text:
 Avis juridique important
 |
 52002PC0282
 Ehdotus: neuvoston asetus, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Taiwanista peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta /* KOM/2002/0282 lopull. */
 Virallinen lehti nro 227 E , 24/09/2002 s. 0362 - 0373
 Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Taiwanista peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta(komission esittämä)PERUSTELUTKomissio pani vireille 31. maaliskuuta 2001 polkumyyntitutkimuksen, joka koskee Taiwanista peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen, jäljempänä 'CD-R-levyt', tuontia.Todettuaan, että vahingollista polkumyyntiä esiintyi, komissio otti käyttöön 17. joulukuuta 2001 antamallaan asetuksella (EY) N:o 2479/2001 väliaikaisen polkumyyntitullin tutkittavana olevasta maasta peräisin olevien CD-R-levyjen tuonnissa. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista.Kaksi taiwanilaista yritystä haki uuden viejän asemaa ja pyysi, ettei niitä kohdeltaisi eri tavalla kuin tutkimuksessa yhteistyössä toimineita yrityksiä. Näiden pyyntöjen ja toimitetun lisänäytön tarkastelu osoitti, että vain toinen niistä täytti kaikki ne vaatimukset, joita olisi sovellettu, jos tutkimuksessa ei olisi käytetty otantamenetelmää. Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi kyseinen yritys lisättiin kuitenkin niiden yritysten luetteloon, joihin sovelletaan painotettua keskimääräistä tullia.Tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän tarkentamiseksi selostettiin CD-R-levyjen ja toistuvasti kirjoitettavien CD-levyjen (CD-RW-levyt) sekä CD-R-levyjen ja minidisc-levyjen välisiä eroja. Tutkimus ja toimenpiteet kattavat kaikki kirjoitettavat CD-R-levyt niiden koosta tai muodosta riippumatta. Toimenpiteet eivät kuitenkaan kata CD-RW-levyjä eivätkä minidisc-levyjä.Polkumyyntilaskelmia koskeneet huomautukset otettiin huomioon, ja perustelluissa tapauksissa laskelmia tarkistettiin vastaavasti.Komissiolle esitettiin väitteitä, joiden mukaan Taiwanista peräisin olevia, yhteisöön tuotuja CD-R-levyjä ei voida verrata yhteisön tuotannonalan tuottamiin CD-R-levyihin niiden tuotemerkkien erilaisuuden vuoksi. Todettiin, että taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat ja yhteisön tuottajat myyvät tuotteita sekä omalla tuotemerkillään, asiakkaidensa tuotemerkillä että ilman tuotemerkkiä. Tutkimuksessa ei paljastunut eroja myyntihinnoissa.Väitettiin, että taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuotantokustannukset CD-R-levyä kohti olivat alhaisemmat suurtuotannon etujen ansiosta. Tutkimuksessa todettiin, että taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteisön tuottajien tuotantolinjat olivat samojen yritysten valmistamia ja kooltaan samaa luokkaa. Taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien todettiin asentaneen keskimäärin enemmän tuotantolinjoja tehdasta kohti, mutta näyttöä ei esitetty siitä, että tämä johtaisi alhaisempiin tuotantokustannuksiin CD-R-levyä kohti.Analyysin perusteella vahvistettiin alustava päätelmä, jonka mukaan yhteisön tuotannonala oli kärsinyt merkittävää vahinkoa.Vahingon ja tarkasteltavana olevasta maasta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin syy-yhteys vahvistuu, kun otetaan huomioon, että yhteisön markkinat kasvoivat rajusti samaan aikaan. Tuonti kyseisestä maasta kasvoi samaan aikaan huomattavasti nopeammin, ja sen markkinaosuus yhteisön koko markkinoista kasvoi 6,3 prosentista 60,1 prosenttiin. Samaan aikaan asianomaisesta maasta tuotujen CD-R-levyjen myyntihinnat laskivat 73 prosenttia ja olivat jatkuvasti yhteisön tuotannonalan myyntihintoja alhaisemmat. Taiwanista peräisin oleva tuonti alitti yhteisön tuotannonalan myyntihinnat tutkimusajanjaksolla keskimäärin 29 prosentilla.Myös muista maista peräisin olevaa tuontia tarkasteltiin, mutta sen markkinaosuuden todettiin laskeneen 78,8 prosentista 21,3 prosenttiin, ja eniten yhteisöön vienyt kolmas maa oli Japani, jonka markkinaosuus oli 9,5 prosenttia ja hinnat 26 prosenttia Taiwanista peräisin olevan tuonnin hintoja korkeammat tutkimusajanjakson aikana. Päätelmänä oli, että taiwanilaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla oli hallitseva markkina-asema yhteisön markkinoilla tutkimusajanjakson aikana.Alustava päätelmä, jonka mukaan tasapuolisten kaupankäyntiolosuhteiden ja riittävän hintatason palauttaminen yhteisön markkinoille olisi myös tuojien edun mukaista, vahvistettiin. Mainittakoon vielä, että tuotteen käyttäjiltä ei saatu kommentteja.Koska alustavat päätelmät on vahvistettu, ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan ehdotuksen asetukseksi.Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS, lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Taiwanista peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 [1] , jäljempänä 'perusasetus', ja erityisesti sen 9 artiklan,[1] EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1 ('perusasetus'), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000 (EYVL L 257, 11.10.2000, s. 2).ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo seuraavaa:A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET(1) Komissio otti asetuksella (EY) N:o 2479/2001 [2], jäljempänä 'väliaikaista tullia koskeva asetus', käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Taiwanista peräisin olevien ja CN-koodiin ex 8523 90 00 (Taric-koodi 8523 90 00 10) luokiteltavien kirjoitettavien CD-levyjen, jäljempänä 'CD-R-levyt', tuonnissa.[2] EYVL L 334, 18.12.2001, s. 8.(2) Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2000 välisen ajanjakson, jäljempänä 'tutkimusajanjakso'. Vahinkoa koskevaan tutkimukseen liittyvä kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson 1 päivästä tammikuuta 1997 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä 'tarkastelujakso'.B. MYÖHEMPI MENETTELY(3) Sen jälkeen, kun oli ilmoitettu niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella oli päätetty ottaa käyttöön väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet, useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Perusasetuksen 6 artiklan 5 kohdan säännösten mukaisesti osapuolille, jotka pyysivät saada tulla kuulluiksi suullisesti, annettiin siihen mahdollisuus.(4) Komissio jatkoi lopullisten päätelmien tekemiseksi tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista.(5) Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista.(6) Osapuolille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä huomautuksia tämän ilmoituksen johdosta.(7) Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden perusteella.(8) Alustavien toimenpiteiden käyttöönoton seurauksena kaksi taiwanilaista yritystä, Nan Ya Plastics Corporation, Taipei, ja Rimma International Inc., Taipei, hakivat uuden vientiä harjoittavan tuottajan asemaa ja pyysivät, ettei niitä kohdeltaisi eri tavalla kuin tutkimuksessa yhteistyössä toimineita yrityksiä. Koska polkumyyntitutkimuksessa on käytetty otantamenetelmää, perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaista uusia viejiä koskevaa tutkimusta yksittäisten polkumyyntimarginaalien määrittämiseksi ei voida aloittaa tässä menettelyssä. Näiden pyyntöjen tarkastelu yhdessä kyseisten yritysten toimittaman lisänäytön kanssa osoitti, että ainoastaan toinen niistä, Nan Ya Plastics Corporation, täytti kaikki perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan vaatimukset, joita olisi muuten sovellettu, eli- se ei vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön tutkimusajanjakson aikana- se ei ollut etuyhteydessä yhteenkään taiwanilaiseen viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä, ja- se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi yhteisöön.Näissä olosuhteissa, ja tämän uuden vientiä harjoittavan tuottajan sekä otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi Nan Ya Plastics Corporation lisättiin niiden yritysten luetteloon, joihin sovelletaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa mainittua painotettua keskimääräistä tullia.C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE1. Tarkasteltavana oleva tuote(9) Kirjoitettavien CD-levyjen ('CD-R-levyt') ja tutkimuksen ulkopuolelle jätettyjen toistuvasti kirjoitettavien CD-levyjen ('CD-RW-levyt') samanlaisen ulkonäön vuoksi valituksen tekijä, eurooppalaisia CD-R-levyjen valmistajia edustava komitea (CECMA) pyysi, että tarkasteltavana oleva tuote (CD-R-levyt) olisi erotettava CD-RW-levyistä käyttöön otettavien tullien asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.(10) Levyn tyyppi mainitaan yleensä joko itse levyssä tai sen pakkauksessa. Näin ollen erityiset lisämaininnat eivät vaikuta tarpeellisilta. Siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että maininta puuttuisi, levyn painamattoman puolen väri ilmaisee tuotteen tyypin. CD-R-levyjen painamaton puoli on väriltään joko kirkas (esim. syaniinin sininen, ftalosyaniinin vihreä, keltainen, vihreä/keltainen taikka hopean tai kullan värinen) tai tummansinistä atso-väriä. CD-RW-levyt ovat tummanharmaita ja niiden heijastavuus on alhainen CD-R-levyihin verrattuna.(11) CD-R-levyt, jotka ovat halkaisijaltaan pienempiä kuin tavanomaiset 12 cm, kuuluvat myös tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään. Halkaisijaltaan 8 cm:n CD-R-levyjen tallennuskapasiteetti tai soittoaika ovat vähäisemmät kuin 12 cm:n vakiokokoa olevien CD-R-levyjen. Jotkin 8 cm:n CD-R-levyt on sovitettu vastaamaan käyntikortin kokoa, mutta erilaisesta muodosta huolimatta niiden ominaisuudet ovat samat kuin 12 cm:n CD-R-levyillä. Kaikkia mainittuja pienikokoisia CD-R-levyjä voidaan käyttää kaikissa henkilökohtaisissa tietokoneissa samalla tavoin kuin 12 cm:n CD-R-levyjäkin. Näin ollen 8 cm:n CD-R-levyt ja käyntikortin muotoiset CD-R-levyt kuuluvat molemmat tämän tutkimuksen ja käyttöön otettujen toimenpiteiden piiriin.(12) Niin sanotut minidisc-levyt on kuitenkin erotettava CD-R-levyistä. Vaikka minidisc-levyt ovat kirjoitettavia optisia tuotteita, jotka käyttävät samaa laser-tekniikkaa kuin CD-R-levyt, niiden sisältö on pois pyyhittävissä ja niitä ympäröi kiinteä kuori kuten 3,5 tuuman levykkeitä. Minidisc-levylle kirjoittaminen ja siltä lukeminen edellyttää erityislaitetta (minidisc-nauhoitin tai -soitin), joka ei ole osa henkilökohtaista tietokonetta. Fyysisten ominaisuuksien erilaisuuden vuoksi ja koska tuotteiden kohdemarkkinat ovat täysin toiset, minidisc-levyt eivät kuulu käyttöön otettujen toimenpiteiden piiriin.(13) Eräät osapuolet väittivät, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa olleessa tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmässä ei otettu huomioon markkinoilla esiintyviä erilaisia CD-R-levyjen pakkaustyyppejä. Pakkauksia, niihin liittyviä tuotantokustannuksia ja yhteisön tuotannonalan tuotannon vertailua Taiwanista peräisin olevaan tuontiin käsitellään jakson "Tarkasteltavana oleva tuonti" b kohdassa ja jakson "Yhteisön tuotannonalan tilanne" a kohdassa. On syytä huomata, että pakkaus on olennainen tekijä ainoastaan hintavertailun mutta ei tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän kannalta.