text:
Opravljanje storitev - pogodba o trgovskem zastopanju in kraj opravljanja storitev - Racunovodja.com
 Delo na domu, izolacija, karantena, bolniška, subvencioniranje čakanja na delo, odlog davčnih obveznosti (30.3.2020 19:37:58)
 Delo na domu: vzorci dokumentov (pravilnik, odredba dela na domu, obvestilo inšpektoratu) (23.3.2020 13:58:30)
 ZAPOSLITEV DELAVCA - PRISPEVKI
 Delno vračilo plače in prispevkov - obrazec
 ČAKANJE NA DELO
 odpoved iz poslovnih razlogov
 55.b člen ZDDPO-2
 Prosta delovna mesta Zaposlitveni oglas: Računovodja (m/ž), Ljubljana Zaposlitveni oglas: Namestnik vodje računovodstva (m/ž), Zg. Jarše pri Radomljah Zaposlitveni oglas: Vodja računovodstva in financ (m/ž), Maribor
 Vpisano: 10.2.2008 17:16:18
 Opravljanje storitev - pogodba o trgovskem zastopanju in kraj opravljanja storitev
 Opravilna številka: UPRS sodba U 1887/2002
 Datum: 27.03.2003
 JEDRO: Osnovne značilnosti pogodbe o trgovskem zastopanju so - stalno opravljanje poslov za drugega, dlje časa trajajoče razmerje, zaupnost razmerja, dela za naročnikov račun, plačilo za celoto opravljenih storitev s provizijo v odstotkih od sklenjenih poslov, nepooblaščenost zastopnika za sklepanje pogodb brez izrecnega dogovora, skrb za naročnikove interese in zlasti namen pogodbe, ki je v tem, da naročnik s posredovanjem zastopnika sklene čimveč poslov, zato sodišče ne dvomi, da gre v obravnavanem primeru za opravljanje storitev trgovskega zastopanja in ne za katero od storitev, navedenih v 3. odstavku 17. člena ZDDV.
 Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada A z dne 19. 12. 2000, s katero je prvostopni organ v postopku inšpekcijskega pregleda obračuna davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV) za obdobje julij, september in oktober 1999 ugotovil obveznost za plačilo DDV za mesec julij v višini 294.155,00 SIT, za mesec september v višini 272.170,00 SIT in za mesec oktober v višini 263.895,00 SIT s pripadajočimi zamudnimi obrestmi ter popravek obračuna DDV za navedena obračunska obdobja. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da so bile pri tožniku ugotovljene nepravilnosti, ki vplivajo na spremembo obračuna DDV. Sporna med strankama je opredelitev storitev, ki jih je tožnik opravil za tuje naročnike oziroma naročnike storitev, ki so davčni zavezanci nimajo pa sedeža v Sloveniji. Po 3. odstavku 17. člena Zakona o davku na dodano vrednost (Uradni list RS, št. 89/98, v nadaljevanju: ZDDV) se, ne glede na prvi odstavek tega člena, pri storitvah ekonomskega propagiranja (2. točka 3. odstavka 17. člena ZDDV), storitvah svetovalcev, inženirjev, odvetnikov in notarjev, revizorjev in računovodij, tolmačev, prevajalcev in podobnih storitvah, storitvah računalništva in dajanja informacij (3. točka 3. odstavka 17. člena ZDDV), storitvah posredovanja v zvezi s storitvami iz tega odstavka, ki jih opravljajo posredniki v imenu in za račun naročnika (9. točka 3. odstavka), za kraj opravljenega prometa storitev šteje kraj, kjer ima prejemnik storitve-davčni zavezanec sedež, poslovno enoto oziroma stalno ali običajno bivališče (če nima sedeža ali poslovne enote), če storitev opravi davčni zavezanec, ki v Sloveniji nima sedeža. Po 4. odstavku 17. člena ZDDV pa se v primeru, če storitve iz 3. odstavka tega člena opravi davčni zavezanec s sedežem v Sloveniji za naročnika-davčnega zavezanca, ki nima sedeža v Sloveniji, za kraj opravljenega prometa šteje kraj, kjer ima sedež naročnik storitve. Gre za izjemo od splošnega pravila glede kraja opravljenega prometa storitev, določenega v 1. odstavku 17. člena ZDDV, po katerem se šteje za kraj, kjer je bil opravljen promet storitev kraj, kjer ima davčni zavezanec, ki opravlja storitve, svoj sedež ali poslovne enote, iz katerih opravlja storitve, ali stalno oziroma običajno bivališče, če nima sedeža ali poslovnih enot, če ni s tem zakonom drugače določeno. Pravilna odločitev v tem primeru je odvisna pravilne opredelitve vrste storitev, ki jih je tožnik opravil, saj je to podlaga za odločitev, ali gre za z DDV neobdavčen promet po 4. odstavku 17. člena ZDDV.
 Iz upravnih spisov izhaja, da je tožnik sklenil pisno pogodbo le z eno tujo pravno osebo, s podjetjem AAA Italija, medtem, ko je za druge tuje pravne osebe vsebina poslovnega odnosa enaka, kar med strankama ni sporno. Po Zakonu o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 do 45/98, v nadaljevanju: ZOR) se skladno z določbo 99. člena pogodbe uporabljajo tako, kot se glasijo. Odločitev v tej zadevi je odvisna od opredelitve narave pogodbenega razmerja, ki je edini dokaz o vsebini storitve, ki jo je pritožnik s fakturo zaračunal svojemu partnerju iz tujine. Tožnik je v zadevi predložil pogodbo o predstavništvu, sklenjeno s podjetjem AAA Italija, kot pravni temelj za opravljene storitve. Tožena stranka se glede na določila pogodbe pridružuje stališču prvostopnega organa, da gre v razmerju med tožnikom in tujimi partnerji za storitve trgovskega zastopanja, saj predložena pogodba drugačne razlage ne ponudi. Ker ni sporno, da je bila ta pogodba temelj za fakturiranje tožnika naročniku, ni moč pritrditi tožniku, da je za tujega naročnika opravljal storitve svetovalcev po 3. alinei 3. odstavka 17. člena ZDDV ali storitve ekonomskega propagiranja po 2. alinei oziroma posredovanja po 9. alinei istega odstavka 17. člena ZDDV. Iz pogodbe je razvidna obveznost tožnika, da se izpolni pogodba o predstavništvu, ta pa je, da opravlja storitve navedene pod točko 2 pogodbe (točke od a do g), iz katerih pa ne izhajajo storitve, ki jih tožnik zatrjuje. Tožnik je opravljal natančno določena opravila, ki jim ni moč pripisati vsebine samostojnih storitev svetovanja oziroma ekonomske propagande po 3. odstavku 17. člena ZDDV niti v povezavi s pojasnili in standardno klasifikacijo, temveč gre za storitve trgovskega zastopanja po ZOR, katere vsebina je natančno določena in omejena v okviru pooblastil, ta opravila pa morajo soditi v okvir registrirane dejavnosti. Trgovsko zastopanje je razvidno iz trajnejšega pogodbenega razmerja med naročnikom in tožnikom in iz dvostranske obveznosti po pogodbi. Obveznost zastopnika je, da ves čas skrbi za to, da bodo tretje osebe sklepale pogodbe z njegovim naročnikom z ustrezno obveznostjo na drugi strani, da plača zastopniku določeno provizijo za vsako sklenjeno pogodbo. Da gre za opravljanje poslov posredovanja in zastopanja je razvidno iz stalnosti pogodbenega razmerja, obstoja določenega področja poslovanja, izključnosti zastopanja pri trgovskem zastopanju, iz vsega pa sledi pravica trgovskega zastopnika do provizije. Tako je tudi izpolnjeno temeljno pravilo po ZOR glede pogodbe o trgovskem zastopanju, da se višina premije določa s pogodbo za vse pogodbe, sklenjene s posredovanjem zastopnika. Delovanje zastopnika lahko tudi po ZOR vsebuje celo vrsto agentovih (zastopnikovih) dejanj in poslov, kar pa v nobenem primeru ne more presegati pooblastil, danih v pogodbi, torej gre lahko le za tista opravila, ki so za namene pogodbe opredeljena med naročiteljem in tožnikom, vse skupaj pa sodi v sklop opravljanja storitve trgovskega zastopanja in ne samostojnih storitev po 3. odstavku 17. člena ZDDV. Tožnikovo delovanje je definirano v 2. točki pogodbe in po tem opisu v celoti ustreza pravni naravi pogodbenega razmerja, značilnega za trgovsko zastopanje, sem pa sodi tudi obveščanje o trgu po ZOR, tako da ne gre za samostojno storitev svetovalcev v smislu raziskave trga, kot meni tožnik. Tožnik ni opravljal storitev, navedenih v 3. odstavku 17. člena ZDDV, za katere veljajo posebna pravila, zato je v tem primeru treba upoštevati 1. odstavek 17. člena ZZDV, skladno s katerim se za kraj, kjer je bil opravljen promet storitev šteje kraj, ker ima davčni zavezanec, ki opravlja storitev svoj sedež ali poslovno enoto, iz katere opravlja storitve ali stalno oziroma običajno bivališče, če nima sedeža ali poslovnih enot. To pa pomeni, da se v primeru pogodbe o zastopanju kot kraj, kjer je bil opravljen promet storitev, šteje sedež zastopnika, torej v konkretnem primeru tožnika.
 Tožeča stranka se ne strinja z izpodbijano odločbo tožene stranke in vlaga tožbo zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in smiselno zaradi nepravilne uporabe materialnega prava po Zakonu o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS), ki ji prilaga obširno dokumentacijo v zvezi z izdelki naročnika. Vztraja pri opredelitvi, da storitve, ki jih v okviru pogodb o zastopanju - predstavništvu opravlja, predstavljajo izvoz storitev, opravljenih izključno v imenu in za račun naročnika, ki nima sedeža v Sloveniji in so namenjene uporabi v tujini ter po njenem prepričanju spadajo v tretji odstavek 17. člena ZDDV, po katerem velja zanje kot kraj obdavčitve tujina v skladu z četrtim odstavkom 17. člena ZDDV. Tožena stranka je spregledala bistvene elemente pritožbe in zahteva dvojno obdavčitev izvoznih storitev kar ni v skladu niti z evropsko zakonodajo niti z določbami ZDDV. Ugotovitev tožene stranke, da predstavljajo storitve, ki jih opravlja tožnik posredovanje pri uvozu oziroma izvozu je napačna. Bistvena razlika med zastopnikom-agentom in posrednikom je namreč v dejstvu, da zastopnik-agent vedno opravlja storitve v imenu in za račun naročnika, posrednik pa vedno opravlja storitve v svojem imenu in za svoj račun. Na podlagi 96.a člena Pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost (Uradni list RS štev. 4/99, 45/99, 59/99, 110/99, 27/00, 22/01 in 28/01, v nadaljevanju: Pravilnik) je bil tožniku z odločbo Davčne uprave RS z dne 1. 4. 2001 in z odločbo z dne 17. 4. 2002 priznan status izvoznika v letih 2001 in 2002. Navaja podatke iz tožnikove bilance uspeha za leto 2000 iz katerih je razvidno, da predstavlja izvoz proizvodov in storitev kar 87 % v skupnih prihodkih. Pri tem predstavljajo storitve zastopanja dobrih 71 % v skupnih prihodkih tožnika kar dokazuje, da izvaža storitve samostojno in nevezano na materialne tokove oziroma blagovno menjavo in zato ne gre za posredovanje pri uvozu oziroma izvozu proizvodov, kar bi posledično zahtevalo plačilo DDV, kot zahteva tožena stranka. Tožnik skladno s pogodbo (ali dogovorom) opravlja v okviru zastopanja vse z ZOR - poglavje XX (členi 790-800) predvidene storitve, razen zaključevanja kupoprodajnih pogodb in realizacije teh pogodb, ki je v izključni domeni principala - naročnika storitve zastopanja. Blagovna menjava in vsi finančni tokovi se odvijajo direktno med principalom in kupcem principalovih proizvodov. Opravlja pa tudi vrsto drugih storitev, ki v obligacijskem zakoniku sploh niso navedene, so pa nujen predpogoj, da bi do podpisa eventuelnih kupoprodajnih pogodb sploh lahko prišlo, saj so to storitve kot je npr. pospeševanje prodaje (vključuje raziskavo trga, ekonomsko propagando), svetovanja principalu kako oblikovati politiko in strategijo nastopa na posameznih tržiščih in pri kupcih, kako oblikovati prodajne cene in ostale prodajne pogoje. Te druge storitve predstavljajo kompletno predpripravo posla, nujno za izvedbo - podpis pogodbe o blagovni menjavi in samo blagovno menjavo. Časovno je to zelo dolg postopek, saj je potrebno večkrat celo leto ali več, da se zagotovijo potrebni pogoji. Zastopnik opravlja posle posredovanja in zastopanja, pri čemer je potrebno pojem posredniških poslov v smislu komentarja k 828. členu Obligacijskega zakonika razlagati široko, saj pri trgovskem zastopanju ne gre za dobesedni pomen posredovanja, ampak za zastopanje naročiteljevih interesov. Storitve zastopanja, ki jih pogodbeno opravlja tožnik in katerih razvrstitev je prerekana z odločbo spadajo po določbah ZDDV v tretji odstavek 17. člena, točka 3 - storitve svetovalcev, inženirjev, odvetnikov, notarjev, revizorjev in računovodij, tolmačev, prevajalcev in podobne storitve, saj v to točko spadajo vse intelektualne storitve različnih strokovnjakov iz vseh strokovnih področij in ni razloga za drugačno obravnavanje storitev. Pogodbeni partnerji tožnika niso proizvajalci blaga za široko potrošnjo, temveč komponent za proizvodnjo (t.j. reprodukcijskega materiala) ekskluzivno za potrebe proizvajalcev TV sprejemnikov kar pomeni, da je tržišče zreducirano na enega do dva kupca v posamezni državi in so tudi tržne raziskave in ekonomska propaganda usmerjene le na ta ozek segment potrošnikov. Storitve naročnik tožniku plačuje na osnovi izstavljenih faktur za opravljeno storitev (ali raziskave trga ali produktno promocijo ali dajanje marketinških informacij) po tretjem odstavku 17. člena ZDDV kot v Sloveniji neobdavčljiv promet. Cena storitve je definirana kot provizija v % od naročnikovega realiziranega izvoza, kar je v tujini povsem običajen in stimulativen način in je sestavni del prodajne cene njegovih artiklov, ki so skladno z EU zakonodajo obdavčeni tako pri prodaji v deželi naročnika storitve kot tudi pri uvozu teh artiklov v katerokoli članico ali pridruženo članico Evropske unije, kar pomeni, da je storitev tožnika dejansko že obdavčena in da je DDV plačan direktno s strani kupca naročnikovega proizvoda. Tožena stranka je spregledala enega izmed osnovnih ciljev ZDDV - enkratne obdavčitve proizvodov in storitev, saj je bil ZDDV (med drugim) sprejet tudi v izogib dvojni obdavčitvi. ZDDV je, enako kot zakonodaja ostalih evropskih držav Evropske unije, povzet po šesti smernici sveta EU, v kateri je jasno opredeljen postopek t.i. reverse charge, po katerem prejemnik storitve (v konkretnem primeru AAA ali BBB) ob prejemu računa za storitev iz tretjega odstavka 17. člena ZDDV obračuna in plača davek na dodano vrednost v skladu z nacionalno zakonodajo. Sodišču smiselno predlaga, da odpravi izpodbijano odločbo tožene stranke.
 Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločbi in razlogih zanjo. Predlaga, da sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.
 Državno pravobranilstvo Republike Slovenije kot zastopnik javnega interesa svoje udeležbe v tem postopku prijavilo
 V obravnavanem primeru med strankama ostaja sporna kvalifikacija storitev, ki jih je tožnik opravil za tuje naročnike oziroma naročnike storitev, ki so davčni zavezanci, nimajo pa sedeža v Sloveniji in uvrstitev dejansko opravljenih storitev med storitve, ki so opredeljene v 3. odstavku 17. člena ZDDV in ki so, glede na vsebino določbe 17. člena ZDDV v primerih, ko jih opravi izvajalec-davčni zavezanec s sedežem v Sloveniji naročniku, s sedežem v tujini, na strani izvajalca neobdavčene. Po določbi 3. člena ZDDV se DDV obračunava in plačuje od dobav blaga in opravljenih storitev, ki jih davčni zavezanec opravi v okviru opravljanja svoje dejavnosti na območju Republike Slovenije za plačilo in od uvoza blaga v Slovenijo. Po določbi 8. člena ZDDV promet storitev pomeni opravljanje, opustitev oziroma dopustitev vsakega dejanja v okviru opravljanja dejavnosti, ki ni promet blaga v smislu 4., 5. in 6. člena tega zakona. Po določbi 14. člena ZDDV se DDV obračunava in plačuje po kraju, kjer je bil opravljen promet blaga oziroma promet storitev oziroma po kraju, kjer se šteje, da je bil promet opravljen po tem zakonu, pri tem se Slovenija šteje za en kraj opravljenega prometa, če ni s tem zakonom drugače določeno. Iz navedene določbe izhaja, da je osnovno načelo obdavčenja z DDV, da se obdavči promet storitev v državi, kjer ima sedež izvajalec storitev, oziroma načelo teritorialnosti. Tudi v 17. členu ZDDV je kot temeljno načelo določitve kraja obdavčitve predpisan kraj, kjer ima davčni zavezanec, ki opravlja storitev svoj sedež ali poslovne enote, nato pa so v 2., 3. in 4. odstavku določene izjeme, pri katerih sta 3 in 4. odstavek vezana na posamezne vrste storitev in na pogoj, da izvajalec storitev po 3. odstavku nima sedeža v Sloveniji in ima naročnik sedež v Sloveniji, po 4. odstavku pa naročnik nima sedeža v Sloveniji, izvajalec pa ima sedež v Sloveniji. V obeh primerih pa gre za storitve, naštete v 1. do 9. točki 3. odstavka 17. člena ZDDV. Po presoji sodišča je tožena stranka pravilno okvalificirala storitve, ki jih je opravil tožnik in ki izhajajo iz pogodbe o predstavništvu, ki se nahaja v upravnih spisih, kot storitve trgovskega zastopanja. Sodišče se strinja z utemeljitvijo prvostopnega organa in tožene stranke in razlogi, ki jih v izpodbijani odločbi navaja tožena stranka, zato jih skladno z drugim odstavkom 67. člena ZUS ne ponavlja. Glede na osnovne značilnosti pogodbe o trgovskem zastopanju, ki so - stalno opravljanje poslov za drugega, dlje časa trajajoče razmerje, zaupnost razmerja, dela za naročnikov račun, plačilo za celoto opravljenih storitev s provizijo v odstotkih od sklenjenih poslov, nepooblaščenost zastopnika za sklepanje pogodb brez izrecnega dogovora, skrb za naročnikove interese in zlasti namen pogodbe, ki je v tem, da naročnik s posredovanjem zastopnika sklene čimveč poslov, sodišče ne dvomi, da gre v obravnavanem primeru za storitve trgovskega zastopanja in ne za katero od storitev, navedenih v 3. odstavku 17. člena ZDDV. Res je, da je lahko vsebina posameznega poslovnega razmerja med naročnikom in zastopnikom glede na razvitost tehnologije tehnično zelo strokovna in kompleksna, vendar morajo biti v primeru zakonsko drugačnega sistema obdavčitve storitev, kot je splošno uveljavljen (teritorialno načelo), opravljene storitve povsem nesporno v okviru tistih, ki jih (kot izjeme) določa ZDDV v 3. točki 17. člena. V zvezi s tožbenim ugovorom, da gre za dvojno obdavčitev pa sodišče ugotavlja, da je zgolj pavšalna in v celoti neizkazana, saj tožnik niti ne zatrjuje niti ne dokazuje, da je njegov pogodbeni partner od storitev, ki jih je opravil tožnik, v svoji matični državi obračunal in plačal DDV. Status izvoznika, ki je bil priznan tožniku s posebno odločbo na podlagi 96.a člena Pravilnika in na katerega se sklicuje tožeča stranka, po presoji sodišča na v tem postopku sporno kvalifikacijo storitev ne vpliva, posledično pa ima, kot ugotavlja že sam tožnik vpliv na zahtevo za vračilo DDV. Tožbenega ugovora, da je tožeča stranka za naročnika izvajala tudi prevode posameznih katalogov sodišče ni upoštevalo, ker predstavlja nedopustno tožbeno novoto, ki je sodišče ni dolžno obravnavati. Sodišče odloča o sporu praviloma na podlagi dejanskih okoliščin, ki so bile ugotovljene v upravnem postopku (3. odstavek 14. člena ZUS). Poleg tega pa iz upravnih spisov ne izhaja, da bi tovrstne storitve bile zaračunane naročniku posebej, kot storitve prevoda in ne v okviru dogovorjenih provizij.
 Sodišče je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen, da je izpodbijana odločba pravilna in na zakonu utemeljena, zato je na podlagi prvega odstavka 59. člena ZUS tožbo kot neutemeljeno zavrnilo.
 trgovsko zastopanje
 pogodba o trgovskem zastopanju
 kraj opravljanja storitev
 30.3.2020 14:34:28:
 Podaljšanje rokov za poročanje o odpadkih in embalaži
 30.3.2020 12:33:11:
 Za delno povračilo izplačanih nadomestil plače zaposlenim in povračilo nadomestil plače zaposlenim zaradi odrejene karantene so pristojni pri Zavodu RS za zaposlovanje
 30.3.2020 18:15:15:
 Obrazec: Odlog oziroma obročno plačilo davka zaradi epidemije bolezni COVID-19
 30.3.2020 10:45:10:
 Predlog Zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije COVID-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo
 27.3.2020 16:05:03:
 Število delovnih dni za leto 2022 (40-urni delovni teden)


type: other

text:
Prowadzenie nadzoru nad realizacją usługi zimowego utrzymania i oczyszczania dróg w sezonie 2018/2019 | Poznań - Obejma.pl
 Termin składania ofert: Data: 16.05.2018, godzina: 09:30 (zakończono)
 Data ogłoszenia wyniku: 18.06.2019 05.07.2018
 Zarząd Dróg Miejskich w Poznaniu: Prowadzenie nadzoru nad realizacją usługi zimowego utrzymania i oczyszczania dróg w sezonie 2018/2019
 II.1) Nazwa nadana zamówieniu przez zamawiającego: Prowadzenie nadzoru nad realizacją usługi zimowego utrzymania i oczyszczania dróg w sezonie 2018/2019
 Numer referencyjny: DZ.TI.341.34.2018
 II.4) Krótki opis przedmiotu zamówienia (wielkość, zakres, rodzaj i ilość dostaw, usług lub robót budowlanych lub określenie zapotrzebowania i wymagań ) a w przypadku partnerstwa innowacyjnego - określenie zapotrzebowania na innowacyjny produkt, usługę lub roboty budowlane: Przedmiotem zamówienia jest realizacja usługi polegającej na wspieraniu Dyspozytora Centrum Zimowego Utrzymania Zarządu Dróg Miejskich w Poznaniu w zakresie kierowania i koordynowania działań zimowego utrzymania i oczyszczania pasów drogowych miasta Poznania.
 Określenie warunków: O udzielenie zamówienia mogą ubiegać się Wykonawcy, którzy nie podlegają wykluczeniu na podstawie art. 24 ust. 1 pkt. 12-23 Ustawy oraz art. 24 ust. 5 pkt.1 i 8 Ustawy.
 Wykonawca składa wraz z ofertą wypełniony i podpisany formularz ofertowy – załącznik nr 2 do SIWZ. W przypadku podpisania oferty oraz poświadczenia za zgodność z oryginałem kopii dokumentów przez osobę niewymienioną w dokumencie rejestracyjnym wykonawcy, do oferty należy dołączyć stosowne pełnomocnictwo w oryginale lub kopii poświadczonej notarialnie.
 Zmiany takie mogą wystąpić w przypadku: a) stwierdzenia przez Zamawiającego konieczności wykonania dodatkowych usług, o których mowa w art. 144 ust.1 pkt.2 ustawy (jeżeli ich wykonanie będzie niezbędne do prawidłowego wykonania przedmiotu umowy): - zmiana wynagrodzenia wykonawcy - wynagrodzenie zostanie określone na podstawie negocjacji między Zamawiającym a Wykonawcą, b) udzielenia przed terminem zakończenia przedmiotu zamówienia podstawowego, zamówień, o których mowa w art. 67 ust. 1 pkt 6 ustawy – przedłużenie terminów realizacji umowy o czas niezbędny do wykonania usług na podstawie art. 67 ust. 1 pkt 6 ustawy, zwiększenie ilości pojazdów lub dyżurnych patrolowych – wynagrodzenie zostanie określone na podstawie negocjacji między Zamawiającym a Wykonawcą; negocjacje cenowe zostaną przeprowadzone w oparciu o cenę jednostkową wskazaną w ofercie, a Wykonawca zobowiązany będzie do przedstawienia kalkulacji przedstawiającej wycenę elementów składowych proponowanej ceny; c) działań osób trzecich lub organów władzy publicznej, które spowodują opóźnienie rozpoczęcia, przerwanie lub czasowe zawieszenie realizacji zamówienia – zmiana terminów realizacji umowy o liczbę dni, w których niemożliwa była realizacja czynności objętych przedmiotem zamówienia, zmiana zakresu umowy, zmiana wynagrodzenia (np. w przypadku decyzji o wcześniejszym odwołaniu dyżurów Centrum Zimowego Utrzymania), d) podjęcia przez wykonawcę decyzji o powierzeniu podwykonawcom realizacji części zamówienia, która miała być realizowana siłami własnymi wykonawcy i/lub decyzji o rezygnacji z planowanego podwykonawstwa na rzecz wykonania części zamówienia siłami własnymi wykonawcy i/lub decyzji o zmianie/rezygnacji z podwykonawcy – zmiana zakresu podwykonawstwa, z zastrzeżeniem postanowień wzoru umowy w sprawie zamówienia w zw. z art. 36b ust. 2 Ustawy, e) wycofania się z finansowania części zadania przez Zamawiającego - zmiana zakresu, wynagrodzenia lub terminu realizacji przedmiotu umowy, f) zmiany przepisów prawa w poniżej wskazanym zakresie: 1) stawki podatku od towarów i usług, 2) wysokości minimalnego wynagrodzenia albo minimalnej stawki godzinowej, ustalonych na podstawie przepisów o minimalnym wynagrodzeniu za pracę, 3) zasad podlegania ubezpieczeniom społecznym lub ubezpieczeniu zdrowotnemu lub wysokości stawki składki na ubezpieczenia społeczne lub zdrowotne - zmiana wynagrodzenia jeżeli zmiany te będą miały wpływ na koszty wykonania umowy przez wykonawcę, na zasadach wskazanych w pkt. 21 SIWZ.
