type: contracts

text:
 |
 22011A0406(01)
 Avtal mellan Europeiska gemenskapen och Japans regering om vetenskapligt och tekniskt samarbete
 Europeiska unionens officiella tidning nr L 090 , 06/04/2011 s. 002 - 007
 Avtalmellan Europeiska gemenskapen och Japans regering om vetenskapligt och tekniskt samarbeteEUROPEISKA GEMENSKAPEN, (nedan kallad gemenskapen)ochJAPANS REGERING,SOM ÖNSKAR främja de nära och goda relationerna mellan Japan och gemenskapen och som är medvetna om hur snabbt den vetenskapliga kunskapsutvecklingen går och om hur viktig den är för att gynna bilateralt och internationellt samarbete,SOM ÖNSKAR utvidga det vetenskapliga och tekniska samarbetet på en rad områden av gemensamt intresse genom ett produktivt partnerskap för fredliga ändamål och ömsesidig nytta,SOM ÄR FÖRVISSADE OM att ett sådant samarbete, liksom tillämpningen av dess resultat, kommer att gagna Japans och gemenskapens ekonomiska och sociala utveckling,SOM ÖNSKAR skapa en formell ram för de övergripande samarbetsverksamheter som ska öka samverkan på det vetenskapliga och tekniska området mellan parterna,HAR ENATS OM FÖLJANDE.Artikel 11. Enligt detta avtal ska parterna uppmuntra, utveckla och underlätta samarbetet inom vetenskap och teknik för fredliga ändamål.2. Samarbetet inom ramen för detta avtal ska bedrivas enligt följande principer:a) Ömsesidiga och likvärdiga bidrag och fördelar.b) Ömsesidig tillgång för parternas gästforskare till respektive parts program, projekt och anläggningar för forskning och utveckling.c) Utbyte utan dröjsmål av information som kan vara av intresse för samarbetsverksamheterna enligt detta avtal.d) Främjande av kunskapssamhället till gagn för den ekonomiska och sociala utvecklingen i Japan och i gemenskapen.Artikel 21. Samarbetet inom ramen för detta avtal ska bestå av direkta samarbetsverksamheter och indirekta samarbetsverksamheter.2. I detta avtal avses meda) parterna : Japans regering och gemenskapen,b) direkta samarbetsverksamheter : samarbetsverksamhet mellan parterna eller mellan deras organ,c) indirekta samarbetsverksamheter : samarbetsverksamheter mellan personer i Japan och i gemenskapen som genomförs inom ramen för program och projekt för forskning och utveckling,d) program och projekt för forskning och utveckling : EG:s ramprogram för forskning och teknisk utveckling och de program och projekt för forskning och utveckling med konkurrensbaserad finansiering som drivs av Japans regering eller statliga organ eller offentliga institutioner i Japan,e) rättssubjekt : i) för Japans vidkommande, varje japansk medborgare eller varje juridisk person som inrättats enligt japansk lag, ochii) för gemenskapens vidkommande, varje medborgare i en medlemsstat eller varje juridisk person som inrättats enligt nationell lag i en medlemsstat i gemenskapen eller enligt gemenskapslagstiftningen,f) organ : i) för Japans vidkommande, statliga organ i Japan, ochii) för gemenskapens vidkommande, Europeiska kommissionen,g) offentliga institutioner : de offentliga institutioner vars budget och verksamhetsplaner har godkänts av de behöriga ministrarna i Japans regering och vars program och projekt för forskning och utveckling med konkurrensbaserad finansiering, med ministrarnas godkännande, har införlivats med programmen och projekten för indirekta samarbetsverksamheter,h) immateriella rättigheter : immateriella rättigheter i den mening som avses i artikel 2 i den konvention om upprättande av Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten, vilken ingicks i Stockholm den 14 juli 1967.Artikel 31. De direkta samarbetsverksamheterna får omfatta följande verksamheter:a) Sammanträden av olika slag, däribland expertmöten, för diskussion och utbyte av information om vetenskapliga och tekniska ämnen av allmän eller specifik art samt identifiering av program och projekt för forskning och utveckling som kan bedrivas inom samarbetet.b) Utbyte av information om verksamheter, riktlinjer, metoder, lagar och andra författningar om forskning och utveckling.c) Besök och utbyte av forskare, teknisk personal och andra experter inom allmänna eller specifika områden.d) Andra former av samarbetsverksamheter som identifieras, föreslås och beslutas av den gemensamma kommitté för vetenskapligt och tekniskt samarbete som avses i artikel 6 i detta avtal.2. I syfte att utveckla indirekta samarbetsverksamheter, och om inte annat sägs i bilaga I och II till detta avtal, får varje rättssubjekt som är etablerat i en av parterna delta i forskningsprogram- och forskningsprojekt som bedrivs av den andra parten, dess organ eller offentliga institutioner, i enlighet med parternas respektive lagar och andra författningar.Artikel 4Närmare bestämmelser och förfaranden för samarbetsverksamheter enligt detta avtal får fastställas gemensamt av de parter, organ och offentliga institutioner som deltar i samarbetsverksamheterna.Artikel 5Var och en av parterna och dess organ får, om så är lämpligt och om den andra parten och dess organ godkänner det, tillåta att forskare och organisationer från alla sektorer inom forskarsamhället, däribland den privata sektorn, deltar i de direkta samarbetsverksamheterna inom ramen för detta avtal.Artikel 61. Parterna ska inrätta en gemensam kommitté för vetenskapligt och tekniskt samarbete (nedan kallad den gemensamma kommittén) för att säkerställa att avtalet genomförs effektivt. Ordförandeskapet för den gemensamma kommittén ska delas av företrädare för Japans utrikesministerium och företrädare för Europeiska kommissionen.2. Den gemensamma kommittén ska ha följande uppgifter:a) Att utbyta information och synpunkter om vetenskapliga och tekniska policyfrågor.b) Att identifiera, föreslå och fatta beslut om samarbetsverksamheter enligt detta avtal.c) Att se över och diskutera resultaten av de samarbetsverksamheter som bedrivs inom ramen för detta avtal.d) Att bistå parterna med råd och uppmuntran vid genomförandet av detta avtal.e) Att regelbundet se över vilka ömsesidiga möjligheter som ges när det gäller tillträde till programmen och projekten för forskning och utveckling och till arrangemang för gästforskare och att undersöka vilka konkreta möjligheter som finns för att förbättra tillträdet och för att säkra att principen om ömsesidighet enligt artikel 1 i detta avtal faktiskt tillämpas.3. Den gemensamma kommitténs beslut ska fattas i samförstånd.4. Den gemensamma kommittén ska sammanträda vid tidpunkter som passar båda parterna, helst minst en gång vartannat år.5. Japans regering och gemenskapen ska turas om att stå som värd för den gemensamma kommitténs sammanträden, om man inte enas om en annan lösning.6. Var och en av parterna ska stå för sina företrädares kostnader för resor och uppehälle i samband med den gemensamma kommitténs sammanträden. Övriga kostnader förenade med den gemensamma kommitténs sammanträden ska betalas av värdparten.7. Den gemensamma kommittén ska själv anta sin arbetsordning.8. Vid tidpunkter då inget sammanträde hålls får den gemensamma kommittén fatta beslut på diplomatisk väg.Artikel 7Detta avtal ska genomföras under förutsättning att erforderliga medel finns tillgängliga och i enlighet med parternas lagar och andra författningar.Artikel 81. Var och en av parterna får offentliggöra oskyddad vetenskaplig och teknisk information som uppkommer tack vare de direkta samarbetsverksamheterna genom gängse kanaler och i enlighet med de deltagande organens gängse förfaranden.2. Immateriella rättigheter och hemlig information som är resultatet av de samarbetsverksamheter, som introducerats under loppet av sådana verksamheter eller som erhållits inom ramen för dessa ska behandlas enligt bestämmelserna i bilaga II till detta avtal.Artikel 9Parterna ska göra vad som står i deras kraft, inom ramen för deras lagar och andra författningar, för att bevilja de rättssubjekt som bedriver samarbetsverksamheter enligt detta avtal erforderliga resurser för att underlätta såväl de deltagande forskarnas fria rörlighet och besök som in- och utförsel från deras territorium av material, data och utrustning avsedda för användning i dessa samarbetsverksamheter.Artikel 10Bestämmelserna i detta avtal ska inte påverka parternas rättigheter och skyldigheter i befintliga och framtida samarbetsavtal mellan parterna eller mellan Japans regering och någon av gemenskapens medlemsstaters regeringar.Artikel 11Alla frågor eller tvister om tolkningen eller genomförandet av detta avtal ska lösas genom samråd mellan parterna.Artikel 12Bilagorna I och II till detta avtal utgör en integrerad del av detta avtal.Artikel 131. Detta avtal ska träda i kraft den dag då parterna utväxlar diplomatiska noter för att underrätta varandra om att deras respektive inhemska förfaranden för avtalets ikraftträdande har slutförts.2. Detta avtal ska gälla under fem år och ska därefter fortsätta att gälla om det inte sägs upp av endera parten vid slutet av den första femårsperioden eller därefter av endera parten när som helst med minst sex månaders skriftligt varsel.3. Uppsägningen av detta avtal ska inte påverka de samarbetsverksamheter som satts i gång enligt avtalet och som inte slutförts vid tidpunkten för uppsägningen av detta och inte heller de särskilda rättigheter och skyldigheter som följer av bilaga II till detta avtal.4. Var och en av parterna får utvärdera det inom ramen för avtalet bedrivna samarbetet och dess resultat vart femte år och den part som gör utvärderingen ska underrätta den andra parten om resultaten av utvärderingen. Var och en av parterna ska göra sitt yttersta för att underlätta utvärderingen för den andra parten.5. Detta avtal kan ändras i samförstånd mellan de avtalsslutande parterna genom utväxling av diplomatiska noter. Eventuella ändringar ska träda i kraft på samma villkor som enligt punkt 1, om inte parterna enas om en annan lösning.Detta avtal och bilagorna I och II till detta avtal är upprättade i två exemplar på bulgariska danska, engelska, estniska finska franska, grekiska italienska lettiska, litauiska maltesiska nederländska polska portugisiska rumänska slovakiska, slovenska, spanska, svenska tjeckiska tyska och ungerska och japanska vilka alla texter är lika giltiga. Vid skiljaktiga tolkningar ska de engelska och japanska texterna ha företräde framför de andra språkens texter.TILL BEVIS HÄRPÅ, har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade av Europeiska gemenskapen respektive Japans regering, undertecknat avtalet.Utfårdat i Bryssel den trettionde november år 2009.På Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF +++++På Japans regerings vägnar+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------BILAGA IVILLKOR FÖR RÄTTSSUBJEKTS DELTAGANDE I PROGRAM OCH PROJEKT FÖR FORSKNING OCH UTVECKLINGI. Om en part, dess organ eller dess offentliga institutioner sluter ett avtal om ett program eller ett projekt för forskning och utveckling med ett rättssubjekt från den andra parten ska, inom ramen för detta avtal, den andra parten på begäran bemöda sig om att i möjligaste mån tillhandahålla den hjälp som är nödvändig, eller som kan underlätta, för den förstnämnda parten och dess organ eller dess offentliga institutioner att genomföra avtalet på ett smidigt sätt.II. Rättssubjekt från Japan får delta i gemenskapens ramprogram för forskning och teknisk utveckling. De japanska rättssubjektens deltagande ska följa de regler för deltagande, spridning och genomförande som gäller för ramprogrammet.III. Rättssubjekt från gemenskapen får delta i de program och projekt för forskning och teknisk utveckling med konkurrensbaserad finansiering som drivs av Japans regering, statliga organ eller offentliga institutioner i Japan och som rör vetenskapliga och tekniska områden av samma slag som ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. Deltagandet för rättssubjekten från gemenskapen ska följa Japans lagar och andra författningar och relevanta bestämmelser om deltagande, spridning och genomförande för det specifika programmet eller projektet.--------------------------------------------------BILAGA IIIMMATERIELLA RÄTTIGHETER OCH HEMLIG INFORMATIONI. Immateriella rättigheter som tillhör parterna i direkta samarbetsverksamheter1. Följande regler ska gälla för immateriella rättigheter, utom upphovsrätt och därmed besläktade rättigheter enligt punkt 3 nedan, som skapats av parterna genom direkta samarbetsverksamheter:a) De immateriella rättigheterna ska ägas av den part eller det av dess organ som har skapat den immateriella egendomen. Om det är gemensamt arbete som ligger bakom de immateriella rättigheterna ska parterna och deras organ samråda om äganderätten eller fördelningen av de immateriella rättigheterna utifrån vilket arbete som har utförts av respektive part eller organ.b) Den part eller det av partens organ som äger de immateriella rättigheterna ska bevilja den andra parten och dess organ en licens för användning av rättigheterna för direkta samarbetsverksamheter, om detta är nödvändigt för att den andra parten eller dess organ ska kunna utföra sitt arbete inom ramen för ett specifikt projekt enligt detta avtal. Vad gäller patent och bruksmönster ska licensen beviljas avgiftsfritt. Vid beviljandet av licenser för användning av immateriella rättigheter enligt detta led ska gällande lag och andra författningar i var och en av parterna iakttas och de villkor som parterna och deras organ ska enas om innan ett projekt inleds.2. Den part eller det av partens organ som äger de immateriella rättigheter som har introducerats under loppet av direkta samarbetsverksamheter ska bevilja den andra parten och dess organ en licens för användning av rättigheterna för direkta samarbetsverksamheter, om detta är nödvändigt för att den andra parten eller dess organ ska kunna utföra sitt arbete inom ramen för ett specifikt projekt enligt detta avtal. Vid beviljandet av licenser för användning av immateriella rättigheter enligt denna punkt ska gällande lag och andra författningar i var och en av parterna iakttas och de villkor som parterna och deras organ ska enas om innan ett projekt inleds.3. Följande regler ska gälla för parternas och deras organs upphovsrätt och därmed besläktade rättigheter:a) När en part publicerar vetenskapliga eller tekniska uppgifter, information eller resultat vilka härrör från direkta samarbetsverksamheter, i tidskrifter, artiklar, rapporter, böcker eller i form av videoband eller på digitala lagringsenheter, ska denna part göra sitt yttersta för den andra partens räkning, i alla länder där upphovsrättsligt skydd är tillgängligt, erhålla icke-exklusiva, oåterkalleliga, avgiftsfria licenser som ger rätt att översätta, reproducera, anpassa, överföra och offentligt distribuera sådana verk.b) På alla offentligt distribuerade exemplar av ett enligt bestämmelserna i led a upphovsrättsskyddat verk ska upphovsmannens eller upphovsmännens namn omnämnas, såvida denne eller dessa inte uttryckligen avböjer detta. På exemplaren ska även det samarbetsstöd som parterna lämnat tydligt anges.II. Hemlig information som härrör från direkta samarbetsverksamheterFöljande regler ska gälla för hemliga uppgifter som ägs av parternas och deras organ:1. Om en part ger den andra parten eller dess organ information som är nödvändig för direkta samarbetsverksamheter ska parten ange vilka uppgifter man önskar hålla hemliga.2. Den part eller det eller de av dess organ som tar emot hemlig information får på eget ansvar vidarebefordra den hemliga informationen till sina organ eller till rättssubjekt inom parten eller rättssubjekt som är anställda av parten om detta är nödvändigt för att organen eller rättssubjekten ska kunna utföra sitt arbete inom ramen för ett specifikt projekt enligt detta avtal.3. Om skriftligt förhandsgodkännande inhämtas från den part eller det eller de av dess organ som har lämnat hemliga uppgifter får den andra parten eller dess organ sprida sådan hemlig information i vidare kretsar än vad som medges i punkt 2. Parterna och deras organ ska samarbeta för att ta fram lämpliga förfaranden för ansökan om och beviljande av skriftligt förhandsgodkännande till sådan vidare spridning och parterna ska bevilja sådant godkännande i den mån de egna lagarna och andra författningarna tillåter detta.4. Information som härrör från seminarier, möten, anlitande av personal eller användning av anläggningar inom ramen för avtalet ska behandlas som konfidentiell, om mottagaren av sådan hemlig eller viktig information uppmärksammades på informationens hemliga karaktär vid den tidpunkt då informationen vidarebefordrades enligt punkt 1 och informationen ska behandlas på det sätt som anges i punkterna 2 och 3.5. Om en part inser, eller på goda grunder befarar, att den inte kommer att kunna följa restriktionerna och villkoren avseende spridning i punkterna 2, 3 och 4, ska denna part omedelbart underrätta den andra parten. Parterna ska därefter samråda för att bestämma vilka åtgärder som ska vidtas.III. Immateriella rättigheter för rättssubjekt som deltar i indirekta samarbetsverksamheterVarje part ska se till att de immateriella rättigheter som tillhör sådana rättssubjekt från den andra parten som deltar i forsknings- och utvecklingsprogram som drivs av den första parten, dess organ eller offentliga institutioner, och de relaterade rättigheter och skyldigheter som härrör från sådant deltagande, överensstämmer med de relevanta internationella konventioner som har bindande verkan för Japans regering och gemenskapen eller alla dess medlemsstater. Till dessa hör avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trips-avtalet) i bilaga 1 C till Marrakechavtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (Parisakten av den 24 juli 1971) och Pariskonventionen för skydd av den industriella äganderätten, senast ändrad i Stockholm den 14 juli 1967.--------------------------------------------------


