text:
 16.5.2019
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 128/31
 BESLUIT VAN HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER
 Nr. 136/2017
 van 7 juli 2017
 tot wijziging van bijlage II (Technische voorschriften, normen, keuring en certificatie) bij de EER-overeenkomst [2019/743]
 HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER,
 Gezien de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte (hierna de „EER-overeenkomst”genoemd), en met name artikel 98,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Uitvoeringsbesluit (EU) 2017/500 van de Commissie van 21 maart 2017 inzake de erkenning van de vrijwillige regeling "Bonsucro EU"voor het aantonen van de naleving van de duurzaamheidscriteria overeenkomstig de Richtlijnen 98/70/EG en 2009/28/EG van het Europees Parlement en de Raad (1) moet in de EER-overeenkomst worden opgenomen.
 (2)
 Het in de EER-overeenkomst opgenomen Uitvoeringsbesluit 2011/439/EU van de Commissie (2) is op 9 augustus 2016 vervallen en bijgevolg moet de verwijzing ernaar uit de EER-overeenkomst worden geschrapt.
 (3)
 Bijlage II bij de EER-overeenkomst moet derhalve dienovereenkomstig worden gewijzigd,
 HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
 Artikel 1
 In hoofdstuk XVII van bijlage II bij de EER-overeenkomst wordt de tekst van punt 6ae (Uitvoeringsbesluit 2011/439/EU van de Commissie) vervangen door:
 „32017 D 0500: Uitvoeringsbesluit (EU) 2017/500 van de Commissie van 21 maart 2017 inzake de erkenning van de vrijwillige regeling "Bonsucro EU"voor het aantonen van de naleving van de duurzaamheidscriteria overeenkomstig de Richtlijnen 98/70/EG en 2009/28/EG van het Europees Parlement en de Raad (PB L 76 van 22.3.2017, blz. 40).”.
 Artikel 2
 De in het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie bekend te maken teksten in de IJslandse en de Noorse taal van Uitvoeringsbesluit (EU) 2017/500 zijn authentiek.
 Artikel 3
 Dit besluit treedt in werking op 8 juli 2017, op voorwaarde dat alle in artikel 103, lid 1, van de EER-overeenkomst bedoelde kennisgevingen hebben plaatsgevonden (*1).
 Artikel 4
 Dit besluit wordt bekendgemaakt in het EER-gedeelte van en in het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Gedaan te Brussel, 7 juli 2017.
 Voor het Gemengd Comité van de EER
 De voorzitter
 Sabine MONAUNI
 (1) PB L 76 van 22.3.2017, blz. 40.
 (2) PB L 190 van 21.7.2011, blz. 81.
 (*1) Geen grondwettelijke vereisten aangegeven.


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 109 HR 4898 IH: Common Sense Budget Act of 2006
 U.S. House of Representatives
 2006-03-08
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 I
 109th CONGRESS
 2d Session
 H. R. 4898
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 March 8, 2006
 Ms. Woolsey (for herself, Ms. Lee, Mr. Grijalva, Mr. Kucinich, Mr. Davis of Illinois, Mr. Nadler, Mr. McDermott, Mr. Owens, Mr. McGovern, Mr. Clay, Mr. Conyers, Mr. Honda, Ms. Jackson-Lee of Texas, Mr. Stark, Ms. Schakowsky, and Ms. McKinney) introduced the following bill; which was referred to the Committee on Armed Services, and in addition to the Committees on Energy and Commerce, Education and the Workforce, Homeland Security, and International Relations, for a period to be subsequently determined by the Speaker, in each case for consideration of such provisions as fall within the jurisdiction of the committee concerned
 A BILL
 To reallocate funds toward sensible priorities such as improved children’s education, increased children’s access to health care, expanded job training, and increased energy efficiency and conservation through a reduction of wasteful defense spending, and for other purposes.
 1.Short titleThis Act may be cited as the Common Sense Budget Act of 2006.
 2.FindingsCongress finds the following:
 (1)The Department of Defense's increasingly large budget provides for total defense spending that is greater than that of the other 192 countries in the world combined, yet—
 (A)the United States now ranks 25th in the world in infant mortality, behind most of the nations of Western Europe and the industrialized Far East, while $60,000,000,000 of the United States defense budget is expended annually on weapons designed to thwart Soviet Union aggression during the Cold War and other wasteful programs;
 (B)Federal spending on elementary and secondary education has fallen to less than 10 percent of the proposed 2007 outlays for the Department of Defense, while schools throughout the Nation are eliminating programs in music, foreign language, and physical education;
 (C)61,000,000 individuals in the United States lack health insurance during some period of any given year, and half that number of individuals (over 10,000,000 of whom are children) lack such insurance for the entire year;
 (D)the Government Accountability Office estimates that—
 (i)1/3 of the Nation's public schools, serving 14,000,000 children, need extensive repair or need to have their entire physical plants replaced;
 (ii)85 percent of the Nation's public schools, 73,000 facilities serving 40,000,000 children, need some repair work; and
 (iii)the total cost for the repairs and replacement described in this subparagraph is over $120,000,000,000;
 (E)research conducted by the National Center for Education Statistics shows that middle school students in the United States rank 18th in science test scores and 19th in math test scores internationally, behind students in such countries as the Republic of Korea, the Slovak Republic, Singapore, the Russian Federation, and Malaysia; and
 (F)the Government Accountability Office estimated in 2003 that the Department of Defense could not account for over $1,000,000,000,000 in funds appropriated to the Department of Defense.
 (2)The United States spends over $20,000,000,000 annually to maintain its nuclear arsenal, although many of the weapons in that arsenal no longer have practical utility. The United States needs to eliminate spending on obsolete weapons systems and use the funds saved to meet urgent domestic needs for health care, education, job training, and increased energy efficiency and conservation.
 (3)The Department of Defense is spending billions of dollars developing space weapons and preparing plans to deploy them, although—
 (A)those expenditures and plans contravene White House policy, in place for a decade, that emphasizes arms control and nonproliferation pacts; and
 (B)the development of those weapons is opposed by many United States allies, who have rightly stated that a shift in policy towards that development will create an arms race in space.
 (4)The United States needs to reduce its dependence on foreign oil by promoting long-term energy security through greater investment in sustainable and renewable energy alternatives.
 (5)The United States is facing unprecedented challenges to national security and broader national interests. Sustainable development and humanitarian assistance programs should be a central part of United States foreign policy. To address the root causes of instability and terrorism and undercut the ability of terrorist organizations to recruit effectively, the United States needs to address the global challenges of poverty, illiteracy, unemployment, disease, and disaster by increasing funding for sustainable development and humanitarian assistance programs.
 3.Reductions in amounts available for certain defense and energy programs
 (a)Reductions in amounts available for programs
 (1)Department of defense programs
 (A)In generalNotwithstanding any other provision of law, of the amounts appropriated or otherwise available for fiscal year 2007 for each program or account of the Department of Defense specified in subparagraph (B)—
 (i)the amount available in such fiscal year for such program or account shall be reduced by the amount specified with respect to such program or account in that subparagraph; and
 (ii)an amount equal to the aggregate amount of all such reductions under clause (i) shall be available instead for the purposes set forth in subsection (b).
 (B)Specified programs and accounts and amountsThe programs and accounts, and amounts with respect to such programs and accounts, specified in this subparagraph are as follows:
 (i)The F–22 fighter aircraft program, $2,800,000,000.
 (ii)The F–35 Joint Strike fighter aircraft program, $3,300,000,000.
 (iii)The C–130J aircraft program, $1,600,000,000.
 (iv)The V–22 Osprey aircraft program, $2,100,000,000.
 (v)The Virginia class submarine program, $2,300,000,000.
 (vi)The next generation destroyer (DD(X)) program, $3,400,000,000.
 (vii)The Ballistic Missile Defense program, $8,300,000,000.
 (viii)Cross-service accounts for research, development, test, and evaluation, $5,000,000,000.
 (ix)Accounts providing funds for personnel and other costs associated with drawdowns and other reductions in the Armed Forces, $5,000,000,000.
 (x)Space weapons programs, $5,000,000,000.
 (xi)The Future Combat System, $2,700,000,000.
 (xii)Programs relating to the operations of the Department of Defense that can be combined to achieve efficiencies in such operations, $5,000,000,000.
 (2)Department of energy national security programsNotwithstanding any other provision of law, of the amounts appropriated or otherwise available for fiscal year 2007 for the Department of Energy for the National Nuclear Security Administration for national security programs—
 (A)the amount available in such fiscal year for such programs shall be reduced by $14,000,000,000; and
 (B)an amount equal to the amount of the reduction under subparagraph (A) shall be available instead for the purposes set forth in subsection (b).
 (b)Domestic programsFrom amounts made available under subsection (a)—
 (1)$10,000,000,000 shall be made available to carry out the modernization of school facilities under section 8007(b) of the Elementary and Secondary Education Act of 1965 (20 U.S.C. 7707(b));
 (2)$10,000,000,000 shall be made available to carry out State child health plans under title XXI of the Social Security Act (42 U.S.C. 1397aa et seq.);
 (3)$5,000,000,000 shall be made available to carry out employment and training activities under chapter 5 of subtitle B of title I of the Workforce Investment Act of 1998 (29 U.S.C. 2861 et seq.);
 (4)$10,000,000,000 shall be made available to the Secretary of Energy for such programs as that Secretary may specify to increase energy efficiency and conservation and increase investment in sustainable and renewable energy alternatives;
 (5)$13,000,000,000 shall be made available to the Secretary of State for such sustainable development and humanitarian assistance programs as that Secretary may specify to alleviate the global challenges of poverty, illiteracy, unemployment, disease, and disaster;
 (6)$5,000,000,000 shall be available to the Secretary of Homeland Security to improve safeguards pursuant to the Homeland Security Act of 2002;
 (7)$5,000,000,000 shall be made available to reduce the deficit; and
 (8)$2,000,000,000 shall be made available for medical research.
