text:
 Avis juridique important
 |
 51999PC0753
 Ehdotus: neuvoston asetus lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta uudelleen sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa, joita Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd myyvät yhteisöön vietäviksi, ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2380/98 muuttamisesta kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta vahvistettujen yksilöllisten polkumyyntimyyntitullien soveltamiseksi sellaisiin kyseisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä oleviin yrityksiin, jotka ovat alkaneet tuottaa nahasta valmistettuja käsilaukkuja /* KOM/99/0753 lopull. */
 Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta uudelleen sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa, joita Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd myyvät yhteisöön vietäviksi, ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2380/98 muuttamisesta kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta vahvistettujen yksilöllisten polkumyyntimyyntitullien soveltamiseksi sellaisiin kyseisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä oleviin yrityksiin, jotka ovat alkaneet tuottaa nahasta valmistettuja käsilaukkuja(komission esittämä)PERUSTELUTLiitteenä on ehdotus neuvoston asetukseksi lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta uudelleen sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa, joita Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd myyvät yhteisöön vietäviksi, ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2380/98 muuttamisesta kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta vahvistettujen yksilöllisten polkumyyntimyyntitullien soveltamiseksi sellaisiin kyseisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä oleviin yrityksiin, jotka ovat alkaneet tuottaa nahasta valmistettuja käsilaukkuja.Ehdotuksessa esitetään yksityiskohtaisia tietoja, joiden perusteella viisi 'uuden viejän' tarkastelua koskevaa pyyntöä olisi hylättävä perusteettomina, koska yksikään pyynnön esittäneistä ei pystynyt antamaan näyttöä siitä, että se täytti 'uuden viejän' asemasta perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset.Tämän perusteella todettiin, että asetuksella (EY) N:o 1567/97 käyttöön otettu 38 prosentin suuruinen maakohtainen, arvon perusteella kannettava polkumyyntitulli olisi otettava uudelleen käyttöön viiden pyynnön esittäneen osalta ja tämä maakohtainen tulli olisi kannettava taannehtivasti 'uuden viejän' tarkastelun vireillepanosta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisen kirjaamisvelvoitteen alaisessa tuonnissa.Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSlopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta uudelleen sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa, joita Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd myyvät yhteisöön vietäviksi, ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2380/98 muuttamisesta kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta vahvistettujen yksilöllisten polkumyyntimyyntitullien soveltamiseksi sellaisiin kyseisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä oleviin yrityksiin, jotka ovat alkaneet tuottaa nahasta valmistettuja käsilaukkujaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 [1] ja erityisesti sen 11 artiklan 4 kohdan,[1] EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (EYVL L 128, 30.4.1998, s. 18).ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo seuraavaa:A. AIKAISEMPI MENETTELY(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1567/97 [2], jäljempänä 'lopullista polkumyyntitullia koskeva asetus', sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2380/98 [3], käyttöön 38 prosentin suuruisen lopullisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä 'Kiina', peräisin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen tuonnissa lukuun ottamatta sellaisilta useilta vientiä harjoittavilta tuottajilta lähtöisin olevaa tuontia, joiden osalta neuvosto otti käyttöön yksilölliset tullit.[2] EYVL L 208, 2.8.1997, s. 31.[3] EYVL L 296, 5.11.1998, s. 1.B. NYKYINEN MENETTELY(2) Komissio vastaanotti myöhemmin lopullista polkumyyntitullia koskevaan asetukseen liittyen viisi pyyntöä neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä 'perusasetus', 11 artiklan 4 kohdan mukaisen 'uuden viejän' tarkastelun aloittamiseksi. Pyynnön esittivät Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd, Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd, jäljempänä 'pyynnön esittäneet'. Pyynnön esittäneet väittivät, että ne täyttivät yksilöllistä kohtelua koskevat edellytykset, ne eivät olleet etuyhteydessä yhteenkään tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien, voimassa olevien toimenpiteiden alaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan ja että ne eivät olleet vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön polkumyyntitoimenpiteiden perusteena käytetyn tutkimusajanjakson aikana eli 1 päivän huhtikuuta 1995 ja 31 päivän maaliskuuta 1996 välisenä aikana, jäljempänä 'alkuperäinen tutkimusajanjakso', vaan että ne olivat vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön myöhemmin.(3) Komissio tutki pyynnön esittäneiden antaman näytön ja piti sitä riittävänä perusteena perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisen tarkastelun panemiseksi vireille. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan asianomaiselle yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani asetuksella (EY) N:o 152/1999 [4] vireille lopullista polkumyyntitullia koskevaan asetukseen liittyvän tarkastelun viiden pyynnön esittäneen osalta ja aloitti tutkimuksensa.[4] EYVL L 18, 23.1.1999, s. 10. Asetuksella, jolla tarkastelu pantiin vireille, kumottiin myös lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otettu polkumyyntitulli pyynnön esittäneiden tuottaman ja yhteisöön viemän tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin osalta, ja kehotettiin tulliviranomaisia perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti toteuttamaan tarpeelliset toimenpiteet tällaisen tuonnin kirjaamiseksi.(4) Tarkastelun kohteena oli sama tuote [5] kuin lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa määritelty tuote.[5] Tuote on "käsilaukut, joissa joko on tai ei ole olkahihnaa, kahvattomat laukut mukaan lukien, ja joiden ulkopinta on nahkaa, tekonahkaa tai kiiltonahkaa ja joiden ensisijaiseksi käyttötarkoitukseksi on suunniteltu pienikokoisten henkilökohtaisten tavaroiden kuten avainten, lompakoiden, kauneudenhoitovälineiden ja savukkeiden säilyttäminen kyseisten käsilaukkujen koosta ja muodosta riippumatta".(5) Komissio ilmoitti asiasta virallisesti viejämaan viranomaisille. Lisäksi osapuolille, joita asia suoraan koski, annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.(6) Komissio lähetti kyselylomakkeen pyynnön esittäneille. Kaikki viisi pyynnön esittänyttä vastasi kyselyyn, ja kaksi niistä pyysi myös markkinatalousasemaa.(7) Tutkimuksen aikana Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd perui 'uuden viejän' tarkastelua koskevan pyyntönsä. Tämän johdosta sen tiloissa ei enää suoritettu markkinatalousaseman määrittämiseksi paikalla suoritettujen tarkastusten jälkeen 'uuden viejän' asemaa ja vientihintoja koskevaa tarkastusta.(8) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja suoritti tarkastuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:- Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd, Dongguan ja Peking, Kiina,- York Star Co. Ltd., Hongkong (Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd:n osalta),- Dongguan Hsin Wan Foreign Trade Development Co., Dongguan, Kiina (Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd:n osalta),- Panyu Simone Handbag Ltd, Guangzhou, Kiina,- Simone Accessories Collection Ltd., Kyungki-do, Korean tasavalta (Panyu Simone Handbag Limitedin osalta),- Gainth Industrial Ltd, Hongkong,- Macia Company Ltd, Hongkong, ja Yen Sheng Factory Ltd, Hongkong (koska nämä kaksi pyynnön esittänyttä ovat toisiinsa etuyhteydessä, pyynnöt käsiteltiin yhdessä).(9) Nykyisen tutkimuksen tutkimusajanjakso oli 1 päivän huhtikuuta 1996 ja 31 päivän joulukuuta 1998 välinen ajanjakso, jäljempänä 'nykyinen tutkimusajanjakso'.C. 'UUDEN VIEJÄN' ASEMA(10) Komissio tutki, täyttivätkö pyynnön esittäneet yksilöllistä kohtelua koskevat edellytykset, olivatko ne etuyhteydessä tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien, voimassa olevien toimenpiteiden alaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, olivatko ne vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana ja olivatko ne vieneet tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen. Pyynnön esittäneitä koskevat päätelmät ovat seuraavat:1. Gainth Industrial Ltd(11) Gainth Industrial Ltd. väitti alunperin, että se oli vienyt 6 400 kappaletta tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen. Tutkittaessa tämä luku todettiin virheelliseksi. Pyynnön esittänyt myönsi alunperin antamansa tiedon vääräksi ja lopulta väitti, että tarkasteltavana olevaa tuotetta oli viety yhteisöön 86 kappaletta. Näiden 86 kappaleen osalta on kyse yhdestä tuotemallista.(12) Pyynnön esittäneen antamista ja paikalla tarkastetuista tiedoista kävi ilmi, että asianomainen tuotemalli oli asiakirjalaukku tai -salkku eikä käsilaukku. Se on osa yksinomaan nahkasalkuista koostuvaa mallistoa. Asiaan liittyvässä kauppalaskussa oli maininta nahasta valmistetuista asiakirjalaukuista, ja tuoja oli ilmoittanut yhtenäisessä hallinnollisessa asiakirjassa asianomaisen tuotemallin CN-koodiin 4202 11 90 [6] kuuluvaksi.[6] Matka-arkut, matkalaukut, toalettilaukut (vanity-cases), attasealaukut, salkut, koululaukut ja niiden kaltaiset säilytysesineet.(13) Pyynnön esittänyt kiisti asianomaisen tuotemallin mukaisen asiakirjalaukun luokittelun ja esitti kaksi väitettä:- Pyynnön esittäneen mukaan tosiasiassa viedyt tuotteet olivat alkuperäisen nahkasalkkumalliston uudelleen suunnitellun tuotemallin mukaisia, ja asianomainen tuotemalli ei tästä syystä enää muistuta salkkua. Tämän osalta olisi korostettava, että pyynnön esittänyt on toimittanut asianomaisen tuotemallin määrittelystä eri versioita ja se ei kyennyt esittämään kiistatonta näyttöä tosiasiassa viedyn tuotemallin fyysisestä ulkomuodosta. Nämä mallimäärittelyt eivät kuitenkaan missään tapauksessa eroa huomattavasti mallistoon kuuluvien muiden asiakirjalaukkujen tai -salkkujen määrittelyistä. Tuojan antama selvitys vahvistaa lisäksi sen, että asianomainen tuotemalli ei ole nahasta valmistettu käsilaukku, koska tuojan suunnittelija suunnitteli naisjohtajien laukkuihin kohdistuvat vaatimukset huomioiden sellaisten monikäyttöisten laukkujen malliston, joissa voi säilyttää sekä asiakirjoja että pikkutavaroita. Edellä esitetyn perusteella asianomainen tuotemalli ei vastaa lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annettua tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää.- Pyynnön esittänyt väitti lisäksi, että asianomainen tuotemalli on lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annetun käsilaukun määritelmän mukainen, koska määritelmässä tarkoitetaan käsilaukkuja niiden "koosta ja muodosta riippumatta". Se väitti, että asetuksella (EY) N:o 2380/98, jolla muutettiin lopullista polkumyyntitullia koskeva asetus, nimenomaan sisällytettiin reput ja ostoskassit tarkasteltavana olevan tuotteen soveltamisalaan. Tämän osalta olisi huomattava, että neuvoston asetuksella (EY) N:o 2380/98 ei sisällytetty reppuja eikä ostoskasseja tarkasteltavana olevan tuotteen soveltamisalaan, vaan sillä ainoastaan selvennettiin lopullisten toimenpiteiden soveltamisalaa [7]. Tässä selvennyksessä edellytetään, että selkäreppujen ja ostoskassien on vastattava lopullista polkumyyntitullia koskevassa asetuksessa annettua käsilaukkujen määritelmää (ks. edellä 5 alahuomautus), jotta niihin voitaisiin soveltaa lopullisia toimenpiteitä. Tämä selvennys lisättiin, jotta toimenpiteitä ei voitaisi kiertää ilmoittamalla tuonti muuhun kuin nahasta valmistettuja käsilaukkuja koskevaan CN-koodiin kuuluvaksi.[7] Ks. johdanto-osan 9 kappale: " (...) On syytä selventää, että käsilaukkuina pidetään tässä yhteydessä myös niin kutsuttuja selkäreppuja ja ostoskasseja, jotka näin ollen kuuluvat tutkimuksen alaan (ja käyttöön otettujen toimenpiteiden soveltamisalaan) koostaan ja muodostaan riippumatta, jos ne vastaavat edellä esitettyä kuvausta".(14) Edellä esitettyjen päätelmien perusteella todettiin, että pyynnön esittänyt ei kyennyt esittämään näyttöä siitä, että se oli tosiasiassa vienyt nahasta valmistettuja käsilaukkuja yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen.(15) Olisi myös huomattava, että pyynnön esittänyt pyysi ottamaan huomioon saksalaiselle yritykselle ennen nykyistä tutkimusajanjaksoa ja nykyisen tarkastelun vireillepanoa tapahtuneen myynnin. Olisi korostettava, että tämä tieto toimitettiin huomattavasti tarkastelun vireillepanoa koskevassa asetuksessa perusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetun määräajan päättymisen jälkeen ja paikalla suoritetun tarkastuksen jälkeen, mistä syystä sen paikkansapitävyyttä on mahdotonta tarkastaa perusasetuksen 6 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Tällä on erityisen suuri merkitys ottaen huomioon pyynnön esittäneen toimittamissa tiedoissa olleiden huomattavien virheiden suuri määrä. Lisäksi olisi huomattava, että yhteisön toimielimet ovat pyrkineet perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdan johdonmukaisella soveltamisella rajaamaan päätelmät koskemaan tutkimusajanjaksoa, jolleivät uusien olosuhteiden vaikutukset ole ilmeisiä, kiistattomia ja kestäviä ja niitä ei voida manipuloida tai ne eivät johdu asianomaisten osapuolten tarkoituksellisista toimista. Nämä edellytykset eivät täyty tässä tapauksessa. Kyseisessä myynnissä on kyse satunnaisesta viennistä yhteisöön.(16) Edellä esitetyn perusteella pyyntöä ei voitu hyväksyä.2. Macia Company Ltd ja Yen Sheng Factory Ltd(17) Kuten edellä todettiin, Macia Company Ltd ja Yen Sheng Factory Ltd ovat toisiinsa etuyhteydessä olevia yrityksiä, mistä syystä niiden pyynnöt käsiteltiin yhdessä.(18) Puutteista ilmoittavaan kirjeeseen antamassaan vastauksessa Macia Company Ltd väitti, että yhdellä sen Kiinassa olevista valmistusyksiköistä ei ollut oikeussubjektin asemaa. Paikalla suoritetussa tarkastuksessa kuitenkin todettiin, että tämä valmistusyksikkö oli kiinalaisten ja ulkomaalaisten yhteisomistuksessa oleva osuuskunta ja näin ollen erillinen oikeussubjekti. Pyynnön esittäneiden yritysrakenteesta on siis toimitettu harhaanjohtavia tietoja, mistä syystä ne on jätettävä ottamatta huomioon perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Tästä syystä pyynnön esittäneet eivät pystyneet esittämään näyttöä siitä, että ne täyttivät perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset. Vaikka pyynnön esittäneet antoivat tämän päätelmän esittämisen jälkeen vastauksen osaan tämän etuyhteydessä olevan yrityksen yksilöllistä kohtelua koskevista kyselylomakkeen kysymyksistä, kyseiset vastaukset sisälsivät huomattavan määrä uutta tietoa, jonka komissio vastaanotti huomattavasti tarkastelun vireillepanoa koskevassa asetuksessa perusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan nojalla asetetun määräajan päättymisen jälkeen, mistä syystä tietoja oli mahdotonta tarkastaa asianmukaisella tavalla.(19) Vaikka nämä uudet tiedot olisi toimitettu määräajassa, komissio ei olisi pystynyt tarkastamaan, täyttyivätkö uuden viejän asemaa koskevat edellytykset, koska tärkeitä tietoja puuttui. Pyynnön esittäneet eivät erityisesti kyenneet esittämään näyttöä siitä, että edellä mainittu etuyhteydessä oleva osuuskunta ei ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana. Itse asiassa komissiolle ei toimitettu tilintarkastajien vahvistamaa kirjanpitoa eikä asiakirjoja, joista ilmenevät myynnin määräpaikat. Tässä suhteessa on huomattava, että etuyhteydessä oleva yhtiö myi kyseistä tuotetta Kiinassa oleville asiakkaille vuonna 1995. Yhtiön kotimaan markkinoille myyntiin sovellettiin kuitenkin rajoituksia. Tämä merkitsee sitä, että osa tuotannosta on täytynyt viedä maasta vuonna 1995, joka kuuluu suurelta osalta alkuperäiseen tutkimusajanjaksoon, ja yhteisö on yksi mahdollisista määräpaikoista. Siten kyseisen myynnin lopullinen määräpaikka on tuntematon.(20) Edellä esitetyn perusteella pyyntöjä ei voitu hyväksyä.3. Panyu Simone Handbag Ltd(21) Panyu Simone Handbag Ltd ei kyennyt osoittamaan, että se oli tosiasiassa tuottanut yhteisöön vietäviksi myymänsä nahasta valmistetut käsilaukut nykyisen tutkimusajanjakson aikana. Tästä syystä ei pystytty toteamaan, että pyynnön esittänyt oli kyseisten tavaroiden vientiä harjoittava tuottaja.(22) Lisäksi pyynnön esittänyt ei kyennyt osoittamaan komissiota tyydyttävällä tavalla, että se ei ollut myynyt nahasta valmistettuja käsilaukkuja yhteisöön vietäviksi alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana.(23) Koska useat tuotteet luokiteltiin nahasta valmistetuiksi käsilaukuiksi sisäisiä tarkoituksia varten, kauppalaskuissa ollut tuotekuvaus ei vastannut myytyä tuotetta. Kun tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyyntiä tarkasteltiin liiketoimikohtaisesti, kävi ilmi, että mukaan oli luettu virheellisesti myös sellaisia tuotteita kuin pvc-muovista valmistetut käsilaukut ja meikkipussit.(24) Koska pyynnön esittänyt ei kyennyt antamaan näyttöä siitä, että se täytti perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset, sen pyyntö oli hylättävä perusteettomana.4. Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd(25) Koska Dongguang All Be Right Leathern Products Co. Ltd perui 'uuden viejän' tarkastelua koskevan pyyntönsä tutkimuksen aikana ja sen yhteistyö oli riittämätöntä, komissio ei kyennyt määrittämään, oliko yritys tosiasiassa 'uusi viejä'.D. NEUVOSTON ASETUKSELLA (EY) N:o 2380/98 VAHVISTETTUJEN YKSILÖLLISTEN TULLIEN SOVELTAMISALAAN KUULUVIEN KAHDEN VIENTIÄ HARJOITTAVAN TUOJAN TOIMINTOJEN RAKENTEESSA TAPAHTUNEET MUUTOKSET(26) Neuvoston asetuksella (EY) N:o 2380/98 vahvistettujen yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvat kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittivat komissiolle, että ne olivat alkuperäisen tutkimusajanjakson jälkeen perustaneet uusia tehtaita, jotka valmistavat ja vievät tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön. Nämä yritykset antoivat myös komission asian osalta pyytämän asianmukaisen näytön. Tilannetta tutkittiin ja todettiin, että tapahtunut kehitys ei ollut muuttanut tilannetta huomattavasti.E. TUTKIMUKSEN TULOKSET(27) Koska viiden 'uuden viejän' pyynnöt olivat perusteettomia, pyynnön esittäneiden osalta ei ollut tarpeen määrittää vientihintoja, normaaliarvoja eikä polkumyyntimarginaaleja. Koska normaaliarvoa ei tarvittu määrittää, perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaista markkinatalousaseman määritystä ei tehty sitä pyytäneiden osalta.(28) Todettiin, että lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otettu, 38 prosentin suuruinen maakohtainen arvon perusteella kannettava polkumyyntitulli olisi otettava uudelleen käyttöön viiden pyynnön esittäneen osalta.(29) Johdanto-osan 28 artiklassa tarkoitettujen kahden vientiä harjoittavan tuottajan osalta, joiden toimintojen rakenteessa oli tapahtunut muutoksia, todettiin että näille yrityksille vahvistettuja polkumyyntitulleja olisi sovellettava myös niiden myöhemmin perustamiin tehtaisiin.F. POLKUMYYNTITULLIN TAANNEHTIVA KANTAMINEN(30) Viiteen pyynnön esittäneeseen sovellettava 38 prosentin suuruinen maakohtainen polkumyyntitulli olisi kannettava taannehtivasti kirjaamisvelvoitteen alaisessa tuonnissa.G. TOIMENPITEISTÄ ILMOITTAMINEN JA NIIDEN VOIMASSAOLOAIKA(31) Pyynnön esittäneille ilmoitettiin niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullista polkumyyntitullia koskevalla asetuksella käyttöön otetun maakohtaisen tullin uudelleen käyttöön ottamista tarkasteltavana olevan tuotteen viennissä yhteisöön.(32) Tämä tarkastelu ei muuta sitä päivää, jona lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen voimassaolon on perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkoitus päättyä,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla1. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1567/97 käyttöön otettu lopullinen polkumyyntitulli otetaan uudelleen käyttöön sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, CN-koodiin 4202 21 00 kuuluvien, ulkopinnaltaan nahkaisten, tekonahkaisten tai kiiltonahkaisten käsilaukkujen tuonnissa, joita tuottavat seuraavat yritykset: Gainth Industrial Ltd, Macia Company Ltd, Yen Sheng Factory Ltd (mukaan lukien siihen etuyhteydessä oleva valmistaja Dongguan Dalang Huqiu Leathers Co. Ltd), Dongguan All Be Right Leathern Products Co. Ltd ja Panyu Simone Handbag Ltd.2. Tätä asetusta sovellettaessa nahasta valmistetulla käsilaukulla tarkoitetaan ulkopinnaltaan nahkaisia, tekonahkaisia tai kiiltonahkaisia käsilaukkuja, myös jos niissä on olkahihna, kädensijattomat laukut mukaan lukien, joiden ensisijainen käyttötarkoitus on pienikokoisten henkilökohtaisten tavaroiden kuten avainten, lompakoiden, kauneudenhoitovälineiden ja savukkeiden säilyttäminen, laukkujen koosta ja muodosta riippumatta.3. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava tulli on 38 prosenttia.4. Tällä asetuksella käyttöön otettava tulli kannetaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa, joka on kirjattu asetuksen (EY) N:o 152/1999 3 artiklan mukaisesti.5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä.2 artiklaMuutetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2380/98 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: Korvataan ilmaisu "Lucci Creations Ltd" ilmaisulla "Lucci Creations Ltd, myös siihen etuyhteydessä oleva yritys Wiemer Leathergoods Manufacturing Co Ltd" ja ilmaisu "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd." ilmaisulla "Ever Trust Leather Products Shenzen Co. Ltd., myös siihen etuyhteydessä oleva yritys Superior Leather Ltd.".3 artiklaTämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja


type: other

text:
Ebben a fejezetben a luxemburgi első- és másodfokú bíróságok felépítéséről adunk áttekintést.
 A Luxemburgi Nagyhercegség igazságszolgáltatási rendszere egyrészt rendes bíráskodási ágra, másrészt közigazgatási bíráskodási ágra tagolódik. E két rendszert az Alkotmánybíróság egészíti ki.