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 21.7.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 217/24
 2012. május 16-án benyújtott kereset — Al Assad kontra Tanács
 (T-202/12. sz. ügy)
 2012/C 217/51
 Az eljárás nyelve: francia
 Felek
 Felperes: Bouchra Al Assad (Damaszkusz, Szíria) (képviselő: G. Karouni ügyvéd)
 Alperes: az Európai Unió Tanácsa
 Kérelmek
 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
 —
 semmisítse meg a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2011/782/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2012. március 23-i 2012/172/KKBP végrehajtási határozatot annyiban, amennyiben az Bouchra (Bushra) Al Assadra vonatkozik;
 —
 a Törvényszék eljárási szabályzatának 87. és 91. cikke alapján az Európai Unió Tanácsát kötelezze a költségek viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Keresete alátámasztása érdekében a felperes hét jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-383/11. sz., Makhlouf kontra Tanács-ügyben (1) hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.
 (1) HL 2011., C 282., 30. o.


type: legislation

text:
 5.10.2016
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 270/3
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2016/1767 AL COMISIEI
 din 27 septembrie 2016
 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Paška janjetina (DOP)]
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (1), în special articolul 52 alineatul (2),
 întrucât:
 (1)
 În conformitate cu articolul 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, cererea de înregistrare a denumirii „Paška janjetina”, depusă de Croația, a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 (2).
 (2)
 Deoarece Comisiei nu i s-a comunicat nicio declarație de opoziție în conformitate cu articolul 51 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, denumirea „Paška janjetina” ar trebui, prin urmare, înregistrată,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Se înregistrează denumirea „Paška janjetina” (DOP).
 Denumirea menționată la primul paragraf identifică un produs din clasa 1.1. Carne (și organe comestibile) proaspete din anexa XI la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2014 al Comisiei (3).
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 27 septembrie 2016.
 Pentru Comisie,
 pentru președinte
 Phil HOGAN
 Membru al Comisiei
 (1) JO L 343, 14.12.2012, p. 1.
 (2) JO C 185, 24.5.2016, p. 11.
 (3) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2014 al Comisiei din 13 iunie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 179, 19.6.2014, p. 36).


jurisdiction: US

text:
 219 Md. 95 (1959)
 148 A.2d 384
 REDDICK
 v.
 STATE
 [No. 120, September Term, 1958.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided February 16, 1959.
 The cause was argued before HENDERSON, HAMMOND, PRESCOTT and HORNEY, JJ.
 Morris Lee Kaplan, with whom were Harry I. Kaplan and Louis L. Horowitts on the brief, for appellant.
 Joseph S. Kaufman, Assistant Attorney General, with whom were C. Ferdinand Sybert, Attorney General, J. Harold Grady, State's Attorney for Baltimore City and Joseph G. *97 Koutz and John A. O'Connor, Jr., Assistant State's Attorneys for Baltimore City, on the brief, for appellee.
 Decided February 16, 1959. Certiorari denied, 360 U.S. 930.
 HENDERSON, J., delivered the opinion of the Court.
 This appeal is from a judgment and sentence to a term of five years in the Maryland Penitentiary, following a general verdict of guilty by a jury upon a ten count indictment charging forgery and uttering, and attempting to forge or utter, a license to practice medicine and surgery in the State of Maryland, issued on or about October 19, 1957, and unlawfully affixing and making use of a public seal of the State. The Attorney General filed a motion to dismiss the appeal, on the ground that the appellant failed to print in his record extract all of the testimony necessary to the determination of the sufficiency of the evidence to sustain the conviction, in violation of Maryland Rule 828 b. At the hearing of the appeal we reserved judgment on the motion. Since the record extract contains at least enough to permit us to pass on the motion to dismiss the indictment, we think the motion to dismiss the appeal must be denied.
 The appellant was formerly the Secretary-Treasurer of the Board of Medical Examiners representing the Maryland State Homeopathic Medical Society. However, prior to the time alleged in the indictment, he had resigned as a member of the Board of Medical Examiners, and subsequently, by decree of the Circuit Court of Baltimore City, he was permanently restrained and enjoined from conducting examinations and issuing licenses for the practice of medicine and surgery in this State. The decree was affirmed by this Court on April 9, 1957, and motion for reargument was denied, May 9, 1957. Reddick v. State, 213 Md. 18. The evidence in the instant case was to the effect that Dr. Reddick, nevertheless, issued a license to practice medicine and surgery to one Joseph Biscardi, an automobile mechanic without professional qualifications, in October, 1957. The certificate, in the required statutory form, bore the facsimile seal of the State and the imprint of the seal of the Society, and was dated December 27, 1955. It falsely recited that Biscardi *98 had been examined by the Board and found proficient and qualified to practice medicine and surgery, and it was signed by Robert D. Brown as President and Robert H. Reddick as Secretary of the Society.
 The appellant's first contention is that the indictment did not charge any offense. As to the first eight counts charging forgery and uttering, he points out that Code (1957), Art. 43, Sec. 119 et seq., do not purport to deal with the unlawful issuance of a medical license, but merely prescribe penalties for practicing without a license. This would seem to overlook the fact that Code (1957), Art. 27, Sec. 45, under the sub-title "Public documents generally", makes it a crime, and a felony, to falsely make, forge or counterfeit "any commission, patent or pardon, * * * with intention to defraud any person or persons, * * *." The penalty is from two to ten years in the Penitentiary. See also Code (1957), Art. 27, Sec. 46, relating to unlawfully affixing a public seal. It may well be that the term "commission" could be construed to include a license to practice medicine and surgery issued by a public agency to which is delegated a part of the police power of the State. See Aitchison v. State, 204 Md. 538, 544, certiorari denied 348 U.S. 880. But if we assume, without deciding, that the statute does not cover the case at bar, it would seem that the indictment for forgery and uttering would be good at common law. See Arnold v. Cost, 3 Gill & J. 219. Forgery has been defined as "the false making or material alteration, with intent to defraud, of any writing which, if genuine, might apparently be of legal efficacy or the foundation of a legal liability." 2 Wharton, Criminal Law and Procedure (Anderson's ed.), Sec. 621. See also Clark and Marshall, Crimes (5th ed.), Sec. 398. Even where a statute has been enacted covering forgery, the common law offense is still applicable where the statute was not intended to cover the whole field or to repeal the common law. Clark and Marshall, supra, Sec. 14; Joyce, Indictments, Sec. 14. Cf. Lutz v. State, 167 Md. 12, 15.
 The appellant argues that the persons intended to be defrauded are not named, and that the person named, Biscardi, got what he bargained for. It may be inferred that the licensee, *99 who, according to the testimony, paid a large sum for the purported license, intended to use it for the purpose of representing himself to the general public as a licensed and qualified medical practitioner. It is true that because of the outstanding injunction and notice to the various Clerks of Court, the purported license could probably not have been recorded in Maryland, as required by law; but its possession by the licensee might in itself have sufficed to work a fraud on the public, in this State or elsewhere. Intent to defraud may relate to persons not named in the indictment, or to the public generally. 2 Wharton, supra, Sec. 623; Arnold v. Cost, supra. It is not necessary to allege in an indictment for forgery or uttering, or to prove, that it was the intent of the defendant to defraud any particular person. Code (1957), Art. 27, Sec. 612; Marino v. State, 171 Md. 104, 109. Of course, the general verdict of guilty would support a conviction on any good count in the indictment. Berger v. State, 179 Md. 410, 415; Jewett v. State, 190 Md. 289, 293. Cf. Lenoir v. State, 197 Md. 495, 506. We hold that the forgery and uttering counts were good, so it is unnecessary to consider the other counts.
 The appellant contends that the court erred in denying his petition to restore certain documents taken from him under a search and seizure warrant issued April 26, 1957, long prior to the indictment filed January 10, 1958. He claims that the warrant was illegal and this vitiated the indictment based thereon. We find no merit in the contention. The warrant is not in the record before us and we cannot pass on its validity. It is well settled that inquiry is limited to the allegations contained in the affidavit, in passing on probable cause. Burrell v. State, 207 Md. 278, and cases cited. The Attorney General states that the documents in question were seized in connection with another proceeding, had no relevance to the instant case, and were not offered in evidence. There is nothing to show that the indictment was based on the documents, nor are we informed as to what the documents were.
 The appellant contends that he was deprived of a speedy trial, in violation of Article 21 of the Maryland Declaration of Rights. The defendant's trial began on April 21, 1958, about *100 three months after his indictment. In the interval, there were various preliminary motions and amended motions filed by the defendant and heard by the court. The last of these was not disposed of until March 24, 1958. There was no request for an earlier trial date. Cf. Harris v. State, 194 Md. 288. There is no showing of unreasonable delay. The appellant argues, however, that since he was arrested on October 24, 1957, on a charge that was not pressed, there was an undue delay in the action of the Grand Jury in bringing in the present indictment. This novel contention is wholly without merit. Until the Grand Jury acted there was no case to be tried. Failure to press an earlier and different charge has no relevance to the present appeal.
 The appellant further contends that the evidence was legally insufficient to support the verdict. The thrust of the argument is that the certificate issued by Dr. Reddick was void on its face, and could not be of any legal effect until recorded. But we think the certificate was not so absolutely invalid upon its face that it could not operate to the prejudice of another, within the rule stated in Laird v. State, 61 Md. 309. The mere fact that it was falsely antedated lends color to its apparent authenticity. In any event, the point is not properly before us. The record shows that the appellant did not renew his motion for a directed verdict at the close of the whole case, after he had offered evidence. Hence, we are precluded from reviewing the sufficiency of the evidence. See Maryland Rule 738 a; Bowen v. State, 206 Md. 368, 375; Jackson v. State, 214 Md. 454, 460, and cases cited.
 Judgment affirmed, with costs.


