec) in prodajalec sporazumela, da bo potrošnik
 blago, ki mu ga je prodal prodajalec, odplačeval v obrokih, po pogodbi,
 sklenjeni med potrošnikom in prodajalcem.
 Dejavnost organiziranja in prodaje turističnih potovanj,
 dejavnost turističnih vodnikov in spremljevalcev ter dejavnost vodenja in
 usposabljanja na področju športa je urejeno v področnih zakonih.
 (1) S pogodbo o organiziranju potovanja se organizator
 potovanja zavezuje, da bo potrošniku zagotovil skupek storitev, ki sestavljajo
 turistični aranžma, potrošnik pa se zavezuje, da bo organizatorju za to plačal
 skupno ceno.
 (2) Za turistični aranžma se šteje vnaprej dogovorjena
 kombinacija dveh ali več naslednjih storitev, ki jih organizator potovanja ali
 prodajalec ponudi v prodajo in prodaja po skupni ceni, če storitev traja več
 kot štiriindvajset ur ali vključuje nastanitev čez noč:
 - nastanitev
 - druge turistične storitve, ki ne spadajo v prevoz ali nastanitev in
 predstavljajo pomemben del turističnega aranžmaja (ponudba jedi, obisk
 prireditev, ogled naravnih in kulturnih znamenitosti in podobno).
 (3) Deljeno zaračunavanje posameznih storitev istega
 turističnega aranžmaja organizatorja potovanja in prodajalca ne odvezuje
 obveznosti po tem zakonu.
 (4) Potovanje, ki traja manj kot štiriindvajset ur in ne
 vključuje prenočevanja, je izlet. Ne glede na določbo drugega odstavka tega
 člena se šteje za turistični aranžma tudi izlet, če vključuje vnaprej
 dogovorjeno kombinacijo dveh ali več v prvi in tretji alineji prejšnjega
 odstavka navedenih storitev, ki jih organizator potovanja ali prodajalec ponudi
 v prodajo in prodaja po skupni ceni.
 (1) Katalogi, prospekti ter drugo reklamno in
 informativno gradivo, ki se nanaša na turistične aranžmaje, ceno ali kakršne
 koli pogodbene pogoje turističnih aranžmajev in ga organizator potovanja ali
 prodajalec posreduje potrošniku, ne sme vsebovati neresničnih ali zavajajočih
 (2) Katalog ali prospekt o turističnih aranžmajih, ki ga
 organizator ali prodajalec ponuja potrošniku, mora biti napisan razumljivo ter
 mora vsebovati točne podatke o ceni in ustrezne informacije o:
 - namembnem kraju potovanja, načinu in vrsti prevoza, ki se uporablja,
 - vrsti in kraju nastanitve, njeni lokaciji, turistični kategoriji, ki jo
 priznava država, v kateri se nudi storitev, stopnji kakovosti nastanitve in
 njenih glavnih značilnostih,
 - številu obrokov,
 - programu potovanja,
 - potnih listinah in morebitnih zahtevah za vizume in zdravstvene
 formalnosti, ki so potrebne za potovanje in bivanje v namembnem kraju
 potovanja,
 - o denarnem znesku ali odstotku cene, ki jo je potrebno plačati ob
 rezervaciji in časovnih rokih za plačilo razlike,
 - o najmanjšem potrebnem številu oseb za izvedbo turističnega aranžmaja in
 skrajnem roku za obvestitev potrošnika ob morebitni odpovedi.
 (3) Posamezne podrobnosti, navedene v prospektu ali
 katalogu, organizatorja potovanja in prodajalca zavezujejo, razen kadar:
 - so spremembe pred sklenitvijo pogodbe potrošniku pisno posredovane, na
 kar mora biti potrošnik v prospektu ali katalogu posebej opozorjen,
 - sta se o spremembah pogodbeni stranki sporazumno dogovorili pozneje.
 (1) Organizator potovanja ali prodajalec mora potrošniku
 v primernem času pred sklenitvijo pogodbe o organiziranju potovanja zagotoviti
 pisno na papirju ali drugem trajnem nosilcu splošne informacije o potnih
 listinah in vizumih, še posebej o času za njihovo pridobitev ter informacije o
 zdravstvenih formalnostih, ki se zahtevajo za potovanje in bivanje v namembnem
 (2) Organizator potovanja ali prodajalec mora pred
 začetkom potovanja na način iz prejšnjega odstavka potrošniku zagotoviti
 naslednje informacije:
 - vozni red in mesto, ki ga potrošnik zaseda na prevoznem sredstvu (npr.
 kabina ali paluba na ladji, spalnik na vlaku);
 - ime in priimek, naslov in telefonsko številko lokalnega predstavnika
 organizatorja potovanja in/ali prodajalca; če lokalnega predstavnika ni, mora
 imeti potrošnik v vsakem primeru na voljo telefonsko številko, na katero lahko
 pokliče zaradi morebitnih napak med izpolnjevanjem pogodbe ali drugih težav,
 ali kateri koli drug podatek, ki mu bo na enostaven način omogočal vzpostaviti
 stike z organizatorjem potovanja ali turističnim agentom;
 - pri potovanju ali bivanju mladoletne osebe v tujini, vse potrebne
 informacije, ki omogočajo neposredne stike z mladoletnikom ali z osebo, ki je
 odgovorna za mladoletnika v kraju njegove nastanitve;
 - informacijo o možnosti neobvezne sklenitve zavarovalne police za kritje
 stroškov, če potovanje odpove potrošnik in zavarovanja za plačilo stroškov
 pomoči in vrnitve domov ob morebitni bolezni ali nesreči na potovanju.
 (1) Organizator potovanja ali prodajalec mora najpozneje
 ob sklenitvi pogodbe o organiziranju potovanja potrošniku izdati potrdilo o
 potovanju ali z njim skleniti pisno pogodbo, ki vsebuje vse obvezne sestavine
 potrdila o potovanju. Potrdilo mora vsebovati:
 - kraj in datum izdaje potrdila;
 - ime in naslov organizatorja potovanja;
 - ime in priimek potrošnika;
 - namembni kraj potovanja in dneve bivanja;
 - kraj in dan začetka in konca potovanja ter ura in kraj odhoda in
 vrnitve;
 - podatke o načinu, vrsti, kakovosti in ceni prevoza ter voznem redu;
 - podatke o bivanju z navedbo kraja namestitve;
 - podatke o tipu in turistični kategoriji namestitvenega objekta;
 - število in urnik obrokov (npr. polni penzion, polpenzion, zajtrk);
 - posebne želje, ki jih je potrošnik ob prijavi sporočil organizatorju
 potovanja in jih je ta sprejel;
 - natančen program potovanja;
 - skupno ceno za skupek storitev, ki sestavljajo turistični aranžma in so
 vključene v ceno;
 - možnost spremembe cene, če obstaja, navzgor in navzdol po sklenitvi
 pogodbe ter način izračuna spremembe;
 - navedbo taks ali pristojbin za storitve (pristajanje, vkrcanje,
 pristojbine v pristaniščih in na letališčih, turistične takse), kadar ti
 stroški niso vključeni v ceno turističnega aranžmaja;
 - dinamiko plačil in način plačila;
 - ali je pogoj za izvedbo turističnega aranžmaja najmanjše število oseb in
 rok za obvestitev potrošnika ob morebitni odpovedi potovanja, ki ne sme biti
 krajši od sedem dni pred predvidenim datumom začetka potovanja;
 - pogoje, pod katerimi lahko potrošnik odstopi od pogodbe;
 - rok za pritožbo po končanem potovanju zaradi napak pri izpolnitvi,
 nepravilni ali nepopolni izpolnitvi pogodbe;
 - če je potrebno, podatke o mejnih in carinskih formalnostih,
 zdravstvenih, denarnih ali upravnih predpisih in druge koristne podatke;
 - podatke o zavarovanju, ki ga je potrošnik sklenil s posredovanjem
 organizatorja ali prodajalca potovanja;
 - opozorilo potrošniku o njegovi obveznosti iz prvega odstavka 57.e člena.
 (2) Če je pred izdajo potrdila o potovanju organizator
 ali prodajalec potrošniku izročil program potovanja, ki vsebuje podatke iz
 prejšnjega odstavka, se v potrdilu o potovanju lahko sklicuje na ta program.
