type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Aviso jurídico importante
 |
 52008PC0041(01)
 Propuesta de decisión del Consejo relativa a la firma y aplicación provisional del acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos /* COM/2008/0041 final */
 [pic] | COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS |Bruselas, 31.1.2008COM(2008) 41 final2008/0017 (CNS)Propuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOrelativa a la firma y aplicación provisional del Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreosPropuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOrelativa a la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos(presentadas por la Comisión)EXPOSICIÓN DE MOTIVOSCONTEXTO DE LA PROPUESTA |110 | Motivación y objetivos de la propuesta Tras las sentencias dictadas por el Tribunal de Justicia en los asuntos denominados «cielos abiertos», el Consejo otorgó a la Comisión el 5 de junio de 2003 un mandato («mandato horizontal») para abrir negociaciones con terceros países a fin de sustituir con un acuerdo comunitario[1] ciertas disposiciones que figuran en los acuerdos en vigor. Esos acuerdos tienen por objeto ofrecer a todas las compañías aéreas comunitarias un acceso no discriminatorio a rutas entre la Comunidad y terceros países y ajustar al Derecho comunitario los acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros y esos países. |120 | Contexto general Las relaciones internacionales en materia de aviación entre Estados miembros y terceros países han estado regidas tradicionalmente por acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros y esos países, por los anexos de dichos acuerdos y por otros acuerdos bilaterales o multilaterales conexos. Las cláusulas de designación tradicionales de los acuerdos bilaterales en este ámbito infringen el Derecho comunitario. Esas cláusulas permiten a un tercer país denegar, revocar o suspender los permisos o autorizaciones de una compañía aérea designada por un Estado miembro, pero cuya propiedad y control efectivo no corresponden esencialmente a ese Estado miembro o a sus nacionales. Se considera que esta circunstancia constituye una discriminación contra las compañías aéreas comunitarias establecidas en el territorio de un Estado miembro, pero cuya propiedad y control corresponden a nacionales de otros Estados miembros. Ello supone una violación del artículo 43 del Tratado, que garantiza a los nacionales de los Estados miembros que han ejercido su libertad de establecimiento el mismo trato en el Estado miembro de acogida que el concedido a los nacionales de ese Estado miembro. Existen, además, otras cuestiones, como la fiscalidad del combustible de aviación, las tarifas aplicadas por las compañías aéreas de terceros países en las rutas intracomunitarias o los acuerdos comerciales obligatorios entre líneas aéreas, en que debe garantizarse el cumplimiento del Derecho comunitario modificando o completando las disposiciones vigentes de los acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros y terceros países. |130 | Disposiciones vigentes en el ámbito de la propuesta Las disposiciones del Acuerdo sustituyen o completan las disposiciones vigentes de los siete acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros y Nepal. |140 | Coherencia con las demás políticas y objetivos de la Unión El Acuerdo contribuirá a alcanzar un objetivo fundamental de la política exterior comunitaria de aviación al ajustar al Derecho comunitario los acuerdos bilaterales vigentes en materia de servicios aéreos. |CONSULTA DE LAS PARTES INTERESADAS Y EVALUACIÓN DE IMPACTO |Consulta de las partes interesadas |211 | Métodos y principales sectores de consulta, perfil general de los consultados Se consultó a los Estados miembros durante todo el proceso de negociaciones. |212 | Resumen de las respuestas y forma en que se han tenido en cuenta Se han tenido en cuenta las observaciones presentadas por los Estados miembros. |ASPECTOS JURÍDICOS DE LA PROPUESTA |305 | Resumen de la acción propuesta De conformidad con los mecanismos y directrices del anexo del «mandato horizontal», la