 4.Effective dateThis Act takes effect 90 days after the date of enactment of this Act.


type: wikipedia

text:
Franjo Ksaver Kuhač (Osijek, 20. studenoga 1834. – Zagreb, 18. lipnja 1911.), bio je hrvatski etnomuzikolog i povjesničar glazbe.
 Životopis
 Franjo Ksaver Kuhač rođen je u Osijeku 1834. godine. Diplomirao je u Pešti, a glazbeno znanje proširivao je u Leipzigu, Weimaru i Beču. Nakon povratka u Osijek djelovao je kao klavirski pedagog i zborovođa, a 12 godina je putovao po Hrvatskoj i drugim zemljama skupljajući narodno blago. Na području folkloristike najvažnija mu je zbirka Južno-slovjenske narodne popievke s 1600 napjeva uz klavirsku pratnju, a zaslužan je za stvaranje i razvoj hrvatske glazbene terminologije. Pozornost je izazvao otkrićem hrvatskih napjeva u djelima Haydna i Beethovena. Okušao se i kao skladatelj kraćih klavirskih i vokalnih djela. Njegovo djelo Ilirski glazbenici dragocjen je dokument o preporodnim skladateljima.
 Na njegov je poticaj Matko Brajša skupljao hrvatske narodne napjeve u Istri.
 Djela
 Nepotpun popis:
 Valpovo i njegovi gospodari, Zagreb 1876.
 Prilog za povjest južnoslavjanske glasbe, "Rad jugosl. akademije". Knj. XXXVIII. Zagreb, 1877.
 Vatroslav Lisinski i njegovo doba: prilog za poviest hrvatskog preporoda, Matica hrvatska, Zagreb, 1887.
 Ilirski glazbenici: prilozi za poviest Hrvatskoga preporoda, Matica hrvatska, Zagreb 1893.
 Anarkija u hrvatskoj k[n]jiževnosti i umjetnosti [poslanica umjetničkim secesionistima i književnim dekadentima], vl. naklada, Zagreb, 1898.
 Nagrade
 1876.: Nagrada iz zaklade Ivana N. grofa Draškovića, za djelo Prilog za povjest južnoslavjanske glasbe.
 1881.: Nagrada iz zaklade Ivana N. grofa Draškovića, za djelo Južnoslovjenske narodne popievke. Knjiga peta.
 1892.: Nagrada iz zaklade Adolfa Veber-Tkalčevića, za djelo Ilirski glazbenici: prilozi za poviest Hrvatskoga preporoda.
 Izvori
 Vanjske poveznice
 Academia.edu – Digitalna zbirka tekstova Franje Ksavera Kuhača
 Vladimir Lončarević, Franjo Ksaver Kuhač - branitelj kršćanskih načela o umjetnosti , Glas Koncila, 6. veljače 2011., str. 21.
 Hrvatski muzikolozi
 Hrvatski glazbeni pedagozi
 Životopisi, Osijek
 Hrvatski zborovođe


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
N. C 144/34 rîT | Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 10 . 6 . 95
 CORTE DI GIUSTIZIA
 ANNUNCIO DI CONCORSI GENERALI
 (95 /C 144/ 13)
 La Corte di giustizia delle Comunità europee pubblica nella Gazzetta ufficiale delle Comunità
 europee n. C 144 A del 10 giugno 1995 i concorsi generali seguenti :
 Edizione francese
 CJ/C/ 14 (dattilografi di lingua francese)
 Edizione olandese
 CJ/C/ 15 (dattilografi di lingua olandese)
 Questo numero della Gazzetta ufficiale può essere richiesto alla divisione del personale della
 Corte di giustizia delle Comunità europee, L-2925 Lussemburgo.
 Il termine ultimo per la presentazione delle candidature è fissato al 10 luglio 1995.


text:
Kneževina Lihtenštajn (tudi Liechtenstein, nemško Fürstentum Liechtenstein) je majhna celinska država v Srednji Evropi, med Švico na zahodu in Avstrijo (Predarlsko) na vzhodu. Kot gorska država je priljubljeno središče za zimske športe. Znana je tudi kot davčna oaza. Je šesta najmanjša neodvisna država na svetu, večja je le od dežel kot so Vatikan, Monako, Nauru, Tuvalu in San Marino.
 Poimenovanje
 Država je poimenovana po plemiški družini Liechtenstein (Lihtenštajn) iz 12. stoletja, ki je neodvisni vojvodini zavladala leta 1719, ko se je združila z v Vaduzu že navzočo rodbino Šelenberških (Schellenberg). Rodbina izhaja z gradu Liechtenstein, v 12. stoletju zgrajenega v bližini Dunaja, katerega ime pomeni »Lahek kamen«.
 Državna ureditev
 Ustava iz leta 2003 opredeljuje Lihtenštajn za ustavno dedno monarhijo na demokratični in parlamentarni osnovi. Leta 1989 je državni poglavar postal knez Hans Adam II., ki ima pravico potrjevati zakone, imenovati državne uradnike in razpustiti deželni zbor. Dne 15. 08. 2004 je nekatere državniške pravice in dolžnosti prenesel na svojega sina in naslednika kneza Aloisa. Izvršno oblast ima vlada, ki jo imenuje deželni knez na predlog deželnega zbora.
 Upravna delitev
 Lihtenštajn je upravno razdeljen na enajst občin (nemško Gemeinde, množina Gemeinden), ki jih večinoma sestavlja en sam kraj:
 Vaduz
 Schaan
 Balzers
 Triesen
 Eschen
 Mauren
 Triesenberg
 Ruggell
 Gamprin
 Schellenberg
 Planken
 Geografija
 Na zahodu državo omejuje reka Ren. Na vzhodu in jugu se razprostirajo verige gorovja Rätikona, visoke do 2500 m. Proti severu se odpira Samnaital, proti jugovzhodu dolini Valorsch in Malbun. Dolina reke Lawena se usmerja proti Renu. Najvišji vrh je Grauspitze (2599 m) na meji s švicarskim kantonom Graubünden. Za podnebje so značilna topla poletja in razmeroma mile zime. Najpomembnejše naselitveno območje je na vzhodnem delu Renske nižine, kjer pridelujejo žito, sadje, krompir in tobak. Na gorskih območjih se ukvarjajo z živinorejo. Na podnebno ugodnih sončnih pobočjih raste vinska trta.
 Glej tudi
 seznam suverenih držav
 Sklici
 Zunanje povezave
 Zgodovina Lihtenštajna
 Liechtenstein 2016 Country Review by Country Watch
 Evropske države
 Kneževine
 Evropsko združenje za prosto trgovino
 Nemško govoreče države


text:
 21.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 286/72
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2016/1870
 af 20. oktober 2016
 om fastsættelse af tildelingskoefficienten for de mængder, der er omfattet af ansøgninger om importlicens og ansøgninger om importrettigheder, som er indgivet i perioden 1. oktober 2016-7. oktober 2016, og om fastsættelse af de mængder, som skal overføres til mængden for delperioden 1. april 2017-30. juni 2017 inden for rammerne af de toldkontingenter for fjerkrækød, der er åbnet ved forordning (EF) nr. 616/2007
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (1), særlig artikel 188, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 616/2007 (2) blev der åbnet årlige toldkontingenter for import af fjerkrækød med oprindelse i Brasilien, Thailand og andre tredjelande.
 (2)
 De mængder, som er omfattet af ansøgninger om importlicenser, der er indgivet i perioden 1. oktober 2016-7. oktober 2016 for delperioden 1. januar 2017-31. marts 2017, overstiger for visse kontingenter de disponible mængder. Det bør derfor fastsættes, i hvilket omfang der kan udstedes importlicenser, idet der fastsættes en tildelingskoefficient, som skal anvendes på de mængder, der er ansøgt om, og som beregnes i henhold til artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1301/2006 (3).
 (3)
 De mængder, som er omfattet af ansøgninger om importrettigheder, som er indgivet i perioden 1. oktober 2016-7. oktober 2016 for delperioden 1. januar 2017-31. marts 2017, overstiger for visse kontingenter de disponible mængder. Det bør derfor fastsættes, i hvilket omfang der kan udstedes importrettigheder, idet der fastsættes en tildelingskoefficient, som skal anvendes på de mængder, der er ansøgt om, og som beregnes i henhold til artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1301/2006 sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1301/2006.
 (4)
 De mængder, som er omfattet af ansøgninger om importlicens og ansøgninger om importrettigheder, som er indgivet i perioden 1. oktober 2016-7. oktober 2016 for delperioden 1. januar 2017-31. marts 2017, er for visse kontingenter mindre end de disponible mængder. Det bør derfor fastslås, hvilke mængder der ikke er ansøgt om licens for, og disse mængder bør lægges til den mængde, som er fastsat for den følgende kontingentdelperiode.
 (5)
 For at sikre at foranstaltningerne forvaltes effektivt, bør denne forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 1. Den tildelingskoefficient, som er anført i del A i bilaget til denne forordning, skal anvendes på de mængder, som er omfattet af ansøgninger om importlicenser, som er indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 616/2007 for delperioden 1. januar 2017-31. marts 2017.
 2. De mængder, for hvilke ingen ansøgninger om importlicens er indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 616/2007, og som skal overføres til delperioden 1. april 2017-30. juni 2017, er anført i del A i bilaget til denne forordning.
 Artikel 2
 1. Den tildelingskoefficient, som er anført i del B i bilaget til denne forordning, anvendes på de mængder, som er omfattet af ansøgninger om importrettigheder, der er indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 616/2007 for delperioden 1. januar 2017-31. marts 2017.
 2. De mængder, for hvilken ingen ansøgninger om importrettigheder er indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 616/2007, og som skal overføres til delperioden 1. april 2017-30. juni 2017, er anført i del B i bilaget til denne forordning.
 Artikel 3
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2016.