 (3) Obstoj in veljavnost pogodbe o organiziranju
 potovanja nista odvisna od potrdila o potovanju in njegove vsebine. Vendar za
 vso škodo, nastalo potrošniku, ki mu ni bilo izdano potrdilo ali pa potrdilo ni
 bilo pravilno, odgovarjata organizator potovanja in prodajalec. Šteje se, da je
 pravilno tisto, kar je zapisano v potrdilu, dokler se ne dokaže nasprotno.
 (4) Če pri prodaji turističnega aranžmaja nastopa
 posrednik, mora potrdilo o organiziranju potovanja, poleg podatkov, ki se
 nanašajo na potovanje, vsebovati tudi ime in naslov posrednika ter podatek, da
 pri prodaji nastopa kot posrednik. Če v potrdilu ni navedene lastnosti
 posrednika, se šteje posrednik pri organiziranju potovanja za organizatorja. Za
 posrednika se glede pravic in obveznosti smiselno uporabljajo določbe tega
 zakona, ki veljajo za organizatorja potovanja.
 (1) Organizator potovanja po sklenitvi pogodbe ne sme
 zvišati cene razen, če je prišlo do sprememb v menjalnem tečaju valute ali
 tarifah prevoznikov, ki vplivajo na ceno potovanja. Če so te spremembe
 povzročile znižanje cene potovanja, mora organizator potrošniku povrniti
 razliko v ceni.
 (2) Organizator potovanja sme uveljaviti pravico do
 spremembe dogovorjene cene turističnega aranžmaja iz prejšnjega odstavka le, če
 je možnost spremembe cene predvidena v potrdilu o potovanju in potrdilo vsebuje
 način izračuna spremembe. Cena turističnega aranžmaja se sme zvišati najpozneje
 do dvajsetega dne pred začetkom potovanja.
 (3) Če zvišanje dogovorjene cene preseže deset
 odstotkov, lahko potrošnik odstopi od pogodbe, ne da bi moral povrniti škodo. V
 tem primeru mora organizator potovanja potrošniku vrniti vplačani znesek.
 (1) Potrošnik mora v najkrajšem mogočem času izvajalcu
 storitev, organizatorju oziroma prodajalcu ali lokalnemu predstavniku
 organizatorja oziroma prodajalca, če obstaja, pisno ali v drugi ustrezni obliki
 sporočiti vsako napako, ki jo med izpolnjevanjem pogodbe opazi na kraju samem.
 Pogoj je, da je o tej obveznosti in posledicah, ki zaradi neizpolnitve te
 obveznosti nastanejo za uveljavljanje poznejših zahtevkov, potrošnik pisno
 obveščen pred odhodom na potovanje, vzpostavitev stikov z osebo, ki sprejema
 pritožbe, pa organizator ali prodajalec potrošniku omogoči na dostopen in
 enostaven način. Ob morebitni pritožbi mora organizator potovanja, prodajalec
 ali lokalni predstavnik organizatorja ali prodajalca, če obstaja, v najkrajšem
 mogočem času narediti vse potrebno za odpravo pomanjkljivosti.
 (2) Če pomanjkljivosti niso bile odpravljene na kraju
 samem, lahko potrošnik zaradi nepopolno ali nekakovostno opravljenih storitev
 uveljavlja sorazmerno znižanje cene po končanem potovanju. Če sta obseg ali
 kakovost opravljenih storitev bistveno odstopala od obsega ali kakovosti
 storitev, ki sta bila določena v potrdilu ali pogodbi o potovanju, je potrošnik
 upravičen do vračila vsega vplačanega zneska. V obeh primerih se mora potrošnik
 organizatorju potovanja oziroma prodajalcu pritožiti pisno v dveh mesecih po
 končanem potovanju. Zahteva za znižanje cene ali vračilo vplačanega zneska ne
 vpliva na potrošnikovo pravico, da zahteva povrnitev škode.
 (3) Glede reševanja zahtevkov potrošnika iz prejšnjega
 odstavka se smiselno uporabljajo roki po določbah 39. člena tega zakona.
 (4) Organizator oziroma prodajalec ali lokalni
 predstavnik organizatorja oziroma prodajalca, če obstaja, mora potrošniku, ki
 se med potovanjem znajde v težavah zaradi nepredvidljivih napak, ki niso
 povezane z zagotavljanjem pogodbenih storitev in jih je povzročila tretja oseba
 ali ki so posledica višje sile ali dogodka, ki ga kljub skrbnemu ravnanju ni
 bilo mogoče preprečiti, ponuditi takojšnjo pomoč.
 (1) Potrošnik lahko v vsakem trenutku popolnoma ali
 delno odstopi od pogodbe.
 (2) Če se potrošnik ne more udeležiti potovanja, lahko
 prenese svojo rezervacijo na drugega potrošnika, ki izpolnjuje zahteve,
 predvidene za določeno potovanje. Potrošnik mora o tem obvestiti organizatorja
 potovanja ali prodajalca najpozneje v osmih dneh pred začetkom potovanja.
 Potrošnik mora organizatorju potovanja ali prodajalcu povrniti stroške, ki so
 neposredno povezani s prenosom rezervacije.
 (3) Če potrošnik odstopi od pogodbe pred začetkom
 potovanja v primernem roku, ki je odvisen od vrste aranžmaja (pravočasen
 odstop), ima organizator potovanja ali prodajalec pravico le do povračila
 administrativnih stroškov.
 (4) Pri nepravočasnem odstopu od pogodbe lahko
 organizator potovanja zahteva od potrošnika kot povračilo določen odstotek
 dogovorjene cene, ki mora biti sorazmeren s preostalim časom do začetka
 potovanja in ekonomsko upravičen.
 (5) Organizator potovanja ima pravico le do povračila
 svojih stroškov, če je potrošnik odstopil od pogodbe zaradi okoliščin, ki se
 jim ni mogel izogniti ali jih odvrniti in bi bile ob sklenitvi pogodbe
 utemeljen razlog, da pogodbe ne bi sklenil, če bi takrat že obstajale, ter če
 je potrošnik preskrbel ustrezno zamenjavo ali je zamenjavo našel sam
 (6) Če potrošnik odstopi od pogodbe, potem ko se je
 potovanje že začelo, vzrok za to pa niso okoliščine iz prejšnjega odstavka, ima
 organizator pravico do celotnega zneska dogovorjene cene potovanja.
 (1) Organizator potovanja odgovarja za škodo, ki jo
 povzroči potrošniku zaradi delne ali popolne neizpolnitve pogodbe v skladu s
 splošnimi pravili, ki urejajo obligacijska razmerja, razen če ni s tem zakonom
 določeno drugače.
 (2) Organizator potovanja sme popolnoma ali delno
 odstopiti od pogodbe, ne da bi moral potrošniku povrniti škodo, le, če pred
 izpolnjevanjem pogodbe ali med njenim izpolnjevanjem nastopijo izredne
 okoliščine, ki jih ni bilo mogoče pričakovati, niti se jim izogniti ali jih
 odvrniti, ki pa bi bile ob sklenitvi pogodbe utemeljen razlog, da pogodbe ne bi
 sklenil, če bi takrat že obstajale.
 (3) Organizator potovanja sme od pogodbe, ne da bi moral
 potrošniku povrniti škodo, odstopiti tudi, kadar se ni zbralo najmanjše število
 oseb, če je bil ta pogoj naveden v potrdilu o potovanju, pod pogojem, da je bil
 potrošnik o tej okoliščini pisno obveščen v roku, ki ni krajši od sedem dni.
 (4) Pri odstopu od pogodbe pred njeno izpolnitvijo mora
 organizator potrošniku nemudoma vrniti ves vplačani znesek, ki ga je od njega
 prejel.
 (5) Če organizator potovanja ugotovi, da je pred odhodom
 prisiljen znatno spremeniti katerega od bistvenih pogodbenih pogojev, mora o
 tem čim prej obvestiti potrošnika, da mu omogoči sprejetje ustrezne odločitve,
 zlasti da odstopi od pogodbe, ne da bi moral povrniti škodo, ali da sklene
 dodatek k pogodbi. Potrošnik mora o svoji odločitvi brez nepotrebnega odlašanja
 obvestiti organizatorja potovanja ali prodajalca.