 Ogłoszenie nr 510122407-N-2019 z dnia 18-06-2019 r.
 Nadleśnictwo Damnica: Naprawa i konserwacja dróg leśnych w leśnictwach Karżniczka, Stara Dąbrowa, Damnica, Wierzchocino, Lipno, Wielka Wieś w 2019r.
 Numer ogłoszenia: 550040-N-2019
 Nadleśnictwo Damnica, Krajowy numer identyfikacyjny 77052835400000, ul. Wincentego Witosa 2 A, 76-231 Damnica, woj. -, państwo Polska, tel. 59 811 30 33, e-mail damnica@szczecinek.lasy.gov.pl, faks 59 811 30 92.
 Adres strony internetowej (url): www.damnica@szczecinek.lasy.gov.pl
 Inny: Jednostka organizacyjna nieposiadająca osobowości prawnej - Państwowe Gospodarstwo Leśne Lasy Państwowe Nadleśnictwo Damnica
 Naprawa i konserwacja dróg leśnych w leśnictwach Karżniczka, Stara Dąbrowa, Damnica, Wierzchocino, Lipno, Wielka Wieś w 2019r.
 SA.270.27.2018.AH
 Część I – zamówienia droga nr 22 leśnictwo Damnica, droga nr 27 leśnictwo Karżniczka-Stara Dąbrowa, droga nr 14 leśnictwo Wielka Wieś. Część II – zamówienia droga nr 20 leśnictwo Damnica – Lipno, droga nr 6 leśnictwo Wierzchocino.
 NAZWA: Część I – zamówienia droga nr 22 leśnictwo Damnica, droga nr 27 leśnictwo Karżniczka-Stara Dąbrowa, droga nr 14 leśnictwo Wielka Wieś.
 Wartość bez VAT 37815.82
 Nazwa wykonawcy: Usługi Budowlane i Roboty Ziemne Bartłomiej Dąbrowski
 Adres pocztowy: Damno 50 76-231 Damnica
 Cena wybranej oferty/wartość umowy 44406.69
 Oferta z najniższą ceną/kosztem 44406.69
 Oferta z najwyższą ceną/kosztem 44406.69
 NAZWA: Część II – zamówienia droga nr 20 leśnictwo Damnica – Lipno, droga nr 6 leśnictwo Wierzchocino.
 Wartość bez VAT 20321.28
 Nazwa wykonawcy: Przedsiębiorstwo Produkcji Różnej Handlu i Usług ARTEX Sp. z o.o.
 Adres pocztowy: Rzuszcze 33 76-220 Główczyce
 Cena wybranej oferty/wartość umowy 19436.61
 Oferta z najniższą ceną/kosztem 19436.61
 Oferta z najwyższą ceną/kosztem 19436.61
 Ogłoszenie nr 500155660-N-2018 z dnia 05-07-2018 r.
 Numer ogłoszenia: 550040-N-2018
 DZ.TI.341.34.2018
 Celem zamówienia publicznego pn. „Prowadzenie nadzoru nad realizacją usługi zimowego utrzymania i oczyszczania dróg w sezonie 2018/2019” jest realizacja usługi polegającej na wspieraniu Dyspozytora Centrum Zimowego Utrzymania Zarządu Dróg Miejskich w Poznaniu (skrót. „CZU”) w zakresie kierowania i koordynowania działań zimowego utrzymania i oczyszczania pasów drogowych miasta Poznania.
 Wartość bez VAT 171256.90
 Nazwa wykonawcy: Biuro Ochrony Sezam System Sp. z o.o.
 Adres pocztowy: ul. Piastowska 71
 Kod pocztowy: 61-556
 Cena wybranej oferty/wartość umowy 211560.00
 Oferta z najwyższą ceną/kosztem 246615.00


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 16.11.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 299/1
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2017/2093
 af 15. november 2017
 om afslutning af undersøgelsen vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2011 på importen af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina, ved import afsendt fra Indien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indien eller ej, og om afslutning af den registrering af denne import, der iværksattes ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/272
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 13, stk. 3, og
 ud fra følgende betragtninger:
 1. SAGSFORLØB
 1.1. Gældende foranstaltninger
 (1)
 Rådet indførte ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2011 (2) (»den oprindelige forordning«) en endelig antidumpingtold på 71,9 % på importen af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) for alle andre virksomheder end dem, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i nævnte forordning og bilag I hertil.
 (2)
 Disse foranstaltninger vil i det følgende blive benævnt »de gældende foranstaltninger«, og den undersøgelse, der førte til de foranstaltninger, som blev indført ved den oprindelige forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
 1.2. Indledning som følge af en anmodning
 (3)
 Den 3. januar 2017 indgav Defence Committee of the Seamless Stainless Steel Tubes Industry of the European Union (»ansøgeren«) en anmodning til Europa-Kommissionen om en antiomgåelsesundersøgelse, hvori det anførtes, at antidumpingforanstaltningerne over for importen af visse sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Kina blev omgået via Indien.
 (4)
 Anmodningen indeholdt umiddelbare beviser for, at der efter indførelsen af de gældende foranstaltninger skete en betydelig ændring i handelsmønstret ved eksport fra Kina og Indien til Unionen, som tilsyneladende skyldtes indførelsen af de gældende foranstaltninger. Der var angiveligt ikke nogen tilstrækkelig gyldig grund eller begrundelse for denne ændring ud over indførelsen af de gældende foranstaltninger.
 (5)
 Desuden tydede beviserne på, at de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger blev undergravet, både i henseende til mængde og pris. Det fremgik af beviserne, at den øgede import fra Indien fandt sted til priser under den ikkeskadevoldende pris, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse.
 (6)
 Sluttelig var der beviser for, at sømløse rør af rustfrit stål afsendt fra Indien blev dumpet i forhold til den normale værdi, der var fastsat for samme vare i den oprindelige undersøgelse.
 (7)
 Efter at have informeret medlemsstaterne fastslog Europa-Kommissionen (»Kommissionen«), at der forelå tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 13, og den indledte derfor en undersøgelse ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/272 (3) (»indledningsforordningen«).
 (8)
 I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, pålagde indledningsforordningen desuden toldmyndighederne i Unionen at registrere importen af sømløse rør af rustfrit stål afsendt fra Indien.
 1.3. Undersøgelse
 (9)
 Kommissionen underrettede myndighederne i Kina og Indien, eksporterende producenter og forhandlere i disse lande og de importører i Unionen, som, den vidste, var berørt af sagen, samt EU-erhvervsgrenen om indledningen af undersøgelsen. Der blev sendt spørgeskemaer til producenter/eksportører i Kina og Indien, som Kommissionen kendte til, eller som gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i betragtning 15 i indledningsforordningen. Der blev ligeledes fremsendt spørgeskemaer til importører i Unionen.
 (10)
 Interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt inden for fristen i indledningsforordningen. Der blev gennemført adskillige høringer med ansøgeren, herunder en høring med høringskonsulenten i handelsprocedurer.
 (11)
 29 virksomheder fra Indien, en virksomhed fra Kina, ni ikke forretningsmæssigt forbundne importører, to forretningsmæssigt forbundne importører, en agent og fem producenter fra EU-erhvervsgrenen gav sig til kende.
 (12)
 21 indiske virksomheder indsendte en spørgeskemabesvarelse og anmodede om fritagelse for de mulige udvidede foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 4.
 (13)
 Kommissionen undersøgte alle fritagelsesanmodninger individuelt. Der blev aflagt kontrolbesøg hos 14 virksomheder, som enten havde en betydelig eksport til Unionen, eller som baseret på en indledende analyse af deres besvarelse opfyldte betingelserne for potentielt at være berettiget til en fritagelse i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 2.
 (14)
 Fire ikke forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen og en kinesisk eksporterende producent, der ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de indiske producenter, besvarede spørgeskemaet.
 (15)
 Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende virksomheder i Indien:
 —
 Arvind Pipes & Fittings Industries Private Limited
 —
 ASR Mettech Private Limited
 —
 Chandan Steel Limited
 —
 Heavy Metal and Tubes Limited
 —
 Krystal Steel Manufacturing Private Limited
 —
 Maxim Tubes Company Private Limited
 —
 MBM Tubes Private Limited
 —
 Patels Airflow Limited
 —
 Ratnamani Metals & Tubes Limited
 —
 Remi Edelstahl Tubulars Limited
 —
 Sandvik Asia Private Limited
 —
 Suraj Limited
 —
 Tubacex Prakash India Private Limited
 —
 Universal Stainless.
 1.4. Undersøgelsesperiode
 (16)
 Undersøgelsesperioden omfattede perioden fra 1. april 2009 til 30. september 2016 (»undersøgelsesperioden«). For perioden 1. oktober 2015 til 30. september 2016 (»rapporteringsperioden«) blev der indhentet mere detaljerede oplysninger med henblik på at undersøge den mulige undergravning af de gældende foranstaltningers afhjælpende virkninger og forekomsten af dumping.
 2. UNDERSØGELSESRESULTATER
 2.1. Generelle betragtninger
 (17)
 I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev vurderingen af den mulige omgåelse foretaget ved at analysere om:
 —
 der var sket en ændring i handelsmønstret mellem tredjelandene (Indien og Kina) og Unionen
 —
 denne ændring skyldtes en praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke forelå nogen tilstrækkeligt gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden
 —
 der forelå beviser for skade eller for, at de afhjælpende virkninger af tolden blev undergravet i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare, og
 —
 der var bevis for dumping i forhold til de tidligere fastslåede normale værdier for samme vare, om fornødent i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningens artikel 2.
 2.2. Den pågældende vare og samme vare
 (18)
 Den vare, der er genstand for den mulige omgåelse, er sømløse rør af rustfrit stål: visse sømløse rør af rustfrit stål (undtagen rør forsynet med fittings, af den art, der anvendes til ledninger til gasser eller væsker, til anvendelse i civile luftfartøjer) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den pågældende vare«). Den er i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7304 11 00, ex 7304 22 00, ex 7304 24 00, ex 7304 41 00, ex 7304 49 10, ex 7304 49 93, ex 7304 49 95, ex 7304 49 99 og ex 7304 90 00. Det er denne vare, som de nuværende foranstaltninger finder anvendelse på.
 (19)
 Den undersøgte vare er den samme som »den pågældende vare«, der er beskrevet i den foregående betragtning, men afsendt fra Indien, uanset om den er angivet med oprindelse i Indien eller ej, i øjeblikket henhørende under de samme KN-koder som den pågældende vare.
 (20)
 Det fremgik af undersøgelsen, at de sømløse rør af rustfrit stål, der blev eksporteret fra Kina til Unionen, og de sømløse rør af rustfrit stål, der blev afsendt fra Indien til Unionen, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og samme anvendelsesformål, og de bør derfor anses for at være samme vare som defineret i grundforordningens artikel 1, stk. 4.
 2.3. Samarbejdets omfang
 (21)
 Der var en meget høj grad af samarbejde fra de eksporterende producenter i Indien. De 21 samarbejdsvillige producenter tegnede sig for 92 % af den samlede import af sømløse rør af rustfrit stål fra Indien til Unionen i rapporteringsperioden.
 (22)
 De 14 kontrollerede virksomheder tegnede sig for 91 % af de samarbejdsvillige virksomheders samlede eksport og 84 % af den samlede import af sømløse rør af rustfrit stål fra Indien til Unionen.
 (23)
 Grundforordningens artikel 18, stk. 1, blev anvendt på en samarbejdsvillig indisk eksporterende producent, da denne ikke forelagde de oplysninger, der er nødvendige for at foretage en meningsfuld vurdering af virksomhedens forretningsmæssigt forbundne virksomheders aktiviteter. De bedst mulige foreliggende faktiske oplysninger blev således anvendt som supplement til de data, der blev forelagt af denne virksomhed, således at Kommissionen rådede over de pålidelige oplysninger, der var nødvendige for at vurdere dens import og eksport til Unionen.
 (24)
 Samarbejdsviljen blandt producenter/eksportører i Kina var lille, og der var kun en eksporterende producent, som indsendte en spørgeskemabesvarelse. Konklusionerne vedrørende eksporten af sømløse rør af rustfrit stål fra Kina til Unionen og fra Kina til Indien måtte derfor drages på grundlag af Eurostats oplysninger og kinesiske handelsstatistikker.
 2.4. Arten af den påståede omgåelsespraksis, -forarbejdning eller -bearbejdning
 (25)
 Den påståede omgåelsespraksis som beskrevet i anmodningen går tilbage til produktionsprocessen. Der findes to hovedproduktionsfaser for sømløse rør af rustfrit stål: varmdeformation og kolddeformation.
 (26)
 Der findes to almindelige metoder til førstnævnte, varmdeformationen: enten varmpresning eller varmudstansning.
 (27)
 Det rør, der fremstilles således, er et mellemprodukt, som kræver yderligere forarbejdning, før det er klar til sit endelige anvendelsesformål; dette gælder dog ikke visse varmdeformerede rør, der er fremstillet ved hjælp af varmpresning.
 (28)
 Ansøgeren hævdede, at de sømløse rør af rustfrit stål, som Kina eksporterer til Indien, allerede var kolddeformerede rør. Denne påstand blev støttet af de kinesiske eksportstatistikker og den antagelse, at producenter i Kina anvender varmudstansning, hvorefter det er påkrævet, at rørene straks kolddeformeres
 (29)
 Mens de kinesiske eksportstatistikker rent faktisk viser, at næsten alle sømløse rør af rustfrit stål, der eksporteres, angives som kolddeformerede, blev kun 2 % angivet som kolddeformerede ved import til Indien.