 Az első- és másodfokú bíróságok alkotmányos feladata a bírói hatalom gyakorlása, valamint az általános és helyi rendeletek alkalmazása annyiban, amennyiben ezek megfelelnek a törvényeknek.
 1. Rendes bíróságok
 A bírósági rendszer hierarchiájának csúcsán a Legfelsőbb Bíróság található, melySemmítőszékből, Fellebbviteli Bíróságból, valamint Főügyészségbőláll. Luxembourg városban található.
 A Luxemburgi Nagyhercegség két igazságszolgáltatási kerületre van felosztva, melyekben egy-egy kerületi bíróság működik, egy Luxembourg városban, egy pedig Diekirch-ben.
 Luxemburgban három békebíróság működik, egy Luxembourg városban, egy Esch-sur-Alzette-ben (Luxembourg igazságszolgáltatási kerület), és egy Diekirch-ben (Diekirch igazságszolgáltatási kerület).
 2. Különbíróságok
 Legfelsőbb Társadalombiztosítási Tanács
 A Legfelsőbb TársadalombiztosításiTanács (Conseil supérieur des assurances sociales) egy elnökből, a bírók által kinevezett tanácsadókból, és az Országos Egészségbiztosítási Alap (Caisse Nationale de Santé - CNS) két megbízottjából áll.
 Társadalombiztosítási Választottbírósági Tanács
 A Választottbírósági Tanács (Conseil arbitral de la sécurité sociale) egy elnökből és az Országos Egészségbiztosítási Alap (CNS) két megbízottjából áll.
 Közigazgatási ághoz tartozó bíróságok
 A Közigazgatási Fellebbviteli Bíróság öt bíróból áll, egyetlen, három bíróból álló tanácsban jár el.
 A Közigazgatási Bíróság tíz bíróból áll, és három, három bíróból álló tanácsban jár el.
 Az Igazságügyi Minisztériumra, a jogi szakmákra, a törvényhozásra, a bíróságokra, a börtönökre, valamint a polgároknak nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó információk megtalálhatók az Igazságügyi Minisztérium honlapján, ahol formanyomtatványokat és híreket is találhat az érdeklődő.
 Igazságszolgáltatási Portál
 Luxemburg Kormánya
 Utolsó frissítés: 04/02/2015


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 19.5.2017
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 128/14
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2017/856
 z 18. mája 2017,
 ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o podmienky schválenia účinnej látky fluroxypyr
 (Text s významom pre EHP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (1), a najmä na jeho článok 21 ods. 3 druhú alternatívu a článok 78 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 Vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 736/2011 (2) sa schválil fluroxypyr ako účinná látka v súlade s nariadením (ES) č. 1107/2009 s výhradou určitých podmienok, na základe ktorých sa od príslušných členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že žiadateľ, na žiadosť ktorého bol fluroxypyr schválený, poskytne ďalšie potvrdzujúce informácie týkajúce sa šiestich bodov, pričom jeden z týchto bodov sa týkal relevantnosti nečistôt prítomných v technických špecifikáciách.
 (2)
 Žiadateľ 25. júna 2012 a 5. septembra 2013, t. j. v stanovenej lehote, predložil Írsku ako spravodajskému členskému štátu ďalšie informácie, aby vyhovel požiadavkám týkajúcim sa potvrdzujúcich údajov.
 (3)
 Írsko vyhodnotilo dodatočné informácie predložené žiadateľom. Dňa 22. decembra 2014 svoje hodnotenie vo forme dodatku k návrhu hodnotiacej správy predložilo ostatným členským štátom, Komisii a Európskemu úradu pre bezpečnosť potravín (ďalej len „úrad“) a vyzvalo ich, aby sa k hodnoteniu vyjadrili.
 (4)
 Úrad zverejnil 22. júla 2015 technickú správu (3), v ktorej zhrnul výsledky konzultácií týkajúcich sa fluroxypyru.
 (5)
 Členské štáty a Komisia preskúmali návrh hodnotiacej správy, dodatok k nej a technickú správu v rámci áleho výboru pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá a finalizovali ich 23. marca 2017 vo forme revíznej správy Komisie o fluroxypyre.
 (6)
 Komisia vyzvala žiadateľa, aby predložil svoje pripomienky k výsledkom revíznej správy o fluroxypyre.
 (7)
 N-methyl-2-pyrrolidone (NMP) je klasifikovaný podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (4) ako reprodukčne toxická látka kategórie 1B, pričom látka má všeobecný koncentračný limit 0,3 %. Prítomnosť NMP v technickom materiáli pod hodnotou 3 g/kg by s vysokou pravdepodobnosťou nepredstavovala žiadne riziko pre spotrebiteľov. Komisia preto dospela k záveru, že poskytnutými dodatočnými informáciami sa preukázalo, že maximálna úroveň toxikologicky významnej nečistoty NMP by mala byť stanovená v hodnote nižšej ako 3 g/kg (< 0,3 %) v technickom materiáli.
 (8)
 S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov je preto vhodné stanoviť maximálnu úroveň pre túto nečistotu v komerčne vyrábanej účinnej látke.
 (9)
 Príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (5) by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
 (10)
 Členským štátom by sa mal poskytnúť dostatočný čas na zmenu alebo zrušenie povolení na prípravky na ochranu rastlín s obsahom fluroxypyru.
 (11)
 Pokiaľ ide o prípravky na ochranu rastlín s obsahom fluroxypyru, v prípade ktorých členské štáty v súlade s článkom 46 nariadenia (ES) č. 1107/2009 udelia dobu odkladu, by toto obdobie malo uplynúť najneskôr 8. septembra 2018.
 (12)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Zmena vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 540/2011
 Príloha k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa mení v súlade s prílohou k tomuto nariadeniu.
 Článok 2
 Prechodné opatrenia
 Členské štáty v súlade s nariadením (ES) č. 1107/2009 v prípade potreby najneskôr do 8. septembra 2017 zmenia alebo zrušia existujúce autorizácie týkajúce sa prípravkov na ochranu rastlín s obsahom fluroxypyru ako účinnej látky.
 Článok 3
 Doba odkladu
 Akákoľvek doba odkladu, ktorú poskytnú členské štáty v súlade s článkom 46 nariadenia (ES) č. 1107/2009, musí byť čo najkratšia a uplynúť najneskôr do 8. septembra 2018.
 Článok 4
 Nadobudnutie účinnosti
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 18. mája 2017
 Za Komisiu
 predseda
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) Ú. v. EÚ L 309, 24.11.2009, s. 1.
 (2) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 736/2011 z 26. júla 2011, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh schvaľuje účinná látka fluroxypyr a ktorým sa mení a dopĺňa príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2011, s. 37).
 (3) EFSA (Európsky úrad pre bezpečnosť potravín), 2015. Technická správa o výsledkoch konzultácií s členskými štátmi, žiadateľom a EFSA o vyhodnotení rizika pesticídov v súvislosti s fluroxypyrom na základe potvrdzujúcich údajov. Podporná publikácia EFSA 2015: EN-857. 43 s
 (4) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 353, 31.12.2008, s. 1).
 (5) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 540/2011 z 25. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokiaľ ide o zoznam schválených účinných látok (Ú. v. EÚ L 153, 11.6.2011, s. 1).
 PRÍLOHA
 Stĺpec „Čistota“ v riadku 9 týkajúcom sa fluroxypyru v časti B prílohy k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa nahrádza takto:
 „≥ 950 g/kg (fluroxypyr-meptyl)
 Uvedená výrobná nečistota sa z toxikologického hľadiska považuje za rizikovú a jej obsah v technickom materiáli nesmie prekročiť túto hodnotu:
 N-methyl-2-pyrrolidone (NMP): < 3 g/kg“
 Stĺpec „Osobitné ustanovenia“ v riadku 9 týkajúcom sa fluroxypyru v časti B prílohy k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa nahrádza takto:
 „ČASŤ A
 Povoliť možno len použitia ako herbicíd.
 ČASŤ B
 Pri vykonávaní jednotných zásad, na ktoré sa odkazuje v článku 29 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1107/2009, sa musia zohľadniť závery revíznej správy o fluroxypyre, a najmä jej dodatky I a II, v zmysle znenia finalizovaného v Stálom výbore pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá 23. marca 2017.
 Pri tomto celkovom hodnotení musia členské štáty venovať osobitnú pozornosť:
 —
 možnosti kontaminácie podzemnej vody metabolitom fluroxypyrom pyridinolom, ak sa účinná látka aplikuje v oblastiach so zásaditými alebo citlivými pôdnymi alebo klimatickými podmienkami,
 —
 riziku pre vodné organizmy.
 V podmienkach povolenia musia byť v náležitom prípade uvedené opatrenia na zmiernenie rizika.“


type: caselaw

text:
 20.7.2015
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 236/22
 Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 30.3.2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten v. N
 (Asia C-150/15)
 (2015/C 236/31)
 Oikeudenkäyntikieli: saksa
 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Pääasian asianosaiset
 Valittaja: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten
 Vastapuoli: N
 Muu osapuoli: Saksan valtio
 Ennakkoratkaisukysymykset
 1)
 Onko direktiivin 2011/95/EU (1) 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa luettuna yhdessä 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa tulkittava siten,
 a)
 että kyseessä on perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 9 artiklan 1 kappaleessa taatun uskonnonvapauden vakava loukkaus ja siten direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vainoksi katsottava teko, jos uskonnolliset toimet tai käyttäytymistavat, joista määrätään uskonopissa, jota hakija aktiivisesti tunnustaa, ja jotka ovat tämän uskonopin keskeinen osa tai jotka perustuvat hakijan uskonnolliseen vakaumukseen tämän uskonnollisen identiteetin kannalta erityisen merkittävällä tavalla, ovat kyseisessä alkuperämaassa rangaistusseuraamuksen uhalla kiellettyjä,
 vai
 b)
 onko välttämätöntä, että tiettyä uskonoppia aktiivisesti tunnustava hakija lisäksi osoittaa, että tämän uskonopin keskeiseksi tekijäksi määrätyillä uskonnollisilla toimilla tai käyttäytymistavoilla, jotka hänen alkuperämaassaan ovat rangaistusseuraamuksen uhalla kiellettyä uskonnon harjoittamista, on hänelle uskonnollisen identiteettinsä säilyttämiseksi ”erityisen suuri merkitys” ja ne ovat siten ”välttämättömiä”?
 2)
 Onko direktiivin 2011/95/EU 9 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä 2 artiklan d kohdan kanssa tulkittava siten,
 että sen toteamiseksi, että on olemassa perusteltu pelko joutua vainotuksi ja todellinen vaara (real risk) joutua jonkin direktiivin 2011/95/EU 6 artiklassa mainitun toimijan vainoamaksi taikka epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen kohteeksi,
 sellaisten uskonnollisten toimien tai käyttäytymistapojen osalta, joista määrätään uskonopissa, jota hakija aktiivisesti tunnustaa, ja jotka ovat tämän uskonopin keskeinen osa tai jotka perustuvat hakijan uskonnolliseen vakaumukseen tämän uskonnollisen identiteetin kannalta erityisen merkittävällä tavalla ja ovat hänen alkuperämaassaan rangaistusseuraamuksen uhalla kiellettyjä,
 a)
 on välttämätöntä suorittaa arvioiva tarkastelu, jossa uskoaan kiellon vastaisesti harjoittavien hakijan uskonsuuntauksen kannattajien lukumäärää verrataan tämän uskonnollisen toiminnan perusteella hakijan alkuperämaassa tosiasiallisesti tapahtuneiden vainoksi katsottavien tekojen lukumäärään ja jossa on otettava huomioon mahdollisesti olemassa olevat valtion rikosoikeudellisiin menettelyihin liittyvät epävarmuudet ja epäselvyydet,
 vai
 b)
 riittääkö se, jos alkuperämaan rikosoikeudellisissa menettelyissä voidaan osoittaa tosiasiallisesti sovellettavan sellaisia oikeussääntöjä, joilla rangaistusseuraamusten uhalla kielletään uskonnollisia toimia tai käyttäytymistapoja, joista määrätään uskonopissa, jota hakija aktiivisesti tunnustaa, ja jotka ovat tämän uskonopin keskeinen osa tai jotka perustuvat hakijan uskonnolliseen vakaumukseen tämän uskonnollisen identiteetin kannalta erityisen merkittävällä tavalla?