 (6) Če potrošnik zaradi razlogov iz prejšnjega odstavka
 odstopi od pogodbe ali organizator potovanja odpove potovanje pred dogovorjenim
 datumom odhoda iz katerega koli razloga, ki ni po krivdi potrošnika, in razlog
 za odpoved potovanja niso okoliščine iz drugega in tretjega odstavka, lahko
 potrošnik zahteva vračilo vplačanega zneska ali pa sprejme nadomestni
 turistični aranžma enake ali višje kakovosti, če ga ima organizator ali
 prodajalec na voljo v svoji ponudbi. Če potrošnik sprejme ponudbo nadomestnega
 turističnega aranžmaja nižje kakovosti, mu mora organizator potovanja povrniti
 (7) Če organizator potovanja odstopi od pogodbe med
 njenim izpolnjevanjem, ima pravico do pravičnega plačila za dogovorjene
 storitve, ki so bile opravljene, vendar mora ukreniti vse, kar je potrebno za
 zavarovanje interesov potrošnika. Če je bil v potrdilu ali pogodbi o potovanju
 določen prevoz v kraj začetka potovanja, ga mora organizator potovanja
 potrošniku zagotoviti. Namesto tega mu lahko zagotovi ustrezen prevoz v drug
 kraj, če potrošnik s tem soglaša.
 (1) Organizator potovanja sme spremeniti program
 potovanja pred izpolnjevanjem pogodbe ali med njenim izpolnjevanjem le zaradi
 izrednih okoliščin, ki jih ni mogel pričakovati, niti se jim izogniti ali jih
 odvrniti. O spremembi programa mora potrošnika pisno obvestiti takoj, ko so
 nastopile izredne okoliščine, in navesti razloge za spremembo. Stroške, nastale
 s spremembo programa, krije organizator potovanja, zmanjšanje stroškov pa gre v
 korist potrošnika.
 (2) Organizator potovanja sme pod pogoji iz prejšnjega
 odstavka dogovorjeno nastanitev zamenjati samo za nastanitev v objektu iste
 kategorije ali objektu višje kategorije in samo v dogovorjenem kraju. Morebitne
 dodatne stroške zaradi razlike v ceni krije organizator potovanja.
 (3) Če organizator potovanja bistveno spremeni program
 potovanja pred izpolnjevanjem pogodbe, mora potrošniku, ki zaradi tega odstopi
 od potovanja, vrniti ves vplačani znesek, ki ga je od njega prejel.
 (4) Če organizator potovanja program bistveno spremeni
 med izpolnjevanjem pogodbe, potrošnik, ki zaradi tega odstopi od pogodbe, plača
 samo stroške dejansko opravljenih storitev.
 Podjetja, ki organizirajo skupinske izlete in potovanja,
 morajo potnike ustrezno zavarovati.
 Pogodba o časovnem zakupu stanovanjskih objektov po tem
 zakonu je vsaka pogodba, sklenjena za obdobje najmanj treh let, s katero
 podjetje potrošniku proti plačilu določene cene zagotovi ali obljubi zagotoviti
 pravico do uporabe stanovanjskega objekta v določenem obdobju leta ali obdobju,
 ki ga je treba še določiti, in ki ne znaša manj kot sedem dni v letu.
 Za stanovanjski objekt po tem zakonu se šteje zemljišče,
 stavba ali del zemljišča oziroma stavbe, ki je namenjen trajnemu ali začasnemu
 prebivanju, in ki po pravu države, v kateri se nahaja, predstavlja predmet
 pravnega prometa.
 Pravica do uporabe po tem zakonu je lahko stvarna ali druga
 pravica, ki lahko izvira tudi iz članstva v društvu, deleža v družbi ali
 zadrugi.
 Ponudnik pravice o časovnem zakupu mora vsakemu interesentu
 izročiti prospekt, ki poleg splošnega opisa stanovanjskega objekta, ki je
 predmet pravice, vsebuje tudi natančne podatke v skladu s prvim in drugim
 odstavkom 60.b člena tega zakona.
 Prospekt je sestavni del pogodbe o časovnem zakupu.
 Če ima interesent stalno prebivališče v eni od držav članic
 Evropske unije ali je državljan te države, lahko zahteva prospekt v uradnem
 jeziku te države.
 Prospekt, ki se nanaša na objekt v Republiki Sloveniji ali
 prospekt, ki se izroča državljanu Republike Slovenije ali osebi s stalnim
 prebivališčem v Republiki Sloveniji, mora biti tudi v slovenskem jeziku.
 Pri vsakem oglaševanju sklepanja pogodb o časovnem zakupu
 stanovanjskih objektov je treba navesti, da je mogoče dobiti prospekt in kje ga
 je mogoče dobiti.
 Pogodba o časovnem zakupu stanovanjskih objektov mora biti
 sklenjena v pisni obliki. Pogodba mora vsebovati vse podatke, naštete v 60.b
 členu tega zakona. Glede jezika, v katerem je pogodba sestavljena se smiselno
 uporabljajo določila tretjega odstavka 60. člena tega zakona.
 Vsebina pogodbe o časovnem zakupu mora ustrezati besedilu
 prospekta, ki se izroči potrošniku. Če pogodbeni stranki ne skleneta drugačnega
 dogovora, se pred sklenitvijo pogodbe lahko spremeni vsebina prospekta le v
 primeru, ko to narekujejo okoliščine, na katere podjetje ni imelo vpliva.
 Takšne spremembe se morajo potrošniku sporočiti pred sklenitvijo pogodbe v
 Poleg izvirnika pogodbe mora podjetje potrošniku izročiti
 overjen prevod pogodbe v jeziku države, kjer se stanovanjski objekt nahaja, v
 primeru, ko je ta jezik drugačen od jezika, v katerem je sestavljena pogodba.
 Ta obveznost ne velja v primeru, ko so predmet pogodbe o časovnem zakupu deli
 stanovanjskih objektov, ki se nahajajo v dveh ali več državah.
 Prospekt in pogodba o časovnem zakupu stanovanjskih objektov
 morata vsebovati naslednje podatke:
 1. firmo in sedež podjetja ter ime morebitnega zastopnika podjetja;
 2. natančen opis narave pravice, ki je predmet pogodbe in opis izpolnjenih
 pogojev ali pogojev, ki jih je v skladu z zakonodajo države, kjer se
 stanovanjski objekt nahaja za izvrševanje pravice še potrebno izpolniti;
 3. natančen opis stanovanjskega objekta in njegove lege, če je predmet
 pogodbe določen stanovanjski objekt;
 4. podatke iz evidence nepremičnin za objekt, če takšna evidenca obstaja;
 5. v primeru stanovanjskega objekta v stanju načrtovanja ali gradnje pa tudi:
 - stanje gradbenih del in del na skupnih komunalnih napravah
 - rok za dokončanje del
 - če se pravica nanaša na določen stanovanjski objekt, naziv in naslov
 pristojnega upravnega organa ter številke potrebnih dovoljenj
 - če se pravica nanaša na določen stanovanjski objekt, stanje del na
 skupnih komunalnih napravah, kot so plinski, električni, vodovodni in
 - zagotovila, ki obstajajo za dokončanje stanovanjskega objekta in vračilo
 nadomestila potrošniku v primeru nedokončanja stanovanjskega objekta
 - komunalne naprave (plinski, električni, vodovodni in telefonski
 priključek) in storitve (vzdrževanje, odvoz smeti), ki so ali bodo na razpolago
 potrošniku in pogoje za njihovo uporabo;
 6. načela, po katerih bo potekalo vzdrževanje, popravila in upravljanje
 stanovanjskega objekta ali stanovanjskih objektov;
 7. skupne naprave, kot so savne ali bazeni, ki jih potrošnik lahko
 uporablja ali jih bo lahko uporabljal in morebitni pogoji za uporabo;
 8. ceno, ki jo mora potrošnik plačati za uporabo stanovanjskega objekta,
 osnovo za izračun in oceno zneska tekočih stroškov, ki jih mora potrošnik
 plačati za uporabo skupnih naprav in storitev, ki so mu ali mu bodo na
 razpolago, oceno zneska upravnih stroškov (davki, dajatve) ter oceno stroškov
 upravljanja, vzdrževanja in popravil stanovanjskega objekta;
 9. podatek, ali lahko potrošnik sodeluje pri poslih menjave ali ponovne
 prodaje pogodbene pravice uporabe in ocena stroškov v primeru, da podjetje ali
 tretja oseba, določena v pogodbi s strani podjetja, posredujeta pri menjavi ali
 ponovni prodaji;
 10. navodilo
 glede pravice potrošnika do odstopa od pogodbe v skladu z določili 60.c člena
 tega zakona, ime in naslov prejemnika pisne izjave o odstopu, navodilo glede
 odstopnega roka in pisno obliko izjave o odstopu. Po potrebi mora prospekt
 opredeliti tudi stroške, ki jih mora kriti potrošnik v primeru odstopa od
 pogodbe v skladu s tretjim odstavkom 60.c člena tega zakona;
 11. navodilo
 glede pridobivanja drugih podatkov.