 (30)
 Forskellen kan forklares med den momsgodtgørelsesordning, der anvendes af Kina, og som indebærer, at kolddeformerede sømløse rør af rustfrit stål nyder godt af en momsgodtgørelse på 13 %, hvilket skal sammenlignes med en godtgørelse på 9 % for de varmdeformerede rør.
 (31)
 Kontrollerne bekræftede, at de indiske producenter næsten udelukkende havde købt varmdeformerede rør og foretaget kolddeformeringen i Indien.
 (32)
 Undersøgelsen bekræftede også, at varmdeformerede rør let kan transporteres, før de underkastes kolddeformering.
 (33)
 Undersøgelsen viste ydermere, at den kolddeformering, som udføres i Indien, ændrer varen i væsentlig grad og uigenkaldeligt ændrer dens væsentlige egenskaber. Under processen ændrer produktet dimensioner samt fysiske, mekaniske og metallurgiske egenskaber.
 2.5. Ændring i handelsmønstret
 (34)
 Tabel 1 viser udviklingen i importen af sømløse rør af rustfrit stål fra Kina og Indien til Unionen og udviklingen i importen til Indien fra Kina i undersøgelsesperioden:
 Tabel 1
 Import af sømløse rør af rustfrit stål i undersøgelsesperioden (ton)
 Kalenderår
 2009
 2010
 2011
 2012
 2013
 2014
 2015
 Rapporteringsperiode
 Unionens import fra Kina
 17 094
 20 841
 15 279
 4 181
 2 437
 1 804
 1 951
 2 317
 Unionens import fra Indien
 5 173
 6 401
 7 601
 11 572
 13 531
 17 230
 18 911
 19 845
 Kinesisk eksport til Indien
 23 555
 35 454
 37 824
 41 505
 40 146
 49 039
 43 364
 44 129
 Kilde: Eurostat (COMEXT), kinesiske handelsstatistikker
 (35)
 Importen af den pågældende vare fra Kina til Unionen faldt betragteligt i løbet af undersøgelsesperioden og udviste et markant fald efter indførelsen af de gældende foranstaltninger i 2011.
 (36)
 Dette fald i importen fra Kina efter indførelsen af foranstaltninger blev støt absorberet af stigningen i importen fra Indien i de efterfølgende år.
 (37)
 Disse ændringer i handelsstrømmene udgør en ændring i handelsmønstret mellem de ovennævnte lande på den ene side og Unionen på den anden. Den indiske import fra Kina steg støt i løbet af undersøgelsesperioden, og den største stigning fandt sted allerede før indførelsen af foranstaltningerne.
 (38)
 Det fremgår af ovenstående oplysninger, at efter indledningen af den oprindelige undersøgelse i 2010 og indførelsen af de gældende foranstaltninger i december 2011 har importen af sømløse rør af rustfrit stål fra Indien i vidt omfang erstattet importen af den pågældende vare fra Kina til Unionen.
 2.6. Utilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af antidumpingtolden
 (39)
 Kommissionen undersøgte, om ovennævnte ændring i handelsmønstret som påstået skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden.
 2.6.1. Analyse af importen fra Kina til Indien
 (40)
 Følgende tabel viser de indiske samarbejdsvillige virksomheders import fra Kina set i forhold til deres samlede salg og eksport til Unionen. Kommissionen bemærker, at disse oplysninger vedrører virksomheder, der tegner sig for langt størstedelen af den indiske eksport af sømløse rør af rustfrit stål til Unionen, jf. betragtning 21.
 (41)
 Kommissionen mente derfor, at disse oplysninger i tilstrækkelig grad er repræsentative for den relevante erhvervsgren i Indien, for så vidt angår eksport til Unionen.
 Tabel 2
 Indisk import fra Kina (samarbejdsvillige virksomheder) set i forhold til det samlede indiske salg (ton)
 Regnskabsår i Indien
 2009
 2010
 2011
 2012
 2013
 2014
 2015
 Rapporteringsperiode
 Samlet indisk salg (A)
 19 367
 27 431
 32 684
 32 547
 36 881
 42 217
 36 245
 39 061
 Indiens import fra Kina
 7 852
 15 146
 14 284
 17 465
 18 246
 21 914
 17 313
 19 640
 Forhold mellem Indiens import fra Kina/det samlede indiske salg (C = B/A)
 41 %
 55 %
 44 %
 54 %
 49 %
 52 %
 48 %
 50 %
 Indiens eksport til Unionen (D)
 4 252
 6 631
 9 697
 12 759
 14 715
 19 090
 16 825
 18 581
 Kilde: De samarbejdsvillige virksomheders besvarelse af spørgeskemaet
 (42)
 Stigningen i Indiens import fra Kina var betydeligt lavere end stigningen i Unionens import fra Indien. Mellem året for indledningen af den oprindelige undersøgelse i 2010 og rapporteringsperioden øgede de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter deres import fra Kina fra 15 100 ton til 19 600 ton (+ 29 %) og deres eksport til Unionen fra 6 600 ton til 18 600 ton (+ 180 %).
 (43)
 Undersøgelsen viste, at udviklingen i importen fra Kina hang mere sammen med udviklingen i det samlede salg end med udviklingen i Indiens eksport til Unionen.
 (44)
 Når den indiske eksport til Unionen begynder at blive en central drivkraft bag salget, hænger denne eksport logisk set sammen med stigningen i kinesisk import. Det samme ville dog være sket, hvis der var sket en udvikling i salget på hjemmemarkedet eller et andet eksportmarked.
 (45)
 På trods af at andelen af eksport til Unionen set i forhold til det samlede salg steg fra 25 % i 2009-10 til 51 % i rapporteringsperioden, forblev den kinesiske imports andel af det samlede indiske salg stabil, på ca. 50 %.
 (46)
 Dette viser klart, at de indiske producenter konsekvent anvendte en kombination af inputmateriale fra Kina og fra andre kilder, og indførelsen af den oprindelige told havde ingen væsentlige virkninger herfor.
 2.6.2. Forretningsmodelanalyse
 (47)
 Forretningsmodellen for de virksomheder, der tegner sig for langt størstedelen af eksporten til Unionen, er ikke blevet ændret siden indførelsen af told. De begyndte at anvende den pågældende praksis før indledningen af den oprindelige undersøgelse over for Kina i september 2010.
 (48)
 Der var en tilstrækkeligt gyldig økonomisk begrundelse for denne praksis i undersøgelsesperioden, hvilket fremgår af, at disse virksomheder var rentable før indledningen af den oprindelige undersøgelse og forblev rentable til og med rapporteringsperioden.
 (49)
 Det er vigtigt at bemærke, at evnen til at fremstille disse kolddeformerede rør forudsætter betydelige investeringer i anlægsaktiver, som afskrives over en lang årrække. Størstedelen af virksomhederne rådede over de nødvendige anlægsaktiver allerede før indledningen af den oprindelige undersøgelse.
 2.6.3. Virkningen af de gældende foranstaltninger over for den kinesiske eksport på den indiske eksport til Unionen
 (50)
 Gennemsnitsprisen på de indiske sømløse rør af rustfrit stål, som blev importeret til Unionen før indledningen af den oprindelige undersøgelse, lå 10 % under prisen på de sømløse rør af rustfrit stål, som blev importeret fra Kina. Efter indførelsen af en told efter den oprindelige undersøgelse forblev den indiske import den billigste importkilde på EU-markedet. Kommissionen bemærker, at gennemsnitspriserne ikke er direkte sammenlignelige på grund af den muligvis anderledes struktur for produktsammensætningen. De giver dog en god indikation af prisniveauerne.
 (51)
 Efter indførelsen af foranstaltningerne og den betydelige prisstigning på den kinesiske import gav efterspørgslen i Unionen muligheder for andre eksporterende lande, som der var gode muligheder for at udnytte med de indiske varer til konkurrencedygtige priser.
 (52)
 På trods af at andelen af eksport til Unionen steg i løbet af undersøgelsesperioden, var markedet i Unionen allerede en vigtig eksportdestination for indiske producenter før indledningen af den oprindelige undersøgelse.
 (53)
 Derfor blev det konkluderet, at der var andre økonomiske grunde, der var tilstrækkelige til ændringen i det i afsnit 2.3.3 nævnte handelsmønster, end indførelsen af told på importen af sømløse rør af rustfrit stål med oprindelse i Kina.
 3. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
 (54)
 Alle interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der førte til ovennævnte konklusioner, og blev opfordret til at fremsætte bemærkninger. Ansøgeren fremlagde supplerende oplysninger i sine bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger.
 (55)
 Ansøgeren satte spørgsmålstegn ved Kommissionens beslutning om ikke at kontrollere den eneste samarbejdsvillige kinesiske producent. Kommissionen undlod at kontrollere de oplysninger, som den samarbejdsvillige kinesiske producent fremlagde, da dennes eksport til Indien udgjorde en ubetydelig andel af eksporten fra Kina til Indien, og da oplysningerne ikke ville have tilført undersøgelsen nogen merværdi. Denne påstand blev derfor afvist.
 (56)
 Ansøgeren hævdede, at Kommissionen så bort fra, at størstedelen af den kinesiske eksport til USA er angivet som kolddeformeret. Kommissionen bekræftede, at den kinesiske eksport til USA, ikke var omfattet af dens undersøgelse, og at den ikke mente, at den kinesiske eksport til USA var af relevans for den aktuelle sag. Kommissionen afviste derfor denne påstand.
 (57)
 Ansøgeren hævdede endvidere, at det produktionsudstyr, som anvendes af visse indiske producenter, kun giver dem mulighed for at fremstille den undersøgte vare på grundlag af kolddeformerede rør. Kontrollen af de indiske eksporterende producenters produktionsanlæg viste, at de er i stand til at producere de sømløse rør af rustfrit stål, de eksporterer til Unionen, på grundlag varmdeformerede rør. Denne påstand blev derfor afvist.
 (58)
 Ansøgeren anfægtede også Kommissionens konklusion vedrørende de eksporterende producenters uændrede forretningsmodel, som danner grundlag for størstedelen af eksporten til Unionen. Kommissionen afviste denne påstand, da alle kontrollerede virksomheder, der eksporterede til Unionen i rapporteringsperioden (med undtagelse af én producent, som solgte en ubetydelig mængde til Unionen), begyndte den pågældende praksis, dvs. import af varmdeformerede rør fra Kina og fremstilling og salg af sømløse rør af rustfrit stål på hjemmemarkedet og til eksport, før indledningen af den oprindelige undersøgelse.
 (59)
 Ansøgeren anførte ligeledes, at Kommissionen baserede sine konklusioner på den klassificering af import fra Kina til Indien, som fremgår af importdataene fra Indien, frem for den klassificering, der er indberettet i de kinesiske eksportstatistikker. Som anført ovenfor viser de kinesiske statistikker eksport af kolddeformerede rør, mens de indiske statistikker viser import af varmdeformerede rør. Ansøgeren hævdede endvidere, at hvis Kommissionen skulle basere sine konklusioner på de indiske importstatistikker, burde Kommissionen have konstateret omgåelse af de gældende foranstaltninger, da 45 % af samme varer importeret fra Kina til Indien i 2015 blev angivet som ledningsrør. Ifølge ansøgeren ville ingen forarbejdning, der kan finde sted i Indien, kunne ændre oprindelsen af disse rør, således at de ikke længere har oprindelse i Kina. Endelig bemærkede ansøgeren, at der ikke blev foretaget yderligere undersøgelser eller draget konklusioner, hvad angår nøjagtigheden af oplysningerne i de indiske importstatistikker.
 (60)
 På grund af de modstridende oplysninger fra både de kinesiske eksportstatistikker og de indiske importstatistikker baserede Kommissionen ikke sine konklusioner på disse statistiske oplysninger. På grund af den meget høje grad af samarbejdsvilje blev Kommissionens konklusioner rent faktisk baseret på kontrollerede oplysninger forelagt af de samarbejdsvillige indiske producenter. Undersøgelsen fokuserede på de faktiske virksomhedsspecifikke data, der bekræfter arten af de halvfabrikata, som de indiske anlæg modtager, graden af forarbejdning på disse anlæg og den økonomiske begrundelse for sådanne aktiviteter.
 (61)
 For så vidt angår toldlovgivningen vedrørende oprindelsesregler, bemærkede Kommissionen, at en antiomgåelsesundersøgelse tager hensyn til, men ikke udelukkende afhænger af, toldbestemmelser med henblik på konstatering af, om der finder omgåelse af de gældende foranstaltninger sted eller ej. Ansøgeren henviser desuden kun til importen af ledningsrør fra Kina til Indien. Den samlede eksport af ledningsrør fra Indien til Unionen er rent faktisk næsten 90 % lavere end den import af ledningsrør fra Kina til Indien, som ansøgeren fremsætter påstand om. I forbindelse med undersøgelsen blev der dog ikke fundet beviser for, at denne begrænsede eksport af ledningsrør fra Indien til Unionen var en omgåelse som omhandlet i grundforordningens artikel 13, stk. 1. Disse påstande blev derfor afvist.
 (62)
 Ansøgeren hævdede, at Kommissionens konklusion om, at de indiske producenter næsten udelukkende købte varmdeformerede rør, udelukkende var baseret på deres ordrer. Kommissionen afviste denne påstand, da den nåede frem til sine konklusioner på grundlag af alle de oplysninger, den rådede over, og ikke blot på grundlag af ordrerne. Under kontrolbesøget i Indien undersøgte Kommissionen halvfabrikata samt produktionsprocessen og den færdige vare for hver enkelt kontrolleret indisk producent. Denne påstand blev derfor afvist.