 3)
 Sopiiko unionin oikeuden soveltamisen ensisijaisuuden periaatteen kanssa yhteen kansallisen prosessioikeuden säännös, jossa säädetään tosiseikkojen osalta toimivaltaisen tuomioistuimen sitomisesta Revision-menettelystä vastaavan tuomioistuimen oikeudelliseen arvioon (esillä olevassa asiassa VwGO:n 144 §:n 6 momentti), jos tosiseikkojen osalta toimivaltainen tuomioistuin haluaa tulkita unionin oikeussääntöä toisin kuin Revision-menettelystä vastaava tuomioistuin, mutta kansallisessa oikeudessa säädetty sitominen Revision-menettelystä vastaavan tuomioistuimen oikeudelliseen arvioon estää sitä tulkitsemasta unionin oikeutta näin jopa SEUT 267 artiklan toisen kohdan mukaisen ennakkoratkaisumenettelyn suorittamisen jälkeen?
 (1) Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL L 337, s. 9).


text:
DM 12 maggio 2009 (finanziamento della gestione dei rifiuti di apparecchiature di illuminazione)
 Admin il Gio Giu 17, 2010 4:01 pm
 Visto il decreto legislativo 25 luglio 2005, n. 151, recante «Attuazione delle direttive 2002/95/CE, 2002/96/CE e 2003/108/CE relative alla riduzione dell'uso di sostanze pericolose nelle apparecchiature elettriche ed elettroniche nonche' allo smaltimento dei rifiuti»;
 Visto in particolare l'art. 10, comma 4, del citato decreto legislativo n. 151 del 2005, che prevede che con decreto del Ministro dell'ambiente e della tutela del territorio e del mare, di concerto con i Ministri dello sviluppo economico e dell'economia e finanze, siano individuate le modalita' di finanziamento della gestione dei rifiuti di apparecchiature di illuminazione elettriche rientranti nella categoria di cui al punto 5 dell'allegato 1A al medesimo decreto da parte dei produttori delle apparecchiature stesse;
 1. Il presente decreto individua, ai sensi dell'art. 10, comma 4, del decreto legislativo 25 luglio 2005, n. 151, le modalita' di finanziamento della gestione dei rifiuti delle apparecchiature di illuminazione di cui all'allegato 1A, punto 5, e all'allegato 1B, punto 5, del medesimo decreto legislativo, da parte dei produttori delle apparecchiature stesse.
 1. Ai sensi dell'art. 10, comma 4, del decreto legislativo n. 151 del 2005, il finanziamento della gestione di rifiuti di
 apparecchiature di illuminazione di cui all'allegato 1A, punto 5, del decreto legislativo 25 luglio 2005, n. 151, e' a carico dei produttori indipendentemente dalla data di immissione sul mercato di dette apparecchiature e dalla origine domestica o professionale delle stesse.
 Modalita' di finanziamento della gestione dei rifiuti di apparecchi di illuminazione di cui all'allegato 1B, punto 5.1, del decreto legislativo n. 151 del 2005
 1. I produttori di apparecchi di illuminazione di cui all'allegato 1B, punto 5.1, del decreto legislativo n. 151 del 2005, adempiono all'obbligo di finanziamento della gestione dei rifiuti di tali apparecchi attraverso l'adesione ad un sistema collettivo adeguato.
 2. Il contributo dovuto dai produttori di apparecchi di illuminazione di cui al comma 1 per il finanziamento della gestione dei rifiuti da essi derivati, e' determinato in proporzione alla quota di mercato, nell'anno solare di riferimento, di ciascun produttore, calcolata dal Comitato di vigilanza e controllo di cui all'art. 15 del decreto legislativo n. 151 del 2005 in base al numero e al peso degli apparecchi di illuminazione immessi sul mercato
 nazionale, comunicati al registro nazionale di cui all'art. 14 del medesimo decreto legislativo secondo quanto indicato nel decreto ministeriale di cui all'art. 13, comma 8, dello stesso decreto legislativo, nonche' in base a quanto indicato nei commi 4 e 5.
 3. Ai fini del calcolo del contributo di cui al comma 3, per quanto riguarda il parametro peso gli apparecchi di illuminazione sono suddivisi nelle seguenti fasce:
 a) fascia 1: <= 2 kg;
 b) fascia 2: > 2 kg e < 8 kg;
 c) fascia 3: > 8 kg.
 4. I produttori di apparecchi di illuminazione comunicano al registro di cui all'art. 14 del decreto legislativo n. 151 del 2005, entro sessanta giorni dalla data di entrata in vigore del presente decreto, la fascia o le fasce di appartenenza, indicando altresi', nel caso di appartenenza a piu' fasce, il numero di pezzi immessi sul mercato nazionale per ciascuna fascia.
 5. Le fasce di cui al comma 4 possono essere aggiornate sulla base dell'esperienza acquisita, decorso almeno un anno dalla data di entrata in vigore del presente decreto.
 Modalita' di finanziamento della gestione dei rifiuti di tubi fluorescenti e sorgenti luminose di cui all'allegato 1B, punti 5.2, 5.3, 5.4 e 5.5 del decreto legislativo n. 151 del 2005
 1. I produttori di tubi fluorescenti e sorgenti luminose di cui all'allegato 1B, punti 5.2, 5.3, 5.4 e 5.5 del decreto legislativo n. 151 del 2005, adempiono all'obbligo di finanziamento della gestione dei rifiuti attraverso l'adesione ad un sistema collettivo adeguato.
 2. Il contributo dovuto dai produttori di tubi fluorescenti e sorgenti luminose per il finanziamento della gestione dei rifiuti da essi derivati, e' determinato in proporzione alla quota di mercato, nell'anno solare di riferimento, di ciascun produttore, calcolata dal Comitato di vigilanza e controllo di cui all'art. 15 del decreto legislativo n. 151 del 2005 in base al numero di pezzi immessi sul mercato nazionale, comunicati al registro nazionale di cui all'art. 14 del medesimo decreto legislativo secondo quanto indicato nel decreto ministeriale di cui all'art. 13, comma 8, dello stesso decreto legislativo.
 Possibilita' di indicare all'acquirente i costi sostenuti per la gestione dei rifiuti delle apparecchiature di illuminazione
 1. I produttori di apparecchi di illuminazione, tubi fluorescenti e sorgenti luminose possono avvalersi della facolta' di indicare separatamente i costi di cui all'art. 10, comma 2, del decreto legislativo n. 151 del 2005, fino al 13 febbraio 2011.
 » Gestione olio usato da manutenzione interna di automezzi


type: wikipedia

text:
Sfinksen i Giza er en stor skulptur på Nilens vestbred ved pyramidekomplekset. Sfinksen i Giza er ikke en ægte sfinks, da den har et menneskehoved på en sammenkrøben løvekrop. Der er ingen sikker tidsbestemmelse for hvornår den er opført, men nogle egyptologer mener at den er opført omtrent samtidigt som pyramiderne i det 3. årtusinde f.Kr.
 Skulpturens gåde
 Det vides ikke med sikkerhed, hvem sfinksens hoved forestiller. Det har gennem lang tid været antaget, at det var farao Kefrens menneskehoved, som var hoved på sfinksen. En anden tese er, at det forestiller Keops, og at sfinksen blev bygget af sønnen Djedefre.
 Det har også været antaget, at sfinksen blev bygget i det 4. dynasti (2723 f.Kr.-2563 f.Kr.). De fleste ægyptologer fastholder denne datering.
 Nogle mener endda at Sfinksen er langt ældre, og kommer fra en endnu ældre kultur, hvor man tilbad bl.a. løven.
 Målinger tyder på, at sfinksens hoved er for lille til dens krop, så nogle mener, at det engang var et løve hoved, der senere er blevet tilpasset til en af de førnævnte faraoer.
 Sfinksens fremstilling
 Det skal bemærkes, at der er en hypotese om, at sfinksen er blevet støbt ligesom beton.
 Nyere kontroversiel datering
 Forskning fra 1940'erne og til nu afkræfter begge antagelser. Ifølge forskning foretaget af den franske scholar Rene Schwaller de Lubicz (1891-1962), ægyptolog John Anthony West og Dr. Robert Schoch.
 På grund af at Mark Lehner postulerede, at sfinksen var lavet af en anden slags kalkstensmateriale end andre ikke så vanderoderede grave, hyrede British Broadcasting Corporation (BBC) en ekspert til at finde ud af det. Eksperten konkluderede, at de var af det samme materiale.
 Herefter offentliggjorde Mark Lehner en artikel, hvor han konkluderer, at sfinkshovedets ansigt er det samme som en statue af farao Kefren.
 John Anthony West hyrede herefter detektiv sergent Frank Domingo med speciale i ansigtsrekonstruktioner til at sammenligne ansigterne med henblik på at finde ud af, om de forestillede det samme ansigt. Han fandt, at kinderne på sfinksen er mere fremtrædende, herudover er vinklen på en linje fra øret til munden 32 grader på sfinksen og 14 grader på statuen (målt fra siden i forhold til andre ansigtskendetegn). Han fandt andre forskelle og konkluderede, at de to ansigter ikke var fra samme person.
 Herudover er det i følge mange kilder bemærkelsesværdigt, at hovedets størrelse ikke passer proportionsmæssigt med løvekroppen. Det har fået andre til at spekulere på, om hovedet måske er blevet genhugget fra et antagelig oprindeligt større hoved.
 Valley temple of Khafre er lavet af stenblokke fra området omkring Sfinksen kan derfor være af samme alder og har samme vanderosion. Templet ser ud til at være blevet restaureret for mange tusind år siden.
 Det kontroversielle
 Påvirkning af vanderosion på sfinksen er ifølge flere kilder lodret, også ved foden, hvilket betyder, at det er regn og ikke oversvømmelse, som har forårsaget erosionen. Problemet er blot, at det regnede hyppigst i perioden 10.000 – 5.000 f.Kr., og at regnen senest stoppede ca. 5.000 – 3.000 f.Kr. – altså før de kendte ægyptiske dynastier. Dog regner det af og til i dag, men med ca. 5 års mellemrum.
 Hvis der var faldet regn efter 3000 f.kr., ville trinpyramiden i Sakkara, der blev bygget omkring 3000 f.kr., være blevet ødelagt meget mere.
 Kilder/referencer
 Eksterne henvisninger
 Who did the Sphinx's Nose?
 Web archive backup: The Sphinx Citat: "...why are there no inscriptions that identify Khafre with the Sphinx?...Robert Buvaul...The ancient Egyptians, for example, constantly refer to a remote golden age they called Zep Tepi, 'The First Time' of Osiris, which they believed had long predated the Pyramid Age..."