 Pogodba mora poleg navedenega vsebovati tudi naslednje:
 1. ime, priimek in stalno prebivališče potrošnika
 2. natančno določeno časovno obdobje v letu, v katerem se pravica uporabe
 lahko izvršuje, trajanje veljavnosti pravice in druge podatke, pomembne za
 izvrševanje pravice uporabe
 3. izjavo, da pridobitev in izvrševanje pravice uporabe nista povezana s
 stroški, obveznostmi ali bremeni, ki niso opredeljeni v pogodbi
 4. datum in kraj podpisa pogodbe.
 Potrošnik ima pravico, da v petnajstih dneh od sklenitve
 pogodbe oziroma predpogodbe podjetju pisno sporoči, da odstopa od pogodbe oziroma
 predpogodbe, ne da bi mu bilo treba navesti razlog za svojo odločitev. Šteje
 se, da je sporočilo pravočasno, če je poštna pošiljka oddana v roku.
 Če v pogodbi manjka eden od podatkov, predpisanih v 60.b
 členu tega zakona, ali če ni bil izročen prospekt ali če je pogodba sestavljena
 v jeziku v nasprotju z določbami tega zakona, prične rok iz prejšnjega odstavka
 tega člena teči po pisnem sporočilu manjkajočega podatka potrošniku, a
 najkasneje tri mesece po sklenitvi pogodbe.
 Če potrošnik odstopi od pogodbe se smiselno uporabljajo
 določila 43.d člena tega zakona. Potrošnik ni dolžan povrniti morebitnih
 stroškov uporabe stanovanjskega objekta in drugih storitev. Potrošnik je dolžan
 povrniti stroške pravnih dejanj, povezanih s sklenitvijo pogodbe, ki jih je
 bilo potrebno opraviti pred iztekom odpovednega roka iz prvega odstavka tega
 člena, če je to v pogodbi izrecno določeno.
 Nično je pogodbeno določilo, po katerem mora potrošnik del
 cene ali stroškov plačati pred potekom roka iz prvega odstavka prejšnjega
 Če se cena, ki jo mora za pravico uporabe plačati potrošnik,
 v celoti ali delno financira s kreditom podjetja, z odstopom od pogodbe o
 časovnem zakupu preneha veljati tudi posojilna pogodba. V primeru odstopa od
 pogodbe sta obe strani dolžni vrniti prejete vsote. Podjetje do potrošnika nima
 nobenih zahtevkov glede plačil obresti in stroškov.
 Prejšnji odstavek tega člena se uporablja tudi v primerih, ko
 je posojilodajalec druga oseba, pa je podjetje posredovalo pri sklenitvi
 posojilne pogodbe oziroma je potrošnika napotilo na posojilodajalca.
 Če pogodbo o časovnem zakupu stanovanjskih objektov, ali
 posojilno pogodbo iz prejšnjega člena urejajo tuji pravni predpisi, se določbe
 tega zakona kljub temu uporabljajo, če:
 1. se stanovanjski objekt nahaja na ozemlju države članice Evropske unije
 2. če pride do sklenitve pogodbe na podlagi javne ponudbe, javnega
 oglaševanja ali podobne poslovne dejavnosti, ki jo opravlja podjetje na ozemlju
 Republike Slovenije, in če ima potrošnik pri oddaji izjave, ki se nanaša na
 sklenitev pogodbe, stalno ali začasno prebivališče v Republiki Sloveniji.
 Dejavnosti s področja varstva potrošnikov opravlja v skladu z
 zakonom Urad Republike Slovenije za varstvo potrošnikov (v nadaljevanju: urad).
 Urad na podlagi nacionalnega programa varstva potrošnikov
 pripravi letni program varstva potrošnikov, ki ga sprejme Vlada Republike
 Pri uradu je strokovni svet, ki ga sestavljajo predstavniki
 zainteresiranih pristojnih upravnih organov, organizacij potrošnikov,
 podjetniških zbornic in združenj ter ugledni strokovnjaki s področja varstva
 potrošnikov.
 Število članov in sestavo strokovnega sveta določi minister,
 pristojen za trgovino.
 Strokovni svet sodeluje pri pripravi nacionalnega in letnega
 programa za varstvo potrošnikov in obravnava druga vprašanja, ki zadevajo
 strokovno delo urada ter daje direktorju urada mnenja in predloge.
 Za organizacije potrošnikov se štejejo organizacije,
 registrirane kot društva ali zavodi ali druge organizacije, ki ne opravljajo
 pridobitne dejavnosti in jih ustanovijo potrošniki zaradi varstva svojih pravic
 ter so vpisane v register potrošniških organizacij pri uradu.
 Pogoj za vpis v register potrošniških organizacij v register
 je nevtralnost in neodvisnost organizacije od interesov ponudnikov blaga in
 storitev, kar pomeni, da organizacija ne sme pridobivati sredstev od ponudnikov
 blaga in storitev.
 Potrošniške organizacije, registrirane pri uradu, se lahko
 povezujejo v zvezo potrošniških organizacij z namenom aktivno podpirati in
 krepiti interese potrošniških organizacij na državnem in mednarodnem nivoju.
 Minister, pristojen za trgovino, v treh mesecih po uveljavitvi
 zakona predpiše pravilnik o načinu in drugih pogojih za vpis potrošniških
 organizacij v register.
 Vzgojno-izobraževalni programi osnovnega in srednjega šolstva
 vsebujejo tudi temeljna znanja o varstvu potrošnikov.
 Urad sodeluje z vzgojno-izobraževalnimi institucijami pri
 pripravi izobraževalnih programov varstva potrošnikov. Urad in organizacije
 potrošnikov lahko izvajajo programe strokovnega izpopolnjevanja za učitelje za
 pridobivanje temeljnih znanj iz varstva potrošnikov.
 Organizacije potrošnikov lahko sodelujejo z
 vzgojno-izobraževalnimi institucijami, pripravljajo vzgojno-izobraževalna
 gradiva in vodijo druge vzgojno-izobraževalne aktivnosti s področja varstva
 potrošnikov za potrošnike vseh starostnih skupin.
 Na področju varstva pravic potrošnikov opravlja svoje naloge
 v razmerju do državnih organov, organov lokalne samouprave in nosilcev javnih
 pooblastil tudi varuh človekovih pravic.
 Dejavnosti s področja varstva potrošnikov se opravljajo kot
 javna služba, katere trajnost in nemotenost opravljanja zagotavlja v javnem
 interesu Republika Slovenija.
 Javna služba iz prejšnjega odstavka se ne opravlja z namenom
 pridobivanja dobička.
 Dejavnosti s področja varstva potrošnikov, ki se opravljajo
 kot javna služba, so: svetovanje potrošnikom, obveščanje in izobraževanje
 potrošnikov ter izvajanje primerjalnih ocenjevanj blaga in storitev.
 Obseg javne službe na področju varstva potrošnikov se določi
 z nacionalnim programom varstva potrošnikov.
 Nacionalni program varstva potrošnikov določa temelje
 politike varstva potrošnikov in opredeljuje obseg dejavnosti, ki se financira
 oziroma sofinancira iz državnega proračuna.
 Z nacionalnim programom varstva potrošnikov se določijo
 - naloge, ki imajo pri uresničevanju politike varstva potrošnikov
 prioriteto,
 - vrste nalog na področju varstva potrošnikov, ki se bodo opravljale na podlagi
 koncesij,
 - okvirni obseg sredstev za spodbujanje razvoja in delovanja potrošniških
 Javno službo lahko na podlagi koncesije opravljajo
 potrošniške organizacije, vpisane v register pri uradu in strokovne
 organizacije, katerih cilj ni pridobivanje dobička ter izvajajo posamezne
 strokovne in raziskovalne naloge na področju varstva potrošnikov.