type: wikipedia

text:
IOK:s landskoder används för att under olympiska spel markera vilket land en tävlande eller ett tävlande lag kommer ifrån. Koderna skiljer sig i många fall från de trebokstavsbeteckningar för världens länder som finns i den internationella standarden ISO 3166.
 Lista över koder
 Nuvarande koder
 Följande lista visar landskoder för de nuvarande 204 nationella olympiska kommittéer (NOK).
 För olympiska sommar- och vinterspel som ägde rum under samma år, där man brukade olika koder, skiljer tabellen på sommarspel "SS" och vinterspel "VS".
 </div>
 Historiska koder och speciella koder
 Se även
 Internationella Olympiska Kommitténs ledamöter
 Referenser
 Externa länkar
 Internationella Landskoder för telefonisystemet
 IOK
 IOK


text:
 5.4.2019
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 96/5
 A BIZOTTSÁG (EU) 2019/551 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2019. április 3.)
 egy oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez kapcsolódó termékleírás módosításának jóváhagyásáról („Graves supérieures” [OEM])
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 99. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A Bizottság megvizsgálta a „Graves supérieures” oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez kapcsolódó termékleírás módosításának jóváhagyására irányuló kérelmet, amelyet Franciaország az 1308/2013/EU rendelet 105. cikkének megfelelően nyújtott be.
 (2)
 A Bizottság a termékleírás módosításának jóváhagyására irányuló kérelmet az 1308/2013/EU rendelet 97. cikke (3) bekezdésének megfelelően közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).
 (3)
 A Bizottsághoz nem érkezett az 1308/2013/EU rendelet 98. cikke szerinti kifogásolási nyilatkozat.
 (4)
 Ezért a termékleírás módosítását az 1308/2013/EU rendelet 99. cikkének megfelelően jóvá kell hagyni.
 (5)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó bizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A „Graves supérieures” (OEM) elnevezéshez kapcsolódó termékleírásnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett módosítása jóváhagyásra kerül.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2019. április 3-án.
 a Bizottság részéről,
 az elnök nevében,
 Phil HOGAN
 a Bizottság tagja
 (1) HL L 347., 2013.12.20., 671. o.
 (2) HL C 449., 2018.12.13., 22. o.