 Højkulturer
 Monumenter
 Bygninger, konstruktioner og anlæg i Egypten


text:
MIG 2014:8 | lagen.nu
 A är 26 år och medborgare i Filippinerna. När hon var tre år gammal lämnades hon och hennes två syskon till mormodern eftersom deras mor flyttade till Tyskland för att arbeta. Modern, som även har två systrar i Tyskland, etablerade sig där och erhöll så småningom tyskt medborgarskap.
 A:s mormor har tagit hand om henne under hela hennes uppväxt. Innan A kom till Sverige bodde hon fyra år i Manila tillsammans med sin, numera avlidna, äldre syster. Hon har studerat två år på high school och fyra år på college då hon var mellan 17 och 23 år. Hon är utbildad till ”nursing assistant”/vårdbiträde och har även praktiserat på området inom ramen för sin utbildning. Efter att hon tog sin examen har hon hjälpt sin syster att ta hand om systerns barn. Hon har aldrig haft något arbete och inte heller ansökt om några bidrag från de sociala myndigheterna i Filippinerna.
 Modern har hela tiden haft en tät kontakt med sin familj i Filippinerna, månatligen skickat pengar till dem för deras försörjning och studier samt besökt dem varje år. Under en period då modern var sjuk fick hon även låna pengar från sin syster i Tyskland för att kunna skicka pengar till familjen i Filippinerna. I Tyskland träffade modern en man som är norsk medborgare och bosatt i Sverige. De har sedan december 2009 bott tillsammans i Sverige och är numera gifta. Sedan 2009 har A:s styvfar regelbundet skickat pengar till A och hennes familj i Filippinerna.
 A reste, med visering, in i Schengenområdet den 13 mars 2011 och ansökte om uppehållskort i Sverige den 29 mars 2011 som familjemedlem till modern och moderns norske make, som hon uppgav att hon var beroende av för sin försörjning. Migrationsverket avslog den 11 maj 2011 A:s ansökan om uppehållskort då hon inte ansågs ha styrkt att de pengar som ostridigt överförts till henne från modern och dennas make stått för hennes grundläggande behov i form av kost och logi samt tillgång till sjukvård i Filippinerna. Hon ansågs inte heller ha visat vad hemlandets socialförsäkrings- och trygghetssystem haft att erbjuda en medborgare i hennes situation. A ansågs däremot ha visat att hon har en utbildning från hemlandet och att hon även har praktiserat där. Hon hade dessutom, som Migrationsverket uppfattade det, under sin uppväxt varit ekonomiskt beroende av sin mormor. A ansågs därmed inte ha styrkt ett ekonomiskt beroende i förhållande till de anhöriga i Sverige. För tolkningen av begreppet ”ekonomiskt beroende” hänvisade Migrationsverket till EU-domstolens avgörande den 9 januari 2007 i mål nr C1/05, Jia.
 A överklagade Migrationsverkets beslut till Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen som avslog överklagandet (2011-11-22, ordförande Bertelsen och tre nämndemän). Domstolen hänvisade i sin bedömning till samma avgörande från EU-domstolen som Migrationsverket hade grundat sitt beslut på. Domstolen ifrågasatte inte att A fått sina grundläggande behov sörjda för genom sin mor och moderns man. Hennes sociala situation ansågs dock inte vara sådan att hon inte utan materiellt bistånd från modern och moderns make kunde sörja för sina grundläggande behov i ursprungslandet. Domstolen beaktade vid sin bedömning att A var ung, hade studerat och bott i Manila, var högskoleutbildad samt hade släktingar kvar i Filippinerna. Enbart det faktum att modern och hennes make hade åtagit sig att försörja A visade inte enligt domstolen att det förelåg ett beroendeförhållande som kan ligga till grund för uppehållsrätt i Sverige.
 A överklagade domen till Migrationsöverdomstolen och yrkade att domstolen skulle fastställa att hon hade uppehållsrätt i Sverige. A anförde till stöd för sin talan i huvudsak följande. Hon har som bevisning för att hon är beroende av sin mor och styvfar för sin försörjning gett in transaktionskvitton avseende överförda pengar från dem samt åberopat landinformation som bl.a. utvisar att 10 miljoner filippiner arbetar utomlands och att deras ekonomiska bidrag till familjerna i Filippinerna uppgår till elva procent av landets BNP. Det är endast de som arbetar som, mot betalning, har tillgång till socialförsäkringsförmåner i form av pension och viss hjälp vid sjukdom. Hon är villig att arbeta och försörja sig om hon har möjlighet till det. Att hon är högskoleutbildad tyder också på att hon inte vill låta sig bli försörjd. Då hon saknar nödvändig formell vidareutbildning och praktisk erfarenhet är utbildningen i dagsläget ingenting värd i Filippinerna. Hon har sökt praktikplatser, men dessa kostar pengar och hon har inte haft ekonomisk möjlighet att bekosta en. Den praktik som hon genomgått har skett under studietiden och har alltid anordnats av skolan. Arbetslösheten i Filippinerna är hög och hon kan inte få något arbete där. Hon har för avsikt att studera och därefter börja arbeta i Sverige. Hennes mor och styvfar hade inte sänt så stora belopp med den regelbundenhet som de har gjort, och fortfarande gör, om det inte hade varit och fortfarande är nödvändigt för att familjen i Filippinerna ska överleva. Målet handlar inte om att modern och styvfadern har åtagit sig att försörja henne utan det handlar om att hon är och alltid har varit ekonomiskt beroende av dem.
 Hon hänvisade slutligen till EU-domstolens dom av den 16 januari 2014 i mål C-423/12, av vilken inte kan anses framgå annat än att hon omfattas av artikel 2.2 c i rörlighetsdirektivet (rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier), som är implementerat i 3 a kap. 2 § utlänningslagen (2005:716). Hon har således uppehållsrätt i Sverige.
 Migrationsverket bestred inledningsvis bifall till överklagandet men medgav sedan, med hänvisning till EU-domstolens dom i mål C-423/12, bifall till överklagandet och anförde att A har uppehållsrätt i Sverige.
 1. Överväganden om behovet av förhandsavgörande
 Migrationsöverdomstolen beslutade den 12 september 2012 att inhämta förhandsavgörande från EU-domstolen, och gjorde följande överväganden om behovet av förhandsavgörande.
 Det föreligger i målet olika uppfattningar mellan parterna om bl.a. tolkningen av rekvisitet ”beroende för sin försörjning” i artikel 2.2 c) rörlighetsdirektivet. Parterna har även olika uppfattningar om vilken innebörd EU-rätten i övrigt och EU-domstolens praxis har för tolkningen av direktivet.
 Mot bakgrund av att det finns skäl som talar både för och emot att en sådan extensiv tolkning av begreppet ”beroende för sin försörjning” som kommer till uttryck i EU domstolens avgörande i mål C-316/85 (Lebon) står sig oförändrad i förhållande till vad EU-domstolen har uttalat i mål C-1/05 (Jia), samt med beaktande av de skilda tolkningar av samma begrepp och betydelsen av EU-rätten och EU-domstolens praxis i det aktuella målet som kommit fram i parternas argumentation, finner Migrationsöverdomstolen det nödvändigt att begära att EU-domstolen meddelar förhandsavgörande enligt artikel 267 i fördraget om europeiska unionens funktionssätt.
 2. Frågor till EU-domstolen
 1. Kan artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet tolkas på så sätt att en medlemsstat, under vissa omständigheter, får kräva att en släkting i rakt nedstigande led som är 21 år eller äldre - för att anses vara beroende för sin försörjning och därmed falla in under definitionen av familjemedlem enligt artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet - ska ha försökt att få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt?
 2. Vilken betydelse har det vid tolkningen av rekvisitet ”beroende för sin försörjning” i artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet, att en släkting - på grund av personliga omständigheter såsom ålder, utbildning och hälsa - bedöms ha goda förutsättningar för att få ett arbete och dessutom har för avsikt att börja arbeta i medlemsstaten, vilket skulle innebära att förutsättningarna för att anses som en sådan anhörig som är beroende för sin försörjning enligt bestämmelsen inte längre föreligger?
 3. EU-domstolens svar
 EU-domstolen meddelade dom i målet den 16 januari 2014 (mål C-423/12).
 Vid prövningen av tolkningsfrågorna anförde EU-domstolen bl.a. följande. För att en unionsmedborgares släkting i rakt nedstigande led som är 21 år eller äldre ska kunna anses vara ”beroende för sin försörjning” av unionsmedborgaren i den mening som avses i artikel 2.2 c) i direktiv 2004/38, måste det vara styrkt att det föreligger ett faktiskt beroendeförhållande. Den mottagande medlemsstaten måste bedöma om släktingen, mot bakgrund av dennes ekonomiska och sociala situation, inte är i stånd att sörja för sina grundläggande behov. Behovet måste ha förelegat i släktingens ursprungsland. Det är däremot inte nödvändigt att fastställa varför beroendeställning föreligger och därmed varför bistånd ges. Att en unionsmedborgare - under sådana förhållanden som de som är för handen i det nationella målet - med regelbundenhet och under lång tid för över pengar till släktingen för att denne ska kunna sörja för sina grundläggande behov i ursprungslandet, visar att det föreligger ett faktiskt beroendeförhållande mellan släktingen och unionsmedborgaren. Mot denna bakgrund kan det inte krävas att släktingen dessutom visar att hon försökt att få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt.
 1) Artikel 2.2 c) i direktiv 2004/38/EG ska tolkas på så sätt att en medlemsstat, under sådana omständigheter som de som är för handen i det nationella målet, inte får kräva att en släkting i rakt nedstigande led som är 21 år eller äldre - för att anses vara beroende för sin försörjning och därmed falla in under definitionen av familjemedlem enligt artikel 2.2 c) i direktiv 2004/38 - ska ha försökt få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt.
 2) Artikel 2.2 c) i direktiv 2004/38 ska tolkas på så sätt att den omständigheten att en släkting - på grund av personliga omständigheter såsom ålder, utbildning och hälsa - bedöms ha goda förutsättningar för att få ett arbete och dessutom har för avsikt att börja arbeta i den mottagande medlemsstaten inte har någon betydelse vid tolkningen av rekvisitet ”beroende för sin försörjning” i nämnda bestämmelse.
 Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2014-04-15, Linder, Brege, referent, och Landelius), yttrade:
 1. Tillämpliga unionsrättsliga bestämmelser
 Av skälen 1-2, 5, 11 och 14 i rörlighetsdirektivet framgår följande:
 (1) Unionsmedborgarskapet ger varje unionsmedborgare en primär, individuell rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium, med förbehåll för de begränsningar och villkor som fastställs i fördraget och genom de åtgärder som antas för att genomföra detta.
 (5) För att varje unionsmedborgare ska kunna utöva sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier på villkor som säkerställer de objektiva villkoren frihet och värdighet bör även familjemedlemmar beviljas denna rätt, oavsett medborgarskap (...).
 (11) Unionsmedborgarnas grundläggande och personliga rätt att uppehålla sig i en annan medlemsstat följer direkt av fördraget och är inte beroende av att ett uppehållstillstånd utfärdas.
 (14) De bevishandlingar som de behöriga myndigheterna begär för att utfärda ett bevis om registrering eller ett uppehållskort bör specificeras uttömmande för att undvika olikheter i administrativ praxis eller skilda tolkningar som blir till ett alltför stort hinder när unionsmedborgarna och deras familjemedlemmar ska utöva sin uppehållsrätt.
 Syftet med rörlighetsdirektivet är enligt artikel 1 a) bl.a. att fastställa villkor för unionsmedborgares och deras familjemedlemmars utövande av rätten att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium.