Comisión ha negociado un acuerdo con Nepal que sustituye determinadas disposiciones de los acuerdos bilaterales vigentes en materia de servicios aéreos entre Estados miembros y Nepal. El artículo 2 del Acuerdo sustituye las cláusulas de designación tradicionales por una cláusula de designación comunitaria que permite a todas las compañías aéreas de la Comunidad beneficiarse del derecho de establecimiento. Los artículos 4 y 5 del Acuerdo se refieren a dos tipos de cláusulas sobre cuestiones de competencia comunitaria. El artículo 4 trata de la fiscalidad del combustible de aviación, que ha sido armonizada mediante la Directiva 2003/96/CE del Consejo por la que se reestructura el régimen comunitario de imposición de los productos energéticos y de la electricidad y, en especial, su artículo 14, apartado 2. El artículo 5 (Tarifas de transporte) resuelve los conflictos entre los acuerdos bilaterales vigentes en materia de servicios aéreos y el Reglamento (CEE) no 2409/92 del Consejo sobre tarifas y fletes de los servicios aéreos, que prohíbe que las compañías aéreas de un tercer país sean líderes en materia de precios en los servicios aéreos correspondientes a los enlaces completamente intracomunitarios. El artículo 6 ajusta al Derecho comunitario de competencia las disposiciones de los acuerdos bilaterales que son claramente anticompetitivas (acuerdos comerciales obligatorios entre líneas aéreas). |310 | Base jurídica Artículo 80, apartado 2, y artículo 300, apartado 2, del Tratado CE. |329 | Principio de subsidiariedad La propuesta se basa totalmente en el «mandato horizontal» otorgado por el Consejo teniendo en cuenta las cuestiones reguladas por el Derecho comunitario y los acuerdos bilaterales de servicios aéreos. |Principio de proporcionalidad El Acuerdo modificará o completará las disposiciones de los acuerdos bilaterales de servicios aéreos únicamente en la medida necesaria para garantizar su conformidad con el Derecho comunitario. |Instrumentos elegidos |342 | El Acuerdo entre la Comunidad y Nepal es el instrumento más eficaz para ajustar al Derecho comunitario todos los acuerdos bilaterales de servicios aéreos en vigor entre Estados miembros y ese país. |REPERCUSIONES PRESUPUESTARIAS |409 | La propuesta no tiene ninguna incidencia en el presupuesto comunitario. |INFORMACIÓN ADICIONAL |510 | Simplificación |511 | La propuesta representa una simplificación de la legislación. |512 | Las disposiciones correspondientes de los acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros y Nepal serán sustituidas o completadas por lo dispuesto en un único acuerdo comunitario. |570 | Explicación detallada de la propuesta De conformidad con el procedimiento habitual previsto para la firma y celebración de acuerdos internacionales, se solicita al Consejo que apruebe las Decisiones sobre la firma y aplicación provisional y sobre la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos y designe a las personas facultadas para firmar ese Acuerdo en nombre de la Comunidad. |1. Propuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOrelativa a la firma y aplicación provisional del Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreosEL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 80, apartado 2, leído en relación con su artículo 300, apartado 2, párrafo primero, primera frase,Vista la propuesta de la Comisión[2],Considerando lo siguiente:2. El 5 de junio de 2003, el Consejo autorizó a la Comisión a entablar negociaciones con terceros países sobre la sustitución de determinadas disposiciones de los acuerdos bilaterales vigentes por un acuerdo comunitario.3. La Comisión negoció en nombre de la Comunidad un Acuerdo con Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos de conformidad con los mecanismos y directrices del anexo de la Decisión del Consejo que autoriza a la Comisión a abrir negociaciones con terceros países sobre la sustitución de determinadas disposiciones de los acuerdos bilaterales vigentes por un acuerdo comunitario.4. A reserva de su posible celebración en una fecha posterior, el Acuerdo negociado por la Comisión debe firmarse y aplicarse