 På Kommissionens vegne
 For formanden
 Jerzy PLEWA
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 616/2007 af 4. juni 2007 om åbning og forvaltning af EF-toldkontingenter for fjerkrækød med oprindelse i Brasilien, Thailand og andre tredjelande (EUT L 142 af 5.6.2007, s. 3).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 1301/2006 af 31. august 2006 om fælles regler for administration af toldkontingenter for import af landbrugsprodukter på grundlag af en importlicensordning (EUT L 238 af 1.9.2006, s. 13).
 BILAG
 DEL A
 Gruppe nr.
 Løbenummer
 Tildelingskoefficient for ansøgninger, der er indgivet for delperioden 1.1.2017-31.3.2017
 (%)
 Mængder, der ikke er ansøgt om licens for, og som skal lægges til de disponible mængder for delperioden 1.4.2017-30.6.2017
 (kg)
 1
 09.4211
 0,288767
 —
 2
 09.4212
 0,583431
 —
 4A
 09.4214
 0,424630
 —
 09.4251
 0,391446
 —
 09.4252
 —
 6 421 831
 6A
 09.4216
 0,294900
 —
 09.4260
 0,333559
 —
 7
 09.4217
 —
 34 996 800
 8
 09.4218
 —
 9 276 800
 DEL B
 Gruppe nr.
 Løbenummer
 Tildelingskoefficient for ansøgninger, der er indgivet for delperioden 1.1.2017-31.3.2017
 (%)
 Mængder, der ikke er ansøgt om licens for, og som skal lægges til de disponible mængder for delperioden 1.4.2017-30.6.2017
 (kg)
 5A
 09.4215
 0,510204
 —
 09.4254
 0,604596
 —
 09.4255
 83,333730
 —
 09.4256
 —
 4 418 902


type: other

text:
Έως 4 Μαΐου οι αιτήσεις για τις παιδικές κατασκηνώσεις του ΟΑΕΔ ~ Trol disabled - Το Κουτί Της Πανδώρας Για Τα ΑμεΑ
 Έως 4 Μαΐου οι αιτήσεις για τις παιδικές κατασκηνώσεις του ΟΑΕΔ
 Δημοσιεύτηκε στης: 3:38:00 μ.μ. Aπό: Admin Στην στήλη: ΑΠΑΣΧΟΛΗΣΗ
 Από την Τετάρτη 23 Μαρτίου 2016 και ώρα 10:00 π.μ. ξεκίνησαν οι αιτήσεις δικαιούχων και παρόχων κατασκηνωτικών επιχειρήσεων για τη συμμετοχή τους στο Πρόγραμμα Διαμονής Παιδιών σε Παιδικές Κατασκηνώσεις του ΟΑΕΔ για το 2016, το οποίο θα υλοποιηθεί από τις 15 Ιουνίου 2016 έως τις α) 3 Σεπτεμβρίου 2016 για τα παιδιά τυπικής ανάπτυξης και β) 10 Σεπτεμβρίου 2016 για τα παιδιά με αναπηρία. Η υποβολή αιτήσεων γίνεται από πιστοποιημένους χρήστες, αποκλειστικά μέσω των ηλεκτρονικών υπηρεσιών της Διαδικτυακής Πύλης του ΟΑΕΔ (www.oaed.gr). Όσοι χρήστες δεν έχουν ήδη πιστοποιηθεί για την πρόσβασή τους στις ηλεκτρονικές υπηρεσίες του ΟΑΕΔ οφείλουν να προσέλθουν εγκαίρως στις Υπηρεσίες (ΚΠΑ2) του ΟΑΕΔ στις οποίες ανήκουν για την έκδοση κωδικών πρόσβασης.
 Δεν απαιτείται η προσέλευση στις Υπηρεσίες του ΟΑΕΔ για όσους είναι εγγεγραμμένοι στα Μητρώα του Οργανισμού από το έτος 2012 και εξής και παράλληλα διαθέτουν κωδικούς πρόσβασης για το TAXISnet, καθώς με την εισαγωγή στο σύστημα των κωδικών αυτών, μπορούν να πιστοποιηθούν αυτόματα και ως χρήστες του ΟΑΕΔ. Δικαιούχοι του προγράμματος είναι εργαζόμενοι/ες και άνεργοι/ες με πραγματικό οικογενειακό εισόδημα φορολογικού έτους 2014 μέχρι 26.000 ευρώ, οι οποίοι/ες το έτος 2015:
 • είχαν 50 ημέρες εργασίας στην ασφάλιση του ΙΚΑ ΕΤΑΜ ή • έλαβαν από τον ΟΑΕΔ 50 ημέρες ειδικής άδειας προστασίας μητρότητας ή
 • έλαβαν επιδότηση ανεργίας τουλάχιστον 2 μηνών (50 ημερήσια επιδόματα) ή
 • συγκεντρώνουν 50 ημέρες αθροιστικά από τα παραπάνω (ημέρες εργασίας, ειδικής άδειας προστασίας μητρότητας και επιδότησης ανεργίας), καθώς και εγγεγραμμένοι άνεργοι με συνεχόμενη ανεργία 4 τουλάχιστον μηνών κατά την ημερομηνία λήξης υποβολής των αιτήσεων. Το σύστημα επιλογής των δικαιούχων βασίζεται στη μοριοδότηση συγκεκριμένων κριτηρίων με αντικειμενικό και διαφανή τρόπο με τη χρήση μηχανογραφικού λογισμικού του ΟΑΕΔ. Οι δικαιούχοι που επιλέγονται, επιδοτούνται για τη διαμονή των παιδιών τους σε Παιδική Κατασκήνωση του Μητρώου Παρόχων του ΟΑΕΔ.
 Η επιδότηση θα γίνει με τη χορήγηση Επιταγής Διαμονής σε Παιδικές Κατασκηνώσεις, η οποία έχει τη μορφή ενός μοναδικού ηλεκτρονικού κωδικού αριθμού. Τα παιδιά των δικαιούχων πρέπει να έχουν γεννηθεί από 1η Ιανουαρίου 2000 έως 14 Ιουνίου 2010 και μπορούν να διαμείνουν στην παιδική κατασκήνωση μέχρι 15 συνεχόμενες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο, συμπεριλαμβανομένων και των ημερών προσέλευσης και αποχώρησης. Ο συνολικός αριθμός των παιδιών που θα φιλοξενηθούν σε παιδικές κατασκηνώσεις είναι 60.000 περίπου, ο δε προϋπολογισμός του προγράμματος ανέρχεται στα 28.000.000 ευρώ. Πάροχοι του προγράμματος είναι φυσικά ή νομικά πρόσωπα δημοσίου ή ιδιωτικού δικαίου που ασκούν επιχειρηματική δραστηριότητα και διατηρούν στην Ελλάδα επιχείρηση παιδικών κατασκηνώσεων σύμφωνα με την κείμενη νομοθεσία.
 Οι ηλεκτρονικές αιτήσεις υποβάλλονται από όλους τους ενδιαφερόμενους, δικαιούχους και παρόχους, μέχρι τις 4 Μαΐου 2016 και ώρα 23:59. Σε όσες περιπτώσεις απαιτούνται δικαιολογητικά, αυτά επισυνάπτονται στις ηλεκτρονικές αιτήσεις. Συνεπώς, δεν υπάρχει υποχρέωση προσέλευσης στις Υπηρεσίες για την προσκόμιση δικαιολογητικών. Παρ’ όλα αυτά αν κάποιοι δικαιούχοι αδυνατούν να επισυνάψουν τα δικαιολογητικά στην αίτησή τους, όταν αυτά απαιτούνται, μπορούν να προσέλθουν στις Υπηρεσίες του ΟΑΕΔ για την προσκόμισή τους μέχρι την επομένη της καταληκτικής ημερομηνίας υποβολής των αιτήσεων, δηλαδή έως τις 5 Μαίου 2016, και ώρα 14:00.
 Η δυνατότητα αυτή δεν ισχύει για τους παρόχους. Επειδή η ταυτοποίηση των παιδιών που δηλώνονται στις αιτήσεις των δικαιούχων θα γίνει μέσω αυτεπάγγελτης αναζήτησης με βάση τον ΑΜΚΑ τους, οι δικαιούχοι οφείλουν να έχουν μεριμνήσει εγκαίρως για την απόδοση ΑΜΚΑ στα παιδιά τους ή για την επικαιροποίηση των στοιχείων τους, όταν υπάρχει μεταβολή αυτών στην οικογενειακή μερίδα, και να προσέξουν ιδιαίτερα στη συμπλήρωση του σωστού ΑΜΚΑ στην αίτηση.


text:
ECLI:SI:VDSS:2010:PDP.684.2010
 VDS0006166
 odškodninska odgovornost - dokazovanje - sodni izvedenec - izvedensko mnenje - pripombe na izvedensko mnenje - zaslišanje izvedenca - dopolnitev izvedenskega mnenja - absolutna bistvena kršitev določb postopka - nepopolno ugotovljeno dejansko stanje
 Tožena stranka je podala na pisno mnenje sodnega izvedenca pripombe, zaradi česar bi moralo sodišče prve stopnje ali zaslišati izvedenca ali pa dopustiti dopolnitve k izvedenskemu mnenju. Ker tega ni storilo, je zagrešilo absolutno bistveno kršitev določb postopka, pa tudi dejansko stanje je ostalo nepopolno ugotovljeno.
 Pritožbi se ugodi, sodba v izpodbijanem delu (1. odstavek 1. točke in 2. točka) se razveljavi in zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.
 Sodišče prve stopnje je izdalo sodbo, s katero je razsodilo, da je tožena stranka dolžna plačati tožniku 28.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 20. 12. 2004 dalje do plačila, v roku 15 dni pod izvršbo. Kar je zahteval tožnik več (razlika do 37.556,39 EUR) je zavrnilo (1. točka). Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožniku povrniti pravdne stroške v višini 3.204,00 EUR z nakazilom na transakcijski račun Okrožnega sodišča na Ptuju, št. ..., sklic ... v roku 15 dni, po tem roku pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi (2. točka).