 Familjemedlem definieras i artikel 2.2 rörlighetsdirektivet som a) make eller maka, b) den partner med vilken unionsmedborgaren har ingått ett registrerat partnerskap på grundval av lagstiftningen i en medlemsstat, om den mottagande medlemsstatens lagstiftning behandlar registrerade partnerskap som likvärdiga med äktenskap och i enlighet med villkoren i relevant lagstiftning i den mottagande medlemsstaten, c) släktingar i rakt nedstigande led som är under 21 år eller är beroende för sin försörjning, även till maken eller makan eller till sådan partner som avses i b) och d) underhållsberättigade släktingar i rakt uppstigande led, även till maken eller makan eller till sådan partner som avses i b).
 Rörlighetsdirektivet anger i artikel 3.1 att direktivet ska tillämpas på alla unionsmedborgare som reser till eller uppehåller sig i en annan medlemsstat än den de själva är medborgare i samt på de familjemedlemmar enligt definitionen i artikel 2.2 som följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren.
 Varje unionsmedborgare ska, enligt artikel 7.1 b) och d) i rörlighetsdirektivet, ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller är familjemedlem som följer med eller ansluter sig till en unionsmedborgare som uppfyller detta krav. Uppehållsrätten enligt artikel 7.1 i rörlighetsdirektivet ska enligt artikel 7.2 samma direktiv även omfatta familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat när de följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren i den mottagande medlemsstaten, förutsatt att unionsmedborgaren uppfyller villkoren i 7.1 a), 1 b) eller 1 c) samma direktiv.
 Av artikel 14.2 i direktivet framgår att unionsmedborgare och deras familjemedlemmar har uppehållsrätt enligt artiklarna 7, 12 och 13 samma direktiv så länge de uppfyller villkoren i dessa artiklar.
 2. Tillämpliga nationella bestämmelser
 Rörlighetsdirektivet har införlivats i svensk rätt genom ändringar i utlänningslagen och utlänningsförordningen (2006:97). De nationella bestämmelserna överensstämmer i allt väsentligt med de bestämmelser som finns i direktivet.
 I 3 a kap. 1 § utlänningslagen definieras uppehållsrätt som en rätt för EESmedborgare och deras familjemedlemmar att vistas i Sverige mer än tre månader utan uppehållstillstånd i enlighet med vad som sägs i detta kapitel.
 Med familjemedlem till EES-medborgare avses en utlänning som följer med eller i Sverige ansluter sig till en EES-medborgare och som är-make eller sambo till EES-medborgaren,-släkting i rakt nedstigande led till EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo, om släktingen är beroende av någon av dem för sin försörjning eller är under 21 år, eller-släkting i rakt uppstigande led till EES-medborgaren eller till hans eller hennes make eller sambo, om släktingen är beroende av någon av dem för sin försörjning (se 3 a kap. 2 § utlänningslagen).
 En EES-medborgare och dennes familjemedlemmar har uppehållsrätt bl.a. om EES medborgaren har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i Sverige (se 3 a kap. 3 § 4 och 4 §utlänningslagen). Uppehållsrätten finns så länge som villkoren är uppfyllda (se 3 a kap. 5 § utlänningslagen).
 Enligt 3 a kap. 9 § utlänningsförordningen får i samband med utfärdande av uppehållskort Migrationsverket kräva att sökanden visar upp ett giltigt pass, handlingar som styrker familjeanknytningen till EES-medborgaren, registreringsbevis eller andra handlingar som styrker att den EES-medborgare från vilken uppehållsrätten härleds har uppehållsrätt i Sverige samt, i den mån detta är en förutsättning för sökandens uppehållsrätt, handlingar som styrker att han eller hon är beroende av EES-medborgaren eller hans eller hennes make eller sambo för sin försörjning.
 Som framgår av EU-domstolens dom i mål C-423/12 är det en förutsättning för att en person ska kunna anses ha uppehållsrätt, på den grund som nu är aktuell, att det styrks att personen kan anses vara faktiskt beroende för sin försörjning av en i Sverige boende unionsmedborgare. Vidare krävs att personen i fråga, mot bakgrund av sin ekonomiska och sociala situation, inte är i stånd att sörja för sina grundläggande behov. Det förhållandet att unionsmedborgaren med regelbundenhet och under lång tid fört över pengar till släktingen för att denne ska kunna sörja för sina grundläggande behov i ursprungslandet kan visa att det föreligger ett faktiskt beroendeförhållande mellan släktingen och unionsmedborgaren.
 Migrationsöverdomstolen anser, med beaktande av A:s personliga förhållanden, omständigheterna i hennes ursprungsland samt vad som framkommit och styrkts i målet, bl.a. angående de överföringar som under mycket lång tid visats ha skett, att A med tillräcklig styrka måste anses ha visat att hon under hela sitt liv varit beroende av sin mor för sin försörjning och att hon på egen hand, utan sin mors försörjning, inte varit eller är i stånd att sörja för sina grundläggande behov. Migrationsöverdomstolen finner mot denna bakgrund att A måste anses ha styrkt att det föreligger ett sådant faktiskt beroendeförhållande som avses i artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet och 3 a kap. 2 § utlänningslagen.
 Av EU-domstolens dom i mål C-423/12 (p. 25) framgår att en medlemsstat, under sådana omständigheter som de som är för handen i A:s fall, inte får kräva att släktingen dessutom visar att denne har försökt att få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt.
 Av EU-domstolens dom (p. 33) framgår vidare att den omständigheten att en släkting - på grund av personliga omständigheter såsom ålder, utbildning och hälsa - bedöms ha goda förutsättningar för att få ett arbete och dessutom har för avsikt att börja arbeta i den mottagande medlemsstaten inte har någon betydelse vid tolkningen av rekvisitet ”beroende för sin försörjning”.
 I A:s fall, där hon såsom ovan anförts anses ha styrkt att hon är beroende av sin mor och dennas make för sin försörjning, kan därmed varken ställas som krav för uppehållsrätt att hon ska ha försökt försörja sig själv i hemlandet eller beaktas huruvida hon kan förväntas kunna försörja sig själv i Sverige.
 Mot den anförda bakgrunden konstaterar Migrationsdomsöverdomstolen att A har uppehållsrätt i Sverige såsom beroende för sin försörjning av sin mor och dennas make.
 Överklagandet ska därför bifallas och beslutet om utvisning upphävas.
 Migrationsöverdomstolens avgörande. Migrationsöverdomstolen upphäver beslutet om utvisning och konstaterar att A har uppehållsrätt.
 UM10697-11
 Skäl 1-2, skäl 5, skäl 11 och skäl 14 samt artikel 1 a), artikel 2.2 c), artikel 3.1, artikel 7.1 b) och d), artikel 7.2 och artikel 14.2 i rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (rörlighetsdirektivet)
 3 a kap. 1 §, 2 §, 3 § 4, 4 § och 5 §utlänningslagen (2005:716)
 EU-domstolens avgörande i mål C-316/85, Lebon
 EU-domstolens avgörande i mål C-1/05, Jia
 EU-domstolens avgörande i mål C-423/12, Reyes


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21987D0820(01)
 Απόφαση αριθ. 1/87 της Μικτής Επιτροπής ΕΟΚ-Αυστρίας της 22ης Ιουνίου 1987 περί νέας τροποποιήσεως του άρθρου 8 το υ πρωτοκόλλου αριθ. 3 περί του ορισμού της εννοίας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίας
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 236 της 20/08/1987 σ. 0002 - 0002
 ΑΠΟΦΑΣΗ αριθ. 1/87 ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ ΕΟΚ-ΑΥΣΤΡΙΑΣ της 22ας Μαΐου 1987 για την τροποποίηση των ποσών που εκφράζονται σε ECU στο άρθρο 8 του πρωτοκόλλου αριθ. 3 περί του ορισμού της εννοίας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίαςΗ ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΕΟΚ-ΑΥΣΤΡΙΑΣ,ιΕχοντας υπόψη:τη συμφωνία μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και της Δημοκρατίας της Αυστρίας, η οποία υπεγράφη στις Βρυξέλλες στις 22 Ιουλίου 1972,το πρωτόκολλο αριθ. 3 περί του ορισμού της εννοίας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίας, και ιδίως, το άρθρο 28,Εκτιμώντας ότι οι ισοτιμίες της ECU της 1ης Οκτωβρίου 1986 εκφρασμένες σε ορισμένα εθνικά νομίσματα ήταν κατώτερες από τις αντίστοιχες ισοτιμίες της 1ης Οκτωβρίου 1984 ότι η αυτόματη αλλαγή της ημερομηνίας βάσεως, η οποία προβλέπεται στο άρθρο 8 παράγραφος 4 του πρωτοκόλλου αριθ. 3 θα είχε ως συνέπεια, κατά τη μετατροπή στο συγκεκριμένα εθνικά νομίσματα, τη μείωση των πραγματικών ορίων για την εφαρμογή απλουστευμένων εγγράφων αποδείξεων ότι, προκειμένου να αποφευχθεί τούτο, πρέπει να αυξηθούν τα όρια αυτά που εκφράζονται σε ECU,ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙίΑρθρο 11. Το άρθρο 8 του πρωτοκόλλου αριθ. 3 τροποποιείται ως εξής:- στην παράγραφο 1 στοιχείο β), το ποσό των «4^000 ECU» αντικαθίσταται από το ποσό των «4^400 ECU»,- στην παράγραφο 2, το ποσό των «280 ECU» αντικαθίσταται από το ποσό των «310 ECU» και το ποσό των «800 ECU» από το ποσό των «880 ECU»:2. Στο άρθρο 1 στοιχείο 1) της απόφασης αριθ. 3/86 της Μεικτής Επιτροπής ΕΟΚ-Αυστρίας το ποσό των «4^000 ECU» αντικαθίσταται από το ποσό των «4^400 ECU».ίΑρθρο 2Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει την 1η Μαΐου 1987.Βρυξέλλες, 22 Μαΐου 1987.Για τη Μεικτή Επιτροπή ΕΟΚ-ΑυστρίαςΟ ΠρόεδροςG. WAAS


text:
Tallinna Jaani kirik asub Tallinnas Vabaduse väljakul. Kirik on pühendatud Evangelist Johannesele. Tegemist on Eesti ühe varaseima uusgooti stiilis kirikuga.
 Kiriku arhitekt oli kubermanguarhitekt (Tallinna peaarhitekt) Christoph August Gabler. Kiriku ehitus algas 1862. aastal, kirik valmis 1867. aastal ja pühitseti sama aasta 3. advendil.
 Tallinna Jaani kiriku ehitamise ajendiks oli asjaolu, et traditsiooniliselt Püha Vaimu kirik Eesti kogudusele kuulunud linna Püha Vaimu kirik ajaloolises keskuses Tallinna vanalinnas jäi 14 000-liikmeliseks kasvanud kogudusele väikeseks. Raha kogumist uue kiriku ehitamiseks alustati juba 1851. aastal. Tallinna magistraadilt, kellel oli kirikule patronaadiõigus, saadi ehitamiseks luba Toomgildi päralt olnud krundile väljaspool Tallinna linnamüüri.
 Koguduse ülemõpetaja 1861–1867 Theodor Lutheri ettepanekul sai kirik endale evangelist Johannese järgi mugandatud nime – Jaani kirik.