 (63)
 Ansøgeren anførte endvidere, at Kommissionen ikke havde fundet nogen dokumentation for, at de kinesiske producenter ikke leverede varmudstansede rør, der var genstand for en første kolddeformering i Kina, og ansøgeren gjorde gældende, at den efterfølgende proces i Indien så ville være utilstrækkelig til at give oprindelsesstatus. Da der stort set ikke var nogen samarbejdsvilje fra de kinesiske eksporterende producenters side, drog Kommissionen sine konklusioner vedrørende graden af færdiggørelse af de halvfabrikata, som de indiske producenter købte i Kina, på grundlag af de efterprøvede oplysninger fra de indiske producenter. Kommissionen fandt ingen beviser for, at disse allerede var blevet kolddeformeret i Kina. Endvidere modsiger arten af den kontrollerede indiske produktionsproces (herunder evnen til kolddeformering) og de kinesiske producenters vilje til at levere varmdeformerede halvfabrikata til rør til Indien ansøgerens påstand.
 (64)
 Dertil kommer, at selv hvis ansøgerens påstand om, at visse halvfabrikata til rør leveret til Indien havde været underkastet kolddeformering af et begrænset omfang i Kina, var begrundet, ville en sådan behandling have haft begrænsede virkninger for det arbejde, der udføres i Indien. Som anført ovenfor fastslog Kommissionen rent faktisk, at alle kontrollerede eksporterende producenter i Indien foretog en væsentlig ændring af varen i Indien, og at der var en økonomisk begrundelse for denne aktivitet. Kommissionen afviste derfor disse påstande.
 (65)
 Ansøgeren fremlagde endvidere en rapport om en indisk producent, hvoraf det fremgår, at visse rør importeret af denne producent fra Kina som varmdeformerede må have været yderligere kolddeformerede, da de ikke kan produceres ved hjælp af en varmdeformeringsproces via et tværvalseværk. Rapporten er baseret på en detaljeret rapport om denne bestemte indiske producents import fra Kina.
 (66)
 Kommissionen bemærkede, at påstanden er begrænset til rør fremstillet ved hjælp af varmudstansningsprocessen. Både varmudstansnings- og varmpresningsprocessen anvendes dog af kinesiske producenter. Desuden fremgik det af undersøgelsen, at de indiske eksporterende producenter importerer rør fremstillet ved både presning og stansning. Denne påstand vedrører derfor ikke muligheden for, at de rør, der blev importeret af dette bestemte indiske værk, var varmpressede. Desuden blev importstatistikkerne for denne producent først forelagt Kommissionen efter den endelige fremlæggelse af oplysninger og kunne derfor ikke kontrolleres. Denne påstand blev derfor afvist.
 (67)
 Ansøgeren fremlagde en bekræftelsesmail fra to udvalgte eksporterende producenter i Kina, der har nægtet at levere varmudstansede rør og kun var rede til at tilbyde kolddeformerede rør.
 (68)
 Under hensyntagen til det store antal eksporterende producenter i Kina (der var 31 grupper af eksporterende producenter, der samarbejdede i forbindelse med den oprindelige undersøgelse) kan der for det første ikke drages nogen konklusioner ud fra oplysningerne fra to af dem. For det andet bemærkede Kommissionen, at dette ikke behandler spørgsmålet om, hvorvidt de indiske eksporterende producenter kan fremstille den vare, de eksporterer til Unionen, men blot disse to kinesiske eksporterende producenters salgspolitik. Kommissionen afviste derfor denne påstand.
 (69)
 Ansøgeren påstod, at der ikke var nogen valseværker til varmudstansning i Indien, der kan producere varmudstansede rør med en diameter på mere end fire tommer, og bemærkede, at dette ikke var blevet analyseret af Kommissionen.
 (70)
 Kommissionen bemærkede, at sømløse rør af rustfrit stål eksporteret af de indiske eksporterende producenter til Unionen kan fremstilles af varmdeformerede rør med oprindelse i både Indien og Kina. Det udstyr, der er til rådighed for de indiske eksporterende producenter, giver dem mulighed for at underkaste kinesiske varmdeformerede rør med en diameter på mere end fire tommer en kolddeformeringsproces. Denne påstand blev derfor afvist.
 (71)
 Ansøgeren satte spørgsmålstegn ved Kommissionens konklusion vedrørende den væsentlige ændring, der er omhandlet i betragtning 33, hvori Kommissionen beskriver, at kolddeformering forårsager irreversible ændringer af produktets væsentlige egenskaber, og hævdede, at omkostningerne ved ændringen ikke er væsentlige.
 (72)
 Kommissionen bemærkede for det første, at ansøgeren ikke bestrider, at der sker ændringer i varens dimensioner samt fysiske, mekaniske og metallurgiske egenskaber under kolddeformeringsprocessen. I sin vurdering bemærkede Kommissionen, at konstateringen af ikke-omgåelse i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 1, i dette tilfælde var baseret på den omstændighed, at der forelå tilstrækkelig gyldig grund og økonomisk begrundelse for de forarbejdningsaktiviteter, der blev udført i Indien. Det var derfor ikke nødvendigt at foretage en kvantitativ vurdering af omkostningerne ved ændringen. Denne påstand blev derfor afvist.
 (73)
 Ansøgeren påpegede, at Kommissionen ikke tog hensyn til, at langt størstedelen af Unionens import fra Indien før indførelsen af foranstaltningerne over for Kina blev foretaget af en EU-producents datterselskab, og foreslog, at Kommissionen tilpassede tabel 1 ved at trække denne import fra, hvilket ville medføre en kraftigere stigning i importen fra Indien efter foranstaltningernes indførelse. Ansøgeren hævdede også, at hvis Kommissionen udelukkede denne eksport, kunne Unionen ikke anses for at være et vigtigt eksportmarked for indiske eksporterende producenter før indledningen af den oprindelige undersøgelse.
 (74)
 Selv om eksporten til Unionen foretaget af førnævnte EU-producents datterselskab i Indien, som var forholdsvis stabil i undersøgelsesperioden, blev udelukket, ville dette ikke ændre vurderingen af stigningen i den indiske eksport til Unionen. Rent faktisk forblev den indiske eksport til Unionen betydelig, hvilket resulterede i den ændring i handelsmønstret, der er beskrevet i betragtning 36 og 37. For så vidt angår EU-markedets tiltrækningskraft, henviser Kommissionen til den analyse, som blev foretaget i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
 (75)
 Ansøgeren hævdede desuden, at stigningen i Indiens import fra Kina faldt sammen med indledningen af undersøgelsen, hvilket er i modstrid med Kommissionens konklusion om, at størstedelen af stigningen i Indiens import fra Kina fandt sted før indførelsen af foranstaltninger.
 (76)
 Den oprindelige undersøgelse blev indledt den 30. september 2010. Da sømløse rør af rustfrit stål typisk fremstilles på bestilling og ikke sælges fra lager, og under hensyntagen til, at det tager tid at sende varer fra Kina til Indien som søfragt, er det usandsynligt, at stigningen i den kinesiske eksport til Indien i 2009 og 2010 fandt sted efter tidspunktet for indledningen af undersøgelsen. Under alle omstændigheder ændrer dette ikke Kommissionens konklusion om, at stigningen i Indiens import fra Kina fandt sted længe før indførelsen af foranstaltningerne, eller konklusionen i betragtning 37 og 38 om, at der er sket en ændring i handelsmønstret, hvor der er enighed mellem Kommissionen og ansøgeren.
 (77)
 Ansøgeren gjorde også gældende, at den indiske eksport til Unionen set i forhold til den indiske import fra Kina steg i løbet af undersøgelsesperioden. Med henvisning til oplysningerne i tabel 2 fremgår det rent faktisk, at dette forhold (D/B) steg fra 54 % til 95 %. I modsætning til ansøgerens påstand viser dette dog ikke en ændring i de indiske producenters forretningsmodel, men kun EU-markedets stigende betydning for de indiske producenter.
 (78)
 For at fastslå, om de indiske producenters forretningsmodel har ændret sig, var det nødvendigt at analysere deres aktiviteter som helhed, snarere end at begrænse analysen til deres salg til Unionen. For at analysere dette anvendte Kommissionen sammenligningen af den indiske import fra Kina med de samarbejdsvillige indiske virksomheders samlede salg i Indien. Kommissionen afviste derfor denne påstand.
 (79)
 Ansøgeren hævdede også, at koldtrækning ikke er en proces, der kræver betydelige investeringer i faste aktiver, og spurgte Kommissionen, om den har kontrolleret kapacitetsudnyttelsen før begyndelsen af undersøgelsesperioden og indtil rapporteringsperioden.
 (80)
 Kommissionen kontrollerede rent faktisk de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenters kapacitetsudnyttelse og konstaterede, at produktionskapaciteten generelt set oversteg den faktiske produktion i hele undersøgelsesperioden. Dette underbygger konklusionen om, at størstedelen af virksomhederne rådede over de nødvendige anlægsaktiver allerede før indledningen af den oprindelige undersøgelse, jf. betragtning 49. Endvidere fandt Kommissionen, at alle de kontrollerede eksporterende producenter, som eksporterede til Unionen i rapporteringsperioden, rådede over og anvendte pilgrimsvalseværker. Kommissionen afviste derfor påstanden og fastholdt sin konklusion vedrørende kravet om betydelige investeringer i betragtning 49.
 (81)
 I sine bemærkninger til undersøgelsesresultaterne i betragtning 50 sammenlignede ansøgeren data fra Eurostat og konstaterede, at de gennemsnitlige priser på import fra Indien var højere end priserne på eksport fra Kina frem til år 2014.
 (82)
 I betragtning 50 har Kommissionen foretaget en sammenligning af gennemsnitspriser i 2009 baseret på de statistikker, der er offentliggjort i tabel 4 og 17 i Kommissionens forordning (EU) nr. 627/2011 (4), og som viste en lavere pris for Indien. Under alle omstændigheder bestrider ansøgeren ikke, at importen fra Indien blev den billigste kilde til import på EU-markedet efter indførelsen af antidumpingtolden over for Kina. Denne påstand blev derfor også afvist.
 4. AFSLUTNING AF UNDERSØGELSEN
 (83)
 I betragtning af ovennævnte konklusioner bør den nuværende antiomgåelsesundersøgelse afsluttes.
 (84)
 Undersøgelsen viste, at kolddeformering udgør en væsentlig ændring af varen, og at der er gyldig grund og økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden for en eventuel ændring i handelsmønstret mellem Kina, Indien og Unionen.
 (85)
 Betingelserne i artikel 13, stk. 1, for at konstatere, at der finder omgåelse sted, er derfor ikke opfyldt, og de gældende foranstaltninger vedrørende importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina bør derfor ikke udvides til at gælde for import af samme vare afsendt via Indien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indien eller ej.
 (86)
 Registreringen af importen af den undersøgte vare afsendt fra Indien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indien eller ej, som blev indført ved gennemførelsesforordning (EU) 2017/272, bør ophøre.
 (87)
 Det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1036 har ikke afgivet udtalelse —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Undersøgelsen indledt ved gennemførelsesforordning (EU) 2017/272 vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1331/2011 på importen af visse sømløse rør af rustfrit stål, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7304 11 00, ex 7304 22 00, ex 7304 24 00, ex 7304 41 00, ex 7304 49 10, ex 7304 49 93, ex 7304 49 95, ex 7304 49 99 og ex 7304 90 00 (Taric-kode: 7304110011, 7304110019, 7304220021, 7304220029, 7304240021, 7304240029, 7304410091, 7304491091, 7304499391, 7304499591, 7304499991 og 7304900091), med oprindelse i Folkerepublikken Kina, ved import afsendt fra Indien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indien eller ej, og om at registrere denne import afsluttes.
 Artikel 2
 Toldmyndighederne pålægges hermed at ophøre med den registrering af importen, der blev indført ved artikel 2 i gennemførelsesforordning (EU) 2017/272.
 Artikel 3
 Gennemførelsesforordning (EU) 2017/272 ophæves.
 Artikel 4
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 15. november 2017.
 På Kommissionens vegne
 Jean-Claude JUNCKER
 Formand
 (1) EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21.
 (2) EUT L 336 af 20.12.2011, s. 6.
 (3) EUT L 40 af 17.2.2017, s. 64.
 (4) EUT L 169 af 29.6.2011, s. 1.