type: other

text:
MBA em Direito Tributário pela Fundação Getúlio Vargas Mestre em Direito Internacional Econômico Professor Substituto de Curso de Graduação Autor de Cinco Livros Advogado Tributarista
 Contribuição Social Sobre o Lucro - Receitas e Exportação
 Fabricio Amaral*
 Há duas previsões no texto constitucional da incidência de contribuições sociais sobre a receita, uma delas estabelecida nos termos do que está previsto no artigo 195, I, 'b', sendo denominada Contribuição para o Financiamento para a Seguridade Social - COFINS, instituída pela Lei Complementar 70/91 - e o Programa de Integração Social - PIS, esta especificamente prevista no artigo 239, da Carta, tendo sido recepcionada a Lei Complementar 07/70, a qual o instituiu.
 De comum conhecimento que as receitas oriundas da exportação estão amplamente acobertadas pelo manto da imunidade tributária apresentada pela Carta, no tocante a essas referidas contribuições.
 Sucede que, como visto, há uma outra espécie de contribuição social que incide sobre a receita. Ora, eis o raciocínio:
 Para que haja lucro, necessário que se verifique uma diferença a maior entre as receitas havidas e as despesas incorridas.
 ENTENDA-SE: LUCRO EQUIVALE A UMA MAIOR QUANTIDADE DE RECEITAS, EM RELAÇÃO ÀS DESPESAS.
 Assim, para que haja lucro, necessário que se tenha uma diferença positiva de receitas.
 Sobre essa diferença, incide a Contribuição Social Sobre o Lucro Líquido, a qual, então, em última análise, tem como fato imponível, também, as receitas.
 Como escrito em linhas anteriores, as receitas oriundas de operações de exportação encontram-se respaldadas pelo manto da imunidade no tocante às contribuições interventivas e as contribuições sociais.
 A Contribuição Social sobre o Lucro Líquido encontra-se, por óbvio, dentro do leque de contribuições sociais e que tem como hipótese de incidência uma diferença, a maior, de receitas.
 Logo, é se concluir que a as receitas oriundas de operações de exportação, através da imunidade constitucional, NÃO ESTÃO SUJEITAS À INCIDÊNCIA DA CONTRIBUIÇÃO SOCIAL INCIDENTE SOBRE O LUCRO LÍQUIDO, INSTITUÍDA PELA LEI 7.689/88.
 A mente do legislador há de ser integrada pela conjuntura do País, que olha para a desoneração da atividade produtiva voltada para a exportação. A necessidade de divisas traz essa consciência, refletida em pura imunidade constitucional.
 Há, porém, como já dito, a referida fúria arrecadadora. O Estado, representado pela d. autoridade impetrada, até por dever de ofício (art. 142, Parágrafo Único do CTN), continuará a exigir a integração na base de cálculo da referida contribuição aquelas receitas que sejam oriundas de exportação, sendo que, caso assim o proceda, por liberalidade, poderá a autoridade coatora compelir a Impetrante ao estorno dos créditos, bem como o recolhimento da diferença obtida, sob pena de lavratura de Auto de Infração com a imposição de pesadíssimos encargos punitivos e moratórios. Razão esta a respaldar a impetração preventiva.
 A tese, apesar de ser novíssima e tormentosa, merece cuidadosa análise. É se verificar, desde já, que a MAIOR EMPRESA EXPORTADORA DO PAÍS, A EMBRAER S/A - EMPRESA BRASILEIRA DE AERONÁUTICA, OBTEVE AUTORIZAÇÃO JUDICIAL - MEDIANTE SENTENÇA - PARA EXCLUIR DO CAMPO DE INCIDÊNCIA DA CSLL TODAS AS RECEITAS ORIUNDAS DE EXPORTAÇÃO.
 Assim se lê na parte dispositiva do julgado[1], literalmente:
 "Posto isto, CONCEDO A SEGURANÇA, CONFIRMANDO A LIMINAR, para suspender a exigibilidade da CSLL incidente sobre as receitas auferidas pela impetrante no processo de exportação a partir de janeiro de 2002, e a ela permitir a dedução das mesmas receitas da base de cálculo da CSLL a partir de idêntica data, restando obstada qualquer prática de ato punitivo contra a impetrante que tenha por base a matéria tratada nesta decisão liminar. Custas na forma da lei".
 Assim, plenamente viável a tese de que as receitas auferidas pela exportação não devem estar dentro do cômputo da matéria tributável da hipótese de incidência da Contribuição Social sobre o Lucro Líquido, em razão da imunidade constitucionalmente outorgada.
 A BASE DE CÁLCULO DA CONTRIBUIÇÃO SOCIAL SOBRE O LUCRO PODE SER FRACIONADA, PARA SE ANALISAR AS ESPÉCIES DE RECEITAS AUFERIDAS, AS QUAIS ESTARÃO AMPARADAS PELA IMUNIDADE
 Por primeiro, confira-se o disposto no seguinte precedente[2] do Supremo Tribunal Federal, literalmente:
 EMENTA: AGRAVO REGIMENTAL EM RECURSO EXTRAORDINÁRIO. CONTRIBUIÇÃO SOCIAL. INCIDÊNCIA SOBRE RECEITA AUFERIDA POR COOPERATIVA. LEI No 7.689/88. INCONSTITUCIONALIDADE. IMPROCEDÊNCIA.
 Contribuição Social sobre o Lucro. Alegação de que o juízo de origem declarou inconstitucional in totum a Lei no 7.689/88. Improcedência.
 Distinção entre receita advinda dos associados, sujeita a rateio entre os médicos cooperados, e aquela percebida em razão de serviços prestados a não-associados, sobre a qual incide a contribuição social sobre o lucro.
 Interpretação de cláusulas do Estatuto Social da entidade e da legislação infraconstitucional que disciplina a organização de cooperativas. Reexame. Impossibilidade.
 A Contribuição Social incidente sobre o Lucro Líquido tem como Base de Cálculo, nos termos do artigo 2o, e seguintes da Lei no 7.689/88, no caso da Impetrante, O RESULTADO DO EXERCÍCIO (LUCRO LÍQUIDO OU PREJUÍZO CONTÁBIL), AJUSTADO POR ADIÇÕES, EXCLUSÕES E COMPENSAÇÕES DE PREJUÍZOS NEGATIVOS ACUMULADOS EM ANOS-CALENDÁRIOS ANTERIORES.
 Focalizar-se-á no item referente ao resultado do exercício.
 Com efeito, este resultado é auferido mediante uma simples análise algébrica, por apuração de saldos existentes nas denominadas "contas de resultado", pelas quais se aufere a diferença entre as receitas recebidas e as despesas incorridas. Se a diferença for positiva, ter-se-á o que se denomina "Lucro Líquido ou Contábil"; sendo negativa, tem-se o "Prejuízo Fiscal ou Contábil".
 Em qualquer um dos resultados, as receitas são devidamente descriminadas, para poder saber, precisamente, a real situação da atividade do contribuinte, apurada ao final, no já mencionado resultado do exercício.
 Considere-se a seguinte hipótese de ajuste da base de cálculo da Contribuição Social Sobre o Lucro:
 LUCRO CONTÁBIL DO EXERCÍCIO (receitas > despesas) = 10 Unidades
 (+) ADIÇÕES NO AJUSTE DA BASE DE CÁLCULO = 0 Unidades
 (-) EXCLUSÕES NO AJUSTE DA BASE DE CÁLCULO = 0 Unidades
 (-) COMPENSAÇÕES DE PREJUÍZOS FISCAIS ACUMULADOS = 0 Unidades
 BASE DE CÁLCULO DA CSLL = 10 UNIDADES + 0 - 0 - 0 = 10 UNIDADES
 Veja-se que, mesmo que se dê prejuízo fiscal (receitas <despesas), ainda assim é possível se ter incidência da Contribuição Social Sobre o Lucro Líquido, uma vez que, pelas técnicas de ajuste, poder-se-ia, por exemplo, ter um grande número de adições e, por conseguinte, se auferir uma base de cálculo.
 Neste caso hipotético, de forma simplificada, desconsiderando-se a aplicação do Imposto de Renda, a base de cálculo da Contribuição Social incidente sobre o Lucro Líquido será numericamente igual ao Lucro Contábil auferido pelo contribuinte.
 Em continuação, a diferença, a maior, entre as receitas e as despesas, que é o Lucro Líquido, será base de cálculo da CSLL. Quanto a isso, espera-se, não restam dúvidas.
 Pois bem! Remete-se agora ao julgado acima colacionado.
 Diz o precedente que é necessária a "distinção entre receita advinda dos associados, sujeita a rateio entre os médicos cooperados, e aquela percebida em razão de serviços prestados a não-associados, sobre a qual incide a contribuição social sobre o lucro."
 Como se pode ver, no âmbito do Supremo Tribunal Federal restou assentado o fato de que, para se averiguar a base de cálculo da Contribuição Social Sobre o Lucro Líquido, mister saber quais são as receitas auferidas capazes de se sujeitarem a sua incidência, para, só assim, se realizar o levantamento do resultado do exercício, fazer-lhe o ajuste e, por fim, dar-se a sua apuração.
 Ora, se uma receita não tem previsão legal para integrar o resultado do exercício, para fins de apuração do tributo, não poderá, por óbvio, constar na base de cálculo deste.
 Confiram-se as razões do julgado acima exposto, literalmente:
 "Com base nessas premissas, o Tribunal Regional Federal da 4a Região fixou que as receitas resultantes da prática de atos cooperativos estão isentas do pagamento da contribuição social sobre o lucro, dada a ausência de previsão legal. No que concerne às rendas auferidas das operações realizadas com não-associados, assentou que, por força do artigo 111 c/c artigo 86 da Lei 5.764/71, são elas tributáveis, incluindo-se aí os rendimentos decorrentes de aplicação financeira das próprias sobras de caixa."
 Como visto, nem todas receitas devem integrar o resultado do exercício, item componente da Base de Cálculo da Contribuição Social sobre Lucro Líquido.
 Hão de ser obedecidos os rigorosos ditames da legalidade.
 Há que haver lei que crie o tributo, bem como que defina e delineie todos os seus aspectos para que este possa ser cobrado. É aplicação, em última análise, do princípio da legalidade, vale dizer, da tipicidade cerrada para o direito tributário.
 Há uma área no Direito, nomeadamente no Penal e Tributário, em que não se autoriza lançar mão de preceitos abertos, cuja definição possa ser posteriormente integrada.
 HÁ QUE SE TER DEFINIÇÕES FECHADAS, QUE BASTEM EM SI, E CUJA ABSOLUTA SUBSUNÇÃO DO FATO AO DITAME DA LEI É OBRIGATÓRIA. TRATA-SE DO TIPO FECHADO, NO ÂMBITO DA TIPICIDADE CERRADA.
 Nesse tipo há, como dito, subsunção do fato concreto ao tipo, isto é, o fato concreto deve apresentar todas as notas características do tipo, deve se inserir exatamente dentro do tipo legal para que este lhe possa ser aplicado.
 A razão de se cerrar, solidificar o tipo legal é simples. Há, como já dito, certas áreas do Direito que exigem, com maior intensidade, a satisfação plena do princípio da certeza para, proporcionalmente, atender ao princípio da segurança.
 Veja-se que para o caso citado no precedente da Suprema Corte, a vedação de inclusão das receitas oriundas de atos cooperativos no âmbito da incidência da CSLL decorre de um vácuo legislativo, vale dizer, uma mera escolha política do legislador ordinário federal em não consagrar esta hipótese no âmbito da incidência do referido tributo.
 Nada há, em quaisquer disposições legais outras, vale dizer, no Texto Maior, que lhe proíba tal inserção, ou seja, não há vedação expressa na Carta que impossibilite a integração, à base de cálculo da CSLL, das receitas oriundas do ato cooperativo. Não o faz por razões extrafiscais, já que almeja, assim, consagrar a propagação do fenômeno da cooperação no âmbito da sociedade civil, e o faz mediante a referida renúncia fiscal.
 Há na Constituição, quando muito, uma diretriz ao Estado, dentro da teoria de Canotilho, referente à Carta Dirigente, relativa ao estímulo ao cooperativismo, respaldado no artigo 174, §2o. Nada mais há, mormente se tratando do delicado assunto da limitação de competência tributária.
 Mas insista-se: TAL RENÚNCIA SE DÁ POR OMISSÃO LEGISLATIVA, não havendo qualquer impedimento para que ela ocorra. Não se trata, propriamente, de uma limitação ao poder de tributar, e sim de uma limitação ao poder de se exigir o tributo, uma vez que inexiste lei que contemple um dos seus aspectos nodais, que é a composição de um dos itens de sua matéria tributável, ou seja, a base de cálculo.
 Assim, existe a plena competência constitucional tributária da Ordem Central - União - para instituir a CSLL sobre referidas receitas, sem qualquer mandamento Maior que o vede. Apenas sua inércia legislativa o mantém longe de tal fim, sendo este o teor teleológico da decisão acima colacionada.
 POR SUA VEZ, há mandamento constitucional imunizante, que mata, já no início, o exercício da competência tributária da União de instituir, além das contribuições interventivas, contribuições sociais QUANDO SE TRATAR DE RECEITAS AUFERIDAS PELOS CONTRIBUINTES EM RAZÃO DE OPERAÇÕES DE EXPORTAÇÃO.
 Entenda-se, neste passo, a imunidade.
 IMUNIDADE - CONCEITUAÇÃO E DOUTRINA
 Na lição[3] do Mestre Aliomar Baleeiro, tem-se que a imunidade:
 1. é regra jurídica, com sede constitucional;
 2. é delimitativa (no sentido negativo) da competência dos entes políticos da Federação, ou regra de incompetência;
 3. obsta o exercício da atividade legislativa do ente estatal, pis nega competência para criar imposição em relação a certos fatos especiais e determinados;"
 Tem-se que a regra limitativa à tributação, com previsão constitucional, tem o cunho de imunidade.
 O texto constitucional, nos termos do moderno Estado de Direito, é o responsável pela delimitação da atribuição de competências materiais e competências legislativas incumbidas a cada uma de seus entes públicos. Dentre estas, sobre-releva-se a de criar fontes de receitas derivadas, expressas pela tributação.
 [4]A imunidade é regra constitucional expressa que estabelece, portanto, a não-competência das pessoas políticas da federação para tributar certos fatos e situações, de forma amplamente determinada, delimitando negativamente, por meio de redução parcial, a norma de atribuição de poder tributário.
 As imunidades tributárias são permissões explícitas, do ponto de vista do contribuinte e que, por outro lado, se figuram como sendo proibições ou deveres de omissão aos entes estatais, sendo, na verdade uma vedação aos entes públicos da Federação de instituir determinados tributos, estabelecidos na norma negativa.
 A regra da imunidade não traz em si um encerramento da competência tributária dos entes públicos. É sim, de fato, um desvio de cunho negativo desta mesma competência, reduzindo-lhe a abrangência, sem, contudo ,extrair-lhe a existência.
 Assim, no caso concreto, o artigo 149, §2, I, da Carta não excluiu a competência tributária da União de instituir Contribuições Sócias e nem as Interventivas. Apenas se figurou a norma limitativa negativa de que, quando se tratarem de receitas oriundas de exportação, não será juridicamente possível esta instituição.
 Estas receitas foram extraídas da hipótese de incidência dos tributos, vale dizer, é como se sequer fossem receitas, no tocante às contribuições interventivas e as sociais.
 No caso acima, colacionado da Jurisprudência do Supremo Tribunal Federal, tem-se que a LEGALIDADE, mas não só ela, como também a IGUALDADE, PROIBIÇÃO DE CONFISCO, ANTERIORIDADE, IRRETROATIVIDADE, dizem respeito aos requisitos a serem observados para o exercício válido da competência tributária.
 Sendo direções traçadas ao legislador, esses enunciados principiológicos criam também direitos subjetivos em favor dos contribuintes, mas a sua observância levará, ao fim e ao cabo, à formação de normas de conduta gerais, válidas, eficazes e aplicáveis, à instituição regular do tributo, sendo meras diretrizes que norteiam o bom exercício da competência tributária.
 São princípios que norteiam a elaboração da norma válida de instituição da exigência tributária.
 Na falta da observância destes princípios, tanto a exigência do tributo, sem lei que o crie - como se tem no caso do precedente citada do STF -como também a própria norma tributária efetivamente existente encontrarão a pecha da inconstitucionalidade.
 Ao contrário, no caso das imunidades, como normas constitucionais que retiram certos fatos - v.g. receitas de exportação - ou pessoas do âmbito de abrangência das normas atributivas de poder de competência tributária, a observância dos princípios da legalidade, igualdade, anterioridade, irretroatividade, dentre outros, será inútil porque se esbarra em uma proibição ou denegação expressa de competência para tributar aqueles fatos ou pessoas.
 Não haverá a elaboração da norma instituidora do tributo, logo não se precisam sopesar princípios relativos à exigência tributária.
 As imunidades não norteiam o bom exercício da competência tributária; Elas denegam o poder tributário, limitando-o relativamente a certos fatos.
 [1] Mandado de Segurança no 2002.61.03.005665-0, Seção Judiciária de São Bernardo do Campos, São Paulo, 2a Vara Federal, Sentença Publicada no DJ de 25/08/2003.
 [2] STF - R.E . 274.406 AgR - Min. MAURÍCIO CORRÊA - Segunda Turma - DJ de 20-04-01
 [3] BALEEIRO, Aliomar. Limitações Constitucionais ao Poder de Tributar. 7a Ed. Forense. p. 228.
 [4] Obra cit. p. 228.
 manuel.advogado@bol.com.br
 Leia o curriculum do(a) autor(a): Fabricio Amaral.
 - Publicado em 29/03/2004