 Koncesija za opravljanje javne službe na področju varstva
 potrošnikov se podeli z odločbo Vlade Republike Slovenije na podlagi javnega
 razpisa.
 Razmerja med koncedentom in koncesionarjem se uredijo s
 pogodbo o koncesiji.
 Pogodba se sklene v pisni obliki.
 Tržni inšpektorat in drugi pristojni inšpekcijski organi v
 skladu s svojimi pooblastili nadzirajo uresničevanje tega zakona in izrekajo
 ukrepe v skladu z zakonom.
 Če podjetje neupravičeno zavrne potrošnikovo zahtevo, naj mu
 blago z napako zamenja z novim blagom ali naj mu vrne znesek za plačano blago
 ali naj odpravi napako na blagu, lahko izda pristojni tržni inšpektorat ali
 drugi pristojni inšpekcijski organ na potrošnikov predlog odločbo, s katero
 podjetju odredi, naj ugodi zahtevi.
 Odločbo iz prejšnjega odstavka izda pristojni organ le, če
 med strankama ni spora o obstoju napake ali če potrošnik predloži mnenje
 sodnega izvedenca, ali če je na drug način nedvomno dokazana.
 opravljanje storitev.
 Če pristojni tržni inšpektorat ali drugi pristojni
 inšpekcijski organ ugotovi, da:
 - podjetje pri sklepanju pogodb s potrošniki uporablja nepoštene pogodbene
 pogoje (prvi odstavek 23. člena);
 - cene blaga oziroma storitev niso označene ali niso vidno označene (prvi
 odstavek 26. člena);
 - najvišji odstotek znižanja cen blaga na razprodaji, objavljen v razponu,
 ne zajema najmanj ene četrtine vrednosti blaga, ki je na razprodaji (tretji
 odstavek 28. člena);
 - blago z napako ni fizično ločeno od redne prodaje brezhibnega blaga ali
 podjetje ni vidno opozorilo, da gre za prodajo blaga z napako ali vsakega kosa
 blaga z napako ni posebej označilo (prvi odstavek 30. člena);
 - predpisani rok uporabnosti na blagu ni vidno in čitljivo označen (drugi
 odstavek 31. člena);
 - je podjetje dalo v prodajo oziroma ni ustavilo prodaje blaga, ki zaradi
 svojih lastnosti ni primerno za običajno uporabo in na njem ni označilo, za
 kakšne namene je uporabno tudi s temi lastnostmi (tretji odstavek 31. člena);
 - blagu, pri katerem je za njegovo pravilno uporabo potreben določen
 postopek ali bi potrošnik z njegovo napačno uporabo lahko povzročil škodo zase
 ali za druge ali onesnažil okolje, ni priloženo navodilo za uporabo v skladu s
 33. členom tega zakona (33. člen);
 - podjetje za blago, ki je namenjeno prodaji potrošnikom v prodajalnah,
 zunaj prodajaln in prodaji blaga, sklenjeni s pogodbami na daljavo, ne izroči
 označb, certifikata, izjave o skladnosti, garancijskega lista, navodila za
 sestavo in uporabo, seznama pooblaščenih servisov oziroma drugih spremnih
 dokumentov (34. člen)
 izda odločbo, s katero prepove prodajo tega blaga oziroma
 storitev do odprave pomanjkljivosti.
 Če tržni inšpektorat ali drugi pristojni inšpekcijski organ
 ugotovi, - da podjetje potrošniku pri končnem obračunu od predplačila za blago ali
 storitev ne obračuna in plača obresti po obrestni meri, po kakršni obrestujejo
 banke hranilne vloge, vezane nad tri mesece (41. člen); izda odločbo, s katero naloži podjetju izpolnitev zakonske
 obveznosti.
 ugotovi, da:
 1. podjetje oglašuje blago ali storitve na način, ki je v nasprotju z 12.,
 12.a in 12.b členom tega zakona;
 2. podjetje primerjalno oglašuje blago ali storitve v nasprotju z določili
 tega zakona (12.c člen);
 3. oglaševanje vsebuje sestavine, ki povzročajo ali bi lahko povzročile
 telesno, duševno ali drugačno škodo pri otrocih ali sestavine, ki jih
 izkoriščajo ali bi lahko izkoriščale njihovo zaupljivost ali pomanjkanje
 izkušenj (15. člen);
 z odločbo začasno prepove takšno oglaševanje blaga ali
 storitev ali prepove objavo takšnega oglasa, če ta še ni bil objavljen, a je
 tik pred javno objavo.
 (1) Proti podjetju, ki pri poslovanju s potrošniki uporablja
 splošne pogoje poslovanja ali metode poslovanja ali oglašuje na načine, ki so v
 nasprotju s tem zakonom in zakoni, ki urejajo varstvo potrošnikov pred
 nepoštenimi poslovnimi praksami, potrošniške kredite, zdravila in medije ter s
 takimi splošnimi pogoji poslovanja, metodami poslovanja ali oglaševanjem
 škoduje skupnim interesom potrošnikov, se lahko vloži tožba za opustitev takega
 ravnanja.
 Sodišče lahko v okviru tožbenega zahtevka odloči, da se na
 stroške podjetja sodba objavi. Sodišče ob tem odloči, v kakšnem obsegu je
 potrebno objaviti obrazložitev sodbe.
 V tožbenih zahtevkih iz prejšnjega člena tega zakona sodišče
 na predlog tožeče stranke po določbah zakona, ki ureja izvršbo in zavarovanje,
 izda začasno odredbo, s katero podjetju odredi prenehanje ravnanja, ki je v
 nasprotju s predpisi iz prejšnjega člena tega zakona in škoduje skupnim
 ekonomskim interesom potrošnikov. Sodišče lahko izda začasno odredbo tudi, če
 podjetje še ni pričelo z nedovoljenim ravnanjem, vendar je tik pred tem, da z
 njim začne.
 Tožbo iz prejšnjega člena lahko vloži vsaka organizacija, ki
 je pravna oseba, ustanovljena za varovanje pravic in interesov potrošnikov, od
 katere ustanovitve je do trenutka vložitve tožbe že preteklo najmanj eno leto
 in dejansko deluje.
 Tožbo iz predhodnega člena lahko vloži tudi zbornica ali
 poslovno združenje, katerega član je podjetje, ki je toženec.
 Če ravnanje, na katerega se nanaša tožba, lahko prizadene
 položaj in pravice potrošnikov v državi članici Evropske skupnosti, lahko tožbo
 iz prejšnjega člena vloži tudi organizacija ali neodvisen javni organ (npr.
 potrošniški ombudsman), ki je po predpisih tiste države ustanovljena za
 varovanje pravic in interesov potrošnikov v tisti državi.
 Oseba iz prejšnjega odstavka tega člena lahko vloži tožbo
 šele po posvetovanju z državnim organom, pristojnim za varstvo potrošnikov.
 Tožba se lahko vloži tudi neposredno, če organ za varstvo potrošnikov v
 štirinajstih dneh ne odgovori na zahtevo za posvetovanje.
 Organizacije iz predhodnega člena lahko vložijo tožbo, s katero
 zahtevajo ugotovitev neveljavnosti določenih pogodb, ki jih toženec sklepa s
 potrošniki, posameznih določil teh pogodb ali splošnih pogojev poslovanja,
 vključenih v te pogodbe.
 Ugodilna sodba učinkuje proti vsem, tako da se lahko vsakdo
 sklicuje na pravnomočno sodbo, s katero je na podlagi tožbe iz prejšnjega
 odstavka ugotovljena neveljavnost določenih pogodb, posameznih določil teh
 pogodb ali splošnih pogojev poslovanja, vključenih v te pogodbe.
 Zavrnilna sodba učinkuje le med strankama in ne preprečuje
 vložitve nove tožbe z istim zahtevkom, bodisi s strani druge organizacije,
 upravičene za vložitev tožbe iz prvega odstavka tega člena bodisi oseb, ki
 imajo pravni interes za vložitev ugotovitvene tožbe.
 Dokler pravda teče, se ne more o istem zahtevku začeti nova
 pravda med istima strankama ali med istim tožencem in drugo organizacijo, ki je
 upravičena za vložitev tožbe iz prvega odstavka tega člena.
 Druga organizacija, ki je upravičena za vložitev tožbe iz
 prvega odstavka tega člena, se lahko v tekoči pravdi pridruži tožniku ves čas
 postopka do pravnomočnosti. V pravdi ima položaj stranskega intervenienta v
 skladu z določbami zakona, ki ureja pravdni postopek.