text:
Vuosi 2010, viikko 36 | Valtioneuvoston viikko | Virallistieto | EDILEX
 Valtioneuvoston viikko 36/2010
 Tasavallan presidentti antoi 10.9.2010 eduskunnalle seuraavat hallituksen esitykset:
 Hallituksen esitys (HE 121/2010 vp) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimukseen liitetyn siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan muuttamisesta tehdyn pöytäkirjan hyväksymisestä ja laiksi sen lainsäädännön alaan kuuluvien määräysten voimaansaattamisesta. Lissabonin sopimuksen tultua voimaan kesäkuussa 2009 pidettyjen Euroopan parlamentin vaalien jälkeen on syytä määrätä vaalikauden 2009–2014 loppuun asti sovellettavista Euroopan parlamentin kokoonpanoa koskevista siirtymätoimenpiteistä Eurooppa-neuvoston saavuttaman poliittisen yhteisymmärryksen mukaisesti. Näiden siirtymätoimenpiteiden tarkoituksena on antaa niille jäsenvaltioille, joilla olisi ollut enemmän edustajia Euroopan parlamentissa, jos Lissabonin sopimus olisi ollut voimassa kesäkuussa 2009 pidettyjen vaalien ajankohtana, vastaava määrä lisäpaikkoja ja mahdollisuus täyttää ne perussopimuksen voimassa olevista määräyksistä poikkeavasti. Ehdotus ei vaikuta Suomen ehdokkaiden paikkamäärään tai valintamenettelyyn. (UM lainsäädäntöneuvos Kaija Suvanto 09 160 55711)
 Hallituksen esitys (HE 122/2010 vp) vuoden 2011 tuloveroasteikkolaiksi sekä laeiksi eräiden verolakien muuttamisesta. Esitys sisältää ehdotuksen vuoden 2011 valtionverotuksessa sovellettavaksi progressiiviseksi tuloveroasteikoksi. Tuloverolakia muutetaan siten, että työtulovähennyksen enimmäismäärää ja kertymäprosenttia sekä perusvähennyksen enimmäismäärää korotetaan. Valtionverotuksen eläketulovähennyksen laskentakerrointa korotetaan ja poistumaprosenttia alennetaan. Kunnallisverotuksen eläketulovähennyksen poistumaprosenttia alennetaan. Omaisuuden luovutuksesta syntynyt tappio vähennetään omaisuuden luovutuksesta saadusta voitosta verovuonna ja viitenä sitä seuraavana vuonna. Sukupolvenvaihdosta koskevaa säännöstä muutetaan siten, että edelleen luovutuksen yhteydessä tapahtuva hankintamenon oikaisu tehdään myös hankintameno-olettaman määrää oikaisemalla. Verotusmenettelystä annettua lakia ja arvonlisäverolakia muutetaan siten, että Verohallinto voi suorittaa vertailutietotarkastuksia myös luottolaitoksissa. Tuloverotuksen sekä perintö- ja lahjaverotuksen oikaisuvaatimuksia koskeviin säännöksiin lisätään maininta, että oikaisuvaatimus tulee käsitellä ilman aiheetonta viivytystä. Verohallinnosta annettua lakia muutetaan väliaikaisesti siten, että Verohallinnon tehtäväksi säädetään organisaatioiden tunnistuspalvelun ylläpitäminen sähköistä asiointia varten. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. Omaisuuden luovutustappiota koskevaa säännöstä sovellettaisiin ensimmäisen kerran verovuonna 2010 syntyneisiin tappioihin. Muita tuloverolain muutoksia sovellettaisiin ensimmäisen kerran vuodelta 2011 toimitettavassa verotuksessa. Verohallinnosta annetun lain muutos olisi voimassa vuoden 2011 alusta vuoden 2013 loppuun. (VM osastopäällikkö Lasse Arvela 09 160 33150)
 Hallituksen esitys (HE 123/2010 vp) laiksi arvonlisäverolain 32 ja 33 §:n muuttamisesta. Kiinteistöhallintapalvelun ja itse suoritetun rakentamispalvelun oman käytön verotukseen liittyvät alarajat nostetaan 35 000 eurosta 50 000 euroon. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (VM osastopäällikkö Lasse Arvela 09 160 33150)
 Hallituksen esitys (HE 124/2010 vp) laiksi arvonlisäverolain 85 a §:n väliaikaisesta muuttamisesta annetun lain voimaantulosäännöksen muuttamisesta. Lain voimaantulosäännöstä muutetaan siten, että alennetun 9 prosentin arvonlisäverokannan soveltamista parturi- ja kampaamopalveluihin sekä pieniin korjauspalveluihin jatketaan vuoden 2011 loppuun. Pieniin korjauspalveluihin luetaan polkupyörien, kenkien ja nahkatavaroiden sekä vaatteiden ja liinavaatteiden korjauspalvelut. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (VM osastopäällikkö Lasse Arvela 09 160 33150)
 Hallituksen esitys (HE 125/2010 vp) laiksi arpajaisverolain muuttamisesta. Yksinoikeudella toimeenpantujen muiden arpajaisten kuin totopelin arpajaisveroaste korotetaan 10 prosenttiin. Lakiin lisätään veron maksuunpanoa koskevat säännökset, jotka mahdollistavat arpajaisveron maksuunpanon, jos veroa on kausiveroilmoituksella ilmoitettu liian vähän. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (VM osastopäällikkö Lasse Arvela 09 160 33150)
 Hallituksen esitys (HE 126/2010 vp) valtion talousarvioksi vuodelle 2011. Talousarvioesityksessä varsinaisiksi tuloiksi ilman nettolainanottoa arvioidaan 41,9 miljardia euroa ja määrärahoiksi 50,3 miljardia euroa. Alijäämä, 8,3 miljardia euroa, ehdotetaan katettavaksi lainanotolla. Esityksen mukaan budjettitalouden tulot kasvavat 12 prosenttia vuoden 2010 varsinaisesta talousarviosta ja 7 prosenttia vuodelle 2010 budjetoituun verrattuna mukaan lukien kolmas lisätalousarvio. Hallinnonaloille ehdotetut määrärahat vähenevät hintatason nousu ja rakennemuutokset huomioon ottaen 2 prosenttia vuoden 2010 varsinaisesta talousarviosta. Hallinnonalojen määrärahojen vähenemiseen vaikuttaa muun muassa elvytysluonteisten menojen asteittainen poistuminen. Valtionvelan korkomenojen arvioidaan alenevan hieman vuoden 2010 varsinaiseen talousarvioon verrattuna. Kehykseen kuuluviksi määrärahoiksi ehdotetaan 37,7 miljardia euroa. Jakamattomaksi varaukseksi esityksessä jää 99 miljoonaa euroa. (VM budjettipäällikkö Hannu Mäkinen 09 160 33036)
 Hallituksen esitys (HE 127/2010 vp) laiksi luottolaitostoiminnasta annetun lain muuttamisesta ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi. Lailla pannaan täytäntöön luottolaitosdirektiivin viimeaikaiset muutokset, jotka koskevat muun muassa valvontakollegioiden asettamista rajat ylittäviin luottolaitoksiin ja luottolaitosryhmittymiin, omaisuuserien arvopaperistamista, sekamuotoisten rahoitusvälineiden lukemista omiin varoihin, suurten asiakasriskien valvontaa, palkitsemispolitiikan valvontaa sekä talletussuojan tasoa. Lisäksi laki ulkomaisen luotto- ja rahoituslaitoksen toiminnasta Suomesta kumotaan ja siihen nykyisin sisältyvät säännökset siirretään tarkistettuina luottolaitostoiminnasta annettuun lakiin. (VM lainsäädäntöneuvos Erkki Sarsa 09 160 33064)
 Hallituksen esitys (HE 128/2010 vp) laeiksi vapaasta sivistystyöstä annetun lain ja vapaasta sivistystyöstä annetun lain muuttamisesta annetun lain voimaantulosäännöksen muuttamisesta. Kansalaisopistojen, kansanopistojen, kesäyliopistojen ja opintokeskusten perustamishankkeiden hankekohtaisista valtionavustuksista luovutaan ja perustamishankkeiden rahoitus otetaan poistojen kautta huomioon käyttökustannusten valtionosuusperusteissa vuoden 2012 alusta. Lisäksi muutetaan eräitä kansanopistojen valtionosuuden perusteena käytettäviä porrastustekijöitä. Vapaan sivistystyön oppilaitosten rehtorin ja opettajien ja eräitä valtionavustuksia koskeva valtionapuviranomaisuus siirretään Opetushallitukselle. Opetusministeriön nimi muutetaan nykyiseksi opetus- ja kulttuuriministeriöksi. Vapaasta sivistystyöstä annetun lain muuttamisesta annetun lain voimaantulosäännöstä muutetaan siten, että vapaan sivistystyön oppilaitosten ylläpitämislupien uudistamisen ajankohtia siirretään vuodella eteenpäin. Esitys liittyy perustamishankkeiden osalta valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. Perustamishankejärjestelmään ehdotettu uudistus ja kansanopistojen valtionosuusperusteen muutos tulisivat voimaan kuitenkin vuonna 2012. (OKM hallitusneuvos Marja-Riitta Pönkä 09 160 77271)
 Hallituksen esitys (HE 129/2010 vp) laiksi opetus- ja kulttuuritoimen rahoituksesta annetun lain muuttamisesta. Ammatillisten erikoisoppilaitosten valtionosuusrahoituksen laskentaperusteita muutetaan. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (OKM hallitusneuvos Merja Leinonen 09 160 77265)
 Hallituksen esitys (HE 130/2010 vp) laiksi Luotsausliikelaitoksen muuttamisesta osakeyhtiöksi. Valtioneuvosto oikeutetaan luovuttamaan Luotsausliikelaitoksen hallinnassa oleva omaisuus ja toiminta perustettavalle osakeyhtiölle. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (LVM neuvotteleva virkamies Mika Mäkilä 09 160 28475)
 Hallituksen esitys (HE 131/2010 vp) laiksi lentoliikenteen valvontamaksusta annetun lain 4 §:n muuttamisesta. Lentoliikenteen valvontamaksua muutetaan siten, että jokaiseen edellisenä kalenterivuonna lentoasemalta kaupallisessa ilmakuljetuksessa olevalla ilma-aluksella lähteneeseen, vähintään kaksivuotiaaseen matkustajaan kohdistuvan lentoliikenteen valvontamaksun määrää korotetaan 0,80 eurosta 1,00 euroon. Esitys liittyy vuoden 2011 valtion talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (LVM hallitussihteeri Maija-Liisa Ahokas 09 160 28390)
 Hallituksen esitys (HE 132/2010 vp) kemikaalituotevalvontatehtävien keskittämistä Turvallisuus- ja kemikaalivirastoon koskevaksi lainsäädännöksi. Laki Turvallisuus- ja kemikaalivirastosta säädetään. Lisäksi muutetaan kemikaalilakia, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirastosta annettua lakia, kasvinsuojeluaineista annettua lakia sekä ympäristönsuojelulakia. Keskeisenä tavoitteena on kemikaalituotevalvontatehtävien keskittäminen Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirastosta, Suomen ympäristökeskuksesta sekä Elintarviketurvallisuusvirastosta Turvallisuus- ja kemikaalivirastoon. Esitys liittyy vuoden 2011 valtion talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (TEM vanhempi hallitussihteeri Sari Rapinoja 010 60 63202)
 Hallituksen esitys (HE 133/2010 vp) laiksi sotilasvammalain 6 e §:n muuttamisesta. Sotilasvammalakiin lisätään säännös kotiin annettavien sosiaalipalvelujen korvaamisesta Ruotsissa vakituisesti asuvalle vaikeavammaiselle suomalaiselle sotainvalidille. Vähintään 20 prosentin työkyvyttömyysasteen omaavalle sotainvalidille voidaan korvata kustannukset, jotka hänelle aiheutuvat kunnan järjestämistä kotipalveluista ja muista kotona asumista helpottavista sosiaalipalveluista. Korvauksen määrästä ja maksamisesta säädetään tarkemmin asetuksella. Lakiin sisällytetään lisäksi asiallisesti pääosin voimassa olevaa lakia vastaava säännös ateriakorvauksen maksamisesta Ruotsissa asuvalle vaikeavammaiselle sotainvalidille. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (STM hallitusneuvos Riitta Kuusisto 09 160 74360)
 Hallituksen esitys (HE 134/2010 vp) laeiksi maatalousyrittäjien lomituspalvelulain muuttamisesta, turkistuottajien lomituspalveluista annetun lain 4 §:n muuttamisesta ja poronhoitajien sijaisapukokeilusta annetun lain 5 §:n muuttamisesta. Maatalousyrittäjien lomituspalvelulakiin lisätään säännökset tilakohtaisen palvelusuunnitelman laatimisesta ja maatalouslomittajien tilakohtaisesta perehdyttämisestä. Lakiin kirjataan myös keskeiset perusteet, joilla vuosiloman saannin edellytyksenä olevat kotieläinyksiköt määritellään asetuksessa. Lomituksen paikallishallintoon maksettavan valtion korvauksen määräytymisperusteita yksinkertaistetaan. Lisäksi kunnat palauttavat lomituskustannuksiin liikaa saamansa ennakot valtion sijasta Maatalousyrittäjien eläkelaitokselle, joka voi käyttää ne suoraan uusien valtion korvausten maksamiseen. Lakiin tehdään myös teknisluonteisia tarkistuksia. Turkistuottajien lomituspalveluista annettuun lakiin ja poronhoitajien sijaisapukokeilusta annettuun lakiin tehdään sosiaali- ja terveysministeriön asetuksenantovaltuutusta koskeva täsmennys. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (STM hallitusneuvos Riitta Kuusisto 09 160 74360)