(14) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 9-10 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät.2. Samankaltainen tuote(15) Koska muita huomautuksia ei esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 11 kappaleessa esitetty samankaltaisen tuotteen kuvaus.D. OTOS(16) Koska taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien otoksesta ei tehty huomautuksia, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 12-18 kappaleessa esitetyt päätelmät.E. POLKUMYYNTI1. Normaaliarvo(17) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja vaati siihen etuyhteydessä olevan ja kotimarkkinoillaan toimivan yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten jättämistä pois sen määrittämisestä, oliko myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, ja pois normaaliarvon määrittämisestä. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että siihen etuyhteydessä oleva yritys oli perustettu sähköistä kaupankäyntiä varten, jossa myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ovat korkeat, ja että se osallistui tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin vain väliaikaisesti taloudellisen tilanteensa parantamiseksi. Samoin kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että siihen etuyhteydessä olevan yrityksen lähes kaikki myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset liittyivät muiden tuotteiden kuin tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin. Samasta syystä se vaati komissiota jättämään kokonaan huomiotta etuyhteydessä olevan yrityksen kotimarkkinamyynnin polkumyyntiä koskevissa laskelmissa.(18) Pyyntö jättää kokonaan huomiotta etuyhteydessä olevan yrityksen kotimarkkinamyynti sekä myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset hylättiin, sillä sen tueksi ei ollut tarkastettuja tietoja. Normaaliarvon määrittämisessä komissio kuitenkin hyväksyi joidenkin sellaisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten pois jättämisen, joista osoitettiin, että ne eivät liittyneet tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyyntiin.(19) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa esitti, että komission ei olisi pitänyt liittää kaikkia korkomenoja tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin vaan ainoastaan ne, jotka liittyivät operatiiviseen liiketoimintaan. Ne väittivät, että pitkän ja lyhyen aikavälin investoinnit muodostavat osan yrityksen kokonaisvaroista ja edellyttävät rahoitusta eli niistä aiheutuu korkomenoja, jotka eivät liity tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tai myyntiin.(20) Tämä väite hyväksyttiin, koska osoitettiin, että tietyt rahoituskulut eivät liittyneet tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa ja myyntiä koskevaan operatiiviseen liiketoimintaan. Näin ollen myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin tehtiin oikaisu ennen niiden käyttämistä sen määrittämisessä, oliko myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, ja normaaliarvon laskemisessa.2. Vientihinta(21) Vientihinnan määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleen päätelmät.3. Vertailu(22) Kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa esitti, että vertaillessaan normaaliarvoa ja vientihintaa komissio ei kohdellut pakkauskustannuksia johdonmukaisesti laskennallisen normaaliarvon ja tosiasiallisiin hintoihin perustuvan normaaliarvon välillä. Niiden mukaan ei ollut asianmukaista, että komissio teki pakkauskustannusten osalta oikaisun hintoihin perustuvan normaaliarvon yhteydessä, mutta ei laskennallisen normaaliarvon yhteydessä.(23) Kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa esitti myös, että pakkauskustannusten osalta on tehtävä oikaisu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan f alakohdan mukaisesti silloin kun normaaliarvoon ja vientihintaan suoraan liittyvien pakkauskustannusten välillä on eroa. Ne esittivät, että verratessaan painotettua keskimääräistä normaaliarvoa yksittäisten vientitoimien hintoihin komissio vertasi yksittäisiä vientihintoja, joihin sisältyivät yksittäiset pakkauskustannukset liiketoimea kohti, laskennalliseen normaaliarvoon, joka sisälsi painotetut keskimääräiset vientipakkauskustannukset saman tuotelajin osalta. Näin ollen kyseiset kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysivät pakkauskustannusten vähentämistä kaikista vientihinnoista ja laskennallisesta normaaliarvosta samoin perustein.(24) Sen väitteen suhteen, jonka mukaan oikaisun tekeminen pakkauskustannusten osalta olisi pakollista, todetaan, että perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukainen oikaisu myönnetään vain, jos eri tekijöissä kuten pakkauksessa on eroja, joiden vuoksi normaaliarvoa ja vientihintaa ei voida verrata tasapuolisesti. Tässä tapauksessa laskennallinen normaaliarvo perustui vientiin myydyn tuotelajin tuotantokustannuksiin pakkauskustannukset mukaan luettuina, joten vientihinnan ja normaaliarvon välillä ei ollut eroja pakkauskustannuksissa.(25) Sen sijaan hyväksyttiin väite, joka koski yksittäiset pakkauskustannukset sisältävien yksittäisten vientihintojen vertailua laskennalliseen normaaliarvoon, joka sisälsi painotetut keskimääräiset vientipakkauskustannukset saman tuotelajin osalta. Niiden neljän vientiä harjoittavan tuottajan osalta, jotka olivat vieneet sellaisia tuotelajeja, joiden osalta oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa, normaaliarvon laskutapaa tarkistettiin niin, että otettiin huomioon vientipakkauskustannukset sekä tuotelajia että pakkaustyyppiä kohti.(26) Yksi vientiä harjoittava tuottaja esitti, ettei komissio ollut ottanut huomioon tarkastuskäynnin yhteydessä tehdyissä polkumyyntilaskelmissaan eräitä muutoksia sen vientimyynnin pakkaustyypeissä.(27) Tämä väite hyväksyttiin ja asianomaisia pakkaustyyppejä koskevia tietoja muutettiin.4. Polkumyyntimarginaali(28) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa esitti, että komission ei olisi pitänyt määrittää polkumyyntimarginaaleja vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa tuotelajeittain kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin, koska niiden mielestä komission perustelut tämän menetelmän käyttämiselle olivat riittämättömät. Vaikka kyseiset kaksi yritystä myönsivät, että vientihinnat erosivat huomattavasti eri ajankohtina tutkimusajanjakson aikana, niiden mukaan maailmanmarkkinahinnat, normaaliarvo mukaan luettuna, ja vientihinnat laskivat samanaikaisesti, minkä vuoksi vientihintojen eroja ei pitäisi ottaa huomioon. Samoin ne ehdottivat, että normaaliarvoa ja vientihintaa olisi pikemmin pitänyt vertailla liiketoimikohtaisesti.(29) Näitä väitteitä ei hyväksytty. Liiketoimikohtaisen vertailun osalta todetaan, että tätä menetelmää ei käytetä yhteisössä, koska vertailun tekemiseksi tarvittavaa yksittäisten liiketoimien valintaa pidetään liian epäkäytännöllisenä ja puolueellisena, ainakin tällaisessa tapauksessa, jossa vientitoimia ja kotimarkkinoiden liiketoimia on tuhansia. Näin ollen päätelmänä oli, että liiketoimikohtainen vertailu ei ole sopiva vaihtoehtoinen vertailumenetelmä.(30) Jotta voitaisiin verrata painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin sen sijaan, että verrattaisiin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa vientihintojen painotettuun keskiarvoon, vientihintojen pitää todetusti erota huomattavassa määrin eri ostajien, alueiden tai ajankohtien välillä, ja lisäksi on pitänyt todeta, ettei perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa mainittujen kahden muun vertailumenetelmän käyttö heijastaisi polkumyynnin esiintymistä täysimääräisesti. Ensimmäisen vaatimuksen osalta todettiin, että vientihinnat olivat huomattavasti alhaisemmat tutkimusajanjakson toisen puoliskon aikana ensimmäiseen puoliskoon verrattuna, eivätkä asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat kiistäneet tätä havaintoa. Sen sijaan ne olivat eri mieltä siitä, muodostiko hintojen ero suuntauksen, ja niiden mielestä tämä johtui maailmanlaajuisesta hintojen ja normaaliarvon laskusta. Vientihintojen laskun katsottiin muodostavan suuntauksen kahdesta syystä: ensinnäkin lasku jatkui läpi tutkimusajanjakson toisen puoliskon ja toiseksi hintojen lasku oli hyvin merkittävää, joissakin tapauksissa jopa 50 prosenttia. Väitettä, jonka mukaan vientihintojen erot johtuivat maailmanlaajuisesta suuntauksesta hinnoissa ja normaaliarvoissa, ei pidetty olennaisena, sillä analyysin on perustuttava yhteisöön suuntautuneen viennin hintoihin. On huomattava myös, että perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdassa edellytetään eron osoittamista vientihintojen rakenteessa mutta ei selitystä tällaiselle rakenteelliselle erolle.(31) Vaatimukseen sen osoittamisesta, että ainoastaan painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin heijastaisi täysimääräisesti polkumyynnin esiintymisastetta, on syytä huomauttaa, että tämän menetelmän soveltaminen johti huomattavasti suurempaan polkumyyntimarginaaliin kuin painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen vientihintojen painotettuun keskiarvoon, jossa ei oteta huomioon yhteisöön suuntautuneen viennin hintojen huomattavaa laskua tutkimusajanjakson toisen puoliskon aikana. Jos ei olisi verrattu painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin, painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen vientihintojen painotettuun keskiarvoon olisi "piilottanut" tutkimusajanjakson toisen puoliskon aikana esiintyneen huomattavasti merkittävämmän tai kohdennetun polkumyynnin. Samoin oli aiheellista ottaa huomioon polkumyyntilaskelmissa - vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin - se, että vientihinnat tutkimusajanjakson toisen puoliskon aikana olivat tuotantokustannuksia alhaisemmat ja edustivat näin ollen hyvin aggressiivista polkumyyntiä.(32) Samat kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa viittasivat WTO:n paneelin ja valituselimen raportteihin intialaisia vuodeliinavaatteita koskevassa asiassa, jota WTO:n riitojenratkaisuelin on käsitellyt, ja väittivät, että niin sanottu "negatiivisten polkumyyntimarginaalien nollaaminen" ei ole sallittua, kun lasketaan polkumyyntimarginaaleja painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja kaikkien yksittäisten vientitoimien hintojen vertailun perusteella.(33) Edellä mainitun WTO:n riitojenratkaisuelimen käsittelemän asian osalta huomautetaan, että paneelin ja valituselimen tarkastelema menetelmä erosi tässä tutkimuksessa käytetystä menetelmästä. WTO:n riitojenratkaisuelin ei ole antanut suosituksia painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaamisesta kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin. Joka tapauksessa nollaamisesta voidaan todeta, että vaikka ei käytettäisi tätä menetelmää, painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin tuotelajeittain ja painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaaminen vientihintojen painotettuun keskiarvoon tuotelajeittain antaisi tulokseksi saman polkumyyntimarginaalin. Tällaisessa tapauksessa perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan viimeisessä virkkeessä esitetty menetelmä painotetun keskimääräisen normaaliarvon vertaamisesta kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin kävisi tarpeettomaksi. Lisäksi kohdennetun polkumyynnin tapauksessa nollaaminen mahdollistaa sen välttämisen, että positiiviset polkumyyntimarginaalit "piilotettaisiin" negatiivisilla polkumyyntimarginaaleilla. Näin ollen ei voida hyväksyä väitettä, jonka mukaan nollaaminen ei ole sallittua verrattaessa painotettua keskimääräistä normaaliarvoa kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin.(34) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28-33 kappaleessa selostetulla tavalla. Painotetun keskimääräisen normaaliarvon, tarvittaessa tarkistettuna, vertaaminen tuotelajeittain vientihintojen painotettuun keskiarvoon noudettuna lähettäjältä -tasolla kahden otokseen valitun yrityksen osalta ja kaikkien yksittäisten vientitoimien hintoihin noudettuna lähettäjältä -tasolla kolmen muun otokseen valitun yrityksen osalta osoitti polkumyynnin esiintymisen kaikkien otoksessa mukana olleiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta.(35) Edellä mainittujen päätelmien mukaisesti laskelmiin tehtyjen muutosten seurauksena tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaaleja tarkistettiin hieman. Tarkistus ei ole vaikuttanut väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28 ja 29 kappaleessa selostetun menetelmän valintaan, joka näin ollen vahvistetaan. Vastaavasti tarkistettiin myös perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti laskettua painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia niiden yhteistyössä toimineiden yritysten osalta, jotka eivät olleet mukana otoksessa. Laskelmien tarkistaminen vaikutti myös yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille vahvistettuun polkumyyntimarginaaliin. Lopulliset polkumyyntimarginaalit ovat CIF tullaamattomana -tuontihinnasta prosentteina ilmaistuina seuraavat:- Auvistar Industry Co. 17,7 %- Princo Corporation 29,9 %- Prodisc Technology Inc. 17,7 %- Ritek Corporation 17,7 %- Unidisc Technology Co. 17,7 %- Otokseen kuulumattomat yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat 19,2 %- Yhteistyöhön osallistumattomat vientiä harjoittavat tuottajat 38,5 %F. YHTEISÖN TUOTANNONALA(36) Koska uusia yhteisön tuotannonalaan liittyviä tietoja ei toimitettu, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35-38 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät.G. VAHINKO1. Yhteisön kulutus(37) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 40 kappaleessa esitetyt yhteisön kulutusta koskevat alustavat päätelmät.2. Tarkasteltavana oleva tuontia) Taiwanista peräisin olevan tuonnin määrä, hinta ja markkinaosuus(38) Koska esille ei tullut uusia tietoja Taiwanista peräisin olevien CD-R-levyjen tuonnin määrästä, hinnasta ja markkinaosuudesta, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 41-43 kappaleessa esitetyt päätelmät.b) Hinnan alittavuus(39) Eräät osapuolet asettivat kyseenalaiseksi sen, oliko pakkaukset otettu asianmukaisesti huomioon hinnan alittavuutta koskevissa laskelmissa. Kohdan "Yhteisön tuotannonalan tilanne" a alakohdassa käsitellään tarkemmin väitettä, jonka mukaan taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat tarjoavat laajemman pakkausvalikoiman kuin yhteisön tuotannonala.(40) Hinnan alittavuudesta on syytä huomata, että yhteisön tuotannonalan tuottamien sekä Taiwanissa tuotettujen ja sieltä tuotujen CD-R-levyjen myyntihintoja yhteisön markkinoilla vertailtiin ainoastaan sellaisten CD-R-levyjen osalta, joilla oli samat perusominaisuudet (tallennettavan tiedon tyyppi, tallennuskapasiteetti, heijastava kerros ja se, oliko CD-R-levyssä painatus vai ei) ja samanlainen pakkaus.(41) Väitettiin, ettei Taiwanista peräisin olevia yhteisöön tuotuja CD-R-levyjä ja yhteisön tuotannonalan tuottamia CD-R-levyjä voida verrata niiden erilaisten tuotemerkkien vuoksi. Tämän väitteen mukaan yhteisön tuotannonalan valmistama tuote, joka on yleensä tuotemerkillä varustettu, olisi hinnoiteltu korkeammalle kuin tuotemerkittömät taiwanilaiset tuotteet.(42) Tutkimus osoitti, että tuotemerkin käyttäminen vaikuttaa kuluttajiin vain silloin kun myyntihinta on vastaavaa tasoa, eli vaikka kuluttajat eivät ole valmiita maksamaan lisähintaa tuotemerkillä varustetusta tuotteesta, he ovat taipuvaisia valitsemaan sellaisen, jos hinta on sama.(43) Yhteisön tuottajat myyvät sekä tuotemerkillä varustettuja että tuotemerkittömiä tuotteita, joskin viimeksi mainitut on yleensä varustettu vähittäismyyjän nimellä ja sen vaatimusten mukaisesti. Tutkimuksessa ei paljastunut hintaeroja tuotemerkillä varustettujen ja tuotemerkittömien tuotteiden välillä. Lisäksi taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat toimivat täsmälleen samalla tavalla eli myivät tuotteita joko omalla nimellään tai asiakkaidensa vaatimusten mukaisesti. Sellaisella tuotemerkillä varustettujen tuotteiden, joiden kuluttajien voisi olettaa olevan yhteisöstä peräisin, todettiin usein olevan Taiwanissa valmistettuja.(44) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 44-47 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät hinnan alittavuudesta ja keskimääräinen hinnan alittavuuden marginaali 29 prosenttia.3. Yhteisön tuotannonalan tilannea) Tuotantokustannukset ja kannattavuus(45) Väitettiin, että taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat tarjoavat laajemman pakkausvalikoiman kuin yhteisön tuotannonala ja ettei väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selostettu tarpeeksi pakkauksen vaikutusta tuotantokustannuksiin.(46) Vaikka tutkimus osoitti, että pakkaustyyppejä oli hyvin erilaisia ja että niitä muutettiin säännöllisesti markkinointitarkoituksessa, voitiin erottaa seuraavat päätyypit. Ne on luokiteltu järjestyksessä nousevien keskimääräisten tuotantokustannusten mukaan tutkimusajanjakson aikana, ja suluissa oleva luku ilmaisee kustannusten eron indeksoidussa muodossa. Vastoin väitettä, jonka mukaan taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat tarjoavat laajemman pakkausvalikoiman kuin yhteisön tuotannonala, vahvistetaan, että molemmat toimittajaryhmät tarjoavat samoja pakkaustyyppejä yhteisön markkinoilla, ja valinnan ratkaisevat samat etuyhteydettömät asiakkaat eli vähittäiskauppiaat.(47) Bulkkitavarana myydyt CD-R-levyt (100) [3] toimitetaan tavanomaisesti muovisissa keskiötuella varustetuissa levypakkauksissa, joihin CD-R-levyt on pinottu. Pakkaus CD-R-levyineen on kiedottu useimmiten sellofaaniin. Bulkkituote voi muodostua myös sellofaaniin kiedotusta pinosta CD-R-levyjä ilman keskiötukea.[3] Indeksin perusluku = 100(48) CD-R-levyt voidaan myydä myös niin sanotuissa kakkulaatikoissa (144), joita voidaan kuvata laatikkoina, joihin on kiinnitetty muovinen kansi niin, että tuloksena on tiivis kotelo.(49) Litteä kotelo (niin sanottu korurasia), jossa on mukana vihkonen (200), oli yleisin pakkausmuoto tutkimusajanjakson aikana. Tämä pakkaustyyppi oli yleisin myös musiikki-CD-levyjen myynnissä. Tuoreempi ilmiö on ohut kotelo (174), jonka erona tavanomaiseen litteään koteloon verrattuna on se, että musta alusta, johon CD-R-levy kiinnitetään, muodostaa samalla myös kotelon takakannen. Tuloksena oleva kotelo on paksuudeltaan noin puolet alkuperäisestä litteästä kotelosta.b) Työllisyys, tuottavuus ja palkat(50) Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti ja tuottavuus laskettiin uudelleen yhden yhteisön tuottajan vuotta 1997 koskevien työvoimalukujen tarkistamisen ottamiseksi huomioon. Kyseinen tuottaja oli toimittanut vuoden lopun tilannetta koskevat luvut, harjoittelijat mukaan luettuina, tulevaa tuotantokapasiteettia silmällä pitäen, sen sijaan että se olisi ilmoittanut vuotuisen keskimäärän täysipäiväisiä työntekijöitä vastaavana lukuna.>TAULUKON PAIKKA>(51) Keskimääräiset palkkakustannukset työntekijää kohti nousivat 23 prosenttia tarkastellulla ajanjaksolla, mikä vastasi palkkojen tavanomaista indeksoimista elinkustannuksiin sekä koulutuskustannuksia ja uuden erikoistuneen henkilöstön palkkaamista käyttämään uusia koneita. Kustannusten lasku vuodesta 1999 vuoteen 2000 voidaan selittää sillä, että uutta henkilöstöä palkattiin lähinnä pakkausosastoille, joissa keskimääräiset palkat ovat alhaisemmat ja työsuhteet yleensä määräaikaisia, koska tämä työ edellyttää vähemmän teknistä asiantuntemusta.(52) Työntekijää kohti laskettujen keskimääräisten työvoimakustannusten nousuksi vahvistettiin 23 prosenttia, mikä korvaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa mainitun luvun 39 prosenttia.4. Vahinkoa koskevat päätelmät(53) Viitaten väliaikaista tullia koskevaan asetukseen, muistutetaan, että hinnaltaan alhaisen tuonnin määrä Taiwanista kasvoi merkittävästi tarkastellun ajanjakson aikana. Sen markkinaosuus kasvoi 6,3 prosentista 60,1 prosenttiin ja tuontihinnat laskivat keskimäärin 73 prosenttia. Yhteisön markkinoita hallitsi tuonti Taiwanista, joka tarkastelujakson aikana hyötyi myynnin määrän ja markkinaosuuden osalta merkittävästi enemmän kuin yhteisön tuotannonala CD-R-levyjen kysynnän suotuisasta kehityksestä yhteisössä.(54) Tuonnin määrän kasvu ja myyntihinnan lasku olivat erityisen silmiinpistäviä vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kyseinen tuonti alitti yhteisön tuotannonalan myyntihinnat keskimäärin 29 prosentilla tutkimusajanjakson aikana, ja se aiheutti laskupainetta myyntihintoihin yhteisön markkinoilla. Taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien harjoittaman polkumyynnin todettiin olleen merkittävää. Muiden tekijöiden ei todettu vaikuttaneen kotimarkkinahintoihin.(55) Jotkin yhteisön tuotannonalan tilanteeseen liittyvät taloudelliset indikaattorit kuten CD-R-levyjen tuotanto, asennettu tuotantokapasiteetti, myynnin määrä, kassavirta, työllisyys ja tuottavuus osoittivat myönteistä kehitystä tarkastelujakson aikana. Myönteinen kehitys oli kuitenkin odotettua vähäisempää verrattuna markkinoiden nopeaan kasvuun. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi vuoteen 1999, mutta laski tutkimusajanjakson aikana 86 prosenttiin. Tarkastelujakson aikana yhteisön tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat laskivat selvästi.(56) Yhteisön tuotannonala saavutti aluksi 16,8 prosentin markkinaosuuden vuonna 1998, mutta menetti sen jälkeen osan siitä taiwanilaisille tuojille, ja tutkimusajanjakson aikana yhteisön tuotannonalan markkinaosuus oli 12,6 prosenttia. Yhteisön tuotannonalan vaikeudet ennakoidun myynnin saavuttamisessa kasvavilla markkinoilla johtivat varastojen määrän merkittävään kasvuun tutkimusajanjakson aikana. Sijoitusten negatiivinen tuotto tutkimusajanjakson aikana johti siihen, että yhteisön tuotannonala lykkäsi uusia investointipäätöksiä tai perui ne suurelta osin.(57) Huolimatta keskimääräisten palkkakustannusten noususta työntekijää kohti yhteisön tuotannonala saavutti voitollisen tason vuonna 1999 tuotantokustannusten kokonaismäärän vähentämisen ansiosta. Uudetkaan kustannussäästöt eivät kuitenkaan riittäneet kompensoimaan myyntihintojen merkittävää laskua, vaan tulos kääntyi tappiolliseksi tutkimusajanjakson aikana.(58) Tutkimuksessa paljastui, että yhteisön tuotannonala ei päässyt osallistumaan yhteisön markkinoiden kasvuun, että se vähensi huomattavasti investointejaan CD-R-levyjen tuotantoon myyntihintojen laskun vuoksi, että taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat alittivat sen myyntihinnat keskimäärin 29 prosentilla, että se kärsi taloudellisia tappioita tutkimusajanjakson aikana ja että sillä oli vaikeuksia hankkia lisärahoitusta.(59) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66-71 kappaleessa esitetyt päätelmät.H. SYY-YHTEYS1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus(60) Väitettiin, ettei syynä yhteisön tuotannonalan tuotannon, myynnin ja markkinaosuuden riittävän kasvun puutteeseen ole Taiwanista peräisin oleva tuonti, vaan sen korkea kapasiteetin käyttöaste vuonna 1999 ja tutkimusajanjakson aikana, minkä vuoksi yhteisön tuotannonala ei voinut kasvattaa myyntiään tai lisätä markkinaosuuttaan.