con carácter provisional.DECIDE:Artículo único1. A reserva de su celebración en una fecha posterior, se autoriza al Presidente del Consejo a designar a la persona o personas facultadas para firmar, en nombre de la Comunidad, el Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos.2. A la espera de su entrada en vigor, el Acuerdo se aplicará provisionalmente a partir del primer día del mes siguiente a la fecha en que las Partes se hayan notificado haber finalizado los procedimientos necesarios a tal efecto. Se autoriza al Presidente del Consejo a efectuar la notificación prevista en el artículo 9, apartado 2, del Acuerdo.3. El texto del Acuerdo se adjunta a la presente Decisión.Hecho en Bruselas, elPor el ConsejoEl Presidente2008/0017 (CNS)Propuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOrelativa a la celebración del Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreosEL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 80, apartado 2, leído en relación con su artículo 300, apartado 2, párrafo primero, primera frase, y su artículo 300, apartado 3, párrafo primero,Vista la propuesta de la Comisión[3],Visto el dictamen del Parlamento Europeo[4],Considerando lo siguiente:(1) El 5 de junio de 2003, el Consejo autorizó a la Comisión a entablar negociaciones con terceros países sobre la sustitución de determinadas disposiciones de los acuerdos bilaterales vigentes por un acuerdo comunitario.(2) La Comisión negoció en nombre de la Comunidad un acuerdo con el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos de conformidad con los mecanismos y directrices del anexo de la Decisión del Consejo que autoriza a la Comisión a abrir negociaciones con terceros países sobre la sustitución de determinadas disposiciones de los acuerdos bilaterales vigentes por un acuerdo comunitario.(3) El Acuerdo se firmó en nombre de la Comunidad el [...] a reserva de su posible celebración en una fecha posterior, de conformidad con la Decisión.../... /CE del Consejo de [...][5].(4) Procede aprobar el Acuerdo,DECIDE:Artículo 11. Queda aprobado en nombre de la Comunidad el Acuerdo entre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepal sobre determinados aspectos de los servicios aéreos.2. El texto del Acuerdo se adjunta a la presente Decisión.Artículo 2Se autoriza al Presidente del Consejo a designar a la persona o personas facultadas para efectuar la notificación prevista en el artículo 9, apartado 1, del Acuerdo.Hecho en Bruselas, elPor el ConsejoEl PresidenteANEXOACUERDOentre la Comunidad Europea y el Gobierno de Nepalsobre determinados aspectos de los servicios aéreosLA COMUNIDAD EUROPEApor una parte, yEL GOBIERNO DE NEPALpor otra,(en lo sucesivo denominados «las Partes»),HABIENDO CONSTATADO que se han celebrado acuerdos bilaterales sobre servicios aéreos entre varios Estados miembros de la Comunidad Europea y Nepal que incluyen disposiciones contrarias al Derecho comunitario;CONSIDERANDO que la Comunidad Europea tiene competencia exclusiva en varios de los aspectos que pueden incluirse en los acuerdos bilaterales sobre servicios aéreos entre los Estados miembros de la Comunidad Europea y terceros países;CONSIDERANDO que, de conformidad con el Derecho de la Comunidad Europea, las compañías áreas comunitarias establecidas en un Estado miembro tienen derecho a un acceso no discriminatorio a las rutas aéreas entre los Estados miembros de la Comunidad Europea y terceros países;VISTOS los acuerdos entre la Comunidad Europea y algunos terceros países que ofrecen a los nacionales de esos países la posibilidad de convertirse en propietarios de compañías aéreas autorizadas de conformidad con el Derecho comunitario;RECONOCIENDO que algunas disposiciones de los acuerdos bilaterales sobre servicios aéreos entre los Estados miembros de la Comunidad Europea y Nepal que son contrarias al Derecho comunitario tienen que ajustarse a éste con objeto de sentar unas bases jurídicas sólidas para los servicios aéreos entre la Comunidad Europea y Nepal y garantizar la continuidad de dichos servicios;RECONOCIENDO que los acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros de la Comunidad Europea y Nepal deben ser coherentes con las legislaciones de Nepal y la Comunidad Europea y proporcionar una base jurídica viable y sólida para garantizar la continuidad y el desarrollo de los servicios aéreos entre la Comunidad Europea y Nepal;CONSIDERANDO que las disposiciones de los acuerdos bilaterales de servicios aéreos entre Estados miembros de la Comunidad Europea y Nepal que no sean incompatibles con el Derecho comunitario no tendrán por qué verse afectadas por el presente Acuerdo;CONSIDERANDO que, con arreglo al Derecho comunitario, las compañías aéreas no pueden, en principio, celebrar acuerdos que puedan afectar al comercio entre los Estados miembros de la Comunidad Europea y cuyo objeto o efecto sea impedir, restringir o falsear la competencia;RECONOCIENDO que las disposiciones de los acuerdos bilaterales de servicios aéreos celebrados entre los Estados miembros de la Comunidad Europea y Nepal que i) requieren o favorecen la adopción de acuerdos entre empresas, la toma de decisiones por parte de asociaciones de empresas o la aplicación de prácticas concertadas que evitan, falsean o restringen la competencia entre compañías aéreas en las rutas pertinentes; ii) refuerzan los efectos de ese tipo de acuerdos, decisiones o prácticas concertadas; o iii) delegan en las compañías aéreas u otros agentes económicos privados la responsabilidad de adoptar medidas que evitan, falsean o restringen la competencia entre compañías aéreas en las rutas pertinentes, pueden hacer ineficaces las normas sobre competencia aplicables a las empresas;SEÑALANDO que la Comunidad Europea, como Parte en el presente acuerdo, no tiene el propósito de modificar el volumen total del tráfico aéreo entre la Comunidad Europea y Nepal, influir en el equilibrio entre las compañías aéreas de la Comunidad y las compañías aéreas de Nepal, ni negociar modificaciones de las disposiciones de los acuerdos bilaterales existentes sobre servicios aéreos en relación con los derechos de tráfico,HAN CONVENIDO EN LO SIGUIENTE:ARTÍCULO 1Disposiciones generales1. A efectos del presente Acuerdo, se entenderá por «Estados miembros» los Estados miembros de la Comunidad Europea.2. En los acuerdos enumerados en el anexo 1, las referencias a los nacionales del Estado miembro que es Parte en ese acuerdo se entenderán como referencias a los nacionales de los Estados miembros de la Comunidad Europea.3. Asimismo, en los acuerdos enumerados en el anexo I las referencias a las compañías aéreas del Estado miembro que es Parte en ese acuerdo se entenderán como referencias a las compañías áreas designadas por ese Estado miembro.ARTÍCULO 2Designación, autorización y revocación1. Las disposiciones de los apartados 3 y 4 del presente artículo sustituirán a las disposiciones correspondientes de los artículos enumerados en el anexo 2, letras a) y b), respectivamente, en lo que se refiere a la designación de una compañía aérea por el Estado miembro en cuestión, las autorizaciones y permisos concedidos por Nepal, y la denegación, revocación, suspensión o limitación de las autorizaciones o permisos de la compañía área, respectivamente.2. Las disposiciones de los apartados 3 y 4 del presente artículo sustituirán a las disposiciones correspondientes de los artículos enumerados en el anexo 2, letras a) y b), respectivamente, en lo que se refiere a la designación de una compañía aérea por Nepal, las autorizaciones y permisos concedidos por el Estado miembro en cuestión, y la denegación, revocación, suspensión o limitación de las autorizaciones o permisos de la compañía área, respectivamente.3. Al recibo de dicha designación, y de las solicitudes de la compañía o las compañías aéreas designadas, según la forma y modalidades prescritas para las autorizaciones y los permisos, la otra Parte otorgará, sin perjuicio de lo dispuesto en los apartados 4 y 5, los correspondientes permisos y autorizaciones con la mayor diligencia, a condición de que:a) en el caso de una compañía aérea designada por un Estado miembro:i) la compañía aérea esté establecida en el territorio del Estado miembro que ha efectuado la designación