 Hallituksen esitys (HE 135/2010 vp) työeläkelakien yrittäjän määritelmää koskeviksi säännöksiksi. Yrittäjän eläkelain ja maatalousyrittäjän eläkelain mukaista yrittäjämääritelmää laajennetaan. Jatkossa yrittäjänä pidetään myös osakeyhtiössä johtavassa asemassa työskentelevää osakasta, joka omistaa yli 30 prosenttia yhtiön osakkeista tai jolla on yli 30 prosenttia yhtiön osakkeiden tuottamasta äänimäärästä. Yrittäjänä pidetään myös muussa yhteisössä johtavassa asemassa työskentelevää henkilöä, jos hänellä on edellä tarkoitettua vastaava määräämisvalta yhteisössä. Edellä tarkoitettuja laajennuksia vastaavasti rajoitetaan työntekijän eläkelain ja merimieseläkelain määritelmää työntekijään rinnastettavasta henkilöstä. Lisäksi tehdään eräitä, lähinnä teknisluonteisia tarkistuksia. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. Lakien voimaantuloon liittyy siirtymissäännöksiä. (STM hallitussihteeri Maritta Hirvi 09 160 74338)
 Hallituksen esitys (HE 136/2010 vp) laiksi valtionavusta Urho Kekkosen kuntoinstituuttisäätiölle. Urho Kekkosen kuntoinstituuttisäätiölle voidaan myöntää valtion talousarvion puitteissa valtionavustusta toimintaan, jonka tarkoituksena on yksilön ja väestön terveyden, toimintakyvyn ja omatoimisen terveydenhoidon sekä terveyttä edistävän liikunnan edistäminen, kehittäminen ja tutkiminen. Valtionapuviranomaisena on sosiaali- ja terveysministeriö. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos huolehtii valtionavustuspäätöksen valmisteluun, valtionavustuksen maksatukseen ja avustuksen käytön valvontaan liittyvistä tehtävistä. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (STM hallitussihteeri Liisa Katajamäki 09 160 73854)
 Hallituksen esitys (HE 137/2010 vp) laiksi lastensuojelulain muuttamisesta. Kunnan velvollisuutta järjestää lapsi- ja perhekohtaisen lastensuojelun asiakkaille avohuollon tukitoimia täsmennetään. Lapselle ja perheelle olisi järjestettävä lapsen terveyden ja kehityksen kannalta välttämättömiä sosiaalihuollon palveluja lapsen asioista vastaavan sosiaalityöntekijän asiakassuunnitelmassa arvioiman tarpeen mukaisesti. Tavoitteena on parantaa erityisesti kotipalvelun saatavuutta. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (STM neuvotteleva virkamies Lotta Silvennoinen 09 160 74358)
 Hallituksen esitys (HE 138/2010 vp) laiksi toimeentulotuesta annetun lain 10 §:n muuttamisesta ja 11 §:n väliaikaisesta muuttamisesta. Toimeentulotukilakia muutetaan siten, että vuoden 2010 loppuun määräaikaisena voimassa olevan 11 §:n 3 momentin voimassaoloa jatketaan edelleen määräaikaisena vuoden 2014 loppuun saakka. Säännöksen mukaan toimeentulotukea myönnettäessä ei oteta huomioon vähintään 20 prosenttia ansiotuloista, kuitenkin enintään 150 euroa kuukaudessa. Ammatillista koulutusta vailla olevalle alle 25-vuotiaalle myönnettävää toimeentulotuen perusosaa voidaan alentaa, jos häneltä on evätty työttömyysturva koulutuksesta kieltäytymisen vuoksi. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (STM asuntoneuvos Raimo Kärkkäinen 09 160 73857)
 Hallituksen esitys (HE 139/2010 vp) laeiksi sairausvakuutuslain, Kansaneläkelaitoksen kuntoutusetuuksista ja kuntoutusrahaetuuksista annetun lain, lapsilisälain sekä lasten kotihoidon ja yksityisen hoidon tuesta annetun lain muuttamisesta. Indeksisuojan ulkopuolella olevat vähimmäismääräinen kuntoutusraha ja vähimmäismääräinen sairaus-, äitiys-, erityisäitiys-, isyys- ja vanhempainraha sekä erityishoitoraha sidotaan kuluttajahintojen muutosta vastaavaan kansaneläkeindeksiin. Lisäksi kansaneläkeindeksiin sidotaan myös lapsilisät sekä lasten kotihoidon tuki ja yksityisen hoidon tuki. Myös niiden sairausvakuutuslaissa ja Kansaneläkelaitoksen kuntoutusetuuksista ja kuntoutusrahaetuuksista annetussa laissa olevat euromäärät, joita jo voimassa olevan lain mukaan korotetaan vuosittain indeksin muutosta vastaavasti, muutetaan vuoden 2010 tasoon. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Lait on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. Etuuksien kansaneläkeindeksiin sitomista koskeva muutos tulee kuitenkin voimaan 1.3.2011. (STM hallitussihteeri Pekka Humalto 09 160 73914)
 Hallituksen esitys (HE 140/2010 vp) laiksi asuntojen korjaus-, energia- ja terveyshaitta-avustuksista annetun lain muuttamisesta. Energia-avustusten enimmäissuuruutta korotetaan. Kun avustetaan uusiutuvaa energiaa hyödyntävien lämmitystapojen käyttöönottoa avustuksen enimmäissuuruus on 20 prosenttia hyväksyttävistä kustannuksista. Muutoin avustusten enimmäissuuruus on 15 prosenttia tai erityisestä syystä 20 prosenttia mainituista kustannuksista. Esitys liittyy valtion vuoden 2011 talousarvioesitykseen. Laki on tarkoitettu tulemaan voimaan 1.1.2011. (YM asuntoneuvos Riitta Kimari 040 014 3866)
 Hallituksen esitys (HE 141/2010 vp) laiksi maankäyttö- ja rakennuslain muuttamisesta. Yleiskaavan käyttömahdollisuuksia tuulivoimarakentamisen ohjaamisessa laajennetaan siten, että tuulivoimaloiden rakennuslupien myöntäminen voi aiempaa useammin perustua suoraan yleiskaavaan. Rantarakentamisen poikkeamispäätösten ratkaisutoimivaltaa siirretään elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksilta kunnille. (YM ylitarkastaja Katri Nuuja 040 014 3955)
 Tasavallan presidentti vahvisti 10.9.2010 seuraavat lait:
 Laki metsälain muuttamisesta ja laki rikoslain 48 a luvun 3 §:n muuttamisesta (HE 266/2009 vp). Metsälakiin tehdään perustuslaista johtuvia valtuussäännöksiä koskevia täydennyksiä ja täsmennyksiä. Lisäksi perustuslaista johtuen lakiin lisätään säännökset uudistushakkuun jälkeen tehtävässä taimikon perustamisessa käytettävistä puulajeista ja määritelmä uudistushakkuun päättymisestä. Metsän uudistushakkuun jälkeisiä taimikon perustamisen määräaikoja ja taloudellisesti kasvatuskelpoisen taimikon määrittelyä tarkennetaan metsälaissa. Lisätään myös säännökset kansallisesta metsäohjelmasta, säännös poliisiviranomaisen antamasta virka-avusta ja metsäsuunnitelman määrittelyä koskeva säännös. Lisäksi tehdään pienempiä teknisluonteisia muutoksia. Rikoslakiin tehdään metsälain muutoksista johtuvat tekniset tarkistukset. Lait tulevat voimaan 1.1.2011. Eduskunnan lausuma; Eduskunta edellyttää, että lakia alemmanasteisia säännöksiä uudistettaessa nyt säädettyjen valtuussäännösten mukaisesti pidättäydytään sellaisista muutoksista, jotka muuttaisivat tässä laissa tarkoitettua metsänhoitoa ja käyttöä. (MMM vanhempi hallitussihteeri Maija Kaukonen 09 160 53309)
 Laki lääketieteellisestä tutkimuksesta annetun lain muuttamisesta, laki potilaan asemasta ja oikeuksista annetun ain 13 §:n muuttamisesta ja laki sosiaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista annetun lain 18 §:n muuttamisesta (HE 65/2010 vp). Tutkimuslain muutoksella sisällytetään lakisääteisen tutkimuseettisen ennakkoarvion piiriin kaikki ne hoitotieteen ja terveystieteen alaan kuuluvat tutkimukset, joissa puututaan ihmisen koskemattomuuteen. Samalla rajataan oikeuspsykiatrisen potilaan osallistumista lääketieteelliseen tutkimukseen. Lääketieteellisten tutkimusten eettinen ennakkoarviointi keskitetään yliopistollisten sairaanhoitopiirien erityisvastuualuetta varten asettamille alueellisille eettisille toimikunnille. Lisäksi perustetaan valtakunnallinen lääketieteellinen tutkimuseettinen toimikunta. Toimikunta toimii tutkimuseettisten kysymysten asiantuntijana. Sosiaali- ja terveydenhuollon rekisteritutkimuksessa tarvittavat potilas- ja asiakasasiakirjojen käyttöä koskevat tutkimusluvat siirretään sosiaali- ja terveysministeriöstä Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselle potilaan asemasta ja oikeuksista sekä sosiaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista annettujen lakien muutoksilla. Lait tulevat voimaan 1.10.2010. (STM hallitusneuvos Päivi Kaartamo 09 160 74353)
 Tasavallan presidentti antoi 10.9.2010 seuraavat asetukset:
 Tasavallan presidentin asetus Etelämannerta koskevaan sopimukseen liittyvän ympäristönsuojelupöytäkirjan liitteen V alaisten toimenpiteiden voimaansaattamisesta. Sopimuksen (SopS 54/2002) perusteella hyväksytyt toimenpiteet 1(2010)–15(2010) tulivat voimaan 12.8.2010. Asetus tulee voimaan 17.9.2010. (YM neuvotteleva virkamies Tuomas Kuokkanen 050 3790429)
 Tasavallan presidentti päätti 10.9.2010 seuraavat kansainväliset asiat:
 Valtuuskunnan asettaminen Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 65. istuntokaudelle ja ulkoasiainministeriön oikeuttaminen määräämään valtuuskunnalle tarvittavat asiantuntijat. Valtuuskunnan varapuheenjohtajina toimivat ulkoasiainministeri Alexander Stubb, ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrynen, viestintäministeri Suvi Lindén, suurlähettiläs Jarmo Viinanen Suomen pysyvästä edustustosta Yhdistyneissä kansakunnissa ja alivaltiosihteeri Jaakko Laajava ulkoasiainministeriöstä sekä jäseninä alivaltiosihteeri Ritva Koukku-Ronde ulkoasiainministeriöstä, osastopäällikkö Teemu Tanner ulkoasiainministeriöstä, ulkopoliittinen neuvonantaja Ann-Marie Nyroos tasavallan presidentin kansliasta, ylijohtaja Veli-Pekka Talvela maa- ja metsätalousministeriöstä ja suurlähettiläs Hannu Kyröläinen ulkoasiainministeriöstä. Valtuuskunnan puheenjohtajana toimii tasavallan presidentti. (UM lähetystöneuvos Anne Saloranta 09 160 55593)
 Ylijohtaja Eero Lavosen tai hänen estyneenä ollessaan kaupallinen neuvos Arto Kosken valtuuttaminen allekirjoittamaan sopimus Suomen tasavallan hallituksen puolesta toimivan Suomen puolustusministeriön, Ranskan tasavallan puolustusministerin, Italian tasavallan puolustusministeriön, Puolan tasavallan puolustusministerin, Espanjan kuningaskunnan puolustusministeriön, Ruotsin kuningaskunnan Försvarets Materielverkin ja Amerikan yhdysvaltojen puolustusministeriön välillä SSDR-ohjelmistoradioteknologiaa koskevasta tutkimus- ja kehitystiedon vaihdosta. (PLM hallitusneuvos Jouko Tuloisela 09 160 88126)
 Tasavallan presidentti päätti 10.9.2010 seuraavat nimitysasiat:
 Kenraaliluutnantti, yleisesikuntaupseeri Arto Tuomas Räty puolustusministeriön kansliapäällikön virkaan ajaksi 1.1.2011–31.12.2015. (PLM hallintojohtaja Hannu Antikainen 09 160 88119)
 Valtioneuvosto antoi 9.9.2010 seuraavat asetukset:
 Valtioneuvoston asetus maatalouden harjoittamisesta luopumisen tukemisesta annetun lain muuttamisesta annetun lain voimaantulosta. Laki (1787/2009) tulee voimaan 1.1.2011. Muutettuja säännöksiä sovelletaan luopumisiin, jotka toteutetaan vuosina 2011-2014. Asetus tulee voimaan 15.9.2010. (MMM lainsäädäntöneuvos Katriina Pessa 09 160 54298)
 Valtioneuvoston asetus vuonna 2010 myönnettävän maatilan investointituen kohdentamisesta annetun valtioneuvoston asetuksen muuttamisesta. Asetusta muutetaan siten, että rakennetun maatalouskiinteistön hankintaa koskevat säännökset palautetaan asetukseen. Kyseiset säännökset poistettiin asetuksesta vuoden 2010 alusta lukien, koska voimassa ollut varainsiirtoverolain (931/1996) 14 § ei mahdollistanut tuen myöntämistä tukikohteelle EU:n valtiontukisääntöjen mukaisena vuoden 2009 jälkeen. Varainsiirtoverolakia on muutettu 30.6.2010 voimaan tulleella lailla 611/2010 siten, että vapautusta varainsiirtoveron suorittamisesta ei enää myönnetä maatilan investointituen yhteydessä myönnetyn korkotukilainan perusteella. Koska verovapaus on poistettu, tukikohteen investointituki täyttää EU:n valtiontukisääntöjen edellytykset ja sitä voidaan jälleen myöntää. Asetus tulee voimaan 15.9.2010. (MMM hallitussihteeri Mika Saari 09 160 52242)