text:
 14.10.2016
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 278/50
 ĀKK UN ES VĒSTNIEKU KOMITEJAS LĒMUMS Nr. 4/2016
 (2016. gada 30. septembris),
 ar ko ieceļ amatā Lauksaimniecības un lauku sadarbības tehniskā centra (CTA) valdes locekli [2016/1820]
 ĀKK UN ES VĒSTNIEKU KOMITEJA,
 ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (1) un pirmo reizi grozīts 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā (2), otro reizi – 2010. gada 22. jūnijā Vagadugu (3), un jo īpaši minētā nolīguma III pielikuma 3. panta 5. punktu,
 ņemot vērā ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 5/2013 (2013. gada 7. novembris) par Lauksaimniecības un lauku sadarbības tehniskā centra (CTA) statūtiem (4) un jo īpaši minētā lēmuma pielikuma 5. panta 4. punktu,
 tā kā:
 (1)
 CTA statūtu 5. panta 4. punktā paredzēts, ka Lauksaimniecības un lauku sadarbības tehniskā centra (CTA) valdes locekļus ĀKK un ES Vēstnieku komiteja ieceļ saskaņā ar komitejas izstrādātām procedūrām uz laikposmu līdz pieciem gadiem un viņu darbību pārskata termiņa vidusposmā.
 (2)
 Saskaņā ar ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 1/2015 (2015. gada 12. oktobris), ar ko ieceļ amatā Lauksaimniecības un lauku sadarbības tehniskā centra (CTA) valdes locekli (5), viena valdes locekļa pilnvaru termiņš beigsies 2016. gada 6. novembrī,
 (3)
 Saskaņā ar ĀKK un EK Partnerattiecību nolīguma 95. panta 1. punktu nolīgums būs spēkā līdz 2020. gada 29. februārim. Tādēļ pirms nolīguma darbības termiņa beigām uz atlikušo pilnvaru laiku ir jāieceļ jauns valdes loceklis,
 IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.
 1. pants
 Zemāk norādītā persona tiek iecelta par CTA valdes locekli:
 —
 Frederike PRAASTERINK kundze.
 2. pants
 Neskarot jebkādus turpmākus lēmumus, kurus ĀKK un ES Vēstnieku komitejai varētu būt jāpieņem saskaņā ar tās prerogatīvām, CTA valdes sastāvs ir šāds:
 —
 Frederike PRAASTERINK kundze,
 kuras pilnvaru termiņš beidzas 2020. gada 29. februārī, kā arī
 —
 Prof. Baba Y. ABUBAKAR kungs,
 —
 Prof. Augusto Manuel CORREIA kungs,
 —
 Helena JOHANSSON kundze,
 —
 Dr. Faustin R. KAMUZORA kungs un
 —
 Prof. Clement K. SANKAT kungs,
 kuru pilnvaru termiņš beidzas 2018. gada 6. novembrī.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Briselē, 2016. gada 30. septembrī
 ĀKK un ES Vēstnieku komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja
 L.M. ISHMAEL
 (1) OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.
 (2) Nolīgums, ar kuru groza Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.).
 (3) Nolīgums, ar kuru otro reizi groza Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā un pirmo reizi grozīts Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā (OV L 287, 4.11.2010., 3. lpp.).
 (4) OV L 309, 19.11.2013., 50. lpp.
 (5) OV L 278, 23.10.2015., 26. lpp.


text:
 Avis juridique important
 |
 32001L0032
 Directive 2001/32/CE de la Commission du 8 mai 2001 reconnaissant des zones protégées, exposées à des dangers phytosanitaires particuliers, dans la Communauté, et abrogeant la directive 92/76/CEE
 Journal officiel n° L 127 du 09/05/2001 p. 0038 - 0041
 Directive 2001/32/CE de la Commissiondu 8 mai 2001reconnaissant des zones protégées, exposées à des dangers phytosanitaires particuliers, dans la Communauté, et abrogeant la directive 92/76/CEELA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,vu le traité instituant la Communauté européenne,vu la directive 2000/29/CE du Conseil du 8 mai 2000 concernant les mesures de protection contre l'introduction dans la Communauté d'organismes nuisibles aux végétaux et aux produits végétaux et contre leur propagation à l'intérieur de la Communauté(1), et notamment son article 2, paragraphe 1, point h), premier alinéa,vu les demandes présentées par le Danemark, la Grèce, l'Espagne, la France, l'Irlande, l'Italie, l'Autriche, le Portugal, la Finlande, la Suède et le Royaume-Uni,considérant ce qui suit:(1) Les dispositions de la directive 2000/29/CE permettent de définir des "zones protégées" exposées à des risques phytosanitaires particuliers et donc de leur accorder une protection spéciale dans des conditions compatibles avec la réalisation du marché intérieur. Ces zones ont été définies par la directive 92/76/CEE de la Commission du 6 octobre 1992 reconnaissant des zones protégées, exposées à des dangers phytosanitaires particuliers, dans la Communauté(2), modifiée en dernier lieu par la directive 2000/23/CE(3).(2) Depuis leur reconnaissance en tant que zones protégées, la situation phytosanitaire dans certaines de ces zones a considérablement évolué en ce qui concerne les organismes nuisibles en cause.(3) Il ressort des informations fournies par le Danemark qu'il n'est plus approprié, du fait de la présence du Bemisia tabaci Genn. (populations européennes) et du virus de la maladie bronzée de la tomate, de maintenir la zone protégée pour cet État membre en ce qui concerne ces organismes.(4) Il y a lieu de modifier certaines dispositions concernant les mesures de protection contre Gonipterus scutellatus Gyll. au Portugal et contre Pissodes spp. (européens) au Royaume-Uni et en Irlande pour tenir compte de la répartition actuelle de ces organismes dans ces pays.(5) Il ressort des informations fournies par le Royaume-Uni et la Suède que, à la suite d'une réorganisation de l'administration locale, il y a lieu de modifier les zones protégées de ces pays en ce qui concerne Dendroctonus micans Kugelan et Leptinotarsa decemlineata Say.(6) Conformément à la directive 92/76/CEE, l'Autriche, l'Irlande et les régions italiennes des Pouilles, d'Émilie-Romagne, de Lombardie et de Vénétie étaient provisoirement reconnues comme zones protégées, en ce qui concerne Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al., pour une période expirant le 31 mars 2001.(7) Il ressort des informations fournies par l'Irlande que la reconnaissance provisoire des zones protégées pour cet État membre en ce qui concerne Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. doit être prorogée pendant une période limitée supplémentaire.(8) Sur la base des informations communiquées par l'Autriche et l'Italie, il apparaît, en ce qui concerne Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al., que certaines zones de ces États membres ne doivent plus être reconnues comme zones protégées et qu'il convient de proroger la reconnaissance d'autres zones protégées pendant une période limitée supplémentaire.(9) Il ressort des informations fournies par la France que certaines zones de cet État membre ne doivent plus être reconnues comme protégées en ce qui concerne Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.(10) Il ressort des informations fournies par le Royaume-Uni qu'il convient, en ce qui concerne le virus de la rhizomanie, de proroger la reconnaissance provisoire de la zone protégée pour ce pays pendant une période limitée supplémentaire.(11) Il y a lieu, dès lors, de modifier l'actuelle désignation des zones protégées. Dans un souci de clarté, il convient d'adopter une nouvelle liste de ces zones et donc d'abroger la directive 92/76/CEE. Étant donné la persistance des problèmes phytosanitaires, il importe que la présente directive entre en vigueur et soit transposée dans les meilleurs délais.(12) Les mesures prévues par la présente directive sont conformes à l'avis du comité phytosanitaire permanent,A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:Article premierLes zones de la Communauté énumérées à l'annexe sont reconnues "zones protégées" au sens de l'article 2, paragraphe 1, point h), premier alinéa, de la directive 2000/29/CE en ce qui concerne le ou les organismes nuisibles cités dans l'annexe en regard de leur nom.Au point b) 2, la reconnaissance des zones protégées pour l'Irlande, l'Italie (Émilie-Romagne: provinces de Forlí-Cesena, Parme, Piacenza et Rimini; Lombardie; Trentin-Haut-Adige: province autonome de Bolzano; Vénétie) et l'Autriche (Burgenland, Carinthie, Basse-Autriche, Tyrol oriental, Styrie, Vienne) expire le 31 mars 2002.Au point d) 1, la zone protégée pour le Royaume-Uni est reconnue jusqu'au 31 mars 2002.Article 2La prorogation de la reconnaissance au-delà de la date mentionnée à l'article 1er et toute modification de la liste des zones protégées visée à l'article 1er, s'effectuent conformément à la procédure prévue à l'article 18 de la directive 2000/29/CE, compte tenu des résultats d'études appropriées effectuées selon des critères communautaires et sous la surveillance d'experts de la Commission.Article 31. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 21 mai 2001. Ces dispositions sont applicables à partir du 22 mai 2001. Les États membres en informent immédiatement la Commission. Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.2. Les États membres informent immédiatement la Commission de toutes les dispositions de droit interne qu'ils prennent dans le domaine régi par la présente directive. La Commission en informe les autres États membres.Article 4La directive 92/76/CEE est abrogée à partir du 22 mai 2001.Article 5La présente directive entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.Elle est applicable à partir du 22 mai 2001.Article 6Les États membres sont destinataires de la présente directive.Fait à Bruxelles, le 8 mai 2001.Par la CommissionDavid ByrneMembre de la Commission(1) JO L 169 du 10.7.2000, p. 1.(2) JO L 305 du 21.10.1992, p. 12.(3) JO L 103 du 28.4.2000, p. 72.ANNEXEZONES DE LA COMMUNAUTÉ RECONNUES "ZONES PROTÉGÉES" EN CE QUI CONCERNE LE OU LES ORGANISMES NUISIBLES CITÉS EN REGARD DE LEUR NOM>TABLE>