 Tožena stranka vlaga pravočasno pritožbo zoper sodbo v delu, s katerim je sodišče ugodilo tožbenemu zahtevku tožnika in sicer iz vseh pritožbenih razlogov po določilih 1. odstavka 338. člena ZPP in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek v celoti zavrne in naloži tožniku plačilo stroškov postopka, podrejeno pa, da sodbo razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje pred spremenjeni senat in naloži izvedbo potrebnih dodatnih in že predlaganih dokazov, s tem, da so pritožbeni stroški nadaljnji stroški postopka oziroma sodbo spremeni tako, da upošteva tožnikovo nedvomno sokrivdo in tudi zniža odškodnino po višini. Navaja, da je sodišče kršilo predvsem določila 14. in 15. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, saj sodba v obrazložitvi vsebuje razloge, ki so sami s seboj v nasprotju in v nasprotju s tem, kar izhaja iz razlogov sodbe o domnevni vsebini posameznih listin glede odločilnih dejstev v razlogih sodbe in njihovo dejansko vsebino, s čimer je kršena 14. točka in tudi 15. točka 339. člena ZPP, ker obstoji nasprotje med tem, kar sodišče navaja glede odločilnih dejstvih v razlogih sodbe, o vsebini določenih listin, ki so odločilne za razsojo v predmetnem postopku. Ves čas je tožena stranka poudarjala, da so bile procesne pravice tožene stranke kršene tako močno, da so presegle stopnjo kršitev ZPP in je prišlo do kršitev pravic tožene stranke že po Ustavi Republike Slovenije in EKČP. Procesni položaj tožene stranke je sodišče docela zanemarilo. Prikaz dogajanja, kot ga je ponudil tožnik, je povsem nesprejemljiv, saj naj bi po njegovih trditvah najprej angleški tovornjak Mercedes s 45-imi tonami starejši in z mnogo šibkejšim motorjem, prehitel njegov avto Volvo, nato pa zaključenem manevru prehitevanja iznenada silovito zavil predenj in ob tem še silovito zavrl, zaradi česar trčenja ni mogel preprečiti in se je vanj z vso močjo zaletel. Gre za izmišljotino, ki je povsem nesprejemljiva tudi za laika. Ni se čuditi stališču Zavarovalnice ..., ki je dne 16. 11. 2006 jasno izrazila svoje stališče, da v pravdo ne vstopa zaradi tega, ker za to ni nikakršne potrebe. Kljub temu, da je tožnik kasneje negiral, je sam predlagal pritegnitev izvedenca cestno-prometne stroške, najprej že v pripravljalni vlogi z dne 11. 9. 2006 pod točko 3. Sodišče je izvedenca postavilo, vendar je bilo v zvezi s tem vseskozi napačno voden postopek. Tožena stranka z izvedencem sploh ni sodelovala, kar bi bilo nujno in sodišče njenih pripomb in graj izvedeniškega mnenja niti v najmanjši meri ni upoštevalo, kar je v nasprotju z zakonom. Sodišče tudi nikoli ni odločilo, da se dokazni predlogi v zvezi s pripombami in grajo izvedeniškega mnenja in dela zavrnejo, kar pa je v nasprotju z zakonom. To je sodišče storilo šele v obrazložitvi izpodbijane sodbe. ZPP v 253. členu jasno določa, da mora izvedenec podati mnenje primarno ustno na obravnavi, lahko pa ga tudi pisno pred obravnavo poda, kar pomeni, da je to predvideno le subsidiarno. Izvedenec mora svoje mnenje vselej obrazložiti. Sodišče se je nepravilno razbremenilo svoje temeljne naloge in odgovornosti, namreč da odgovori na temeljna vprašanja, za katera izvedenec sam trdi, da nanje ne zna in ne more odgovoriti, odgovorilo pa tudi ni nanje sodišče. Sodišče enostavno zanemari, čeprav je že laiku jasno, da je voznik enostavno spregledal pred njim vozeči tovornjak in vanj silovito trčil, s čimer je kršil vsa večkrat citirana določila naših predpisov in predpisov, ki veljajo v celotni EU in po vsem svetu. Sodišče je nepopolno ugotovilo dejansko stanje in enostavno zanemarilo vse v spisu nahajajoče se dokumente in dokaze, ki posamezni in v povezavi v drugimi ovržejo tožnikove navedbe. Glede izjave podpisane v navzočnosti dveh prič dne 3. 4. 2002 v prostorih tožene stranke, sodišče ne naredi nobenega sklepa, razen tega, da naj bi bil tožnik domnevno prisiljen k podpisu izjave. Tožnik zaslišan na obravnavi ni znal pojasniti zakaj nikoli ni zahteval razveljavitve te izjave, pač pa je navajal, da je nanjo pozabil. Tako direktor kot priča A.F., so jasno in nedvoumno potrdile, da izjava vsebuje vse navedbe, ki jih je tožnik navedel in je napisana skladno z njegovo izpovedjo. Sodišče ne pojasni teh razhajanj. Tožnik je navajal, da je bil kot poklicni voznik nepripasan, s čimer je razen z nepravilno vožnjo tudi dodatno soprispeval v lastno škodo pri nastanku posledic. Nepomembno je tudi kaj je tožnik neposredno pred nezgodo iskal, ali vžigalnik, kot je sam navedel, ali nek dokument, hrano pijačo ali kakšen medikament, odločilno je, da je zanemaril najbolj elementarna pravila vožnje, to je upoštevanje in spoštovanje varne razdalje, saj je očitno angleški tovornjak Mercedes v celoti spregledal in vanj brez kakršnegakoli manevra ali poskusa takšnega manevra (zavijanje ali zaviranje) z vso silo treščil. Sodišče tudi spregleda pričanje izvedene priče V.Š., ki je 16. 11. 2007 izpovedal, da so škodo angleškemu poškodovancu izplačevali v celoti takoj po posredovanju angleške agencije P.L.B., ki je zbrala celotno dokumentacijo tako policijsko in izvedeniško mnenje ter na podlagi te dokumentacije škodo likvidiralo v korist angleškega oškodovanca v celoti, ker je bil temelj jasen in povzročitelj tožnik. Tožena stranka je bila zato prisilnega predlagati izločitev sodnice, odziva sodišča ni bilo, zadeva pa je bila predana novi sodnici. Tožnik je v vlogi z dne 23. 6. 2008 celo spremenil svoja dotedanja naziranja in dokazne predloge ter pričel zatrjevati, da izvedenec sploh ni potreben, čeprav je njegovo pritegnitev pred tem sam predlagal. Tudi izvedenec dr. C., je podal splošno mnenje. Tožnik je na obravnavi dne 5. 3. 2010 moral priznati vsaj to, da je bil zaradi živčnih obolenj hospitaliziran, kar pa ni bilo razčiščeno. Tožnik je priznal, da je imel hrbtenico poškodovano že pred škodnim dogodkom in da je se je v zvezi s tem že zdravil dalj časa. Tožnik je tudi delodajalcu lahko samo zatrjeval, da ni kadil, dejansko pa je. Sodišče je zanemarilo zapisnik angleške policije s priročno skico, iz katere izhaja, da je zavilo vozilo Volvo s pasu za hitro vožnjo na stezo za počasno vožnjo, na kateri je nato trčilo z vso silo v angleško vozilo Mercedes. Iz podatkov policije izhaja tudi, da je edini odgovoren voznik tujega vozila, to je tožnik, kakor tudi, da le-ta ni uporabljal varnostnega pasu. Sodišče je tudi zmotno uporabilo materialno pravo, saj je ugotovilo, da naj bi bil zahtevek utemeljen po določilih člena 184. ZDR, ker pa je delodajalec dolžan povrniti škodo delavcu, ki mu je nastala pri delu ali v zvezi z delom, pri tem pa docela zanemarilo nadaljnjo zahtevo ob upoštevanju splošnih pravil civilnega prava. Šteje, da gre za objektivno odgovornost tožene stranke ter za delo s povečanju nevarnostjo po členu 149 OZ in da niso podane okoliščine iz člena 153 OZ. Sodišče zanemari teorijo adekvatni vzročnosti, ki govori, da se sme upoštevati le posledice, ki se lahko izkustveno upoštevajo za posledico nekega dogodka, torej vožnje, ki sama po sebi ni nevarna za voznika, če pravilno vozi, škoda pa je v tem primeru nastala samo zaradi tega, ker je tožnik docela opustil vse svoje obveznosti in dolžnosti. Najmanj bi moral tožnik biti zavarovan z varnostnim pasom in gre najmanj za deljeno vzročno zvezo. Sodišče tudi ni upoštevalo tožnikovega soprispevka k nastali škodi, čeprav neuporaba varnostnega pasu po skoraj enotnih stališčih sodne prakse, pomeni sokrivdo profesionalnega voznika vsaj do 30 %, v povezavi z nadaljnjimi opustitvami in kršitvami tožnika, pa je ta procent še mnogo višji. Glede izgubljenega tahografa ni izključena niti možnost, da ga je tožnik dobil z vsemi predmetni v angleški bolnici. Tudi prisojena odškodnina je višja od zneska, s katerim bi bil tožnik po lastni izjavi zadovoljen in presega pravično odškodnino v smislu zakona. Vprašljivo je tudi, kako je sploh mogoče, da lahko počasnejše vozilo prehiti hitrejše vozilo, to je skregano z vsako logiko. Tako tudi ni res, da je izvedenec odgovoril na vsa vprašanja. Tožena stranka priglaša pritožbene stroške postopka.
 Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbo v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.
 Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je podana zatrjevana bistvena kršitev pravil postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ki določa, da je kršitev podana, če ima sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, zlasti pa, če je izrek sodbe nerazumljiv, če nasprotuje samemu sebi ali razlogom sodbe, ali če sodba sploh nima razlogov ali v njej niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih, ali so ti razlogi nejasni ali med seboj v nasprotju. Sodišče pa je tudi storilo absolutno bistveno kršitev iz 15. točke 2. odstavka 339. člena ZPP je o odločilnih dejstvih nasprotje med tem, kar se navaja v razlogih sodbe o vsebini listin, zapisnikov in med samimi temi listinami in zapisniki.