 (1) Z globo od 3.000 do 40.000 eurov se za prekršek kaznuje
 pravna oseba, samostojni podjetnik posameznik in posameznik, ki samostojno
 opravlja dejavnost, če:
 1. s potrošniki ne posluje v skladu z 2. členom zakona ali v pisnih
 sporočilih potrošnikom ne uporabi celotnega imena svoje firme in sedeža ali v
 pisnih sporočilih, ki niso namenjena individualno določenemu potrošniku ne
 uporabi vsaj skrajšane firme in sedeža (prvi in drugi odstavek 2. člena);
 2. kot ponudnik storitev informacijske družbe ne omogoči enostaven
 neposreden in stalen dostop do podatkov, določenih v tretjem odstavku 2. člena
 (tretji odstavek 2. člena);
 3. oglašuje blago ali storitve na način, ki je v nasprotju z 12., 12.a in
 12.b členom;
 4. primerjalno oglašuje blago ali storitve v nasprotju z določili tega
 zakona (12.c člen);
 5. oglaševanje blaga ali storitev vsebuje sestavine, ki povzročajo ali bi
 lahko povzročile telesno, duševno ali drugačno škodo pri otrocih ali sestavine,
 6. oglaševalsko sporočilo, ki je del ali pa predstavlja storitev
 informacijske družbe ni v skladu s 15.a členom (15.a člen);
 7. za blago iz 15.b člena ob sklenitvi prodajne pogodbe potrošniku ne
 izroči garancijskega lista, navodila za sestavo in uporabo in seznama
 pooblaščenih servisov ali če navedeni dokumenti niso v celoti v slovenskem
 jeziku in lahko razumljivi (prvi in tretji odstavek 16. člena);
 8. ne zagotovi popravila in vzdrževanja izdelka, za čas garancijskega roka
 oziroma njegovega podaljšanja brezplačno, po poteku le tega pa proti plačilu,
 tako da servis opravlja sam ali ima sklenjeno pogodbo o servisiranju z drugo
 osebo (četrti odstavek 16. člena);
 9. ne zagotovi vzdrževanja, nadomestnih delov in priklopnih aparatov tudi
 po preteku garancijskega roka (peti odstavek 16. člena);
 10. kot
 prodajalec stanovanja ali poslovnega prostora kupcu, najkasneje ob izročitvi
 stanovanja, ne preda garancijskih listov za vso vgrajeno blago iz 15.b člena
 (osmi odstavek 16. člena);
 11. garancijski
 list ne vsebuje vseh podatkov iz prvega odstavka 18. člena tega zakona;
 12. če
 kot proizvajalec ravna v nasprotju s prvim odstavkom 20. člena;
 13. pri
 sklepanju pogodb s potrošniki uporablja nepoštene pogodbene pogoje (prvi
 odstavek 23. člena);
 14. potrošnikom
 ne prodaja blaga oziroma ne opravlja storitev pod enakimi pogoji (drugi
 odstavek 25. člena);
 15. najvišji
 odstotek znižanja cen blaga na razprodaji, objavljen v razponu, ne zajema
 najmanj ene četrtine vrednosti vsega blaga, ki je na razprodaji (tretji
 16. blagu,
 pri katerem je za njegovo pravilno uporabo potreben določen postopek ali bi potrošnik
 z njegovo napačno uporabo lahko povzročil škodo zase ali za druge ali onesnažil
 okolje, ne priloži navodila za uporabo v skladu s 33. členom tega zakona;
 17. potrošniku
 pri končnem obračunu od predplačila za blago ali storitev ne obračuna in plača
 obresti po obrestni meri, po kakršni obrestujejo banke hranilne vloge, vezane
 nad tri mesece (41. člen);
 18. pri
 dogovorjeni dostavi na dom ali na drug kraj blaga ne dostavi v brezhibnem
 stanju, ali dogovorjeni količini ali dogovorjenem času v potrošnikovo stanovanje
 z vso pripadajočo dokumentacijo (prvi odstavek 42. člena);
 primeru dostave blaga na dom blago pusti pred vrati potrošnikovega stanovanja
 (drugi odstavek 42. člena);
 20. pri
 pogodbi, sklenjeni na daljavo podjetje v predpisanih rokih potrošniku ne zagotovi
 podatkov 43.b člena tega zakona, na primernem trajnem nosilcu podatkov (43.c
 člen);
 21. kot
 ponudnik storitev informacijske družbe ne potrdi naročila v elektronski obliki,
 razen zakonsko določene izjeme ali ne posreduje pogodbenih določil v obliki, ki
 zagotavlja njihovo hranjenje in kasnejšo uporabo (tretji odstavek 43.b člena);
 primeru pogodb, katerih predmet je trajna ali ponavljajoča se izpolnitev
 pogodbe, potrošnika ob vsakem komuniciranju ali izpolnitvi pogodbe ne seznani z
 načinom prekinitve te pogodbe (četrti odstavek 43.b člena);
 23. pri
 pogodbi, sklenjeni na daljavo, ali pri pogodbi, sklenjeni zunaj poslovnih
 prostorov, v primeru, da je potrošnik odstopil od pogodbe v roku ne vrne vseh
 opravljenih plačil (prvi odstavek 43.d člena in peti odstavek 46.c člena);
 24. uporablja
 sistem klicev brez posredovanja človeka, faksimile napravo in elektronsko pošto
 brez vnaprejšnjega soglasja potrošnika, ki mu je bilo sporočilo namenjeno (prvi
 odstavek 45.a člena);
 25. potrošniku
 pošilja sporočila, ki so namenjena sklenitvi pogodbe za dobavo kateregakoli
 blaga ali katerekoli storitve, čeprav potrošnik izjavi, da jih ne želi več
 prejemati (tretji odstavek 45.a člena);
 26. pri
 pogodbi, sklenjeni zunaj poslovnih prostorov, v predpisanih rokih potrošniku ne
 izroči pisnega obvestila, ki vsebuje vsaj firmo in sedež podjetja, vrsto in
 ceno blaga, pravice potrošnika iz 46.c člena tega zakona ter kraj in datum
 (46.b člen);
 27. cene
 dobave energije oziroma vode potrošniku ne obračuna po dejanski dobavi ali če
 merjenje dejanske dobave energije oziroma vode ne opravi na predpisan način
 (48. člen);
 28. pri
 prodaji na obroke, potrošniku ne omogoči predčasnega odplačila ostanka dolžne
 kupnine brez pogodbenih obresti (51. člen);
 29. pri
 prodaji na obroke, v primeru da potrošnik odstopi od pogodbe, ne vrne prejetih
 obrokov z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva, ko jih je prejel in ne povrne
 nujnih stroškov, ki jih je imel za blago (54. člen);
 30. ponuja
 potrošnikom kataloge, prospekte ali drugo informativno gradivo, ki se nanaša na
 turistične aranžmaje in vsebuje zavajajoče ali neresnične podatke (prvi
 odstavek 57.b člena);
 31. ponuja
 potrošnikom kataloge ali prospekte o turističnem aranžmaju, ki ne vsebujejo
 podatkov ter ustreznih informacij v skladu z drugim odstavkom 57.b člena;
 32. pred
 začetkom potovanja potrošniku ne zagotovi vseh informacij v skladu z drugim
 odstavkom 57.c člena;
 33. do
 sklenitve pogodbe o organiziranju potovanja potrošniku ne izda potrdila o
 potovanju ali z njim ne sklene pisne pogodbe, ki vsebuje vse obvezne sestavine
 potrdila o potovanju (prvi odstavek 57.č člena);
 34. zviša
 dogovorjeno ceno potovanja v nasprotju s prvim in drugim odstavkom 57.d člena;
 35. potrošniku,
 ki se med potovanjem znajde v težavah, ne nudi takojšnje pomoči (četrti
 odstavek 57.e člena);
 36. pravočasno
 ne sporoči potrošniku, da potovanje odpade (tretji odstavek 57.g člena);
 odstopu od pogodbe pred njeno izpolnitvijo potrošniku nemudoma ne vrne
 vplačanega zneska (četrti odstavek 57.g člena);
 38. pred
 začetkom potovanja spremeni katerega od bistvenih pogojev in potrošniku, ki
 zaradi tega odstopi od pogodbe, ne vrne vplačanega zneska ali ne zagotovi
 nadomestnega turističnega aranžmaja (šesti odstavek 57.g člena);
 39. spremeni
 program potovanja pred potovanjem ali med njim, pa razlog za spremembo niso
 izredne okoliščine (prvi odstavek 57.h člena);
 40. zamenja
 dogovorjeno nastanitev za drugo nastanitev slabše kategorije (drugi odstavek
 57.h člena);
 41. ne
 vrne vplačanega zneska potrošniku, ki je odstopil od pogodbe, ker se je pred
 izpolnjevanjem pogodbe bistveno spremenil program potovanja (tretji odstavek 57.h
 42. podjetja,
 ki organizirajo skupinske izlete in potovanja, niso ustrezno zavarovala
 potnikov (58. člen);
 43. pogodbe
 o časovnem zakupu turističnih objektov ne sklene v pisni obliki (60.a člen);
 44. pogodba
 ne vsebuje predpisanih podatkov (60.b člen).