text:
 Avis juridique important
 |
 21988A0227(01)
 Protocolo complementario del Acuerdo por el que se crea una Asociación entre la Comunidad Económica Europea y Turquía - Declaración común - Declaraciones del representante de la República Federal de Alemania
 Diario Oficial n° L 053 de 27/02/1988 p. 0091 - 0095 Edición especial en finés : Capítulo 3 Tomo 26 p. 0060 Edición especial sueca: Capítulo 3 Tomo 26 p. 0060
 *****PROTOCOLO COMPLEMENTARIO del Acuerdo por el que se crea una Asociación entre la Comunidad Económica Europea y Turquía LA COMUNIDAD ECONÓMICA EUROPEA por una parte, LA REPÚBLICA DE TURQUÍA por otra, VISTO el Acuerdo por el que se crea una asociación entre la Comunidad Económica Europea y Turquía, firmado en Ankara el 12 de septiembre de 1963, y su Protocolo adicional firmado en Bruselas el 23 de noviembre de 1970, en lo sucesivo denominado « Acuerdo », así como la Decisión no 1/80, de 19 septiembre de 1980, del Consejo de asociación, CONSIDERANDO que la Comunidad y Turquía desean intensificar sus relaciones para tener en cuenta la nueva dimensión que resulta de la adhesión, el 1 de enero de 1986, de España y de Portugal a las Comunidades Europeas y que el Protocolo adicional prevé, en su artículo 56, la posibilidad de tomar en consideración, en estas ocasión, los intereses recíprocos de la Comunidad y de Turquía definidos en el Acuerdo; CONSIDERANDO que conviene mantener las corrientes tradicionales de exportación de Turquía a la Comunidad y que resulta necesario, por lo tanto, prever determinadas disposiciones; HAN DECIDIDO, en consecuencia, celebrar un Protocolo que establezca las adaptaciones que se deben efectuar a determinadas disposiciones del Acuerdo y han designado con tal fin como plenipotenciarios: EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS: Jakob Esper LARSEN, Embajador Extraordinario y Plenipotenciario, Representante Permanente de Dinamarca, Presidente del Comité de los Representantes Permanentes; Jean DURIEUX, Consejero Extraordinario en la Dirección General de Relaciones Exteriores de la Comisión de las Comunidades Europeas; EL GOBIERNO DE LA REPÚBLICA DE TURQUÍA: Pulat TACAR, Embajador Extraordinario y Plenipotenciario, Delegado Permanente ante la Comunidad Económica Europea, Jefe de la Misión de la República de Turquía, QUIENES, después de haber intercambiado sus plenos poderes, reconocidos en buena y debida forma, HAN CONVENIDO LAS DISPOSICIONES SIGUIENTES: Artículo 1 1. Para la campaña de 1990 y para cada campaña siguiente, sobre la base de los balances y análisis a los que se refiere el apartado 2, en función de los elementos pertinentes en cuanto al objetivo de mantenimiento de las corrientes tradicionales de exportación en el contexto de la ampliación, la Comunidad decidirá si conviene modificar el precio de entrada contemplado en el Reglamento (CEE) no 1035/72 para los limones frescos de la subpartida ex 08.02 C del arancel aduanero común originarios de Turquía, dentro de los límites de una cantidad de 12 000 toneladas por año. 2. A partir de 1987 y al finalizar cada campaña, la Comunidad efectuará, sobre la base de un balance estadístico, un análisis de la situación de las exportaciones de limones originarios de Turquía a la Comunidad. Para este mismo producto, la Comunidad procederá también, a partir de 1989 y de forma anual, a un análisis estimativo de las producciones y entregas con Turquía. 3. La posible modificación mencionada en el apartado 1 se refiere al importe que se deberá deducir en concepto de derechos de aduana de los tipos representativos observados en la Comunidad para el cálculo del precio de entrada de dicho producto, dentro de los límites previstos en la letra c) del apartado 2 del artículo 152 del Acta de adhesión de España y de Portugal. Artículo 2 Las uvas de mesa de la subpartida 08.04 A I b) originarias de Turquía e importadas en la Comunidad, se beneficiarán, durante el período del 18 al 31 de julio, de las mismas condiciones de supresión de los derechos de aduana que las que prevén para este producto, durante el período del 15 al 17 de julio, las disposiciones del artículo 3 de la Decisión no 1/80 del Consejo de asociación y el apartado 1 del Canje de Notas celebrado entre la CEE y la República de Turquía el 6 de febrero de 1981 y relativo al apartado 3 del artículo 3 de esta Decisión. Artículo 3 El presente Protocolo forma parte integrante del Acuerdo por el que se crea una asociación entre la Comunidad Económica Europea y Turquía. Artículo 4 1. El presente Protocolo será ratificado, aceptado o aprobado según los procedimientos propios de las Partes Contratantes, quienes se notificarán el cumplimiento de los procedimientos necesarios al respecto. 2. El presente Protocolo entrará en vigor el primer día del mes siguiente a aquél en que se hayan efectuado las notificaciones previstas en el apartado 1. Artículo 5 El presente Protocolo se redacta en dos ejemplares, en lenguas alemana, danesa, española, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y turca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico. En fe de lo cual, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Protocolo. Til bekraeftelse heraf har undertegnede befuldmaegtigede underskrevet denne Protokol. Zu Urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollmaechtigten ihre Unterschriften unter dieses Protokoll gesetzt. Eis pístosin ton anotéro, oi ypogegramménoi plirexoýsioi éthesan tis ypografés toys sto parón protókollo. In witness whereof the undersigned Plenipotentiaries have signed this Protocol. En foi de quoi, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent protocole. In fede di che, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce al presente protocollo. Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder dit Protocol hebben gesteld. Em fé do que, os plenipotenciários abaixo assinados apuseram as suas assinaturas no final do presente Protocolo. Bunun belgesi olarak, as agda adlar yazl tam yektili temsilciler bu protokoluen altna imzalarn atms lardr. Hecho en Bruselas, el ventitrés de julio de mil novecientos ochenta y siete. Udfaerdiget i Bruxelles, den treogtyvende juli nitten hundrede og syvogfirs. Geschehen zu Bruessel am dreiundzwanzigsten Juli neunzehnhundertsiebenundachtzig. Égine stis Vryxélles, stis eíkosi treis Ioylíoy chília enniakósia ogdónta eptá. Done at Brussels on the twenty-third day of July in the year one thousand nine hundred and eighty-seven. Fait à Bruxelles, le vingt-trois juillet mil neuf cent quatre-vingt-sept. Fatto a Bruxelles, addì ventitré luglio millenovecentottantasette. Gedaan te Brussel, de drieëntwintigste juli negentienhonderd zevenentachtig. Feito em Bruxelas, em vinte e três de Julho de mil novecentos e oitente e sete. Brueksel'de, 23 Termuz bin dokuz yuez seksen yedi guenuende yaplms tr. Por el Consejo de las Comunidades Europeas For Raadet for De Europaeiske Faellesskaber Fuer den Rat der Europaeischen Gemeinschaften Gia to Symvoýlio ton Evropaïkón Koinotíton For the Council of the European Communities Pour le Conseil des Communautés européennes Per il Consiglio delle Comunità europee Voor de Raad van de Europese Gemeenschappen Pelo Conselho das Comunidades Europeias Avrupa Topluluklar Konsey adna Por el Gobierno de la República de Turquía Por regeringen for Republikken Tyrkiet Fuer die Regierung der Republik Tuerkei Gia tin kyvérnisi tis Dimokratías tis Toyrkías For the Government of the Republic of Turkey Pour le gouvernement de la République turque Per il governo della Repubblica di Turchia Voor de Regering van de Republiek Turkije Pelo Governo da República da Turquia Tuerkiye Cumhuryet Huekuemet adna Declaración común de las Partes Contratantes relativa al artículo 1 del Protocolo complementario Las Partes Contratantes han decidido que, en caso de que la fecha de entrada en vigor del Protocolo complementario no coincida con el principio del año civil o, en su caso, de la campaña, los límites cuantitativos contemplados en el artículo 1 se aplicarán pro rata temporis. Además, las Partes Contratantes han decidido que la contabilización de las cantidades de los productos originarios de Turquía importados en la Comunidad para los que el Protocolo complementario ha fijado límites cuantitativos, comenzará el 1 de enero de cada año. Declaración del representante de la República Federal de Alemania relativa a la definición de nacionales alemanes Por nacionales de la República Federal de Alemania deben entenderse todos los alemanes en el sentido de la Ley Fundamental de la República Federal de Alemania. Declaración del representante de la República Federal de Alemania referente a la aplicación del Protocolo complementario a Berlín El Protocolo complementario será igualmente aplicable al Land de Berlín, siempre que el Gobierno de la República Federal de Alemania no haya enviado a las demás Partes Contratantes, en un plazo de tres meses a partir de la entrada en vigor del Protocolo, una Declaración en sentido contrario.