(61) On syytä muistaa, että yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste laski 91,8 prosentista vuonna 1999 86,3 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleessa mainitaan, varastot kasvoivat huomattavasti vuoden 1999 loppua kohti ja vielä enemmän tutkimusajanjakson loppua kohti. Tutkimusajanjakson aikana CD-R-levyjen tuotanto ylitti myynnin noin 40 miljoonalla kappaleella, minkä seurauksena varastot vuoden lopussa edustivat yli 20 prosenttia CD-R-levyjen vuosittaisesta tuotannosta. Tämä osoittaa selvästi, että kapasiteetin käyttöaste ei ole voinut olla syynä yhteisön tuotannonalan kasvun puutteeseen.(62) Lisäksi väitettiin, että yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko johtui sen kyvyttömyydestä mukautua maailmanmarkkinahintoihin. Samoin väitettiin, että hintojen laskupaine johtui maailmanlaajuisesta ylikapasiteetista. Tähän liittyen väitettiin, että erittäin alhaisen hintatason vuoksi viime aikoina ei ollut investoitu juuri lainkaan CD-R-levyjen lisätuotantokapasiteettiin.(63) Asianomaiset osapuolet eivät toimittaneet näyttöä tueksi väitteelleen, että CD-R-levyille oli olemassa yksi tai useampia maailmanlaajuisia viitehintoja. Tämän väitteen arvioinnissa olisi syytä huomata myös, että tutkimustulosten mukaan CD-R-levyjä saatettiin myydä vientimarkkinasta riippuen eri pakkausmuodoissa. Kuten edellä 39-44 kappaleessa todettiin, pakkauksella on suuri vaikutus tuotantokustannuksiin, mikä voi selittää hintatason vaihteluja pakkaustyypin ja kohdemarkkinan mukaan. Ilman yksityiskohtaisia tietoja CD-R-levyjen tuotelajivalikoimasta eri kohdemarkkinoilla ei voida tehdä luotettavaa maailmanlaajuista hinta-analyysiä. Lisäksi se, että taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat asettivat tuontihinnan yhteisön markkinoilla tuotantokustannuksiaan alhaisemmaksi, aiheutti laskupainetta yhteisön hintatasoon, mihin yhteisön tuotannonala joutui vastaamaan myymällä tappiolla tutkimusajanjakson aikana.(64) Kuten edellä 58 kappaleessa mainitaan, yhteisön tuotannonala vähensi huomattavasti investointejaan yhteisön markkinoiden myyntihintojen heikkenemisen vuoksi. Sitä vastoin maailmanlaajuisesti toimivat taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat laajensivat tuotantolaitoksiaan epäsuotuisista hintanäkymistä huolimatta. Käytettävissä olevien tietojen perusteella taiwanilaisten omistama tuotantokapasiteetti tutkimusajanjaksolla ylitti maailmanmarkkinoiden arvioidun kokonaiskysynnän, joka kasvoi 84 prosenttia vuoteen 1999 verrattuna. Tämä taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien kapasiteetin lisäys viittaa siihen, että ne itse myötävaikuttivat ylikapasiteetin syntymiseen. Lisäksi taiwanilaisten yritysten kapasiteetin lisäys merkitsee sitä, että väite, jonka mukaan ne eivät investoineet CD-R-levyjen tuotantokapasiteettiin, ei ole perusteltu.(65) Näiden tosiseikkojen ja huomioiden perusteella edellä mainitut väitteet hylätään.2. CD-R-levyjen tuonti muista maista(66) Muista maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus pieneni tarkastelujakson aikana 78,8 prosentista 21,3 prosenttiin. Suurimmat yhteisöön viejät ovat Japani ja Singapore, joiden markkinaosuudet tutkimusajanjakson aikana olivat 9,5 ja 2,7 prosenttia.(67) Havaittiin, että japanilaisten yritysten tuontihinnat yhteisöön laskivat tarkastelujakson aikana selvemmin kuin taiwanilaisten yritysten. Japanilaisten yritysten tuontihinnat olivat jopa 53 prosenttia taiwanilaisten yritysten tuontihintoja korkeammat vuosina 1997-1999, mutta ainoastaan 26 prosenttia korkeammat tutkimusajanjaksolla. Näin ollen oletettiin, että japanilaisten yritysten yhteisöön suuntautuneen tuonnin hintojen selvä lasku tarkastelujakson aikana oli osaltaan vaikuttanut hintojen laskupaineeseen yhteisön markkinoilla.(68) Palautettakoon mieleen, että japanilaisten yritysten hinnat ovat olleet tarkastelujakson aikana aina huomattavasti taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientihintoja korkeammat. Vaikka Japanista tuotu määrä kasvoi tarkastelujakson aikana 53 miljoonasta CD-R-levystä 192 miljoonaan levyyn, Japanin osuus yhteisön markkinoista supistui 33 prosentista 9,5 prosenttiin. Japanista peräisin olevan tuonnin vaikutus markkinoihin oli näin ollen paljon pienempi kuin polkumyynnillä alhaiseen hintaan tuotujen taiwanilaisten CD-R-levyjen.(69) Vienti Taiwanista Japaniin saavutti 87 miljoonaa CD-R-levyä tutkimusajanjakson aikana, ja CD-R-levyn keskihinta oli 0,42 euroa, mikä on 26 prosenttia enemmän kuin taiwanilaisten yritysten keskimääräinen vientihinta yhteisöön. Tämä hinta vastaa tarkkaan japanilaista alkuperää olevien CD-R-levyjen keskimääräistä tuontihintaa yhteisöön. Näin ollen vaikuttaa siltä, että taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat yhteisön markkinoilla ovat erityisen alhaiset.(70) Singaporesta tuodut CD-R-levyt tulivat yhteisön markkinoille alhaisemmilla hinnoilla kuin Taiwanista peräisin oleva tuonti, mutta niiden markkinaosuus laski 14,2 prosentista 2,7 prosenttiin tarkastelujakson aikana. Käytettävissä olevista tiedoista käy ilmi myös, että yksi CD-R-levyjen tuottaja hallitsee Singaporen markkinoita sekä kotimaisen tuotannon että yhteisöön suuntautuvan viennin osalta, ja kyseinen yritys on etuyhteydessä toiseen, yhteisössä sijaitsevaan CD-R-levyjen tuottajaan. Tarkastelujakson aikana molemmat myivät CD-R-levyjä kolmannelle, yhteisössä sijaitsevalle tytäryhtiölle, joka markkinoi CD-R-levyjä tuotemerkillä. Tällä perusteella ei voida katsoa, että tärkeimmän singaporelaisen vientiä harjoittavan tuottajan myynti olisi tapahtunut tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti.(71) Muistutetaan, että alhaiseen hintaan polkumyynnillä tapahtunut tuonti Taiwanista hallitsi 60 prosenttia yhteisön markkinoista tutkimusajanjakson aikana. Koska sekä Japanista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus että hinnat yhteisön markkinoilla olivat laskeneet, sen ei katsota voineen vaikuttaa merkittävästi hintojen laskupaineeseen yhteisön markkinoilla.3. Suurtuotannon edut(72) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 56 kappaleessa mainituista suurtuotannon eduista pyydettiin lisäselvitystä, ja erityisesti oli väitetty, että taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuotantokustannukset CD-R-levyä kohti olivat yhteisön tuotannonalaa alhaisemmat yritysten suuremman keskikoon vuoksi. Taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien saavuttamilla suurtuotannon eduilla oli siten merkitystä selitettäessä taiwanilaisten yritysten ja yhteisön tuotannonalan tuottamien CD-R-levyjen hintaeroa.(73) Todettiin todellakin, että otoksessa mukana olleiden taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien tehtaiden keskimääräinen kapasiteetti oli tutkimusajanjakson aikana 530 miljoonaa CD-R-levyä vuodessa, kun taas yhteisön tuotannonalan vastaava keskiarvo oli 40 miljoonaa CD-R-levyä vuodessa. Kaikissa yrityksissä olevat tuotantolinjat ovat kuitenkin samojen joko Saksassa, Sveitsissä tai Japanissa sijaitsevien yritysten valmistamia ja kooltaan samaa luokkaa. Taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat yksinkertaisesti asentaneet enemmän tuotantolinjoja kuin yhteisön tuottajat. Tämän vuoksi katsotaan, ettei näiden kiinteiden kustannusten osalta ole voitu saavuttaa suurtuotannon etuja.(74) On kuitenkin syytä mainita, että tuotantokustannusten määrittämisessä ratkaiseva tekijä on se, kuinka monta CD-R-levyä tietty tuotantolinja voi valmistaa tietyn ajan kuluessa. Tuotantokoneiston hankintakustannukset pysyivät varsin vakaina tarkastelujakson ajan, mutta tuotantoteho kasvoi keskimäärin 10 CD-R-levystä minuutissa vuonna 1997 25 CD-R-levyyn minuutissa vuonna 2000. Tämän tehokkuuden lisäyksen ansiosta yhteisön tuotannonala pystyi vähentämään tuotantokustannuksiaan.(75) Oli tavallista, että saman yrityksen sisällä oli käytössä eri sukupolvea olevia koneita, jolloin uudet investoinnit vastasivat tehokkaimmasta tuotannosta, ja vanhemmat koneet oli jo poistettu osittain tai kokonaan. Koneiden taloudellisesti järkevä käyttöaika on teoriassa enintään viisi vuotta mutta käytännössä todennäköisesti lyhyempi. Sama pätee sekä taiwanilaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että yhteisön tuotannonalaan. Vuonna 2000 hankittu tuotantolinja tuottaa keskimäärin noin miljoona CD-R-levyä kuukaudessa, kun vuonna 1997 asennettu tuotantolinja tuottaa vain 400 000 CD-R-levyä kuukaudessa.(76) Taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimittaneet näyttöä väitetyistä suurtuotannon eduista ja niiden laajuudesta eli siitä, että suurempi tehdaskoko ja enemmän tuotantolinjoja johtaisi alhaisempiin tuotantokustannuksiin CD-R-levyä kohti. Taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien ei todettu esimerkiksi hyötyneen mistään erityisistä eduista raaka-aineiden hankintakustannuksissa, eivätkä ne myöskään väittäneet sellaisia etuja esiintyneen.(77) Joka tapauksessa on korostettava, että vaikka tuotantokustannukset CD-R-levyä kohti olisivatkin alhaisemmat, se ei oikeuttaisi taiwanilaisten viejien harjoittamaa polkumyyntiä. Väitetyt suurtuotannon edut eivät näin ollen muuta syy-yhteyttä polkumyynnillä tuotujen taiwanilaisten CD-R-levyjen ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välillä.4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät(78) Päätelmänä vahvistetaan, että tarkasteltavana oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti oli syynä yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon. Vahinko näkyy siinä, että yhteisön tuotannonala ei päässyt osallistumaan markkinoiden kasvuun, että investointeja CD-R-levyjen tuotantoon oli vähennettävä huomattavasti myyntihintojen laskusuuntauksen vuoksi, että taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat alittivat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat keskimäärin 29 prosentilla, että yhteisön tuotannonala kärsi taloudellisia tappioita tutkimusajanjakson aikana ja että sillä oli vaikeuksia hankkia lisärahoitusta.(79) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77-94 kappaleessa selostettujen tekijöiden vaikutuksesta ei esitetty muita väitteitä. Näin ollen esitetään päätelmänä, että yhteisön kulutuksen kehityksellä, muista kolmansista maista peräisin olevalla tuonnilla, yhteisön tuotannonalan vientitoiminnalla, yhteisön tuotannonalan kolmansista maista tekemillä CD-R-levyjen hankinnoilla ja suurnopeuksisen teknologian omaksumisella ei ollut juurikaan vaikutusta yhteisön tuotannonalan kapasiteetin käyttöasteen, varastojen kertymisen, myyntihintojen, markkinaosuuden, kannattavuuden, investointien ja niiden tuoton sekä pääoman hankkimiskyvyn negatiiviseen kehitykseen. Ottaen huomioon esitetty tarkastelu, jossa asianmukaisesti erotettiin kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin haitallisesta vaikutuksesta, vahvistetaan, että kyseiset muut tekijät eivät poista sitä tosiseikkaa, että arvioidun vahingon on katsottava johtuneen polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista. Samoin katsotaan, että Taiwanista peräisin olevien CD-R-levyjen tuonnilla oli merkittävä negatiivinen vaikutus yhteisön tuotannonalan tilanteeseen ja että muiden tekijöiden, erityisesti kolmansista maista, mukaan luettuna Japani, tulevan tuonnin vaikutus ei ollut sellainen, että se olisi muuttanut päätelmää Taiwanista polkumyynnillä tulevan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välisestä aidosta ja merkittävästä syy-yhteydestä.I. YHTEISÖN ETU1. Yhteisön tuotannonalan etu(80) Koska uusia yhteisön tuotannonalan etuun liittyviä tietoja ei toimitettu, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 98-100 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät.2. Tuojien etu(81) Väitteiden mukaan se, että yhteistyössä toimineet taiwanilaisten CD-R-levyjen tuojat eivät kyenneet kattamaan yleiskustannuksiaan tutkimusajanjakson aikana alhaisiin markkinahintoihin sovelletun tavanomaisen kauppamarginaalin avulla, osoittaa, ettei Taiwanista peräisin oleva tuonti ole syynä hintojen laskupaineeseen. Tämä osoittaa myös, että polkumyyntitullien käyttöönotto ei ole tuojien edun mukaista.