 Kirikuarhitektuur
 Kolmelööviline basiilika, millega läänes liitub nelinurkne telkkiivriga torn, idas väiksem polügonaalne kooriruum, põhjas ja lõunas sümmeetriliselt käärkamber ja eeskoda. Pikihoone seinad on liigendatud tugipiilarite ja teravkaarakendega. Teravkaarsed portaalid on Tallinna hilisgootikale tüüpiliste talumiplaatidega. Akendel on puidust leekestiilis ehisraamistikud. Kesklööv on kõrge; ristvõlvide vööndkaared toetuvad rippkonsoolidele, külglöövidel on tähekujulised servjoonvõlvid. Sees on eklektiline oreliväär ja uusgooti stiilis altarisein.
 Altarimaali "Kolgata" tegi 1867. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemik ja professor Karl Gottlieb Wenig.
 1867. aasta jõuludeks valminud esimese oreli ehitas 1869. aastal orelimeister Gustav Normann. Aastatel 1911–1913 ehitas orelimeister August Terkmann oreli ümber. 2005–2009 restaureeris oreli orelimeister Martin ter Haseborg (Saksa orelifirma Orgelbau in Ostfriesland). Enne restaureerimistööde algust ehitas Martin ter Haseborg kirikusse ka uue koorioreli. Lisaks taastas orelifirma suure oreli juurde 1913. aastal ehitatud altaritaguse kajaoreli.
 1930. aastate lõpul oli plaan seoses Vabadussõja monumendi ehitamisega Vabaduse väljakule kirik lammutada ja kogudus paigutada ümber Oleviste või Niguliste kirikusse.
 Kiriku vitraažakende autor on kunstnik Eva-Aet Jänes. Aastatel 2009–2017 valminud altari- ja kantslikatete autor on tekstiilikunstnik Tiina Puhkan.
 Kogudus
 Kalmistud
 Vaata ka
 Tallinna tornistik
 Viited
 Kirjandust
 Tiina-Mall Kreem Viisipäraselt ehitatud: luterlik kirikuehitus, -arhitektuur ja -kunst Eestis Aleksander II ajal (1855–1881). Tallinn, 2010. ISBN 9789949467051
 Katri Aaslav-Tepandi, Tõnu Tepandi. Kirik keset linna: 150 aastat Jaani kogudust. Tallinn, 2017. ISBN 978-9949-9844-8-0
 Välislingid
 Tallinna Jaani kirik koguduse kodulehel
 Jaanus Putting: "Jaani kirik saab värske ilme", Postimees, 10. juuli 1997
 Sirje Lauring: "Jaani kirikul on juubel", Eesti Päevaleht, 13. detsember 1997
 Alo Põldmäe: "Tallinna Jaani kiriku orelil oma fond", Sirp, 8. jaanuar 1999
 Erika Klaats : "Saksa meister puhub Eesti orelile uut elujõudu", Maaleht, 11. jaanuar 2001
 "Jaani kirik saab oreli võrra rikkamaks", Eesti Ekspress, 22. märts 2006
 Tiiu Pikkur: "Jaani kirik saab kaks nimeliste viledega orelit", Eesti Kirik, 29. märts 2006
 "Tallinna Jaani kirik läheb remonti", Postimees, 29. detsember 2006
 Tiiu Pikkur: "Tallinna Jaani kogudus kolib Niguliste kirikusse", Eesti Kirik, 3. jaanuar 2007
 Garel Püüa: "Jaani kiriku teenistused kolivad Nigulistesse", Eesti Päevaleht, 3. jaanuar 2007
 Hille Tänavsuu: "Kogudus õmbleb kolmele nööbile kasuka külge", Postimees, 14. veebruar 2007
 Juune Holvandus: "Tallinna Jaani kirikus tööd edenevad", Eesti Kirik, 25. aprill 2007
 Tiiu Pikkur: "Märul restaureerimist ei seganud", Eesti Kirik, 3. mai 2007
 Hille Tänavsuu: "Esimene jumalateenistus uuenenud Jaani kirikus on kolme nädala pärast", Postimees, 18. mai 2007
 "Ühe oreli asemel kolm kirikupilli", Postimees, 18. mai 2007
 Hille Tänavsuu: "Eile taaspühitseti pärast põhjalikku ja üllatavalt kiiret remonti Jaani kirik", Postimees, 11. juuni 2007
 Tiiu Pikkur: "Tallinna Jaani kirik on jälle avatud", Eesti Kirik, 13. juuni 2007
 Tallinna kirikud
 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud
 Tallinna Jaani kogudus
 Uusgooti ehitised Eestis


text:
 3.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 58/63
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 114/2010
 ze dne 10. listopadu 2010,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla pozměněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 60/2010 ze dne 11. června 2010 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 357/2008 ze dne 22. dubna 2008, kterým se mění příloha V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Nařízení Komise (ES) č. 571/2008 ze dne 19. června 2008, kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o kritéria přezkoumání ročních programů sledování týkajících se BSE (3), by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Nařízení Komise (ES) č. 584/2008 ze dne 20. června 2008, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o cíl Společenství zaměřený na snížení výskytu Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium u krocanů a krůt (4), by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (5), by mělo být začleněno do Dohody.
 (6)
 Nařízení Komise (ES) č. 933/2008 ze dne 23. září 2008, kterým se mění příloha nařízení Rady (ES) č. 21/2004, pokud jde o identifikační značky zvířat a obsah dokladů o přesunu (6), by mělo být začleněno do Dohody.
 (7)
 Nařízení Komise (ES) č. 956/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se mění příloha IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (7), by mělo být začleněno do Dohody.
 (8)
 Nařízení Komise (ES) č. 1251/2008 ze dne 12. prosince 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o podmínky a požadavky na osvědčení pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh a pro jejich dovoz do Společenství, a kterým se stanoví seznam druhů přenašečů (8), by mělo být začleněno do Dohody.
 (9)
 Nařízení Komise (ES) č. 103/2009 ze dne 3. února 2009, kterým se mění přílohy VII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (9), by mělo být začleněno do Dohody.
 (10)
 Nařízení Komise (ES) č. 129/2009 ze dne 13. února 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 197/2006, pokud jde o platnost přechodných opatření týkajících se zmetkových potravin (10), by mělo být začleněno do Dohody.
 (11)
 Nařízení Komise (ES) č. 162/2009 ze dne 26. února 2009, kterým se mění přílohy III a X nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (11), by mělo být začleněno do Dohody.
 (12)
 Nařízení Komise (ES) č. 163/2009 ze dne 26. února 2009, kterým se mění příloha IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (12), by mělo být začleněno do Dohody.
 (13)
 Nařízení Komise (ES) č. 199/2009 ze dne 13. března 2009, kterým se stanoví přechodné opatření odchylující se od nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o přímé dodávky malých množství čerstvého masa pocházejícího z hejn brojlerů a krocanů a krůt (13), by mělo být začleněno do Dohody.
 (14)
 Nařízení Komise (ES) č. 213/2009 ze dne 18. března 2009, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 a nařízení (ES) č. 1003/2005, pokud jde o tlumení a vyšetřování salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus a krůt (14), by mělo být začleněno do Dohody.
 (15)
 Nařízení Komise (ES) č. 759/2009 ze dne 19. srpna 2009, kterým se mění příloha nařízení Rady (ES) č. 21/2004 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz (15), by mělo být začleněno do Dohody.
 (16)
 Směrnice Komise 2008/53/ES ze dne 30. dubna 2008, kterou se mění příloha IV směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o jarní virémii kaprů (SVC) (16), by měla být začleněna do Dohody.
 (17)
 Směrnice Rady 2008/71/ES ze dne 15. července 2008 o identifikaci a evidování prasat (17) by měla být začleněna do Dohody.
 (18)
 Rozhodnutí Komise 2008/392/ES ze dne 30. dubna 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o informační stránku na internetu, jejímž cílem je zpřístupnit elektronickými prostředky informace o produkčních podnicích akvakultury a oprávněných zpracovatelských zařízeních v oblasti (18), by mělo být začleněno do Dohody.
 (19)
 Rozhodnutí Komise 2008/650/ES ze dne 30. července 2008, kterým se mění směrnice Rady 82/894/EHS o hlášení chorob zvířat ve Společenství, pokud jde o zahrnutí některých chorob do seznamu chorob povinných hlášením a o vyškrtnutí nakažlivé obrny prasat z uvedeného seznamu (19), by mělo být začleněno do Dohody.
 (20)
 Rozhodnutí Komise 2008/815/ES ze dne 20. října 2008, kterým se schvalují určité národní programy pro tlumení salmonel v hejnech brojlerů Gallus gallus
 (20), by mělo být začleněno do Dohody.
 (21)
 Rozhodnutí Komise 2008/896/ES ze dne 20. listopadu 2008 o pokynech pro účely veterinárního dozoru založeného na míře rizika stanoveného směrnicí Rady 2006/88/ES (21) by mělo být začleněno do Dohody.
 (22)
 Rozhodnutí Komise 2008/908/ES ze dne 28. listopadu 2008, kterým se některým členským státům povoluje přezkoumání jejich ročních programů sledování BSE (22), by mělo být začleněno do Dohody.
 (23)
 Rozhodnutí Komise 2008/946/ES ze dne 12. prosince 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o požadavky na karanténu živočichů pocházejících z akvakultury (23), by mělo být začleněno do Dohody.
 (24)
 Rozhodnutí Komise 2009/177/ES ze dne 31. října 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o programy dozoru a eradikace a status členských států, oblastí a jednotek prostých nákazy (24), by mělo být začleněno do Dohody.
 (25)
 Rozhodnutí Komise 2009/247/ES ze dne 16. března 2009, kterým se mění rozhodnutí 2003/322/ES, pokud jde o krmení některých druhů mrchožravých ptáků v Bulharsku některým materiálem kategorie 1 (25), by mělo být začleněno do Dohody.
 (26)
 Rozhodnutí Komise 2009/722/ES ze dne 29. září 2009, kterým se mění rozhodnutí 2003/324/ES, pokud jde o odchylku od zákazu opětovného použití v rámci téhož druhu pro krmení určitých kožešinových zvířat v Lotyšsku (26), by mělo být začleněno do Dohody.
 (27)
 Rozhodnutí Komise 2009/771/ES ze dne 20. října 2009, kterým se schvalují určité národní programy pro tlumení salmonel u krocanů a krůt (27), by mělo být začleněno do Dohody.
 (28)
 Nařízení (ES) č. 1251/2008 zrušuje rozhodnutí Komise 1999/567/ES (28) a 2003/390/ES (29), která jsou začleněna do Dohody a která by se proto měla v Dohodě zrušit.
 (29)
 Směrnice 2008/71/ES zrušuje směrnici Rady 92/102/EHS (30), která je začleněna do Dohody a která by se proto měla v Dohodě zrušit.
 (30)
 Rozhodnutí 2009/177/ES zrušuje rozhodnutí Komise 2002/300/ES (31) a 2002/308/ES (32), která jsou začleněna do Dohody a která by se proto měla v Dohodě zrušit.
 (31)
 Odstavec 2 úvodní části kapitoly I přílohy I upřesňuje, že ustanovení vztahující se na živá zvířata, kromě ryb a živočichů pocházejících z akvakultury, se nevztahuje na Island a upřesňuje, že pokud se právní akt na Island nevztahuje nebo se na něj vztahuje jen částečně, výslovně se to u daného předpisu uvede. Ve vztahu ke směrnici Rady 2005/94/ES (33) již začleněné do Dohody tudíž musí být uvedeno, že se na Island nevztahuje.
 (32)
 Toto rozhodnutí se vztahuje na Island při uplatnění přechodného období uvedeného v odstavci 2 úvodní části kapitoly I přílohy I, a to v oblastech, které se před úpravou uvedené kapitoly rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 133/2007 ze dne 26. října 2007 (34) na Island nevztahovaly.