 Sodišče prve stopnje je v predmetnem postopku izvedlo dokaz z vpogledom v listinsko dokumentacijo, ki sta jo predložili tožeča in tožena stranka z vpogledom v sodbo opr. št. Pd 106/2005 z dne 5. 9. 2007 v povezavi s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča opr. št. Pdp 1365/2007 z dne 10. 4. 2008 ter po zaslišanju tožnika, zakonitega zastopnika tožene stranke S.K. in prič A.F. in V.Š. ter po soočenju priče in tožnika ter po vpogledu izvedensko mnenje dr. I.C. izvedenca prometne stroke, ugotovilo, da je tožbeni zahtevek tožnika za plačilo odškodnine zaradi poškodb, ki jih je tožnik utrpel v prometni nesreči v Angliji, utemeljen do višine 28.000,00 EUR, pri čemer je sodišče tožbeni zahtevek za razliko do 37.556,39 EUR, zavrnilo.
 Kot že navedeno, je sodišče prve stopnje storilo bistveno kršitev določb iz 14. točke 339. člena ZPP, saj 253. člen ZPP določa, da sodišče odloči, ali naj izvedenec poda svoj izvid in mnenje samo ustno na obravnavi ali pa naj ju da tudi pisno pred obravnavo, pri čemer mora izvedenec vselej obrazložiti svoje mnenje. Navedeno torej pomeni, da mora izvedenec primarno podati svoje mnenje ustno šele v kolikor sodišče odloči pa lahko poda svoje mnenje pisno, torej v kolikor je tožena stranka podala pripombe na izvedensko mnenje, kot to izhaja iz spisa, sodišče prve stopnje pa sploh ni zaslišalo izvedenca niti ni dopustilo dopolnitve izvedenskega mnenja, torej sploh ni razčistilo pripomb, je storilo bistveno kršitev določb postopka iz 14. in 15. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in z navedenim tudi dejansko stanje ni bilo popolno ugotovljeno. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je navedeno stališče sprejelo v več svojih odločitvah kot na primer v zadevi opr. št. II Ips 113/2001. Ugotoviti je namreč, da je tožena stranka podala vrsto pripomb, za katere sodišče prve stopnje zatrjuje, da je tožena stranka podala predlog za dopolnitev na neodgovorjena pravna vprašanja, na katera pa ne more odgovarjati izvedenec, vendar navedeno v večjem delu ne drži. Ugotoviti je celo, da je sodišče prve stopnje v sklepu o postavitvi izvedenca z dne 6. 10. 2008 izvedencu prometne stroke postavilo vrsto vprašanj, ki so pravne narave ter tudi vprašanja, na katere izvedenec prometne stroke ne more odgovoriti, pri čemer iz izvedeniškega mnenja jasno izhaja, da izvedenec na določena vprašanja ne odgovori in navede, da bo moralo na to vprašanje odgovoriti samo sodišče, pri čemer pritožbeno sodišče sicer ugotavlja, da so navedeni razlogi izvedenca utemeljeni.
 Tako bo moralo sodišče v ponovljenem postopku najprej izvesti dokaz z zaslišanjem izvedenca, ki lahko odgovori le na tehnična vprašanja, ne pa na siceršnja pravna vprašanja v zvezi s prometno nezgodo. V kolikor bo potrebno bo moralo sodišče dopustiti dokazni predlog za dopolnitev izvedeniškega mnenja in po potrebi glede na morebitni predlog strank tudi postaviti novega izvedenca prometne stroke. Sodišče prve stopnje bo moralo z izvedbo relevantnih dokazov in z dodatnim zaslišanjem tožnika primarno ugotoviti, ali je tožnik kakorkoli prispeval k nesreči, ali je bil dovolj pozoren pri svoji vožnji, oziroma tudi ali je bil pripasan s pasom, kar je bilo sicer sporno ves čas postopka, torej ali je kakorkoli z nepravilno vožnjo dodatno soprispeval k nastanku škode. Sodišče v dosedanjem postopku ni razčistilo praktično ničesar, kar je za pravilno rešitev zadeve relevantno. Sodišče niti ne ugotovi, ali je bil tožnik dovolj pozoren, pač pa le navede, da tožnik ni kadil, kar pa je povsem nebistveno, bistveno je ali je bil pozoren toliko kot se to zahteva od povprečnega profesionalnega voznika zlasti upoštevaje dejstvo, da se je tožnik z veliko hitrostjo in to brez kakršnegakoli manevra z morebitnim zaviranjem ali s poskusom manevriranja zaletel v velik kamion Marcedes, ki je vozil pred njim. Poudariti je tudi, da mora vozilo upoštevati tudi prometne in vremenske razmere na cesti tako, da upošteva pri vožnji primerno varnostno razdaljo. Vse navedeno bo moralo sodišče ugotoviti v ponovljenem postopku tako z dodatnim zaslišanjem tožnika kot z zaslišanjem izvedenca in pri tem ponovno dokazno oceniti relevantne listine v spisu in se posebej opredeliti tudi do izpovedbe izvedene priče V.Š., zaposlenega pri Zavarovalnici ..., ki ga je sodišče zaslišalo na glavni obravnavi dne 16. 11. 2007, in ki je izpovedal, da je v tem primeru v tujini reševala škodo njihova Agencija P.L.B., ki je zbrala celotno dokumentacijo, tako policijski zapisnik kot izvedeniško mnenje v zvezi s poškodbami oškodovanca in da so izplačali celotno škodo in šteli, da je temelj jasen in da je škodo zakrivil tožnik (v zapisniku: voznik našega zavarovanca).
 Utemeljene so tudi pritožbene navedbe o tem, da je sicer sodišče kot pravno podlago uporabilo določila 184. člena ZDR, ki določa, da če je delavcu povzročena škoda pri delu ali v zvezi z delom, mu jo mora povrniti delodajalec po splošnih pravilih civilnega prava, kar pa sodišče prve stopnje v predmetni zadevi ni upoštevalo. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo določil OZ-a, zlasti določila 149. člena OZ in 153. člena OZ, pri čemer je motorno vozilo nevarna stvar in je zato imetnik stvari sicer objektivno odgovoren za škodo. Pri čemer pa 2. odstavek 153. člen OZ določa, da je imetnik prost odgovornosti, če dokaže, da je škoda nastala izključno zaradi dejanja oškodovanca ali koga tretjega, ki ga ni mogel pričakovati in se njegovim posledicam ne izogniti ali jih odstraniti in 3. odstavek istega člena tudi določa, da je imetnik deloma prost odgovornosti, če je oškodovanec prispeval k nastanku škode. Tako pritožba utemeljeno opozarja, da bi moralo sodišče upoštevati teorijo o adekvatni vzročnosti oziroma o deljeni odgovornosti in predvsem ugotoviti, kaj je šteti „normalno“ oziroma za nekaj ne povsem zunaj tega, kar se po splošnih življenjskih izkušnjah šteje kot možna posledica nekega ravnanja. V navedenem primeru je torej nedvomno pomembno, ali je imel primerno hitrost, ali je bil tožnik dovolj pozoren pri vožnji, ali je bil privezan z varnostnim pasom in ali je imel primerno varnostno razdaljo, kar bo moralo sodišče v ponovljenem postopku ugotoviti. Torej bo moralo s pomočjo izvedenca prometne stroke upoštevati le posledice, ki se lahko izkustveno upoštevajo za posledico nekega dogodka, torej vožnje, ki dejansko sama po sebi ni nevarna za voznika, če vozi pravilno upoštevaje cestnoprometne predpise in ali je škoda nastala tudi zaradi tega, ker je tožnik morda opustil svoje obveznosti in dolžnosti (primerna hitrost, varnostna razdalja, ustrezna pozornost, uporaba varnostnega pasu).
 Pritožbeno sodišče pa glede na pritožbene navedbe s predlogom tožene stranke, da pritožbeno sodišče vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje pred drugi senat ocenjuje, da za navedeno ni podan utemeljen razlog iz 356. člena ZPP.
 Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi tožene stranke ugodilo in sodbo v izpodbijanem delu razveljavilo, za kar je imelo pravno podlago v določilih 354. člena ZPP.
 ZPP člen 253, 339, 339/2, 339/2-14, 339/2-14, 339/2-15. ZDR člen 184.
 P2RvYy0yMDEwMDQwODE1MjUyNTUw


text:
Kawża C‐671/16
 “Talba għal deċiżjoni preliminari – Ambjent – Direttiva 2001/42/KE – Evalwazzjoni tal-effetti ta’ ċerti pjanijiet u programmi fuq l-ambjent – Pjanijiet u programmi – Definizzjoni – Regolament reġjonali dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni”
 1. Il-kunċett “pjanijiet u programmi” huwa ta’ importanza ċentrali għad-determinazzjoni tal-kamp ta’ applikazzjoni tad-Direttiva dwar l-istima tal-effetti ta’ ċerti pjanijiet u programmi fuq l-ambjent (2) (iktar ’il quddiem id-“Direttiva ESA”, fejn ESA tfisser evalwazzjoni strateġika ambjentali). Huwa minnu li l-Qorti tal-Ġustizzja reċentement ippreċiżat l-interpretazzjoni tal-imsemmi kunċett (3), iżda kif turi wkoll il-kawża Thybaut et (C‐160/17), li fiha jiena wkoll nippreżenta l-konklużjonijiet tiegħi llum, f’dan ir-rigward għad hemm domandi li jeħtieġu risposta.
 2. Is-suġġett ta’ din il-kawża huwa regolament reġjonali dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni, li jinkludi rekwiżiti speċifiċi għall-eżekuzzjoni ta’ proġetti ta’ kostruzzjoni fil-kwartieri Ewropej ta’ Brussell. Madankollu, ir-Renju tal-Belġju, partikolarment, qiegħed juża din il-proċedura sabiex jenfasizza li għandha tiġi eskluża l-applikazzjoni tad-Direttiva ESA għal dispożizzjonijiet ġenerali ta’ natura kważi ġuridika.