(82) Tämän väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty näyttöä, ja käytettävissä olevien tietojen uudelleen tarkastelu vahvisti, että Taiwanista peräisin olevien CD-R-levyjen tuonnin määrän kasvu ja hintojen lasku aiheutti laskupainetta hintoihin yhteisön markkinoilla. Tutkimuksessa ilmeni, että yhteistyössä toimineiden tuojien tavanomainen kauppamarginaali hinnaltaan alhaisista CD-R-levyistä ei riittänyt kattamaan niiden yleiskustannuksia, mikä johti tappioihin tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi markkinahinnat laskivat sellaista vauhtia, että tuojat joutuivat tilanteeseen, jossa passitettavina olevien tavaroiden arvo laski nopeasti ja lopullinen myyntihinta jäi toisinaan tuojien maksamaa ostohintaa alhaisemmaksi.(83) On huomautettava myös, että yksikään tuoja ei kiistänyt komission alustavia päätelmiä. Tasapuoliset kaupankäyntiolosuhteet yhteisön markkinoilla olisivat tuojien edun mukaista, koska ne palauttaisivat riittävän hintatason yhteisön markkinoille.(84) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 101 ja 102 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät.3. Käyttäjien ja kuluttajien etu(85) Koska uusia käyttäjien ja kuluttajien etuun liittyviä tietoja ei toimitettu, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103-105 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät.4. Yhteisön etua koskeva päätelmä(86) Edellä todetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 107 kappaleessa esitetty alustava päätelmä, jonka mukaan yhteisön edun perusteella ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön lopullisia polkumyyntitoimenpiteitä.J. LOPULLISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET1. Vahingon korjaava taso(87) Väitettiin, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 110 kappaleessa mainittu ja vahinkoa aiheuttamattoman hinnan määrittämisessä käytetty 8 prosentin voittomarginaali ennen veroja oli kohtuuttoman korkea.(88) Tämä marginaali, joka olisi ollut kohtuudella saavutettavissa tavanomaisissa kilpailuoloissa, perustui arvioon siitä, miten taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteisön markkinoille polkumyynnillä tuomat CD-R-levyt olivat vaikuttaneet yhteisön tuotannonalan myyntihintoihin, sekä ilman polkumyyntiä muista kolmansista maista tulleen tuonnin hintatasoon ja yhteisön tuotannonalan tekemien investointien rahoituskustannusten kattamiseksi tarvittavaan kannattavuustasoon. Tarkastelu osoitti, että 8 prosentin voittomarginaali ennen veroja oli kohtuullinen.(89) Joka tapauksessa on huomattava, että lopulliset polkumyyntitoimenpiteet perustuvat alhaisemman tullin soveltamista koskevan säännön mukaisiin polkumyyntimarginaaleihin.2. Lopulliset polkumyyntitoimenpiteet>TAULUKON PAIKKA>(90) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.(91) Kaikki näiden yritysten yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät vaatimukset (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle [4] ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.[4] Euroopan Komissio Kauppapolitiikan pääosasto Sihteeristö B B-1049 Bryssel, Belgia.(92) Koska polkumyyntitutkimuksessa on käytetty otantamenetelmää, perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaista uusia viejiä koskevaa tarkastelua yksittäisten polkumyyntimarginaalien määrittämiseksi ei voida aloittaa tässä menettelyssä. Mahdollisten aidosti uusien taiwanilaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja yhteistyössä toimineiden mutta otokseen kuulumattomien yritysten tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi katsotaan kuitenkin, että on annettava säännökset siitä, että viimeksi mainituille yrityksille määrättyä painotettua keskimääräistä tullia voidaan soveltaa kaikkiin sellaisiin uusiin taiwanilaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joihin muutoin sovellettaisiin perusasetuksen 11 artiklan 4 kohtaa.3. Väliaikaisten tullien kantaminen(93) Vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuuden perusteella katsotaan, että on tarpeen kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät käyttöön otetun lopullisen tullin suuruisina, jos tämä on yhtä suuri kuin tai matalampi kuin väliaikainen tulli. Muussa tapauksessa tullia tulisi kantaa lopullisesti vain väliaikaista tullia vastaava määrä,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Taiwanista peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen (CD-R-levyt) tuonnissa, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 8523 90 00 (Taric-koodi 8523 90 00 10).2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tulli on seuraavien yritysten tuottamien tuotteiden osalta seuraava:>TAULUKON PAIKKA>3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.2 artiklaJos uusi taiwanilainen vientiä harjoittava tuottaja toimittaa riittävät todisteet siitä, että:- se ei ole vienyt yhteisöön asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa kuvattuja tuotteita tutkimusajanjakson aikana (1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2000 välillä),- se ei ole etuyhteydessä yhteenkään taiwanilaiseen viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja polkumyyntitoimenpiteitä, ja- se on tosiasiallisesti vienyt asianomaisia tuotteita yhteisöön toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi yhteisöön,neuvosto voi muuttaa tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohtaa yksinkertaisella enemmistöllä komission ehdotuksesta, jonka tämä on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa, lisäämällä uuden vientiä harjoittavan tuottajan niiden kyseisessä artiklassa mainittujen yritysten luetteloon, joihin sovelletaan painotettua keskimääräistä tullia.3 artiklaKannetaan Taiwanista peräisin olevassa tuonnissa väliaikaista tullia koskevalla asetuksella käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät tällä asetuksella lopullisesti käyttöön otetun tullin suuruisina. Vakuutena olevat lopullisen polkumyyntitullin ylittävät määrät vapautetaan.4 artiklaTämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 25.9.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 260/22
 Kanne 26.7.2010 — Three-N-Products Private v. SMHV — Shah (AYUURI NATURAL)
 (Asia T-313/10)
 ()
 2010/C 260/30
 Kannekirjelmän kieli: englanti
 Asianosaiset
 Kantaja: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Intia) (edustaja: asianajaja C. Jäger)
 Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
 Vastapuoli valituslautakunnassa: S Shah, A Shah, M Shah — Henkilöyhtiö, joka toimii nimellä FUDCO (Wembley, Yhdistynyt kuningaskunta)
 Vaatimukset
 —
 sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) 1.6.2010 tekemä päätös asiassa R 1005/2009-4 on kumottava
 —
 vastaaja on velvoitettava pysyttämään sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) väiteosaston 2.7.2009 tekemä päätös ja hylkäämään tavaramerkkihakemus nro 5805387 kokonaisuudessaan
 —
 vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut
 —
 vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien kantajalle valituslautakunnassa ja väiteosastossa aiheutuneet kulut, jos vastapuoli valituslautakunnassa on väliintulijana tässä asiassa.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa
 Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki AYUURI NATURAL luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten
 Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja
 Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkin Ayur yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 2996098 muun muassa luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin AYUR yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 5429469 muun muassa luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten
 Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja hakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan
 Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen, riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen
 Kanneperusteet: Kantaja esittää kaksi perustetta kanteensa tueksi
 Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 ja 8 artiklaa, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että sekaannusvaaraa ei ole ja että aikaisemmat tavaramerkit ovat luonteeltaan suggestiivisia kyseessä olevien tavaroiden osalta, mikä vähentää aikaisempien tavaramerkkien erottamiskykyä.
 Toisessa kanneperusteessaan kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohtaa, koska valituslautakunta käytti väärin harkintavaltaansa riidanalaisen päätöksen tehdessään, koska se ei ole objektiivinen ja koska siltä puuttuu oikeudellinen perusta.


type: legislation

text:
 18.12.2004
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 371/46
 DÉCISION DU CONSEIL
 du 6 décembre 2004
 portant nomination de deux membres titulaire luxembourgeois et de quatre membres suppléants luxembourgeois du Comité des régions
 (2004/865/CE)
 LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
 vu le traité instituant la Communauté européenne et notamment son article 263,
 vu la proposition du gouvernement luxembourgeois,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 La décision du Conseil du 22 janvier 2002 (1) porte nomination des membres et suppléants du Comité des régions.
 (2)
 Deux sièges de membre titulaire du Comité des régions sont devenus vacants à la suite de la démission de M. Jean ASSELBORN, portée à la connaissance du Conseil en date du 21 septembre 2004 et Mme Lydia MUTSCH, portée à la connaissance du Conseil en date du 18 octobre 2004, quatre sièges de membre suppléant du Comité des régions sont devenus vacants à la suite de la démission de M. Romain SCHNEIDER, M. Jean-Marie HALSDORF, M. John LIBER et M. Lucien LUX, portée à la connaissance du Conseil en date du 18 octobre 2004,
 DÉCIDE:
 Article unique
 Sont nommés membres du Comité des régions
 a)
 en tant que membres titulaires:
 —
 M. Etienne SCHNEIDER
 Conseiller de la commune de Kayl,
 pour le remplacement de Mme Lydia MUTSCH
 —
 M. Romain SCHNEIDER
 Bourgmestre de la ville de Wiltz,
 pour le remplacement de M. Jean ASSELBORN
 b)
 en tant que membres suppléants:
 —
 M. Roby BIWER
 Bourgmestre de la ville de Bettembourg,
 pour le remplacement de M. Lucien LUX
 —
 M. Norbert HAUPERT
 Conseiller de la commune de Mondercange,
 pour le remplacement de M. Jean-Marie HALSDORF
 —
 Mme Lydia MUTSCH
 Bourgmestre de la ville d’Esch-sur-Alzette,
 pour le remplacement de M. Romain SCHNEIDER
 —
 Mme Ferny NICKLAUS-FABER
 Conseiller de la ville de Luxembourg,
 pour le remplacement de M. John LIBER
 pour la durée des mandats restant à courir, soit jusqu’au 25 janvier 2006.