text:
 Avis juridique important
 |
 52003PC0220
 Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta /* KOM/2003/0220 lopull. - COD 2003/0086 */
 Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUTYhteisön enimmäisrahoitusosuuden lisääminen eTEN-televiestintäpalvelujen käyttöönottohankkeissa1. ETEN-OHJELMA EEUROPE 2005 -TOIMINTASUUNNITELMAN YTIMESSÄeEurope on keskeinen osa Lissabonin strategiaa, jolla pyritään tekemään Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietotalous vuoteen 2010 mennessä. eEurope 2005 -toimintasuunnitelman [1] tarkoitus on edistää palveluja, sovelluksia ja sisältöä, jotka liittyvät sähköiseen hallintoon, terveydenhuoltoon, oppimiseen ja kaupankäyntiin. Siinä paneudutaan myös taustalla toimivaan laajakaistainfrastruktuuriin ja tietoturvakysymyksiin. Uudelleensuunnattu eTEN-ohjelma tulee edistämään nimenomaan eEurope 2005 -toimintasuunnitelman kattamia palveluja.[1] KOM (2002) 263.Eurooppa-neuvosto vahvisti eEurope 2005 -toimintasuunnitelman Sevillassa heinäkuussa 2002 ja asetti yhteiset puitteet sen kannalta merkityksellisten ohjelmien toimille: eTEN [2], IDA [3] ja eContent. Se antoi komission tehtäväksi laatia ehdotuksia näitä ohjelmia ohjaavien säädösten muuttamiseksi niiden suuntaamiseksi siten, että ne olisivat eEurope 2005 -toimintasuunnitelman tavoitteiden ja toimien mukaisia.[2] eTEN oli aikaisemmin nimeltään TEN Telecom.[3] Hallintojen välinen tiedonvaihto (Interchange of Data between Administrations).Televiestintäneuvosto pani joulukuussa 2002 myönteisesti merkille komission aikomuksen "varmistaa, että myönnetyt yhteisön varat myötävaikuttavat eEurope 2005 -toimintasuunnitelman tavoitteiden saavuttamiseen".eTEN-ohjelmaa on suunnattu uudelleen siten, että siitä tulee yksi tärkeimmistä eEurope 2005:n toteuttamisvälineistä: sen keskeisenä painopisteenä on eEuropen yleishyödyllisten palvelutavoitteiden toteuttaminen käytännössä. Tämä yleinen uudelleensuuntaaminen eEurope 2005:n mukaiseksi ja erityinen tarve varmistaa, että myönnetyt varat vaikuttavat tavoitteiden saavuttamiseen, konkretisoituvat tässä ehdotuksessa siten, että komissio nostaa hankkeiden rahoituskaton 10 prosentista 30 prosenttiin.2. TAUSTAAeTEN on yksi EY:n perustamissopimukseen sisältyvistä Euroopan laajuisista verkoista [4], joiden tarkoitus on mahdollistaa se, että unionin kansalaiset, taloudelliset toimijat sekä alueelliset ja paikalliset yhteisöt voivat saada täyden hyödyn sisämarkkinoista. Kaikkien TEN-ohjelmien on noudatettava kaikilta osin kilpailusääntöjä, jotta vältettäisiin kaikki rahoituksesta mahdollisesti johtuvat markkinavääristymät.[4] 154 artikla.Televiestintäverkkoihin kaivataan lisää yksityisiä investointeja, minkä edistämiseksi investoijien epävarmuutta pitää vähentää kahdensuuntaisilla toimilla:* tarjontapuolella on luotava investointeja suosivat oikeudelliset puitteet* ja toteutettava kysyntää lisääviä toimia.eTEN edistää jälkimmäistä lähestymistapaa keskittymällä taustainfrastruktuuria hyödyntävien palvelujen käyttöönottoon pääpainon ollessa laajakaistaviestinnässä ja verkkojen turvallisuudessa.* TEN Telecom -ohjelman uudelleensuuntaamisprosessi alkoi jo vuonna 1999, kun painopistettä siirrettiin infrastruktuurista televiestintäpalveluihin.* eTEN-ohjelman suuntaviivojen liitteen I tarkistus [5] (hyväksytty vuonna 2002) päätti prosessin, ja siinä suunnattiin eTEN-ohjelma selkeästi eEurope 2005:n tavoitteiden mukaiseksi ja korostettiin yleistä etua palvelevia palveluja. Tarkennus tekee eTENistä yhden keskeisistä välineistä toteutettaessa eEurope 2005:n tavoitteita, jotka tiivistettynä ovat sähköisen hallinnon ja terveydenhuollon, tietoyhteiskunnan osallisuuden sekä sähköisen oppimisen sovellusten ja palvelujen käyttöönoton vauhdittaminen.[5] EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:O 1376/2002/EY, TEHTY 12. HEINÄKUUTA 2002 (EYVL L 200, 30.7.2002, S. 1).3. RAHOITUSJÄRJESTELMÄ: NYKYISET PUUTTEET JA SUUNNITELTU RATKAISUNeuvoston asetuksessa (EY) N:o 2236/95 säädetään Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä. Asetuksella rajoitetaan yhteisön tuki enimmillään 10 prosenttiin investointien kokonaiskustannuksista [6].[6] Siinä sallitaan hankkeisiin liittyvien selvitysten rahoitus 50 prosenttiin asti selvityksen kokonaiskustannuksista.Kokemus on valitettavasti osoittanut, että tämä rahoitusosuus on selvästi riittämätön palvelujen käyttöönoton vauhdittamiseksi:* Tähänastisista ponnisteluista huolimatta nykyinen eTEN-hankekirjo on hyvin epätasapainoinen: markkinavalidointi- tai selvityshankkeita on noin 95 % ja käyttöönottohankkeita noin 5 %. Komission tarkoitus on vuoden 2004 loppuun mennessä, jollei kokonaan kääntää kehityssuuntaa, niin vähintään tasapainottaa se suhteeseen 50 %-50 % validointi- ja käyttöönottohankkeiden kesken.* eTEN-ohjelmassa on tuettu tai parhaillaan tuetaan markkinavalidointihankkeita eEurope 2005:n tavoitteiden saavuttamisen kannalta keskeisillä aloilla:* Sähköisen hallinnon alalla esimerkkihankkeita ovat selvitykset alueellisia taloudellisia indikaattoreita koskevista Euroopan laajuisista tietopalveluista, parhaista käytännöistä kuntien uusissa sähköisissä palveluissa kansalaisille ja pk-yrityksille sekä sähköisen allekirjoituksen käyttöönotosta kunnallisissa palveluissa.* Sähköisen terveydenhuollon alalla esimerkkejä ovat etäradiologian verkot, terveydenhuollon älykorttien Euroopan laajuinen käyttö ja Euroopan laajuinen palvelu elintensiirto-organisaatioille.* Tietoyhteiskunnan osallisuuden alalla tuetaan kotihoidon palveluja ja kattavaa portaalia, joka tarjoaa matkailuun ja urheilutapahtumiin liittyvää tietoa ja asiointipalveluja erityistarpeita omaaville ihmisille.* Sähköisen oppimisen ja kulttuuriin tutustumisen alalla tuetaan eurooppalaista "tietokoneen ajokorttia" ja tutkitaan useita palveluja, joilla helpotetaan maaseutualueiden mahdollisuuksia tutustua taiteeseen.* eTENin tarjoama tuki on mahdollistanut näiden palvelujen selvittämisen ja validoinnin. Alhaisesta rahoitustuesta johtuen käyttöönotto on kuitenkin ollut valitettavan niukkaa. Tämä johtuu lähinnä siitä, että Euroopan laajuisten yleistä etua palvelevien hankkeiden käyttöönotolla on merkittäviä taloudellisia esteitä. Tärkeimpiä näistä ovat:* tarve sovittaa hankkeet eri kielille, eri kulttuureihin, oikeusjärjestelmiin ja hallintojärjestelmiin,* julkisten laitosten budjettirajoitteet paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla,* vaikeudet saada yksityistä investointipääomaa televiestintäpalveluihin erityisesti pienemmillä markkinoilla,* innovatiivisten sovellusten ja palvelujen monimutkaisuus,* Euroopan laajuisen yhteenliittymän hallinnoinnin vaatimat lisäkustannukset.* Ohjelman väliarvioinnin yhteydessä vuonna 2000 suoritetussa selvityksessä [7] todettiin, että ainakin 40 prosentilla hankkeista oli käyttöönottopotentiaalia. Tämänhetkinen enimmäistuen taso on kuitenkin liian alhainen toimiakseen todellisena jatkamisen kannustimena.[7] TEN-Telecom-ohjelman väliarviointi, loppuraportti, marraskuu 2001.Siksi komissio ehdottaa eTEN-hankkeiden rahoituskaton nostamista 10 prosentista 30 prosenttiin.Tämä lisäys koskee vain palvelujen ja sovellusten käyttöönottohankkeita. Odotusten mukaan tämä muutos muuttaa hankkeiden painotusta siten, että kaksi kolmasosaa niiden budjetista osoitetaan käyttöönottovaiheeseen. Tämä johtaa ohjelman budjetin kouriintuntuvampiin tuloksiin jo sovitun budjetin puitteissa. Ohjelman yleistä rahoitusta ei ole tarkoitus lisätä: tulevaisuudessa tulee olemaan siten vähemmän hankkeita, mutta ne ovat tarkennetumpia ja vaikutuksiltaan suurempia.Ehdotettu muutos johtaa lyhyesti sanoen näkyvämpään ohjelmaan, jolla on suurempia ja mitattavissa olevia vaikutuksia.4. MUITA HUOMIOITA4.1 Kokemus ja johdonmukaisuusKokemus vastaavanlaisissa palvelujen käyttöönoton pilottihankkeissa - esimerkiksi viidennen puiteohjelman IST-käyttöönottohankkeissa - on osoittanut, että tarvitaan 30-40 %:n rahoituskatto, jotta voidaan kannustaa todellisten alan toimijoiden osallistumista, mikä on avain pitkän aikavälin onnistumiseen. Tietoyhteiskunnan teknologiaa koskevan kuudennen puiteohjelman ensisijaisen aihealueen (IST) yhteydessä keskitytään enemmän pitkän aikavälin tutkimusalueisiin, ja demonstrointi- ja hyödyntämistoimet ovat kuudennessa puiteohjelmassa vain suurempien integroitujen hankkeiden osana. Uudelleensuunnattu eTEN-ohjelma tulee näiden toimien luonnolliseksi täydennykseksi tukemalla pienempien, lokalisoitujen tai erittäin kohdennettujen yleistä etua palvelevien televiestintäpohjaisten palvelujen eurooppalaistamista.Tämä lähestymistapa noudattaa äskettäin hahmoteltua komission yleistä ohjelmapolitiikkaa (tästä ovat osoituksena "Integroidut hankkeet" ja "Strategiset tavoitteet" kuudennen puiteohjelman ensisijaisen IST-aihealueen yhteydessä), jossa keskitytään ennen muuta yhteisön varojen tehokkaampaan käyttöön. Se on myös uuden varainhoitoasetuksen hengen mukainen, jossa ohjelman vaikutusten jälkiarviointi on tullut systemaattiseksi.Painopisteen suuntaamisen ja vaikutusten tehostamisen ohella muutosehdotus edistää myös kriittistä massaa paitsi yhteenliittymän koostumuksessa (jossa on olennaista houkutella palvelujen käyttöönottajia) myös hankkeiden koossa: niiden on kyettävä tarjoamaan realistiset odotukset kestävästä elinkelpoisuudesta markkinoilla rahoitusjakson jälkeen.4.2 eTEN ja EU:n laajentuminenKun vauhditetaan todellisten, markkinoita varten validoitujen palvelujen ja sovellusten käyttöönottoa ja lokalisointia, voidaan sitä kautta syntyviä hyviä käytäntöjä noudattamalla ja levittämällä helpottaa EU:n hakijamaiden integroitumista eurooppalaiseen tietoyhteiskuntaan. Oikein kohdennettu yhteisön apu ei pelkästään rohkaise uusien jäsenvaltioiden organisaatioita aloittamaan tällaisia hankkeita vaan myös nykyisiä jäsenvaltioita jakamaan kokemuksiaan ja hyviä käytäntöjään uusien tulokkaiden kanssa. Tällä prosessilla nopeutetaan kehittyneiden julkisten palvelujen yleistymistä ja edistetään hallinnollisten rakenteiden uudenaikaistamista.eTENillä on tärkeä rooli näiden palvelujen ja sovellusten käyttöönoton tukemisessa. Ohjelmassa on varmistettava, että palvelujen ja sovellusten onnistunutta validointia seuraa niiden käyttöönotto.4.3 eTEN ja syrjäseutualueetEuroopan aluekehitysrahasto (EAKR) osallistuu "Euroopan laajuisten verkkojen perustamiseen ja kehittämiseen ... ottaen huomioon tarpeen luoda yhteydet saariasemasta, eristyneisyydestä ja syrjäisyydestä johtuvista rakenteellisista haitoista kärsivien alueiden ja yhteisön keskusalueiden välille" [8]. Tarkennetussa eTEN-ohjelmassa keskitytään erityisesti televiestintäinfrastruktuuriin pohjautuvien palvelujen käyttöönottoon näillä alueilla, mikä myötävaikuttaa "näiden alueiden taloudellisten mahdollisuuksien kasvuun, kehitykseen, rakenteelliseen sopeutumiseen ja pysyvien työpaikkojen luomiseen tai säilyttämiseen" (tavoite 1 -alue).[8] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1783/1999, annettu 12 päivänä heinäkuuta 1999, Euroopan aluekehitysrahastosta, 2 artikla.4.4 PäätelmätOttaen huomioon, että eTEN on avainasemassa eEurope 2005:n tavoitteiden saavuttamisessa, on sen uudelleensuuntaamisessa seurattava muilla politiikan aloilla aloitettua suuntausta kohti paremmin kohdennettuja ja tuloshakuisempia ohjelmia. Kohdentamiseen ja tuloksellisuuteen liittyy tiiviisti tarve saavuttaa kriittinen massa sekä houkuttelemalla hankkeisiin oikeanlaisia osallistujia (ja erityisesti palvelujen käyttöönottajia) että määrittämällä hankkeiden oikea koko todellisen markkinapotentiaalin varmistamiseksi.Tämänhetkisen ohjelmasisällön uudelleensuuntaamista on täydennettävä rahoitusrakenteen muuttamisella tuloshakuiseksi. Tämän muutoksen seurauksia:* ei vaikutusta yleiseen eTEN-rahoitukseen* valitaan harvempia, näkyvämpiä, kohdennetumpia ja vaikutuksiltaan suurempia hankkeita niiden todellisen markkinapotentiaalin pohjalta ja myönnetään tukea enintään 30 prosenttia palvelujen käyttöönottotoimien kokonaisinvestointikustannuksista.Rahoitusrakenteen muuttamista puoltavat seuraavat tekijät:* eTENin sijoittuminen eEuropen palvelujen käyttöönottotoimien ytimeen. Sekä eTEN- että vastaavista ohjelmista saatu kokemus osoittaa, että televiestintäpalvelujen käyttöönoton edistäminen ei onnistu ilman 30-40 prosentin rahoitustukea. Tämä vaikeus korostuu, kun kyseessä ovat Euroopan laajuiset palvelut.