 (2) Z globo od 1.200 do 4.000 eurov se za prekršek kaznuje
 odgovorna oseba pravne osebe ali odgovorna oseba samostojnega podjetnika
 posameznika, če stori prekršek iz prejšnjega odstavka.
 (1) Z globo 1.200 eurov se za prekršek kaznuje pravna oseba,
 samostojni podjetnik posameznik in posameznik, ki samostojno opravlja
 dejavnost, če:
 1. pri pogodbah o zagotavljanju javnih storitev in dobrin, v primeru, ko
 potrošnik zamudi z izpolnitvijo obveznosti, ne ravna v skladu z drugim
 odstavkom 3. člena;
 2. za blago oziroma storitve, ki jih ponuja, ne označi cene ali je vidno ne
 označi oziroma označena cena ne vključuje davka na dodano vrednost v primeru,
 da je podjetje zavezanec za davek na dodano vrednost (prvi odstavek
 26. člena);
 3. cene blaga oziroma storitve ne označi v tolarjih (drugi odstavek 26.
 5. če v ponudbi v okviru informacijske družbe ni poleg cene jasno in
 nedvoumno navedeno ali cena vključuje tudi stroške dostave (četrti odstavek 26.
 6. se ne drži predpisanega načina označevanja cen blaga in storitve (peti
 7. uporabi višje zamudne obresti kot jih določa obligacijski zakonik (prvi
 odstavek 27.a člena);
 8. v primeru zamude potrošnika kot pogodbene stranke, izda opomin, katerega
 stroški presežejo dejanske stroške izdelave in pošiljanja opomina oziroma
 višino zamudnih obresti (drugi odstavek 27.a člena);
 9. če razprodaje ne objavi v skladu s prvim odstavkom 28. člena ali če
 blaga na razprodaji ne označi s ceno pred znižanjem in z znižano ceno (prvi in
 drugi odstavek 28. člena);
 10. blaga
 z napako fizično ne loči od redne prodaje brezhibnega blaga in vidno ne
 opozori, da gre za blago z napako, ter vsakega kosa blaga z napako posebej ne
 označi (prvi odstavek 30. člena);
 11. prodaja
 blago oziroma ne ustavi prodaje blaga, ki zaradi svojih lastnosti ni primerno
 za običajno uporabo, in na njem ne označi, za katere namene je uporabno tudi s
 temi lastnostmi (tretji odstavek 31. člena);
 odstrani blaga iz prodaje, čeprav ne more zagotoviti zahteve iz drugega
 odstavka 32. člena (tretji odstavek 32. člena);
 13. za
 blago, ki je namenjeno prodaji potrošnikom v prodajalnah, zunaj prodajaln in
 prodaji blaga, sklenjeni s pogodbami na daljavo, potrošniku ne izroči označbe,
 certifikata, izjave o skladnosti, garancijskega lista, navodila za sestavo in
 uporabo, seznama pooblaščenih servisov oziroma drugih spremnih dokumentov
 oziroma če dokumenti ne vsebujejo vseh podatkov, ki jih določajo zakoni ali na
 podlagi zakonov sprejeti predpisi (34. člen);
 izda računa za prodano blago oziroma opravljeno storitev ali potrošniku ne
 omogoči, da preveri pravilnost zaračunane cene glede na kakovost in količino
 kupljenega blaga oziroma opravljene storitve (35. člen);
 prodaja blaga v primerni embalaži in če ga na potrošnikovo zahtevo posebej ne
 zavije (prvi in drugi odstavek 36. člena);
 16. embalaža
 ni primerna obliki in teži blaga in če zavaja potrošnika glede velikosti in
 teže blaga (tretji odstavek 36. člena);
 primeru iz 37.c in 38. člena, ko napaka ni sporna, ne ugodi potrošnikovi zahtevi
 najpozneje v osmih dneh (prvi odstavek 39. člena);
 18. potrošniku
 ne odgovori pisno v osmih dneh po prejemu potrošnikove zahteve (drugi odstavek
 39. člena);
 19. pri
 pogodbi, sklenjeni na daljavo, potrošnika takoj ne obvesti, da ne more
 izpolniti svoje obveznosti, ker nima na razpolago blaga ali ker ni pogojev za
 opravljanje storitev in mu ne vrne vseh opravljenih plačil (drugi odstavek
 43.e člena).
 (2) Z globo 400 eurov se za prekršek kaznuje odgovorna oseba
 pravne osebe ali odgovorna oseba samostojnega podjetnika posameznika, če stori
 prekršek iz prejšnjega odstavka.
 Postopek o prekršku zastara, ko potečeta dve leti od dneva,
 ko je bil prekršek storjen, v nobenem primeru pa ni več mogoč, ko potečejo
 štiri leta od dneva storitve prekrška.
 Zakon o varstvu potrošnikov – ZVPot (Uradni list RS, št. 20/98)
 Predpis o splošni varnosti izdelkov iz drugega odstavka 3.
 člena tega zakona, o označevanju cen iz 26. člena tega zakona, predpis o načinu
 merjenja dejanske dobave energije in vode potrošnikom iz 48. člena tega zakona
 in predpis o organizaciji izletov in potovanj iz 58. člena tega zakona se
 sprejmejo najpozneje v šestih mesecih po uveljavitvi tega zakona.
 Strokovni svet iz 62. člena se ustanovi najkasneje v treh
 mesecih po uveljavitvi tega zakona.
 Nacionalni program varstva potrošnikov predloži Vlada
 Republike Slovenije Državnemu zboru Republike Slovenije v sprejem najkasneje v
 enem letu po uveljavitvi tega zakona.
 členi 10 do 19, 35., 36., 38., 42., 43., 46. in 47. člen zakona o trgovini
 (Uradni list SFRJ, št. 46/90), členi od 23. do 30. člena zakona o blagovnem
 prometu (Uradni list RS, št. 21/77 in 29/86) in 62. do 64. člen zakona o
 standardizaciji (Uradni list SFRJ, št. 37/88, 23/91 in 55/91 – popr.).