 Valtioneuvoston asetus maatalouden investointituesta ja nuoren viljelijän aloitustuesta annetun valtioneuvoston asetuksen 24 §:n muuttamisesta. Varainsiirtoverolain (931/1996) 14 §:ää on muutettu 30.6.2010 voimaan tulleella lailla 611/2010 siten, että maatilan investointitukena myönnettyihin korkotukilainoihin liittyvästä verovapaudesta on luovuttu ja maatalouden rakennetuista annetun lain mukaiseen kiinteistön hankkimista varten myönnettyyn korkotukilainaan liittyvää verovapautta sovelletaan vain nuoren viljelijän aloitustuen yhteydessä. Varainsiirtoverolain muutoksen johdosta asetuksen 24 §:n 3 momenttia muutetaan siten, että varainsiirtoverolain 14 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettu vapaus veron suorittamisesta, sellaisena kuin se on laissa 611/2010, otetaan huomioon vain aloitustuen enimmäismäärässä. Asetus tulee voimaan 15.9.2010. (MMM hallitussihteeri Mika Saari 09 160 52242)
 Valtioneuvoston asetus kivenlouhimoiden, muun kivenlouhinnan ja kivenmurskaamojen ympäristönsuojelusta. Asetuksella säädetään kivenlouhimoiden, muun kivenlouhinnan ja kivenmurskaamojen ympäristönsuojelun vähimmäisvaatimuksista, silloin kun toimintaan on oltava ympäristölupa. Asetuksella säädetään yleisistä suojaetäisyyksistä, ilmaan joutuvien päästöjen rajoittamisesta, meluntorjunnasta, meluavien toimintojen aikarajoista, maaperän ja pohjaveden suojelusta, jäte- ja hulevesien käsittelystä, jätehuollosta, onnettomuus- ja häiriötilanteisiin varautumisesta, tarkkailusta sekä voimaantulo- ja siirtymäsäännöksistä. Asetuksella täsmennetään kivenlouhimoita, muuta kivenlouhintaa ja kivenmurskaamoja koskevien toimintojen ympäristölupapäätöksissä jo tällä hetkellä yleisesti noudatettavia lupamääräyksiä. Samalla korostetaan velvollisuutta noudattaa toiminnassa ympäristön kannalta parhaan käytännön periaatetta (BEP) ja käyttää toiminnassa parasta käyttökelpoista tekniikka (BAT). Muista toiminnalle tarpeellisista ympäristönsuojelumääräyksistä määrätään tapauskohtaisesti sen mukaisesti mitä ympäristönsuojelulaissa, jätelaissa ja niiden nojalla annetuissa säädöksissä säädetään. Asetus tulee voimaan 16.9.2010 siirtymäsäännöksin. (YM hallitussihteeri Elise Sahivirta 050 371 5476)
 Valtioneuvosto teki yleisistunnossa 9.9.2010 seuraavat päätökset:
 Päätös Suomen edustautumisesta Eurooppa-neuvoston kokouksessa Brysselissä 16.9.2010. Suomea edustaa pääministeri Mari Kiviniemi avustajanaan ulkoasiainministeri Alexander Stubb. (VNK EU-sihteeristön päällikkö Kare Halonen 09 160 22180)
 Päätös määrätä osastopäällikkö, ylijohtaja Pentti Pikkarainen 9.9.2010 lukien toistaiseksi Suomen valtiota edustavaksi varajäseneksi Kansainvälisen investointitakauslaitoksen neuvostoon. (VM finanssineuvos Kristina Sarjo 09 160 33082)
 Päätös digitaalisen maanpäällisen joukkoviestintäverkon kanavanippuja C, D ja E koskevien toimilupien muuttamisesta. Valtioneuvosto on myöntänyt Digita Oy:lle kolme toimilupaa verkkopalvelun tarjoamiseen digitaalisen maanpäällisen joukkoviestintäverkon kanavanippuihin C (voimassa 31.12.2016 saakka), D (voimassa 22.3.2026 saakka) ja E (voimassa 13.6.2026 saakka). Yhtiö on pyytänyt, että toimilupia muutettaisiin siten, että kanavanipuissa sallittaisiin vaihtoehtoisesti myös uudemman DVB-T2- jakelutekniikan ja MPEG4-kuvanpakkaustekniikan käyttö. Kanavanipun E:n toimilupaa muutetaan siten, että verkon toteutuksessa käytettävä tekniikka voi 1.1.2013 alkaen olla myös DVB-T2-standardin mukainen ja kuvanpakkaustekniikkana voidaan käyttää MPEG4-tekniikkaa. Kanavanippu C:n toimilupaehtoja ei muuteta, koska digitaaliseen televisioon siirtymisen yhteydessä keskeiseksi lähtökohdaksi otettiin, että nykyisillä päätelaitteilla voidaan vastaanottaa televisiolähetyksiä ainakin vuoden 2016 loppuun asti. Kanavanippu D:n toimilupaehtoja ei muuteta, koska muutos heikentäisi merkittävästi mobiilitelevision verkkoliiketoiminnan käynnistymistä. (LVM neuvotteleva virkamies Maaret Suomi 09 160 28150)
 Päätös muuttaa DNA Oy:lle myönnettyjä digitaalista maanpäällistä joukkoviestintäverkkoa koskevia toimilupia kanavanippuihin HD1 ja HD2 siten, että yhtiö voi toimilupien nojalla lähettää sekä standardi- että teräväpiirtolähetyksiä. Muutoksella tuetaan maanpäällisen joukkoviestintäverkon kapasiteetin tehokasta käyttöä ja edistetään kilpailua maanpäällisten televisioverkkojen tarjonnassa. (LVM neuvotteleva virkamies Maaret Suomi 09 160 28150)
 Päätös muuttaa Anvia Oyj:lle myönnettyä digitaalista maanpäällistä joukkoviestintäverkkoa koskevaa toimilupaa kanavanippuun HD3 siten, että yhtiö voi verkossaan tarjota verkkopalvelua teräväpiirtolähetysten lisäksi myös standardilähetyksinä. Muutoksella tuetaan maanpäällisen joukkoviestintäverkon kapasiteetin tehokasta käyttöä ja edistetään kilpailua maanpäällisten televisioverkkojen tarjonnassa. (LVM neuvotteleva virkamies Maaret Suomi 09 160 28150)
 Päätös asettaa Patentti- ja rekisterihallituksen johtokunta toimikaudeksi 17.9.2010–16.9.2013. Kokoonpano: puheenjohtaja: toimitusjohtaja Jorma Turunen Teknologiateollisuus ry; varapuheenjohtaja: johtaja Risto Paaermaa työ- ja elinkeinoministeriö; jäsenet: pääsihteeri Teemu Japisson Suomen Liikunta ja Urheilu ry, ylijohtaja Riitta Varpe Pirkanmaan ELY-keskus, talous- ja rahoitusjohtaja Tuija Soanjärvi Itella Oyj, johtava dekaani Matti Pursula Aalto-yliopisto ja tekijänoikeusneuvos Viveca Still opetusministeriö. (TEM neuvotteleva virkamies Anne Rothovius 010 60 63532)
 Päätös myöntää Päivi Romanoville ero työehtosopimuksen yleissitovuuden vahvistamislautakunnan jäsenen Pirkko Kauppisen henkilökohtaisen varajäsenen tehtävästä ja määrätä hänen tilalleen tasa-arvovaltuutettu Pirkko Mäkinen 1.10.2010 lukien lautakunnan 31.5.2011 päättyväksi toimikaudeksi. (STM osastopäällikkö Leo Suomaa 09 160 73100)
 Päätös todeta Marja Koski eronneeksi sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunnan lääkärijäsenen tehtävästä 31.8.2010 lukien ja nimittää hänen tilalleen Heikki Pärnänen 9.9.2010 lukien ja todeta Heikki Pärnänen eronneeksi lääkärijäsenen varajäsenen tehtävästä 9.9.2010 lukien ja nimittää hänen tilalleen Ari Rosenvall 9.9.2010 lukien lautakunnan 31.12.2013 päättyväksi toimikaudeksi. (STM hallitussihteeri Inka Hassinen 09 160 73140)
 Päätös asettaa valtuuskunta Maailman terveysjärjestön Euroopan toimiston (WHO/EURO) 60. aluekomitean (Regional Committee, RC) kokoukseen Moskovassa 13.–16.9.2010 ja oikeuttaa sosiaali- ja terveysministeriö määräämään valtuuskunnalle tarvittavat sihteerit. Puheenjohtaja on peruspalveluministeri Paula Risikko, varapuheenjohtaja ylijohtaja Aino-Inkeri Hansson sosiaali- ja terveysministeriöstä ja jäsenet ovat pääjohtaja Pekka Puska Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksesta, kansainvälisten asian johtaja Liisa Ollila sosiaali- ja terveysministeriöstä, johtaja Taru Koivisto sosiaali- ja terveysministeriöstä, neuvotteleva virkamies Eeva Ollila sosiaali- ja terveysministeriöstä, lähetystöneuvos Ismo Kolehmainen ulkoasiainministeriöstä, erityisasiantuntija Eero Lahtinen Geneven pysyvästä edustustosta sekä asiantuntijana ylitarkastaja Hannele Tanhua sosiaali- ja terveysministeriöstä. (STM neuvotteleva virkamies Outi Kuivasniemi 09 160 73230)
 Valtioneuvosto lähetti eduskunnalle 9.9.2010 seuraavat Euroopan unionin säädösehdotuksia koskevat valtioneuvoston kirjelmät:
 Valtioneuvoston kirjelmä (U 27/2010 vp) eduskunnalle ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi direktiivin 2001/18/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden mahdollisuudesta rajoittaa muuntogeenisten kasvien viljeyä tai kieltää se alueellaan. Komission ehdotuksella muutettaisiin direktiiviä 2001/18/EY (avoimen käytön direktiivi) lisäämällä siihen uusi 26b artikla. Artiklan mukaan yksittäinen jäsenvaltio voisi rajoittaa tai kieltää muuntogeenisten kasvien viljelyn alueellaan joko kokonaan tai osittain. Kiellon perusteen tulee tällöin olla muu kuin tieteellisesti osoitettu riski ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristön turvallisuudelle. Edellä tarkoitetuissa tilanteissa noudatetaan edelleen EU-tason keskitettyä menettelyä. Toimenpiteiden tulee olla perussopimusten mukaisia erityisesti kansallisten ja muiden kuin kansallisten tuotteiden välisen syrjimättömyyden periaatteen sekä jäsenvaltioiden välisen kaupan määrällisiä rajoituksia koskevien määräysten osalta. Asetusehdotuksessa ei anneta esimerkkejä siitä, mitä hyväksyttävät perusteet voisivat olla. Komissio kuitenkin tarkoittanee niillä erilaisia sosioekonomisia syitä. Asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltiot säilyttäisivät mahdollisuuden säännellä muuntogeenisten kasvien viljelystä alueellaan senkin jälkeen, kun kyseiset muuntogeeniset kasvit on saatettu lainmukaisesti EU:n markkinoille, edellyttäen että kyseiset toimenpiteet eivät vaikuta niiden saattamiseen markkinoille tai tuontiin ja että ne ovat perussopimusten ja EU:n kansainvälisten, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) vahvistettujen velvoitteiden mukaisia. Asetusehdotuksella toimeenpannaan perustamissopimuksessa tarkoitettua toissijaisuusperiaatetta. (STM neuvotteleva virkamies Kirsi Törmäkangas 09 160 73190)
 Valtioneuvosto päätti 9.9.2010 seuraavat nimitysasiat:
 Oikeustieteen kandidaatti Teemu Juhani Penttilä puolustusministeriön hallintopoliittisen osaston osastopäällikön virkaan 1.10.2010-30.9.2015. (PLM hallintojohtaja Hannu Antikainen 09 160 88119)
 Prikaatikenraali, yleisesikuntaupseeri Esa Ilmari Pulkkinen puolustusministeriön puolustuspoliittisen osaston osastopäällikön virkaan 1.1.2011-31.12.2015. (PLM hallintojohtaja Hannu Antikainen 09 160 88119)
 Valtioneuvosto myönsi Terhi Hermansonille palkatonta virkavapautta sosiaali- ja terveysministeriön lääkintöneuvoksen virasta 1.1.2011-30.6.2012. (STM vanhempi hallitussihteeri Arita Kaario 09 160 73792)
 Lääketieteen lisensiaatti Raija Asola sosiaali- ja terveysministeriön lääkintöneuvoksen määräaikaiseen virkasuhteeseen 1.1.2011-30.6.2012, kuitenkin enintään viran vakinaisen haltijan virkavapauden ajaksi. (STM vanhempi hallitussihteeri Arita Kaario 09 160 73792)
 Kaapelitietojen hallinnan kehittämistä selvittänyt työryhmä luovutti 8.9.2010 mietintönsä liikenne- ja viestintäministeriölle. Työryhmä ehdottaa, että eri tahojen ylläpitämien maanalaisten johtojen ja kaapeleiden sijaintitiedot olisivat kootusti saatavilla yhteisessä tietopalvelussa. Maanalaisten rakenteiden sijaintitieto on nykyisin hajanaista ja käytettävät karttapohjat vaihtelevat. Tulevaisuudessa sijaintitietojen tulisi olla saatavilla yhteisen rajapinnan kautta sähköisen paikkatieto- ja karttaportaalin kautta. Palvelun kehittäminen edellyttää, että kaikki verkonhaltijat antaisivat maanalaisten verkostojen sijaintitiedot uuteen palveluun. Maanmittauslaitos voisi työryhmän mukaan tuottaa pohjakartta-aineiston tietopalvelun tarjoajalle. Tietopalvelun tarjoajaksi voitaisiin valita kaupallinen taho, joka kehittäisi palvelua työryhmän esittämän mallin mukaisesti. Mietintö on osoitteessa http://www.lvm.fi/c/document_library/get_file?folderId=964900&name=DLFE-10901.pdf&title=Julkaisuja%2032-2010. Lisätietoja antaa hallitusneuvos Kaisa Leena Välipirtti, p. 09 160 28483, liikenne- ja viestintäministeriö.