 3. L-għanijiet tad-Direttiva ESA huma b’mod partikolari stabbiliti fl-Artikolu 1:
 4. Il-pjanijiet u l-programmi huma ddefiniti fl-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA:
 5. Għal din il-kawża huwa partikolarment ta’ interess l-obbligu li ssir evalwazzjoni strateġika ambjentali skont l-Artikolu 3(2)(a):
 “Bla ħsara għall-paragrafu 3, stima ambjentali għandha ssir għall-pjanijiet u l-programmi kollha,
 (a) li huma ppreparati għall-agrikoltura, il-forestrija, is-sajd, l-enerġija, l-industrija, it-trasport, l-immaniġġjar ta’ l-iskart, l-amministrazzjoni ta’ l-ilma, it-telekomunikazzjonijiet, it-turiżmu, pjanar ta’ bliet u l-kampanja jew l-użu ta’ l-art u li jistabilixxu l-qafas għall-kunsens futur għall-iżvilupp tal-proġetti elenkati fl-Annessi I u II tad-Direttiva [EEA (4)] [...]”
 6. L-Artikoli 88 u 89 tal-Code bruxellois de l’aménagement du territoire (il-Kodiċi ta’ Brussell dwar l-ippjanar tal-użu tal-art) jirregolaw is-suġġett u l-adozzjoni ta’ regolamenti reġjonali dwar l-ippjanar urbanistiku.
 7. It-talba għal deċiżjoni preliminari hija bbażata fuq rikors ippreżentat minn Inter-Environnement Bruxelles et kontra d-digriet tal-Gvern tar-Reġjun ta’ Bruxelles-Capitale (il-Belġju), tat-12 ta’ Diċembru 2013, li japprova r-regolament reġjonali dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni kif ukoll il-kompożizzjoni tal-fajls ta’ applikazzjonijiet għal ċertifikati u awtorizzazzjonijiet urbani għaż-żona tar-Rue de la Loi u l-viċinanzi.
 8. L-hekk imsejħin regolamenti reġjonali dwar l-ippjanar urbanistiku “fuq il-bażi ta’ żoni” essenzjalment jistabbilixxu d-dispożizzjonijiet applikabbli f’distrett partikolari (żona) għall-bini (għoli, dimensjonijiet, linji tal-bini, superfiċji tal-bini, tisqif, antenni), għall-ispazji mingħajr bini (superfiċji minimi, disinn) kif ukoll għall-ispazji miftuħin (pubbliċi). Fid-distrett inkwistjoni, dawn id-dispożizzjonijiet jissostitwixxu d-dispożizzjonijiet ġenerali tar-regolament reġjonali (bażiku) dwar l-ippjanar urbanistiku.
 9. Fit-12 ta’ Diċembru 2013, il-Gvern adotta r-regolament ikkontestat fil-kawża prinċipali.
 10. Fl-istess jum, il-Gvern adotta wkoll digriet dwar l-implementazzjoni tal-abbozz li jistabbilixxi disinn urban għar-Rue de la Loi u għall-viċinanzi tagħha fil-kwartieri Ewropej permezz ta’ pjan speċjali tal-iżvilupp tat-territorju. Dan jirregola, inter alia, l-allokazzjonijiet għal appartamenti, uffiċini, ħwienet u stabbilimenti tal-akkomodazzjoni kif ukoll għal faċilitajiet tal-komunità u pubbliċi. Dan jikkonċerna wkoll il-passaġġi, il-possibbiltajiet tal-parkeġġ u l-aċċess għaż-żona. Kontra dan id-digriet ġie ppreżentat rikors għal annullament li ġie miċħud permezz ta’ sentenza oħra tal-Conseil d’État (il-Kunsill tal-Istat, il-Belġju) tal-14 ta’ Diċembru 2016.
 11. Fir-rigward ta’ din il-proċedura, il-Conseil d’État (il-Kunsill tal-Istat) jagħmel id-domanda li ġejja lill-Qorti tal-Ġustizzja:
 L-Artikolu 2(a) tad-[Direttiva ESA] għandu jiġi interpretat fis-sens li jinkludi fil-kunċett ta’ “pjanijiet u programmi” regolament dwar l-urbanistika adottat minn awtorità reġjonali:
 – li jinkludi kartografija li tistabbilixxi ż-żona ta’ applikazzjoni tiegħu, limitata għal distrett wieħed, u li tiddelimita fi ħdan din iż-żona ġżejjer differenti li għalihom japplikaw regoli differenti fir-rigward tal-lok u tal-għoli tal-bini; u
 – li jipprevedi wkoll dispożizzjonijiet speċifiċi ta’ ppjanar għal żoni li jinsabu madwar il-bini, kif ukoll indikazzjonijiet preċiżi dwar l-applikazzjoni spazjali ta’ ċerti regoli li jistabbilixxi li jieħdu inkunsiderazzjoni t-toroq, linji dritti ttraċċjati perpendikularment għal dawn it-toroq u distanzi fir-rigward tal-allinjament ta’ dawn it-toroq; u
 – li għandu bħala għan it-trasformazzjoni tad-distrett ikkonċernat; u
 – li jistabbilixxi regoli dwar il-kompożizzjoni tal-fajls ta’ applikazzjonijiet għall-urbanistika sottomessi għall-evalwazzjoni tal-effetti fuq l-ambjent f’dan id-distrett?
 12. Ġew ippreżentati osservazzjonijiet bil-miktub minn Inter‐Environnement Bruxelles et, mir-Renju tal-Belġju, mir-Repubblika Ċeka kif ukoll mill-Kummissjoni Ewropea. Salv għar-Repubblika Ċeka, dawn il-partijiet kif ukoll ir-Renju tad-Danimarka dehru fis-seduta tat-30 ta’ Novembru 2017, li kienet tirrigwarda kemm din il-proċedura kif ukoll il-Kawża C‐160/17, Thybaut et.
 13. Il-Conseil d’État (il-Kunsill tal-Istat) jixtieq isir jaf jekk ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni kontenzjuż għandux jitqies li huwa pjan jew programm fis-sens tal-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA.
 14. Għalhekk, fl-ewwel lok għandha tiġi indirizzata fil-qosor id-“definizzjoni” tal-pjanijiet u tal-programmi kif stabbilita fl-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA u mbagħad, fit-tieni lok, l-interpretazzjoni mill-Qorti tal-Ġustizzja ta’ dan il-kunċett. Fuq din il-bażi jistgħu jiġu pprovduti indikazzjonijiet għall-eżami ta’ jekk ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku kontenzjuż għandux jitqies li huwa pjan jew programm u, finalment, għandhom jiġu mistħarrġa l-ilmenti invokati partikolarment mir-Renju tal-Belġju kontra l-ġurisprudenza tal-Qorti tal-Ġustizzja.
 A. Fuq l-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA
 15. L-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA jistabbilixxi li t-termini “pjanijiet u programmi” għandhom jinftiehmu bħala l-pjanijiet u l-programmi kif ukoll l-emendi tagħhom li, l-ewwel nett, ikunu mfassla u/jew adottati minn awtorità fuq livell nazzjonali, reġjonali jew lokali jew imfassla minn awtorità għall-adozzjoni tagħhom mill-parlament jew mill-gvern, permezz ta’ proċedura leġiżlattiva u li, it-tieni nett, ikunu meħtieġa minn liġijiet, regolamenti jew dispożizzjonijiet amministrattivi.
 16. F’dan il-każ, dawn iż-żewġ kundizzjonijiet ma humiex ikkontestati. Ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku ġie adottat minn awtorità reġjonali, jiġifieri mill-Gvern tar-Reġjun ta’ Bruxelles-Capitale. Barra minn hekk, fir-rigward tat-tieni kundizzjoni, għalkemm it-talba għal deċiżjoni preliminari ma tinkludix riferiment għal obbligu li jiġi adottat regolament dwar l-ippjanar urbanistiku, huwa suffiċjenti li miżura tkun irregolata fil-leġiżlazzjoni u fid-dispożizzjonijiet amministrattivi nazzjonali, li jistabbilixxu l-awtoritajiet kompetenti sabiex jadottawha u l-proċeduri għall-preparazzjoni tagħha (5). L-Artikoli 88 u 89 tal-Kodiċi ta’ Brussell dwar l-ippjanar tal-użu tal-art, irriprodotti fit-talba għal deċiżjoni preliminari, jinkludu dispożizzjonijiet korrispondenti dwar regolamenti dwar l-ippjanar urbanistiku.
 17. Konsegwentement, ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku kontenzjuż jissodisfa r-rekwiżiti tal-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA.
 B. Fuq l-interpretazzjoni tal-kunċett “pjanijiet u programmi” fid-dawl tas-sentenza D’Oultremont
 18. Tabilħaqq, il-Conseil d’État (il-Kunsill tal-Istat) ma huwiex ikkonċernat bl-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA, iżda dwar jekk jeżistux karatteristiċi oħra li huma sinjifikattivi sabiex tingħata risposta għad-domanda dwar jekk miżura bħar-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni kontenzjuż tikkostitwixxix pjan jew programm.