 (33)
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze I Dohody se kapitola I mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 357/2008, (ES) č. 571/2008, (ES) č. 584/2008, (ES) č. 746/2008, (ES) č. 933/2008, (ES) č. 956/2008, (ES) č. 1251/2008, (ES) č. 103/2009, (ES) č. 129/2009, (ES) č. 162/2009, (ES) č. 163/2009, (ES) č. 199/2009, (ES) č. 213/2009 a (ES) č. 759/2009, směrnic 2008/53/ES a 2008/71/ES a rozhodnutí 2008/392/ES, 2008/650/ES, 2008/815/ES, 2008/896/ES, 2008/908/ES, 2008/946/ES, 2009/177/ES, 2009/247/ES, 2009/722/ES a 2009/771/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. listopadu 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP (35) jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. listopadu 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 244, 16.9.2010, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 111, 23.4.2008, s. 3.
 (3) Úř. věst. L 161, 20.6.2008, s. 4.
 (4) Úř. věst. L 162, 21.6.2008, s. 3.
 (5) Úř. věst. L 202, 31.7.2008, s. 11.
 (6) Úř. věst. L 256, 24.9.2008, s. 5.
 (7) Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 8.
 (8) Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 41.
 (9) Úř. věst. L 34, 4.2.2009, s. 11.
 (10) Úř. věst. L 44, 14.2.2009, s. 3.
 (11) Úř. věst. L 55, 27.2.2009, s. 11.
 (12) Úř. věst. L 55, 27.2.2009, s. 17.
 (13) Úř. věst. L 70, 14.3.2009, s. 9.
 (14) Úř. věst. L 73, 19.3.2009, s. 5.
 (15) Úř. věst. L 215, 20.8.2009, s. 3.
 (16) Úř. věst. L 117, 1.5.2008, s. 27.
 (17) Úř. věst. L 213, 8.8.2008, s. 31.
 (18) Úř. věst. L 138, 28.5.2008, s. 12.
 (19) Úř. věst. L 213, 8.8.2008, s. 42.
 (20) Úř. věst. L 283, 28.10.2008, s. 43.
 (21) Úř. věst. L 322, 2.12.2008, s. 30.
 (22) Úř. věst. L 327, 5.12.2008, s. 24.
 (23) Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 94.
 (24) Úř. věst. L 63, 7.3.2009, s. 15.
 (25) Úř. věst. L 73, 19.3.2009, s. 20.
 (26) Úř. věst. L 257, 30.9.2009, s. 38.
 (27) Úř. věst. L 275, 21.10.2009, s. 28.
 (28) Úř. věst. L 216, 14.8.1999, s. 13.
 (29) Úř. věst. L 135, 3.6.2003, s. 19.
 (30) Úř. věst. L 355, 5.12.1992, s. 32.
 (31) Úř. věst. L 103, 19.4.2002, s. 24.
 (32) Úř. věst. L 106, 23.4.2002, s. 28.
 (33) Úř. věst. L 10, 14.1.2006, s. 16.
 (34) Úř. věst. L 100, 10.4.2008, s. 27.
 (35) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 PŘÍLOHA
 V příloze I Dohody se kapitola I mění takto:
 1.
 Do bodu 7b (nařízení Rady (ES) č. 21/2004) v části 1.1 se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32008 R 0933: nařízení Komise (ES) č. 933/2008 ze dne 23. září 2008 (Úř. věst. L 256, 24.9.2008, s. 5),
 —
 32009 R 0759: nařízení Komise (ES) č. 759/2009 ze dne 19. srpna 2009 (Úř. věst. L 215, 20.8.2009, s. 3).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 V tabulce kódů zemí v poznámce pod čarou 1 v příloze se doplňuje:
 Island
 IS
 352
 Norsko
 NO
 578“
 2.
 Bod 7 se v části 1.1 zrušuje (směrnice Rady 92/102/EHS).
 3.
 Za bod 7c (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000) se v části 1.1 vkládá nový bod, který zní:
 „7d.
 32008 L 0071: směrnice Rady 2008/71/ES ze dne 15. července 2008 o identifikaci a evidování prasat (Úř. věst. L 213, 8.8.2008, s. 31).“
 4.
 V bodě 8a (směrnice Rady 2006/88/ES) v části 3.1, v bodě 5a (směrnice Rady 2006/88/ES) v části 4.1 a v bodě 4a (směrnice Rady 2006/88/ES) v části 8.1 se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „ve znění:
 —
 32008 L 0053: směrnice Komise 2008/53/ES ze dne 30. dubna 2008 (Úř. věst. L 117, 1.5.2008, s. 27).“
 5.
 V bodě 5a (směrnice Rady 2005/94/ES) v části 3.1 se doplňují nová slova, která znějí:
 „Tento akt se nevztahuje na Island.“
 6.
 V bodě 10 (směrnice Rady 82/894/EHS) se v části 3.1 doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32008 D 0650: rozhodnutí Komise 2008/650/ES ze dne 30. července 2008 (Úř. věst. L 213, 8.8.2008, s. 42).“
 7.
 Za bod 41 (nařízení Komise (ES) č. 737/2008) se v části 3.2 doplňuje nový bod, který zní:
 „42.
 32008 D 0896: rozhodnutí Komise 2008/896/ES ze dne 20. listopadu 2008 o pokynech pro účely veterinárního dozoru založeného na míře rizika stanoveného směrnicí Rady 2006/88/ES (Úř. věst. L 322, 2.12.2008, s. 30).“
 8.
 Znění bodů 51 (rozhodnutí Komise 1999/567/ES), 65 (rozhodnutí Komise 2002/300/ES), 66 (rozhodnutí Komise 2002/308/ES) a 72 (rozhodnutí Komise 2003/390/ES) se v části 4.2 zrušuje.
 9.
 Za bod 85 (nařízení Komise (ES) č. 504/2008) se v části 4.2 doplňují nové body, které znějí:
 „86.
 32008 R 1251: nařízení Komise (ES) č. 1251/2008 ze dne 12. prosince 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o podmínky a požadavky na osvědčení pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh a pro jejich dovoz do Společenství, a kterým se stanoví seznam druhů přenašečů (Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 41),
 87.
 32008 D 0392: rozhodnutí Komise 2008/392/ES ze dne 30. dubna 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o informační stránku na internetu, jejímž cílem je zpřístupnit elektronickými prostředky informace o produkčních podnicích akvakultury a oprávněných zpracovatelských zařízeních (Úř. věst. L 138, 28.5.2008, s. 12),
 88.
 32008 D 0946: rozhodnutí Komise 2008/946/ES ze dne 12. prosince 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o požadavky na karanténu živočichů pocházejících z akvakultury (Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 94),
 89.
 32009 D 0177: rozhodnutí Komise 2009/177/ES ze dne 31. října 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o programy dozoru a eradikace a status členských států, oblastí a jednotek prostých nákazy (Úř. věst. L 63, 7.3.2009, s. 15).“
 10.
 V bodě 8b (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003) v části 7.1 a v bodě 25 (nařízení Komise (ES) č. 1003/2005) v části 7.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 R 0213: nařízení Komise (ES) č. 213/2009 ze dne 18. března 2009 (Úř. věst. L 73, 19.3.2009, s. 5).“
 11.
 Do bodu 12 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001) se v části 7.1 doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32008 R 0357: nařízení Komise (ES) č. 357/2008 ze dne 22. dubna 2008 (Úř. věst. L 111, 23.4.2008, s. 3),
 —
 32008 R 0571: nařízení Komise (ES) č. 571/2008 ze dne 19. června 2008 (Úř. věst. L 161, 20.6.2008, s. 4),
 —
 32008 R 0746: nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008 (Úř. věst. L 202, 31.7.2008, s. 11),
 —
 32008 R 0956: nařízení Komise (ES) č. 956/2008 ze dne 29. září 2008 (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 8),
 —
 32009 R 0103: nařízení Komise (ES) č. 103/2009 ze dne 3. února 2009 (Úř. věst. L 34, 4.2.2009, s. 11),
 —
 32009 R 0162: nařízení Komise (ES) č. 162/2009 ze dne 26. února 2009 (Úř. věst. L 55, 27.2.2009, s. 11),
 —
 32009 R 0163: nařízení Komise (ES) č. 163/2009 ze dne 26. února 2009 (Úř. věst. L 55, 27.2.2009, s. 17).“
 12.
 V bodě 12 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001) se v části 7.1 doplňuje nové znění úpravy, které zní:
 „H
 V příloze IX, kapitola D. oddíl B, bod c) se za slova ‚určeny pro členskou zemi uvedenou v seznamu v příloze nařízení (ES) č. 546/2006‘ vkládají nová slova, která znějí:
 „nebo určeny pro Norsko.“ “
 13.
 V bodě 45 (nařízení Komise (ES) č. 197/2006) se v části 7.2 doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 R 0129: nařízení Komise (ES) č. 129/2009 ze dne 13. února 2009 (Úř. věst. L 44, 14.2.2009, s. 3).“
 14.
 V bodě 47 (nařízení Komise (ES) č. 646/2007) se v části 7.2 doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „ve znění:
 —
 32008 R 0584: nařízení Komise (ES) č. 584/2008 ze dne 20. června 2008 (Úř. věst. L 162, 21.6.2008, s. 3).“
 15.
 Za bod 50 (rozhodnutí Komise 2008/486/ES) se v části 7.2 vkládají nové body, které znějí:
 „51.
 32008 R 0584: nařízení Komise (ES) č. 584/2008 ze dne 20. června 2008, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o cíl Společenství zaměřený na snížení výskytu Salmonella enteritidis a Salmonella typhimurium u krocanů a krůt (Úř. věst. L 162, 21.6.2008, s. 3),
 52.
 32009 R 0199: nařízení Komise (ES) č. 199/2009 ze dne 13. března 2009, kterým se stanoví přechodné opatření odchylující se od nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003, pokud jde o přímé dodávky malých množství čerstvého masa pocházejícího z hejn brojlerů a krocanů a krůt (Úř. věst. L 70, 14.3.2009, s. 9).“
 16.
 V části 7.2 se pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ za bod 4i (rozhodnutí Komise 2007/874/ES) vkládají nové body, které znějí:
 „4j.
 32008 D 0815: rozhodnutí Komise 2008/815/ES ze dne 20. října 2008, kterým se schvalují určité národní programy pro tlumení salmonely v hejnech brojlerů Gallus gallus (Úř. věst. L 283, 28.10.2008, s. 43).
 4k.
 32009 D 0771: rozhodnutí Komise 2009/771/ES ze dne 20. října 2009, kterým se schvalují určité národní programy pro tlumení salmonely u krocanů a krůt (Úř. věst. L 275, 21.10.2009, s. 28).“
 17.
 V části 7.2 se pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ za bod 41a (rozhodnutí Komise 2007/667/ES) doplňuje nový bod, který zní:
 „41b.
 32008 D 0908: rozhodnutí Komise 2008/908/ES ze dne 28. listopadu 2008, kterým se některým členským státům povoluje přezkoumání jejich ročních programů sledování BSE (Úř. věst. L 327, 5.12.2008, s. 24).“
 18.
 V části 7.2 se pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ v bodě 42 (rozhodnutí Komise 2003/322/ES) doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 D 0247: rozhodnutí Komise 2009/247/ES ze dne 16. března 2009 (Úř. věst. L 73, 19.3.2009, s. 20).“
 19.
 V části 7.2 se pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ v bodě 43 (rozhodnutí Komise 2003/324/ES) doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 D 0722: rozhodnutí Komise 2009/722/ES ze dne 29. září 2009 (Úř. věst. L 257, 30.9.2009, s. 38).“