 - odredba o izdelkih, ki smejo v promet le z garancijskim listom,
 tehničnim navodilom in seznamom pooblaščenih servisov, ter o najkrajšem
 garancijskem roku zanje (Uradni list SFRJ, št. 5/78),
 - odredba o elektromedicinskih pripravah oziroma opremi, ki sme v promet
 le z garancijskim listom in tehničnim navodilom, ter o najkrajšem garancijskem
 roku in roku zagotovljenega servisiranja zanjo (Uradni list SFRJ, št. 66/80),
 - odredba o grafični opremi, ki sme v promet le z garancijskim listom in
 tehničnim navodilom, ter o najkrajšem garancijskem roku in roku zagotovljenega
 servisiranja zanjo (Uradni list SFRJ, št. 66/80),
 - odredba o električnih aparatih za gospodinjstvo, ki smejo v promet le z
 garancijskim listom in tehničnim navodilom, ter o najkrajšem garancijskem roku
 in roku zagotovljenega servisiranja zanje (Uradni list SFRJ, št. 4/81),
 - odredba o plinskih aparatih za gospodinjstvo, ki smejo v promet le z
 - odredba o proizvodih avtomobilske industrije, ki smejo v promet le z
 garancijskim listom in tehničnim navodilom ter o najkrajšem garancijskem roku
 in roku zagotovljenega servisiranja zanje (Uradni list SFRJ, št. 9/81, 62/84),
 - odredba o določitvi aparatov za gašenje požara, ki smejo v promet samo,
 če so opremljeni z garancijskim listom in tehničnim navodilom, ter o najkrajšem
 garancijskem roku in roku zagotovljenega servisiranja zanje (Uradni list SFRJ,
 št. 45/81),
 - odredba o opremi za opravljanje dejavnosti v kmetijstvu, ki mora biti
 opremljena s tehničnim navodilom in mora biti zanjo določen rok zagotovljenega
 servisiranja, ter o najkrajšem roku zagotovljenega servisiranja zanje (Uradni
 list SFRJ, št. 63/81),
 - odredba o pisarniških pisalnih strojih, računalniških strojih in strojih
 za razmnoževanje besedila ter registrirnih blagajnah za uporabo v trgovini,
 gostinstvu in hotelirstvu, ki smejo v promet le z garancijskim listom in
 servisiranja zanje (Uradni list SFRJ, št. 17/85),
 - odredba o izolacijskih napravah in opremi za kontrolo izolacijskih
 naprav, ki smejo v promet le z garancijskim listom in tehničnim navodilom, ter
 o najkrajšem garancijskem roku in roku zagotovljenega servisiranja zanje
 (Uradni list SFRJ, št. 4/87),
 - odredba o športni opremi in rekvizitih, ki smejo v promet le z
 in roku zagotovljenega servisiranja zanje (Uradni list SFRJ, št. 41/87),
 - odredba o napravah s področja radiokomunikacij, avdio in video tehnike
 in napravah, ki se nanje priključujejo, ki smejo v promet le z garancijskim
 listom, ter o najkrajšem garancijskim roku in roku zagotovljenega servisiranja
 zanje (Uradni list SFRJ, št. 28/89).
 Zakon o splošni varnosti
 proizvodov – ZSVP (Uradni list RS, št. 23/99)
 Ta zakon začne veljati naslednji
 dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije.«.
 zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot-A
 (Uradni list RS, št. 110/02)
 spreminja 79. člen zakona tako, da se glasi:
 se sprejmejo najpozneje v šestih mesecih po uveljavitvi tega zakona.
 enem letu po uveljavitvi tega zakona.«;
 Rok za izdajo podzakonskega predpisa iz 15.b člena je šest
 mesecev od uveljavitve tega zakona.«;
 spreminja 80. člen zakona tako, da
 zanje (Uradni list SFRJ, št. 28/89).«;
 ter vsebuje naslednje prehodne in
 končne določbo:
 Razveljavi se druga alinea tretjega odstavka 13. člena zakona
 o varstvu konkurence (Uradni list RS, št. 18/93).
 Razveljavita se 42. in 50. člen pravilnika o minimalnih
 tehničnih in drugih pogojih, ki se nanašajo na prodajne objekte za opravljanje
 trgovinske dejavnosti, in pogojih za prodajo blaga zunaj prodajaln (Uradni list
 RS, št. 28/93, 34/93, 57/93).
 Določbe šestega odstavka 1. člena, tretjega odstavka 60.
 člena, 1. točke 60.e člena in tretjega in četrtega odstavka 75. člena se
 začnejo uporabljati z dnem pristopa Republike Slovenije k Evropski uniji.
 Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona
 o varstvu potrošnikov – ZVPot-B
 (Uradni list RS, št. 51/04)
 Določbe 1. člena in 8. do 15. člena tega zakona se začnejo
 uporabljati 9. oktobra 2004.
 Določbi prvega in četrtega odstavka 17. člena in določbe 18. člena
 tega zakona se pričnejo uporabljati 1. januarja 2005.
 Do začetka uporabe Zakona o prekrških (Uradni list RS, št.
 7/03) se v postopku o prekršku izrekajo denarne kazni iz 77. in 78. člena
 Zakon o uvedbi eura – ZUE (Uradni
 list RS, št. 114/06)
 Zakon o spremembah in
 dopolnitvah Zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot-C (Uradni list RS, št. 126/07)
 (1) Podjetja, ki poslujejo na območjih, kjer avtohtono
 živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, morajo svoje poslovanje
 uskladiti z določbo prvega stavka prvega odstavka 2. člena zakona najkasneje v
 dvanajstih mesecih po sprejetju predpisa iz drugega odstavka 2. člena zakona.
 (2) Minister, pristojen za gospodarstvo, sprejme predpis
 iz drugega odstavka 2. člena zakona v šestih mesecih po uveljavitvi tega
 izvajanju 2. in 12. člena Zakona o varstvu potrošnikov (Uradni list RS, št.
 84/07).
 (ZVPot) Pravilnik
 Pravilnik o izvajanju 2. in 12. člena Zakona o varstvu potrošnikov
 Pravni akti EU, ki jih ta predpis prenaša v pravni red RS oziroma omogoča njihovo izvajanje 31985L0374
 Direktiva Sveta z dne 25. julija 1985 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z odgovornostjo za proizvode z napako 31985L0577
 Direktiva Sveta z dne 20. decembra 1985 za varstvo potrošnika v primeru pogodb, sklenjenih zunaj poslovnih prostorov 31990L0314
 Direktiva Sveta z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih 31997L0007
 Direktiva 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo 32000L0031
 Direktiva 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) 32002L0065
 Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in o spremembi Direktive Sveta 90/619/EGS ter direktiv 97/7/ES in 98/27/ES 32005L0029
 Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (Besedilo velja za EGP) 32009L0022
 Direktiva 2009/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov (Kodificirana različica) Besedilo velja za EGP 32011L0083
 Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta Besedilo velja za EGP EUROVOC deskriptorji
 varstvo potrošnikov Načrtovani predpisi na podlagi tega predpisa
 Pravilnik o blagu, za katero se izda garancija za brezhibno delovanje
 - PRVA OBRAVNAVA 10/18/2007
 - Dopis poslancem o objavi predloga zakona v omrežju DZ - pomurska madžarska samoupravna narodna skupnost Lendava 10/18/2007 [PDZ - Predsednik Državnega zbora]
 - obalna samoupravna skupnost italijanske narodnosti 10/18/2007 [PDZ - Predsednik Državnega zbora]
 - DRUGA OBRAVNAVA - MDT 11/05/2007
 - Obvestilo o dodelitvi - Mnenje 11/15/2007 [22 - Zakonodajno-pravna služba]
 - Poročilo 11/26/2007 [05 - Komisija za narodni skupnosti]
 - Poročilo 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo]
 - Amandma (K 3. členu) 11/21/2007 [05 - Komisija za narodni skupnosti, nesprejet]
 - Amandma (K 3. členu) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Amandma (K 3. členu) 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo, sprejet]
 - Amandma (K 5. členu) 11/21/2007 [05 - Komisija za narodni skupnosti, nesprejet]
 - Amandma (K 7. členu) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Amandma (K 13. členu) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Amandma (K 15. členu) 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo, sprejet]
 - Amandma (K 17. členu) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Amandma (K 17. členu) 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo, sprejet]
 - Amandma (K 19. členu) 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo, sprejet]
 - Amandma (K 22. členu) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Amandma (K 24. členu) 11/30/2007 [11 - Odbor za gospodarstvo, sprejet]
 - Amandma (Za novi 24 a člen) 11/23/2007 [SDS - Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, NSi - Poslanska skupina Nove Slovenije, SLS - Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, DeSUS - Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, sprejet]
 - Pregled AMANDMAJEV in PREDLOGOV ZA AMANDMAJE 11/28/2007
 - Pripombe k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov 11/21/2007 [Trgovinska zbornica Slovenije]
 - Pripombe k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov 11/27/2007 [Zveza potrošnikov Slovenije]
 - Pripombe k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov 11/27/2007 [Trgovinska zbornica Slovenije]
 - DRUGA OBRAVNAVA - DZ 11/30/2007 [34. Redna 12/17/2007]
 - Amandma (K 3. členu) 12/07/2007 [NS - Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, nesprejet]
 - Pregled amandmaja 12/12/2007
 - Pripombe k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu potrošnikov 12/18/2007 [Edinost družbeno politično društvo]
 - TRETJA OBRAVNAVA 12/17/2007 [34. Redna 12/17/2007]
 - SPREJET PREDLOG (Ur.l. RS, št. 126/07)
 - Besedilo zakona poslano Državnemu svetu 12/17/2007 [22 - Zakonodajno-pravna služba]