 Fait à Bruxelles, le 6 décembre 2004.
 Par le Conseil
 Le président
 H. HOOGERVORST
 (1) JO L 24 du 26.1.2002, p. 38.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22001A1227(01)
 Πρόσθετο πρωτόκολλο για την προσαρμογή των εμπορικών θεμάτων της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης μεταξύ των ευρωπαϊκών κοινοτήτων και των κρατών μελών τους, αφενός, και της Πρώην Γιουγκοσλαβικής Δημοκρατίας της Μακεδονίας, αφετέρου, ώστε να ληφθούν υπόψη τα αποτελέσματα των διαπραγματεύσεων μεταξύ των μερών σχετικά με την καθιέρωση αμοιβαίων προτιμησιακών παραχωρήσεων για ορισμένους οίνους, την αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών οινών καθώς και την αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών οινοπνευματωδών και αρωματισμένων ποτών
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 342 της 27/12/2001 σ. 0009 - 0010
 ΠΡΟΣΘΕΤΟ ΠΡΩΤΟΚΟΛΛΟγια την προσαρμογή των εμπορικών θεμάτων της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης μεταξύ των ευρωπαϊκών κοινοτήτων και των κρατών μελών τους, αφενός, και της Πρώην Γιουγκοσλαβικής Δημοκρατίας της Μακεδονίας, αφετέρου, ώστε να ληφθούν υπόψη τα αποτελέσματα των διαπραγματεύσεων μεταξύ των μερών σχετικά με την καθιέρωση αμοιβαίων προτιμησιακών παραχωρήσεων για ορισμένους οίνους, την αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών οινών καθώς και την αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών οινοπνευματωδών και αρωματισμένων ποτώνΗ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΚΟΙΝΟΤΗΤΑ, καλούμενη στο εξής "Κοινότητα",αφενός,και,Η ΠΡΩΗΝ ΓΙΟΥΓΚΟΣΛΑΒΙΚΗ ΔΗΜΟΚΡΑΤΙΑ ΤΗΣ ΜΑΚΕΔΟΝΙΑΣ, καλούμενη στο εξής "Πρώην Γιουγκοσλαβική Δημοκρατία της Μακεδονίας",αφετέρου,που στο εξής καλούνται "συμβαλλόμενα μέρη",ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι η συμφωνία σταθεροποίησης και σύνδεσης μεταξύ των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων και των κρατών μελών τους, αφενός, και της Πρώην Γιουγκοσλαβικής Δημοκρατίας της Μακεδονίας, αφετέρου, υπεγράφη με ανταλλαγή επιστολών στις 9 Απριλίου 2001 στο Λουξεμβούργο,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι το άρθρο 27 παράγραφος 4 της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης προβλέπει ότι απομένουν ακόμη να διεξαχθούν διαπραγματεύσεις σχετικά με συμφωνία για τους οίνους και τα οινοπνευματώδη,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι μία ενδιάμεση συμφωνία που εξασφαλίζει την ανάπτυξη εμπορικών σχέσεων μέσω της καθιέρωσης συμβατικής σχέσης και θέτει σε εφαρμογή τις διατάξεις της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης σχετικά με το εμπόριο και τα συνοδευτικά μέτρα, άρχισε να ισχύει την 1η Ιουνίου 2001. Το άρθρο 14 παράγραφος 4 της ενδιάμεσης συμφωνίας επαναλαμβάνει τη δέσμευση που έχει αναληφθεί για τη σύναψη ξεχωριστής συμφωνίας για τους οίνους και τα οινοπνευματώδη,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι, με τη βάση αυτή, τα συμβαλλόμενα μέρη διεξήγαγαν και περάτωσαν διαπραγματεύσεις,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι, προκειμένου να εξασφαλισθεί η συνοχή με τη γενική διαδικασία σταθεροποίησης, η συμφωνία οίνων και οινοπνευματωδών θα πρέπει να ενσωματωθεί στο πλαίσιο της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης υπό μορφήν πρωτοκόλλου,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι, το παρόν πρωτόκολλο για τους οίνους και τα οινοπνευματώδη θα πρέπει να αρχίσει να ισχύει την ίδια ημερομηνία με τη συμφωνία σταθεροποίησης και σύνδεσης,ΕΚΤΙΜΩΝΤΑΣ ότι, για τον σκοπό αυτό, είναι αναγκαίο να τεθούν σε εφαρμογή, το συντομότερο δυνατόν, οι διατάξεις του παρόντος πρωτοκόλλου,ΕΠΙΘΥΜΩΝΤΑΣ να βελτιώσουν τους όρους εμπορίας των οίνων, των οινοπνευματωδών και των αρωματισμένων ποτών στις αντίστοιχες αγορές τους, σύμφωνα με τις αρχές της ποιότητας, του αμοιβαίου συμφέροντος και της αμοιβαιότητας,ΛΑΜΒΑΝΟΝΤΑΣ ΥΠΟΨΗ το συμφέρον και των δύο συμβαλλομένων μερών για την αμοιβαία προστασία και έλεγχο των ονομασιών των οίνων και των ονομασιών των οινοπνευματωδών και αρωματισμένων ποτών,ΣΥΜΦΩΝΗΣΑΝ ΤΑ ΕΞΗΣ:Άρθρο 1Το παρόν πρωτόκολλο περιλαμβάνει τα ακόλουθα στοιχεία:1. Συμφωνία για την καθιέρωση αμοιβαίων προτιμησιακών εμπορικών παραχωρήσεων για ορισμένους οίνους (παράρτημα Ι του παρόντος πρωτοκόλλου).2. Συμφωνία για αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών των οίνων (παράρτημα ΙΙ του παρόντος πρωτοκόλλου),3. Συμφωνία για αμοιβαία αναγνώριση, προστασία και έλεγχο των ονομασιών οινοπνευματωδών και αρωματισμένων ποτών (παράρτημα ΙΙΙ του παρόντος πρωτοκόλλου).Οι κατάλογοι που αναφέρονται στο άρθρο 5 της συμφωνίας του σημείου 2 και στο άρθρο 5 της συμφωνίας του σημείου 3 θα καταρτισθούν σε μεταγενέστερο στάδιο και θα εγκριθούν σύμφωνα με τη διαδικασία που προβλέπεται στα άρθρα 13 και 14 των εν λόγω συμφωνιών, αντιστοίχως.Άρθρο 2Tο παρόν πρωτόκολλο και τα παραρτήματά του αποτελούν αναπόσπαστο μέρος της συμφωνίας σταθεροποίησης και σύνδεσης.Άρθρο 3Tο παρόν πρωτόκολλο εγκρίνεται από την Κοινότητα και την Πρώην Γιουγκοσλαβική Δημοκρατία της Μακεδονίας σύμφωνα με τις κατ' ιδίαν διαδικασίες τους. Tα συμβαλλόμενα μέρη λαμβάνουν τα αναγκαία μέτρα για την εφαρμογή του.Tα συμβαλλόμενα μέρη γνωστοποιούν αμοιβαία την ολοκλήρωση των αντίστοιχων διαδικασιών σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο του παρόντος άρθρου.Άρθρο 4Tο παρόν πρωτόκολλο τίθεται σε ισχύ την ίδια ημερομηνία με τη συμφωνία σταθεροποίησης και σύνδεσης.Άρθρο 5Το παρόν πρωτόκολλο συντάσσεται εις διπλούν σε κάθε μια από τις επίσημες γλώσσες των συμβαλλομένων μερών και όλα τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικά.


text:
 2.8.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 207/38
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG 58/2012 HATÁROZATA
 (2012. március 30.)
 az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XIII. mellékletének (Közlekedés) módosításáról
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A megállapodás XIII. mellékletét a 2012. február 10-i 27/2012 EGT vegyes bizottsági határozat (1) módosította.
 (2)
 A tehervagonok karbantartásáért felelős szervezetek tanúsítási rendszeréről és a 653/2007/EK rendelet módosításáról szóló, 2011. május 10-i 445/2011/EU bizottsági rendeletet (2) bele kell foglalni a megállapodásba,
 ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
 1. cikk
 A megállapodás XIII. melléklete a következőképpen módosul:
 1.
 A 42ea. pont (653/2007/EK bizottsági rendelet) a következőkkel egészül ki:
 „, az alábbi módosítással:
 —
 32011 R 0445: a Bizottság 2011. május 10-i 445/2011/EU rendelete (HL L 122., 2011.5.11., 22. o.).”
 2.
 A szöveg a 42ef. pont (1158/2010/EU bizottsági rendelet) után a következő ponttal egészül ki:
 „42eg.
 32011 R 0445: a Bizottság 2011. május 10-i 445/2011/EU rendelete a tehervagonok karbantartásáért felelős szervezetek tanúsítási rendszeréről és a 653/2007/EK rendelet módosításáról (HL L 122., 2011.5.11., 22. o.).”
 2. cikk
 A 445/2011/EU rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2012. március 31-én lép hatályba, feltéve, hogy az EGT Vegyes Bizottság a megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megkapta (3).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.
 Kelt Brüsszelben, 2012. március 30-án.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 a megbízott elnök
 Gianluca GRIPPA
 (1) HL L 161., 2012.6.21., 33. o.
 (2) HL L 122., 2011.5.11., 22. o.
 (3) Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.


jurisdiction: US

text:
 115 S1867 RS: FITARA Enhancement Act of 2017
 U.S. Senate
 2017-09-26
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 IICalendar No. 408115th CONGRESS2d SessionS. 1867[Report No. 115–244]IN THE SENATE OF THE UNITED STATESSeptember 26, 2017Mr. Daines (for himself, Mr. Moran, Mr. Udall, Mr. Warner, and Mrs. McCaskill) introduced the following bill; which was read twice and referred to the Committee on Homeland Security and Governmental AffairsMay 10, 2018Reported by Mr. Johnson, without amendmentA BILLTo amend title 40, United States Code, to eliminate the sunset of certain provisions relating to
 information technology, to amend the Carl Levin and Howard P. Buck McKeon National Defense Authorization Act for Fiscal Year 2015 to extend the sunset relating to
 the Federal Data Center Consolidation Initiative, and for other purposes.
 1.Short titleThis Act may be cited as the FITARA Enhancement Act of 2017. 2.Elimination of sunset relating to transparency and risk management of major information technology investmentsSubsection (c) of section 11302 of title 40, United States Code, is amended by striking the first paragraph (5).
 3.Elimination of sunset relating to information technology portfolio, program, and resource reviewsSection 11319 of title 40, United States Code, is amended— (1)by redesignating the second subsection (c) as subsection (d); and
 (2)in subsection (d), as so redesignated, by striking paragraph (6). 4.Extension of sunset relating to Federal Data Center Consolidation InitiativeSubsection (e) of section 834 of the Carl Levin and Howard P. Buck McKeon National Defense Authorization Act for Fiscal Year 2015 (Public Law 113–291; 44 U.S.C. 3601 note) is amended by striking 2018 and inserting 2020.May 10, 2018Reported without amendment


text:
 4.11.2019
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 282/20
 A BIZOTTSÁG (EU) 2019/1842 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2019. október 31.)
 a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának tevékenységiszint-változás miatti kiigazítására vonatkozó további rendelkezések tekintetében történő alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Unión belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10a. cikke (21) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 A 2003/87/EK irányelv az üvegházhatáshatásúgáz-kibocsátás költséghatékony és gazdaságos módon történő csökkentésének előmozdítása érdekében létrehozza az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszert. Az irányelv 10a. cikke a kibocsátási egységek átmeneti ingyenes kiosztásáról rendelkezik.