 19. Il-punt tat-tluq sabiex tingħata risposta għal din id-domanda huwa l-fatt li l-evalwazzjoni ambjentali, kif turi l-premessa 4 tad-Direttiva ESA, hija għodda importanti sabiex ikunu integrati kunsiderazzjonijiet ambjentali fil-preparazzjoni u fl-adozzjoni ta’ ċerti pjanijiet u programmi (6). Barra minn hekk, id-delimitazzjoni tal-kunċett ta’ “pjanijiet u programmi” fir-rigward ta’ miżuri oħra li ma jidħlux fil-kamp ta’ applikazzjoni ratione materiae tad-Direttiva għandha ssir fir-rigward tal-għan essenzjali stabbilit fl-Artikolu 1 tagħha, jiġifieri li l-pjanijiet u programmi li x’aktarx ikollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent jiġu suġġetti għal evalwazzjoni ambjentali (7). Madankollu, fid-dawl tal-għan tal-imsemmija direttiva, li huwa dak li jiġi ggarantit livell għoli ta’ protezzjoni tal-ambjent, id-dispożizzjonijiet li jiffissaw il-limiti tal-kamp ta’ applikazzjoni tagħha, u b’mod partikolari dawk li jipprovdu d-definizzjonijiet tal-atti koperti minnha, għandhom jiġu interpretati b’mod wiesa’ (8).
 20. Il-ġurisprudenza eżistenti essenzjalment tikkonċerna pjanijiet u programmi li għalihom kienet meħtieġa evalwazzjoni ambjentali skont l-Artikolu 3(2)(a) tad-Direttiva ESA. Skont din id-dispożizzjoni, evalwazzjoni ambjentali għandha titwettaq għall-pjanijiet u għall-programmi kollha li huma mfassla għas-setturi tal-agrikoltura, tal-forestrija, tas-sajd, tal-enerġija, tal-industrija, tat-trasport, tal-immaniġġjar tal-iskart, tal-immaniġġjar tal-ilma, tat-telekomunikazzjoni, tat-turiżmu, tal-ippjanar tat-territorju urban u rurali jew tal-użu tal-artijiet u li jiddefinixxu l-qafas għall-awtorizzazzjoni futura ta’ proġetti koperti mid-Direttiva EEA. Barra minn hekk, qafas għall-awtorizzazzjoni ta’ proġetti li ma humiex suġġetti għad-Direttiva EEA jista’ jeżiġi evalwazzjoni ambjentali skont l-Artikolu 3(4) tad-Direttiva ESA (9).
 21. It-tfassil ta’ qafas għal deċiżjonijiet sussegwenti huwa karatteristiku għal miżuri li jagħmlu parti minn ġerarkija regolatorja. Ir-rekwiżiti jiġu kkonkretizzati iktar ma tasal fil-qrib deċiżjoni finali dwar il-każ individwali, pereżempju approvazzjoni għall-bini. Madankollu, fl-istess waqt, meta tittieħed deċiżjoni fil-każ individwali, il-marġni ta’ diskrezzjoni possibbli normalment ikunu diġà ristretti permezz ta’ miżuri ta’ livell ogħla, fil-każ tal-awtorizzazzjoni tal-bini permezz ta’ regoli dwar il-bini jew l-użu possibbli ta’ superfiċji speċifiċi. F’dan il-mudell ġerarkiku, id-Direttiva ESA għandha tiżgura li l-ispeċifikazzjonijiet li x’aktarx ikollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent jiġu stabbiliti biss wara li jkunu ġew evalwati dawn l-effetti (10).
 22. F’dawn iċ-ċirkustanzi għandha tittieħed inkunsiderazzjoni d-deċiżjoni tal-Qorti tal-Ġustizzja fil-kawża D’Oultremont: din tipprovdi li l-kunċett ta’ “pjanijiet u programmi” “huwa relatat ma’ kull att li jistabbilixxi, billi jiddefinixxi regoli u proċeduri ta’ kontroll applikabbli għas-settur ikkonċernat, ġabra sinjifikattiva ta’ kriterji u ta’ modalitajiet għall-awtorizzazzjoni u għall-implementazzjoni ta’ proġett wieħed jew iktar li jistgħu jkollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent” (11).
 23. Din l-interpretazzjoni tal-kunċett “pjanijiet u programmi” fis-sentenza D’Oultremont minn naħa għandha tiżgura, f’ġerarkija regolatorja, l-evalwazzjoni ambjentali ta’ rekwiżiti li jkollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent. Iżda, min-naħa l-oħra, fis-sens tar-regola de minimis, din l-interpretazzjoni għandha tevita li l-ispeċifikazzjoni iżolata ta’ kriterji jew ta’ modalitajiet individwali tkun tirrikjedi evalwazzjoni ambjentali.
 24. Għaldaqstant, ir-Renju tad-Danimarka jenfasizza li ġabra sinjifikattiva ta’ kriterji u ta’ modalitajiet teżiġi numru kbir ta’ speċifikazzjonijiet u li, barra minn hekk, dawn għandhom jiġu attribwiti ċertu piż.
 25. Madankollu, ma jikkonvinċinix l-approċċ kwantitattiv li jikkonċentra fuq in-numru ta’ speċifikazzjonijiet. Dan għaliex il-Qorti tal-Ġustizzja enfasizzat ukoll li għandhom jiġu evitati strateġiji possibbli għall-evażjoni tal-obbligi stabbiliti mid-Direttiva ESA li jistgħu jimmaterjalizzaw minn frammentazzjoni ta’ miżuri u li għalhekk inaqqsu l-effett utli ta’ din id-direttiva (12).
 26. Konsegwentement, l-ispeċifikazzjoni tal-kriterju ta’ “ġabra sinjifikattiva” għandha tiġi ffukata b’mod kwalitattiv fuq l-għan stipulat partikolarment fl-Artikolu 1 tad-Direttiva ESA, jiġifieri li pjanijiet u programmi li jistgħu jkollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent jiġu suġġetti għal evalwazzjoni ambjentali (13).
 27. Għalhekk, l-istabbiliment ta’ kriterji u ta’ modalitajiet għall-awtorizzazzjoni u għall-eżekuzzjoni ta’ proġetti li jistgħu jkollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent għandu jitqies li huwa ġabra sinjifikattiva u b’hekk li huwa pjan jew programm jekk dawn l-effetti ambjentali tal-proġetti jirriżultaw proprju mill-kriterji u mill-modalitajiet inkwistjoni. Min-naħa l-oħra, jekk il-kriterji u l-modalitajiet stabbiliti ma jistgħux jikkawżaw effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent, ma jkunx hemm ġabra sinjifikattiva u għaldaqstant lanqas pjan jew programm.
 28. Għaldaqstant, meta jiġi eżaminat jekk hemmx pjan jew programm fis-sens tal-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA, għandu jiġi mistħarreġ jekk l-ispeċifikazzjonijiet tal-miżura kkonċernata humiex mistennija jikkawżaw effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent.
 C. Fuq l-applikazzjoni tal-kriterji għal “pjanijiet u programmi”
 29. Fil-kawża preżenti, il-Conseil d’État (il-Kunsill tal-Istat) ser ikun responsabbli sabiex jeżamina jekk ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni kontenzjuż jissodisfax dawn il-kriterji.
 30. Waqt dan l-eżami probabbilment ser ikun sinjifikattiv li, skont it-talba għal deċiżjoni preliminari, ir-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni jinkludi partikolarment regoli fir-rigward tal-lok u tal-għoli tal-bini kif ukoll dispożizzjonijiet speċifiċi għad-disinn taż-żoni madwar il-binjiet u, fl-intier tiegħu, għandu bħala għan it-trasformazzjoni tad-distrett ikkonċernat. Skont kif jiġu ddefiniti dawn il-kriterji u l-modalitajiet, jista’ jkollhom effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent urban, pereżempju fuq il-klima lokali u fuq il-bijodiversità.
 31. Min-naħa l-oħra, prima facie ma huwiex evidenti kemm ir-regoli dwar il-kompożizzjoni tal-fajls ta’ applikazzjonijiet ta’ ppjanar urbanistiku sottomessi għall-evalwazzjoni tal-effetti fuq l-ambjent f’dan id-distrett jistgħu jikkawżaw effetti fuq l-ambjent.
 D. Fuq l-oġġezzjonijiet tar-Renju tal-Belġju
 32. Madankollu, ir-Renju tal-Belġju joġġezzjona li r-regolament dwar l-ippjanar urbanistiku fuq il-bażi ta’ żoni kontenzjuż diġà ma jistax jikkostitwixxi “pjan jew programm” minħabba l-fatt li hija kkonċernata regola ġenerali ta’ natura leġiżlattiva.
 33. Fil-fatt, ma jistax jiġi eskluż li saħansitra liġi proposta minn gvern ta’ Stat Membru, adottata mill-parlament, tissodisfa l-prerekwiżiti kollha stipulati fl-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA. Dan għaliex anki liġi hija rregolata fil-leġiżlazzjoni nazzjonali, proprju fil-kostituzzjoni rispettiva, li tistabbilixxi l-“awtoritajiet” kompetenti f’dan ir-rigward u l-proċeduri għall-preparazzjoni tagħha.
 34. Madankollu, għandu jitfakkar li l-Qorti tal-Ġustizzja korrettament ċaħdet kemm l-esklużjoni kategorika ta’ miżuri leġiżlattivi mill-kunċett “pjanijiet u programmi” kif ukoll analoġija għall-kategoriji tal-Konvenzjoni ta’ Aarhus (14) u tal-Protokoll ta’ Kiev (15). Fil-fatt, minn naħa, miżuri leġiżlattivi huma espliċitament parti mill-ewwel inċiż tal-Artikolu 2(a) tad-Direttiva ESA (16) u, min-naħa l-oħra, id-Direttiva ESA tiddistingwi ruħha mill-Konvenzjoni ta’ Aarhus u mill-Protokoll ta’ Kiev sa fejn din id-direttiva ma tinkludix preċiżament dispożizzjonijiet speċifiċi relatati ma’ politiki jew ma’ leġiżlazzjonijiet ġenerali li jeħtieġu delimitazzjoni fir-rigward ta’ “pjanijiet u programmi” (17).
 35. It-tentattiv tar-Renju tal-Belġju sabiex il-kunċett “pjanijiet u programmi” jiġi interpretat b’mod iktar restrittiv milli fis-sentenza D’Oultremont ukoll ma jikkonvinċinix.