* Meneillään olevien eTEN-hankkeiden analyysi osoittaa suurta hyödyntämispotentiaalia, joka ei ole toteutettavissa nykyisellä rahoitustasolla.* Palvelujen käyttöönottohankkeiden onnistunut edistäminen riippuu ratkaisevasti kohdentamisesta ja kriittisestä massasta, joita kumpaakin ehdotettu rahoituksen muuttaminen suosii.* Koska kuudennen puiteohjelman ensisijainen IST-aihealue keskittyy enemmän pitkän aikavälin tutkimusalueisiin, uudelleensuunnattu eTEN on luonnollinen täydennys pienten, lokalisoitujen tai erittäin tarkasti kohdennettujen palvelujen eurooppalaistamisen tukeen.* Onnistunut eTEN-rahoitteisten telepalvelujen käyttöönotto hyödyttää sekä hakijamaiden liittymistä EU:hun että alueellista kehittämistä.2003/0086 (COD)Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 156 artiklan ensimmäisen kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen [9],[9] EUVL C , , s. .ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [10],[10] EUVL C , , s. .ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [11],[11] EUVL C , , s. .noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä,sekä katsovat seuraavaa:(1) Asetuksessa (EY) N:o 2236/95 [12] säädetään muun muassa yhteistä etua palvelevia hankkeita koskevien selvitysten yhteisrahoituksesta määrällä, joka saa yleensä olla enintään 50 prosenttia kokonaiskustannuksista, kun taas televiestintäalan hankkeiden rahoitus saa olla enintään 10 prosenttia investointien kokonaiskustannuksista.[12] EYVL L 228, 23.9.1995, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1655/99/EY, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999 (EYVL L 197, 29.7.1999, s. 1).(2) Euroopan laajuisia televerkkoja koskevista suuntaviivoista tehdyssä päätöksessä N:o 1336/97/EY [13] yksilöidään yhteistä etua palvelevat hankkeet. Tämän päätöksen täytäntöönpanossa saatu kokemus osoittaa, että harvempi kuin yksi hanke kahdestakymmenestä sisältää palvelun käyttöönoton, ja loput ovat käyttöönottoon liittyviä selvityksiä. Tämän johdosta Euroopan laajuisille televiestintäverkoille myönnetyn tuen välittömät vaikutukset ovat rajalliset.[13] EYVL L 183, 11.7.1997, s. 12. Päätös muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1376/2002, tehty 12. heinäkuuta 2002 (EYVL L 200, 30.7.2002, s. 1.)(3) Sähköisen tiedonsiirron verkkoihin perustuvien Euroopan laajuisten palvelujen käyttöönottokustannukset ovat huomattavasti suuremmat kuin vastaavan palvelun kustannukset yhdessä jäsenvaltiossa johtuen kielellisistä, kulttuurisista, lainsäädännöllisistä ja hallinnollisista esteistä.(4) Valmistelevan selvityksen kustannukset televiestintäalalla on todettu korkeiksi suhteessa palvelun käyttöönottoon vaadittaviin kokonaisinvestointeihin, minkä vuoksi tällaisiin selvityksiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2236/95 suurinta sallittua rahoitusta, mikä sulkee pois palvelujen käyttöönoton tuen. Tämän seurauksena asetuksen nojalla myönnetyllä tuella on ollut vähäinen teho palvelujen käyttöönoton edistämisessä.(5) Yhteisön tukea tulisi myöntää etusijaisesti hankkeille, joiden tarkoitus on edistää palvelujen käyttöönottoa ja siten antaa mahdollisimman suuri panos tietoyhteiskunnan kehittämiseen. Siksi on tarpeen lisätä enimmäisrahoitusta suhteessa varsinaisiin kustannuksiin, joita palvelun Euroopan laajuisesta luonteesta aiheutuu. Yhteisön rahoitustuen lisäystä tulisi kuitenkin soveltaa ainoastaan yleistä etua palveleviin palveluihin, joissa on ratkaistava kielellisiä, kulttuurisia, lainsäädännöllisiä ja hallinnollisia esteitä,OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaMuutetaan asetusta (EY) N:o 2236/95 seuraavasti:Lisätään 5 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:Päätöksen N:o 1336/97/EY [14] liitteessä I yksilöityjen yhteistä etua palvelevien hankkeiden osalta tämän asetuksen mukaan myönnettävä yhteisön tuen kokonaismäärä voi olla 30 prosenttia investointien kokonaiskustannuksista."[14] EYVL L 183, 11.7.1997, s. 12. Päätös muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1376/2002, tehty 12. heinäkuuta 2002 (EYVL L 200, 30.7.2002, s. 1.)2 artiklaTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies PuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS1. Toimenpiteen nimiEuroopan laajuiset televerkot (eTEN)TEN-verkkoja koskevan varainhoitoasetuksen muuttaminen siten, että nostetaan yhteisön enimmäisrahoitusosuus televiestintäalan hankkeissa 30 prosenttiin investointien kokonaiskustannuksista (päätös N:o 1336/97/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä N:o 1376/2002/EY).2. BudjettikohtaB5-7203. OikeusperustaNeuvoston asetus (EY) N:o 2236/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1655/1999.4. Toimenpiteen kuvaus4.1 Toimenpiteen yleistavoiteTämän toimenpiteen yleistavoite on myöntää yhteisön tukea yhteistä etua palveleville hankkeille Euroopan laajuisten televerkkojen alalla.Ehdotetun muutoksen tarkoitus on korottaa hankkeelle myönnettävän tuen enimmäistasoa 10 prosentista 30 prosenttiin hankkeen investointien kokonaiskustannuksista.4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusiminenAsetuksen 18 artiklassa (Budjettivarat) säädetään rahoituskehyksestä jaksolle 2000-2006. Asetuksen 19 artiklassa (Soveltamisajan tarkistaminen) vaaditaan komissiota tekemään ennen vuoden 2006 loppua ehdotuksia asetuksen jatkamisesta tai tarkistamisesta.5. Menojen ja tulojen luokitusEi-pakolliset menot/jaksotetut määrärahat6. Meno-/tulolaji* Hankkeisiin liittyvien selvitysten rahoitus siten, että yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia selvityksen kokonaiskustannuksista.* Hankkeiden tukeminen muiden julkisten ja/tai yksityisten rahoituslähteiden kanssa, jolloin yhteisön rahoitusosuus voi olla enimmillään 30 prosenttia investointien kokonaiskustannuksista tämän ehdotuksen ehtojen mukaisesti.* Korkotuki.* Lainatakuumaksuihin liittyvä tuki.* Yhteisön rahoitusosuuden takaisinmaksusta onnistuneissa hankkeissa ei ole säännöstä.7. Rahoitusvaikutus7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskentamenetelmä (yksittäisten ja kokonaiskustannusten välinen suhde)Kustannukset liittyvät välittömästi hankkeiden toteuttamiskelpoisuus- tai käyttöönottovaiheeseen, jotka ovat toimenpiteen osa. Nämä hankkeet noudattavat Euroopan laajuisia televerkkoja koskevista suuntaviivoista tehtyä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöstä N:o 1336/97/EY (EYVL L 183, 7. 11.7.1997, s. 12), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä N:o 1376/2002/EY, ja niissä keskitytään erityisesti uusien telepalvelujen ja -sovellusten kehittämiseen.7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden keskenTästä toimenpiteestä ei aiheudu lisäkustannuksia kauden 2000-2006 rahoitusnäkymiin. Kohdassa 7.4. esitetään maksusitoumusten ja niihin liittyvien kustannusten eritelmä p.m.7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät toimintamenot tutkimuksia, asiantuntijoita jne. vartenToimenpide ei aiheuta lisämenoja.7.4 Maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen aikatauluMilj. euroa>TAULUKON PAIKKA>8. petostenvastaiset toimenpiteetMäärärahojen käyttöä valvotaan ja arvioidaan tehokkaasti:* Hanketasolla komission vastuullinen tekninen yksikkö valvoo hankkeen teknistä edistymistä. Tätä varten hankkeessa laaditaan säännöllisin välein seurantakertomus, joka sisältää tiedot siihenastisista saavutuksista, käsitellyistä asioista ja toteutetuista toimista hankkeen suorittamiseksi sopimuksen mukaisesti.* Näiden toimien suorittamisen aikana tehdään vuosikatsaukset sen varmistamiseksi, että saavutetut tulokset ovat sopimusten teknisissä liitteissä yksilöityjen tavoitteiden mukaisia. Hankkeiden vuosikatsaukset voidaan suorittaa riippumattomien teknisten asiantuntijoiden avustuksella. Nämä asiantuntijat arvioivat kunkin hankkeen tulokset ja suosittelevat tarvittavia toimenpiteitä, jos tekniset saavutukset eivät ole sopimusten sitoumusten mukaisia.* Toimenpiteestä vastaavat komission tietoyhteiskunnan pääosaston yksiköt varmistavat asianmukaisen seurannan ja valvonnan. Näiden alustavien toimien toteuttamisesta vastaavat komission yksiköt harjoittavat valvontaa, tarvittaessa riippumattomien asiantuntijoiden avustamina.* Lisäksi komission yksiköt tai tilintarkastustuomioistuin voivat suorittaa sisäisiä tai ulkoisia tilintarkastuksia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.9. Kustannustehokkuusanalyysi9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmäToimenpiteen tarkoitus on edistää palveluiden käyttöönottohankkeitatmarkkinavalidointihankkeiden sijaan, jotka ovat hallinneet ohjelmaa sen edellisessä TEN-Telecom-muodossa. Kohderyhmä on tahot, jotka tarjoavat yleistä etua palvelevia tietoliikennepohjaisia palveluja jäsenvaltioissa.Lyhyen aikavälin tavoite on kaksinkertaistaa käyttöönottohankkeiden määrä, ja pidemmällä aikavälillä tavoite on löytää tasapaino tmarkkinavalidointihankkeiden ja käyttöönottohankkeiden välillä.9.2 Toimenpiteen perusteet* Vaikka joissakin jäsenvaltioissa on jo Euroopan laajuisia televerkkoja, niiden nykyinen toteuttamistapa vaihtelee paljon, mikä heikentää Euroopan yritysten ja kansalaisten mahdollisuuksia hyödyntää sisämarkkinoiden etuja. Suurimpia puutteita esiintyy täysin yhteentoimivan päästä päähän -ympäristön rakentamisessa telemaattisille palveluille ja uusien telemaattisten sovellusten kehittämisen investointiedellytyksissä.* Euroopan laajuisille televiestintäverkoille hyväksyttyjen suuntaviivojen tarkoitus on edistää investointeja uusien multimediasovellusten ja peruspalvelujen käyttöön ottamiseksi yleistä etua palvelevilla aloilla sekä tukea tällaisia palveluja tarjoavien globaalien verkkojen strategista kehittämistä. eTEN-ohjelmassa pyritään ylläpitämään yksityisen ja julkisen sektorin ponnisteluja markkinoiden laajentamiseksi, tietoyhteiskunnan osallisuuden kuilun kaventamiseksi ja edellytysten luomiseksi tiedon paremmalle saannille ja käytölle.* Euroopan tasolla pyritään tässä yhteydessä edistämään Euroopan laajuisten televerkkojen ja -palvelujen saatavuutta, käyttöä, yhteenliittämistä ja yhteentoimivuutta EU:hun liittyviä Keski- ja Itä-Euroopan silmällä pitäen. Toimien tarkoitus on tarjota eri markkinalohkoille (käyttäjät, verkko-operaattorit, telelaitteiden valmistajat, palveluntarjoajat jne.) tilaisuus tehdä yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden vastaavien toimijoiden kanssa sellaisten erityisten ja taloudellisesti elinkelpoisten hankkeiden parissa, joilla on yhteiset tavoitteet.* Rahoitusosuuden enimmäistason nostamisen syy on se, että nykyinen rajoitus ei mahdollista sellaisten palvelujen tukemista, joista selvitys osoittaa, että ne ovat elinkelpoisia ja yleisen edun mukaisia, mutta joita ei voida ottaa käyttöön lyhyen aikavälin rahoitusesteiden vuoksi.9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointiTämän toimenpiteen suorittamista valvovat säännöllisesti komission vastuussa olevat yksiköt ja päätöksen 1336/97 8 artiklalla perustettu komitea.Toimenpiteen arviointi tapahtuu päätöksen 1336/97 14 artiklan mukaisesti.Komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 31. tammikuuta 2005 mennessä kertomuksen tämän päätöksen täytäntöönpanosta ajalta heinäkuu 2000 - kesäkuu 2004.Kertomus sisältää arvion yhteisön tuen avulla eri hankkeiden alalla saavutetuista tuloksista suhteessa yleistavoitteisiin ja sovellusten käyttöön ottamisen jälkeen arvion käyttöönoton sosiaalisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista.10. Hallintomenot (talousarvion pääluokka III, A osa)10.1 Vaikutus henkilöstön määräänToimenpide ei vaikuta eTEN-ohjelman toteuttamiseen vaadittavan henkilöstön määrään.10.2 Lisähenkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutusLisähenkilöstöä ei tarvita.10.3 Toimenpiteestä aiheutuvien muiden hallintokustannusten lisäysEi ole.