 (2)
 Az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (2) a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke alapján megállapítja a kibocsátási egységek harmonizált ingyenes kiosztására vonatkozó uniós szintű átmeneti szabályokat a 2021-től 2030-ig tartó negyedik kereskedési időszak tekintetében.
 (3)
 A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (20) bekezdése szerint szimmetrikus módon ki kell igazítani a kibocsátási egységek olyan létesítményeknek történő ingyenes kiosztását, amelyek – két év mozgó átlaga alapján felmért – tevékenységi szintje több mint 15 %-kal nőtt vagy csökkent a múltbeli tevékenységi szintekhez képest. Ha a kibocsátási egységek kiosztásának kiigazítására tevékenységi változások miatt van szükség, a múltbeli tevékenységi szintekkel való összehasonlítást a létesítményrészek szintjén kell elvégezni, mivel a létesítmények az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikkének megfelelően létesítményrészekre oszlanak.
 (4)
 Az ingyenes kiosztás kiigazításához magas színvonalú és független módon hitelesített adatokat kell gyűjteni. Az ingyenes kiosztás meghatározása érdekében nyomon követett és jelentett adatok pontosságának és minőségének konzisztenciáját biztosítani kell. E célból az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet vonatkozó rendelkezéseinek figyelembevételével meg kell adni a tevékenységi szintek létesítményrész szerinti jelentésére vonatkozó egyedi szabályokat. Az üzemeltetőktől e szabályoknak megfelelően gyűjtött adatoknak a létesítményrészek tényleges működését kell tükrözniük.
 (5)
 Az üzemeltetőknek évente kell jelenteniük a kért adatokat. Az adatokat az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 8. cikke szerinti nyomonkövetési követelményeknek megfelelően nyomon kell követni.
 (6)
 Az éves kibocsátási jelentések 2003/87/EK irányelv 15. cikke szerinti hitelesítése és a tevékenységi szintre vonatkozó adatok közötti következetesség biztosításához, valamint a szinergiák kihasználásához az (EU) 2018/2067 bizottsági végrehajtási rendelet (3) szerinti intézkedésekkel meghatározott jogi keretet célszerű alkalmazni.
 (7)
 A kiosztáskiigazítási rendszerrel kapcsolatos manipuláció vagy visszaélés megelőzése, az indokolatlan adminisztratív terhek elkerülése és annak biztosítása érdekében, hogy a kiosztások módosítására hatékony, megkülönböztetésmentes és egységes módon kerüljön sor, a létesítményrészekhez tartozó ingyenes kiosztás kiigazítása tekintetében további rendelkezéseket kell alkalmazni, ha a tevékenységi szint több mint 15 %-kal nőtt vagy csökkent a múltbeli tevékenységi szinthez képest. Az átlagos tevékenységi szintet a működés két teljes naptári évére vonatkozó két éves tevékenységi szint számtani közepeként indokolt meghatározni. Célszerű, hogy az átlagos tevékenységi szint számításához figyelembe vett első év az egyes kiosztási időszakok első éve legyen. Ha az összehasonlítás alapján az átlagos tevékenységi szint több mint 15 %-kal eltér a múltbeli tevékenységi szinttől, akkor az ingyenes kiosztást pontosan a tevékenységiszint-változás százalékos mértékének megfelelően célszerű kiigazítani. Ha egy későbbi tevékenységiszint-változás a 15 %-on túl az adott 5 %-os intervallumon belül marad, akkor a kiosztást indokolt változatlanul hagyni. Ha egy későbbi változás meghaladja azt az 5 %-os intervallumot, amelybe az előző kiigazítás tartozott (például 20–25 %, 25–30 %, és így tovább), akkor a kiigazításnak szintén pontosan meg kell egyeznie az átlagos tevékenységi szint változásának százalékos mértékével.
 (8)
 Az indokolatlan adminisztratív terhek elkerülése érdekében akkor kell fontolóra venni a kiigazítást, amikor a létesítményrész tevékenységi szintjében bekövetkező változások a létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztás szintjének legalább 100 kibocsátási egységnyi éves kiigazításához vezetnek.
 (9)
 A rendszerrel kapcsolatos manipuláció és visszaélés megelőzése és annak biztosítása érdekében, hogy a kiosztások módosítására hatékony, megkülönböztetésmentes és egységes módon kerüljön sor, az új belépőket és az új létesítményrészeket azonos módon kell kezelni.
 (10)
 A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (1) bekezdése átmeneti harmonizált intézkedések előírásával kívánja biztosítani, hogy a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása oly módon történjen, amely az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére és energiahatékony technikák alkalmazására ösztönöz. Annak érdekében, hogy a kibocsátáscsökkentési ösztönzőket akkor is fenntartsák, amikor az ingyenes kiosztás kiigazítására vonatkozó további rendelkezéseket határoznak meg az olyan létesítményrészek tekintetében, amelyek működése több mint 15 %-kal nőtt vagy csökkent a múltbeli tevékenységi szintekhez képest, a tevékenységi szintek változása mellett célszerű figyelembe venni a létesítményrészek működésében bekövetkező egyéb változásokat is. Ideértendő az energiahatékonyság javítása, a hőellátásban bekövetkező változások, a tüzelőanyag és a villamos energia felcserélhetősége, az értékes vegyi anyagok termelése, a vinil-klorid monomer gyártásában bekövetkező változások, valamint a hulladékgázok energetikai hasznosítása. A kibocsátáscsökkentési ösztönzők hatásának maximalizálása érdekében az ilyen változásokat célszerű a létesítményrészek szintjén figyelembe venni.
 (11)
 Az ingyenes kiosztásnak a termelés változásaihoz való jobb hozzáigazítása érdekében indokolt, hogy a működése beszüntetését bejelentő létesítményrész a működés beszüntetését követő évtől ne részesülhessen kibocsátási egységekben.
 (12)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Hatály
 Ezt a rendeletet a kibocsátási egységeknek a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke szerinti ingyenes kiosztására kell alkalmazni a 2021-től 2030-ig tartó kereskedési időszak tekintetében.
 2. cikk
 Fogalommeghatározások
 E rendelet alkalmazásában:
 1.
 „átlagos tevékenységi szint”: az egyes létesítményrészek esetében az éves tevékenységi szintek számtani középértéke a 3. cikk (1) bekezdésében említett jelentés benyújtását megelőző két naptári évre vonatkozóan;
 2.
 „meglévő létesítmény”: az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott meglévő létesítmény;
 3.
 „hő-referenciaérték szerinti létesítményrész”: az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkének 3. pontjában meghatározott hő-referenciaérték szerinti létesítményrész;
 4.
 „tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész”: az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkének 6. pontjában meghatározott tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész;
 5.
 „kiosztási időszak”: az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkének 15. pontjában meghatározott kiosztási időszak;
 6.
 „csoport”: a 2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 2. cikkének 11. pontjában meghatározott csoport.
 3. cikk
 Jelentési követelmények
 (1) A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének megfelelően a 2021-től 2030-ig tartó kereskedési időszakban ingyenes kiosztásban részesülő létesítmények üzemeltetői 2021-től kezdődően évente jelentést tesznek az egyes létesítményrészek előző naptári évi tevékenységi szintjéről. 2021-ben ennek a jelentésnek a benyújtását megelőző két évre vonatkozó adatokat kell tartalmaznia.
 Az új belépők az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 5. cikkének (2) bekezdésében említett jelentéseket a működés első napját követő évben nyújthatják be.
 (2) A tevékenységi szintről szóló jelentésnek tartalmaznia kell az egyes létesítményrészek tevékenységi szintjére, valamint az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet IV. mellékletének 1. szakaszában – kivéve az 1.3.c pontot – és 2.3–2.7. pontjában felsorolt paraméterekre vonatkozó információkat. A tevékenységi szintről szóló jelentésnek tartalmaznia kell adott esetben a létesítmény csoportjának szerkezetére, valamint az arra vonatkozó információkat is, hogy valamely létesítményrész beszüntette-e működését.
 Az illetékes hatóság előírhatja az üzemeltetők számára, hogy a tevékenységi szintről szóló jelentésben adjanak információkat az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet IV. mellékletében felsorolt vagy 1. bekezdésében említett további paraméterekről is.
 (3) A tevékenységi szintről szóló jelentést a 2021-től 2030-ig tartó időszak minden évében március 31-ig kell benyújtani az ingyenes kiosztást odaítélő illetékes hatósághoz, kivéve, ha az illetékes hatóság erre korábbi határidőt állapított meg. A jelentést az (EU) 2018/2067 végrehajtási rendelet alapján kiadott vonatkozó hitelesítői jelentéssel együtt kell benyújtani.
 A tagállamok előírhatják a tevékenységi szintről szóló előzetes jelentés benyújtását is, amely a benyújtás időpontjában rendelkezésre álló információkat tartalmazza. A tagállamok határidőt tűzhetnek ki a tevékenységi szintről szóló előzetes jelentés benyújtásához.
 Az illetékes hatóság mindaddig felfüggesztheti az ingyenes kibocsátási egységek adott létesítménynek történő kiadását, amíg meg nem állapítja, hogy nincs szükség az adott létesítményhez tartozó kiosztás kiigazítására, vagy amíg a Bizottság az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 23. cikkének (4) bekezdése alapján határozatot nem fogadott el az adott létesítményhez tartozó kiosztás kiigazításáról.
 Az illetékes hatóság szükséges esetben az (EU) 2019/1122 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (5) 48. cikkének (4) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban visszakéri az indokolatlanul kiosztott kibocsátási egységeket.
 Az illetékes hatóság előírhatja az üzemeltetők és a hitelesítők számára, hogy a tevékenységi szintről szóló jelentések benyújtásához elektronikus formanyomtatványokat vagy egyedi fájlformátumokat használjanak.
 (4) Az illetékes hatóság az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 7–12. cikke szerinti követelmények alapján értékeli az e cikk (1)–(3) bekezdésében említett, tevékenységi szintről szóló jelentést. Az illetékes hatóság az alábbi helyzetek bármelyikében óvatos becslést adhat bármely paraméter értékére:
 a)
 az üzemeltető a (3) bekezdésben említett határidőig nem nyújtotta be a tevékenységi szintről szóló hitelesített jelentést, és a kibocsátási egységek kiadását nem függesztették fel;
 b)
 a benyújtott hitelesített érték nem felel meg ennek a rendeletnek vagy az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendeletnek;
 c)
 az üzemeltető tevékenységi szintről szóló jelentését nem az (EU) 2018/2067 végrehajtási rendeletnek megfelelően hitelesítették.
 Az illetékes hatóság az a) pont szerinti becslés alapján nem növelheti a létesítményhez tartozó kiosztást.
 Ha a hitelesítő az (EU) 2018/2067 végrehajtási rendelet szerinti hitelesítői jelentésben olyan nem lényeges valótlanságok fennállását állapította meg, amelyeket az üzemeltető a hitelezői jelentés kiadása előtt nem korrigált, az illetékes hatóság értékeli ezeket a valótlanságokat, és – ha lehetséges – óvatos becslést ad az érintett paraméter értékére. Az illetékes hatóság tájékoztatja az üzemeltetőt arról, hogy szükség van-e a tevékenységi szintről szóló jelentés korrekciójára, és ha igen, mely tekintetben. Ezt az információt az üzemeltető közli a hitelesítővel.
 4. cikk
 Átlagos tevékenységi szintek
 (1) Az illetékes hatóság az adott kétéves időszak tevékenységi szintről szóló jelentései alapján évente meghatározza az egyes létesítményrészek átlagos tevékenységi szintjét.