 36. Bħala riżultat, ir-Renju tal-Belġju primarjament irid ikopri programmi konkreti tal-amministrazzjoni li bihom l-awtoritajiet jiffissaw għanijiet speċifiċi u jiddefinixxu l-fondi li għandhom jiġu allokati kif ukoll il-qafas ta’ żmien.
 37. Bħala oġġezzjoni għal dan għandu jingħad li l-kunċett “pjanijiet u programmi” proprju ma jinkludix biss programmi imma anki pjanijiet. Dawn tal-aħħar, l-iktar l-iktar, jistgħu jiġu integrati biss b’mod indirett ħafna fl-approċċ programmatiku tar-Renju tal-Belġju peress li normalment mhux biss għandhom jiggwidaw l-aġir tal-awtoritajiet iżda, partikolarment, anki jekk indirettament permezz tal-kundizzjonijiet ta’ awtorizzazzjoni, il-proġetti ta’ atturi privati. Dan jidher ukoll partikolarment fl-Artikolu 3(2)(a) u (4) tad-Direttiva ESA. Is-suġġett taż-żewġ għażliet tal-obbligu tal-eżami primarjament ma huwiex il-programmi iżda kull darba l-qafas għall-awtorizzazzjoni ta’ proġetti. Dan għaliex huwa għan tad-Direttiva ESA li tiġi ggarantita l-evalwazzjoni ambjentali ta’ rekwiżiti tal-ippjanar rilevanti għal proġetti suġġetti għad-Direttiva EEA (18).
 38. Finalment, ir-Renju tal-Belġju jenfasizza l-inċertezza legali li tirriżulta mill-ġurisprudenza tal-Qorti tal-Ġustizzja, peress li din tkopri għadd ta’ regoli ġenerali li ġew adottati mingħajr evalwazzjoni ambjentali wara l-iskadenza tat-terminu għall-implementazzjoni tad-Direttiva ESA.
 39. Madankollu, din l-inċertezza tonqos, għall-inqas parzjalment, permezz tas-sentenza tas-sena li għaddiet fil-kawża Association France Nature Environnement, li tippermetti lill-qrati nazzjonali sabiex, taħt ċerti kundizzjonijiet, temporanjament iżommu fis-seħħ l-effetti ta’ miżuri li ġew adottati bi ksur tad-Direttiva ESA (19).
 40. Għaldaqstant, fil-qosor, għandu jiġi kkonstatat li l-oġġezzjonijiet imqajma mir-Renju tal-Belġju ma għandhomx jintlaqgħu.
 41. Madankollu, nixtieq nirrimarka li huwa minnu li l-ġurisprudenza tal-Qorti tal-Ġustizzja possibbilment estendiet il-kamp ta’ applikazzjoni tad-Direttiva ESA iktar milli kien intenzjonat mil-leġiżlatur u iktar milli setgħu jipprevedu l-Istati Membri. Fil-fehma tiegħi, madankollu, din il-possibbiltà ma tirriżultax mid-definizzjoni tal-kunċett “pjanijiet u programmi”, iżda mill-interpretazzjoni tal-karatteristika fit-tieni inċiż tal-Artikolu 2(a), li tipprovdi li dawn għandhom ikunu meħtieġa minn liġijiet, minn regolamenti jew minn dispożizzjonijiet amministrattivi.
 42. Sabiex jintlaħaq dan l-għan, kif diġà semmejt, għandu jkun suffiċjenti li miżura tkun irregolata fil-leġiżlazzjoni u fid-dispożizzjonijiet amministrattivi nazzjonali, li jistabbilixxu l-awtoritajiet kompetenti sabiex jadottawha u l-proċeduri għall-preparazzjoni tagħha (20). Għaldaqstant, ma hemmx bżonn obbligu pjuttost rari li l-miżura inkwistjoni tiġi adottata, iżda huwa suffiċjenti jekk din tiġi pprovduta bħala strument. Dan il-fatt jestendi l-obbligu tal-evalwazzjoni ambjentali sostanzjalment. Kif diġà sostnejt, din l-interpretazzjoni bbażata fuq l-għan leġittimu ta’ evalwazzjoni ambjentali li tkopri l-miżuri rilevanti kollha (21) hija f’kunflitt mar-rieda identifikabbli tal-leġiżlatur (22). Kien għalhekk li s-Supreme Court (il-Qorti Suprema, ir-Renju Unit) ikkritikatha bl-aħrax (23), mingħajr madankollu ma ressqet talba għal deċiżjoni preliminari quddiem il-Qorti tal-Ġustizzja.
 43. Madankollu, din il-ġurisprudenza la qiegħda tiġi kkontestata minn din it-talba għal deċiżjoni preliminari u lanqas mill-partijiet. Għaldaqstant, fil-proċedura preżenti l-Qorti tal-Ġustizzja ma għandhiex tidħol fiha u teżaminaha fuq inizjattiva tagħha stess, iżda għandha tirriżerva dan għal opportunità iktar xierqa.
 44. Għaldaqstant, nipproponi li l-Qorti tal-Ġustizzja tiddeċiedi kif ġej:
 Meta jiġi eżaminat jekk hemmx pjan jew programm fis-sens tal-Artikolu 2(a) tad-Direttiva 2001/42/KE dwar l-istima tal-effetti ambjentali ta’ ċerti pjanijiet u programmi, għandu jiġi mistħarreġ jekk l-ispeċifikazzjonijiet tal-miżura inkwistjoni humiex mistennija jikkawżaw effetti sinjifikattivi fuq l-ambjent.
 1 Lingwa oriġinali: il‐Ġermaniż.
 3 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 49).
 4 Direttiva 2011/92/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-13 ta’ Diċembru 2011 dwar l-istima tal-effetti ta’ ċerti proġetti pubbliċi u privati fuq l-ambjent (ĠU 2011, L 26, p. 1), emendata bid-Direttiva 2014/52/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tas-16 ta’ April 2014 (ĠU 2014, L 124, p. 1).
 5 Sentenza tat-22 ta’ Marzu 2012, Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2012:159, punt 31).
 6 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 38).
 7 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 39).
 8 Sentenzi tat-22 ta’ Marzu 2012, Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2012:159, punt 37), tal-10 ta’ Settembru 2015, Dimos Kropias Attikis (C‐473/14, EU:C:2015:582, punt 50), u tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 40).
 9 Madankollu, għal raġunijiet ta’ kompletezza nfakkar li hemm mill-inqas każ ieħor, indipendenti minn qafas għall-awtorizzazzjoni ta’ proġetti, fejn jeżisti obbligu li ssir evalwazzjoni ambjentali tal-pjanijiet u tal-programmi, jiġifieri l-każ previst fl-Artikolu 3(2)(b) tad-Direttiva ESA. Skont din id-dispożizzjoni, għandha ssir evalwazzjoni ta’ dawk il-pjanijiet u l-programmi li huma suġġetti għall-evalwazzjoni speċjali tal-effetti, skont l-Artikolu 6(3) tad- Direttiva tal-Kunsill 92/43/KEE tal-21 ta’ Mejju 1992 dwar il-konservazzjoni ta’ l-habitat naturali u tal-fawna u l-flora selvaġġa (ĠU Edizzjoni Speċjali bil-Malti, Kapitolu 15, Vol. 2, p. 102), li tkopri biss parti mill-affetti ambjentali.
 10 Proposta għal direttiva tal-Kunsill rigward l-evalwazzjoni tal-effetti ta’ ċerti pjanijiet u programmi fuq l-ambjent (COM(96) 511 final, p. 6). Ara l-konklużjonijiet tiegħi fil-kawżi magħquda Terre wallonne u Inter-Environnement Wallonie (C‐105/09 u C‐110/09, EU:C:2010:120, punti 31 u 32) kif ukoll il-konklużjonijiet tal-lum fil-kawża Thybaut et (C‐160/17, punt 37).
 11 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 49).
 12 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 48).
 13 Ara, f’dan is-sens, is-sentenzi tat-28 ta’ Frar 2012, Inter-Environnement Wallonie u Terre wallonne (C‐41/11, EU:C:2012:103, punt 40), tat-22 ta’ Marzu 2012, Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2012:159, punt 30), u tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 39).
 14 Konvenzjoni tal-1998 dwar l-aċċess għat-tagħrif, il-parteċipazzjoni pubblika fil-proċess deċiżjonali u l-aċċess għall-ġustizzja f’materji ambjentali (ĠU 2005, L 124, p. 4), adottata bid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2005/370/KE, tas-17 ta’ Frar 2005 (ĠU L 164M, p. 17).
 15 Protkoll tal-2003 dwar il-Valutazzjoni Strateġika Ambjentali għall-Konvenzjoni ta’ Espoo tal-UN/ECE tal-1991 dwar il-Valutazzjoni ta’ l-Impatt Ambjentali f’Kuntest Transkonfinali (ĠU 2008, L 308, p. 35), adottat permezz tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 2008/871/KE tal-20 ta’ Ottubru 2008 (ĠU 2008, L 308, p. 33).
 16 Sentenzi tas-17 ta’ Ġunju 2010, Terre wallonne u Inter-Environnement Wallonie (C‐105/09 u C‐110/09, EU:C:2010:355, punt 47), u tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C‐290/15, EU:C:2016:816, punt 52).
 17 Sentenza tas-27 ta’ Ottubru 2016, D’Oultremont et (C-290/15, EU:C:2016:816, punt 53).
 18 Ara r-referenzi fin-nota ta’ qiegħ il-paġna 10.
 19 Sentenza tat-28 ta’ Lulju 2016, Association France Nature Environnement (C‐379/15, EU:C:2016:603).
 20 Sentenza tat-22 ta’ Marzu 2012, Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2012:159, punt 31).
 21 Ara sentenza tat-22 ta’ Marzu 2012, Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2012:159, punt 30).
 22 Konklużjonijiet fil-kawża Inter-Environnement Bruxelles et (C‐567/10, EU:C:2011:755, punti 18 u 19).
 23 HS2 Action Alliance Ltd, R (on the application of) v The Secretary of State for Transport & Anor [2014] UKSC 3, punti 175-189.