 (2) Az új belépők és az új létesítményrészek esetében a működés első három naptári éve tekintetében nem számítják ki az átlagos tevékenységi szintet.
 5. cikk
 Az ingyenes kiosztás tevékenységiszint-változás miatti kiigazítása
 (1) Az illetékes hatóságnak minden évben össze kell hasonlítania az egyes létesítményrészek 4. cikk szerint meghatározott átlagos tevékenységi szintjét az ingyenes kiosztás meghatározásához eredetileg felhasznált múltbeli tevékenységi szinttel. Ha az adott létesítményrész átlagos tevékenységi szintje és múltbeli tevékenységi szintje közötti eltérés abszolút értéke meghaladja a 15 %-ot, az adott létesítményhez tartozó ingyenes kiosztást ki kell igazítani. Ez a kiigazítás az átlagos tevékenységi szint meghatározásához használt két naptári évet követő évtől alkalmazandó, amennyiben a létesítményrész számára előzetesen ingyenesen kiosztott éves kibocsátási egységek mennyiségének kiigazítása meghaladja a 100 kibocsátási egységet. Ezt a kiigazítást az érintett létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztás növelésével vagy csökkentésével kell elvégezni pontosan olyan százalékos mértékben, amilyenben az átlagos tevékenységi szint változott az ingyenes kiosztás meghatározásához eredetileg felhasznált múltbeli tevékenységi szinthez képest.
 (2) Amennyiben egy adott kiosztási időszakban már sor került az (1) bekezdés szerinti kiigazításra, úgy az adott időszakban további kiigazításokra csak akkor kerülhet sor (az érintett létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztás növelésével vagy csökkentésével pontosan olyan százalékos mértékben, amilyenben az átlagos tevékenységi szint változott az ingyenes kiosztás meghatározásához eredetileg felhasznált múltbeli tevékenységi szinthez képest), ha az adott létesítményrész átlagos tevékenységi szintje és múltbeli tevékenységi szintje közötti eltérés abszolút értéke – az érintett létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztás kiigazítását okozó 15 %-os változáson túl – meghaladja a legközelebbi 5 %-os intervallumot, és amennyiben a létesítményrész számára előzetesen ingyenesen kiosztott éves kibocsátási egységek mennyiségének kiigazítása meghaladja a 100 kibocsátási egységet.
 (3) Ha a létesítményrész átlagos tevékenységi szintjének növekedése vagy csökkenése már nem haladja meg a 15 %-ot az ingyenes kiosztás meghatározásához eredetileg felhasznált múltbeli tevékenységi szinthez képest, akkor az adott létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztásnak az átlagos tevékenységi szint meghatározásához használt két naptári évet követő évtől meg kell egyeznie az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. vagy 18. cikkében meghatározott eredeti kiosztással.
 (4) Ha a létesítményrész beszüntette a működését, a hozzá tartozó ingyenes kiosztást a működés beszüntetését követő évtől nullában kell megállapítani.
 (5) Az új létesítményrészek és az új belépők esetében az üzemeltetés első három naptári éve tekintetében a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása nem módosítható. A kibocsátási egységek ingyenes kiosztása a működés első és második naptári éve tekintetében az egyes évek tevékenységi szintjén, a működés harmadik naptári éve tekintetében pedig az ingyenes kiosztás meghatározásához használt múltbeli tevékenységi szinten alapul.
 (6) Az adott létesítménynek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves mennyiségét az összes létesítményrészhez tartozó – az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. vagy adott esetben 18. cikke szerint számított – kibocsátási egységek összege adja.
 6. cikk
 A létesítmény működésében bekövetkező egyéb változások
 (1) Amennyiben a létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztást hő- vagy tüzelőanyag-referenciaérték alapján határozták meg, és az üzemeltető a tevékenységi szintről szóló jelentésben benyújtott adatok és az illetékes hatóság által esetlegesen kért további adatok alapján igazolja, hogy a létesítményrész tevékenységi szintjének csökkenése nem a létesítményrész termelési szintjének változásához kapcsolódik, hanem az adott létesítményrész e cikk (3) bekezdése szerinti – az alapadat-jelentéshez vagy az új belépői adatokat tartalmazó jelentéshez képest több mint 15 %-kal – növekvő energiahatékonyságának tudható be, úgy az ingyenes kiosztást nem igazítják ki.
 (2) Amennyiben a létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztást hő- vagy tüzelőanyag-referenciaérték alapján határozták meg, és az üzemeltető a tevékenységi szintről szóló jelentésben benyújtott adatok és az illetékes hatóság által esetlegesen kért további adatok alapján az illetékes hatóság kérésére sem igazolja, hogy a létesítményrész tevékenységi szintjének növekedése a létesítményrész termelési szintjének változásához kapcsolódik, és nem az adott létesítményrész e cikk (3) bekezdése szerinti – az alapadat-jelentéshez vagy az új belépői adatokat tartalmazó jelentéshez képest több mint 15 %-kal – csökkenő energiahatékonyságának tudható be, úgy az illetékes hatóság elutasíthatja az ingyenes kiosztás kiigazítását.
 (3) A hő-referenciaérték szerinti létesítményrészek és a tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrészek energiahatékonysági változását az adott termékek előállításához felhasznált hő- vagy tüzelőanyag-mennyiség és a megfelelő termelési összeg hányadosának alapadat-jelentés szerinti értéke és – a létesítményrész működésében bekövetkező – változás utáni értéke közötti összehasonlítással kell meghatározni. Az energiahatékonyságot a létesítményrész által előállított minden egyes olyan termék termelése tekintetében meg kell állapítani, amely a 3924/91/EGK tanácsi rendelet (6) 2. cikkének (2) bekezdésében említett lista valamely PRODCOM-kódja alá tartozik.
 E bekezdés első albekezdése alkalmazásában az egyes termékek előállításához felhasznált hő- és tüzelőanyag-mennyiséget az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikkének megfelelően jóváhagyott nyomonkövetési módszertani tervben meghatározott módszertan alapján kell meghatározni.
 (4) Amennyiben a 3. cikk alapján benyújtott, tevékenységi szintről szóló jelentés arra utal, hogy egy létesítményrész esetében az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. cikkének (5) bekezdésében vagy 19., 20., 21. vagy 22. cikkében felsorolt paraméterek – ide nem értve a tevékenységi szinteket – két év mozgó átlaga alapján több mint 15 %-kal megváltoztak az ingyenes kiosztás eredeti szintjének meghatározásához használt értékekhez képest, úgy az adott létesítményhez tartozó ingyenes kiosztást a paraméterek változásának meghatározására használt két évet követő évtől, a paraméter új pontos értékét felhasználva, az érintett létesítményrészhez tartozó ingyenes kiosztás növelésével vagy csökkentésével ki kell igazítani, amennyiben a létesítményrész számára előzetesen kiosztott éves kibocsátási egységek mennyiségének kiigazítása meghaladja a 100 kibocsátási egységet.
 7. cikk
 Hatálybalépés és alkalmazás
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2019. október 31-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) HL L 275., 2003.10.25., 32. o.
 (2) A Bizottság (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelete (2018. december 19.) a kibocsátási egységek harmonizált ingyenes kiosztására vonatkozó uniós szintű átmeneti szabályoknak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról (HL L 59., 2019.2.27., 8. o.).
 (3) A Bizottság (EU) 2018/2067 végrehajtási rendelete (2018. december 19.) a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében az adatok hitelesítéséről és a hitelesítők akkreditálásáról (HL L 334., 2018.12.31., 94. o.).
 (4) Az Európai Parlament és a Tanács 2013/34/EU irányelve (2013. június 26.) a meghatározott típusú vállalkozások éves pénzügyi kimutatásairól, összevont (konszolidált) éves pénzügyi kimutatásairól és a kapcsolódó beszámolókról (HL L 182., 2013.6.29., 19. o.).
 (5) A Bizottság (EU) 2019/1122 felhatalmazáson alapuló rendelete (2019. március 12.) a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék működése tekintetében történő kiegészítéséről (HL L 177., 2019.7.2., 3. o.).
 (6) A Tanács 3924/91/EGK rendelete (1991. december 19.) az ipari termelés közösségi felmérésének létrehozásáról (HL L 374., 1991.12.31., 1. o.).


type: wikipedia

text:
Adolf Köhnken (* 28. Januar 1938 in Buxtehude; † 5. August 2017) war ein deutscher Klassischer Philologe.
 __KEIN_INHALTSVERZEICHNIS__
 Köhnken studierte Klassische Philologie an der Universität Hamburg und wurde 1963 promoviert. Sein wichtigster akademischer Lehrer war Hartmut Erbse. Seine Dissertation zu den hellenistischen Dichtern Apollonios von Rhodos und Theokrit erschien 1965 in der Reihe Hypomnemata. Untersuchungen zur Antike und zu ihrem Nachleben. Von 1966 bis 1967 arbeitete Köhnken als Wissenschaftlicher Assistent an der Technischen Universität Berlin.
 Im Jahr 1969 ging Köhnken als Wissenschaftlicher Assistent an die Universität Bonn, wo er sich 1970 mit der Schrift Die Funktion des Mythos bei Pindar habilitierte. 1971 wurde er zum außerplanmäßigen Professor ernannt, 1973 zum Universitätsdozenten, 1980 zum Professor. Im Jahr 1982 war er Gastprofessor an der Harvard University. Zum Wintersemester 1992/93 nahm Köhnken einen Ruf an die Westfälische Wilhelms-Universität in Münster an, wo er bis zu seiner Emeritierung (2003) wirkte.
 Adolf Köhnken war Mitherausgeber der Zeitschrift Hermes und der Reihe Texte und Kommentare. Seine Forschungsschwerpunkte waren die griechische Dichtung, vor allem die Lyrik, das Epos, die hellenistische Dichtung und die griechisch-römische Geschichtsschreibung. Außerdem beschäftigte er sich mit Erzähltechniken, antiker Literaturkritik und dem griechischen Drama. Köhnken war Mitglied der Görres-Gesellschaft.
 Schriften (Auswahl)
 Apollonios Rhodios und Theokrit. Die Hylas- und die Amykosgeschichten beider Dichter und die Frage der Priorität. Göttingen 1965 (Hypomnemata 12; Dissertation, Universität Hamburg)
 Die Funktion des Mythos bei Pindar. Interpretationen zu 6 Pindargedichten. Berlin/New York 1971 (Habilitationsschrift, Universität Bonn)
 Darstellungsziele und Erzählstrategien in antiken Texten. Berlin/New York 2006
 Literatur
 Anja Bettenworth: Adolf Köhnken † In: Gnomon. Bd. 91 (2019), S. 92–95.
 Weblinks
 Anmerkungen
 Altphilologe (20. Jahrhundert)
 Altphilologe (21. Jahrhundert)
 Hochschullehrer (Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn)
 Hochschullehrer (Westfälische Wilhelms-Universität)
 Person (Buxtehude)
 Herausgeber
 Deutscher
 Geboren 1938
 Gestorben 2017
 Mann


text:
Jonathan Kelvin Ball es profesor de virología molecular en la Universidad de Nottingham. Su investigación se relaciona con virus emergentes, vacunas y tratamientos virales e infecciones transmitidas por la sangre. También es director del Centro para la Investigación Global de Virus en la Universidad de Nottingham.
 Se graduó de la Politécnica de Bristol con una licenciatura en Ciencias Biológicas Aplicadas en 1987 y completó su doctorado en virología en la Universidad de Warwick en 1994.
 Referencias
 Enlaces externos
 Jonathan Ball en researchgate
 Virólogos del Reino Unido