de conformidad con lo dispuesto en el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y disponga de una licencia de explotación válida otorgada por un Estado miembro con arreglo al Derecho comunitario; yii) el Estado miembro responsable de la expedición del certificado de operador aéreo ejerza y mantenga un control reglamentario efectivo de la compañía aérea, y la autoridad aeronáutica pertinente esté claramente indicada en la designación; yiii) la compañía área sea propiedad, directamente o mediante participación mayoritaria, y se encuentre efectivamente bajo el control de Estados miembros o de nacionales de Estados miembros, o de otros Estados enumerados en el anexo 3 o de nacionales de esos otros Estados;b) en el caso de una compañía aérea designada por Nepal:i) esta tenga su centro de actividad principal en Nepal; yii) Nepal ejerza y mantenga un control reglamentario efectivo de la compañía aérea.4. Cada Parte podrá denegar, revocar, suspender o limitar las autorizaciones o los permisos de una compañía aérea designada por la otra Parte siempre que:a) en el caso de una compañía aérea designada por un Estado miembro:i) la compañía aérea no esté establecida en el territorio del Estado miembro que ha efectuado la designación de conformidad con lo dispuesto en el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea o no disponga de una licencia de explotación válida otorgada por un Estado miembro con arreglo al Derecho comunitario; oii) el Estado miembro responsable de la expedición del certificado de operador aéreo no ejerza ni mantenga un control reglamentario efectivo de la compañía aérea, o que la autoridad aeronáutica competente no esté claramente indicada en la designación; oiii) la compañía área no sea propiedad, ni directamente ni mediante participación mayoritaria, ni se encuentre efectivamente bajo el control de Estados miembros o de nacionales de Estados miembros, o de otros Estados enumerados en el anexo 3 o de nacionales de esos otros Estados; ob) en el caso de una compañía aérea designada por Nepal:i) esta no tenga su centro de actividad principal en Nepal; oii) Nepal no ejerza ni mantenga un control reglamentario efectivo de la compañía aérea; oiii) el control o la propiedad mayoritaria de la compañía aérea designada por Nepal resida en un tercer país que no acepte efectivamente la designación de compañías aéreas comunitarias establecidas en la Comunidad.5. Al ejercer el derecho otorgado por el apartado 4, Nepal no discriminará entre compañías aéreas de los Estados miembros por motivos de nacionalidad.ARTÍCULO 3Seguridad1. Las disposiciones del apartado 2 del presente artículo completarán las disposiciones correspondientes de los artículos que enumera el anexo 2, letra c).2. Si un Estado miembro ha designado a una compañía aérea cuyo control reglamentario lo ejerce y mantiene otro Estado miembro, los derechos del Gobierno de Nepal de conformidad con las disposiciones de seguridad del acuerdo entre el Estado miembro que ha designado a la compañía aérea y el Gobierno de Nepal se ejercerán por igual en la adopción, el ejercicio y el mantenimiento de las normas de seguridad por ese otro Estado miembro y en relación con la autorización de explotación de esa compañía aérea.ARTÍCULO 4Fiscalidad del combustible de aviación1. Las disposiciones del apartado 2 del presente artículo completarán las disposiciones correspondientes de los artículos que enumera el anexo 2, letra d).2. Salvo disposición en contrario, ningún elemento de los acuerdos enumerados en el anexo 2, letra d), impedirá a un Estado miembro imponer, sobre una base no discriminatoria, tasas, gravámenes, impuestos, derechos o cargas al combustible suministrado en su territorio a las aeronaves de la compañía aérea designada por Nepal que enlacen un punto en el territorio de ese Estado miembro con otro punto situado en dicho territorio o con un punto situado en el territorio de otro Estado miembro.ARTÍCULO 5Tarifas de transporte dentro de la Comunidad Europea1. Las disposiciones del apartado 2 del presente artículo completarán las disposiciones correspondientes de los artículos que enumera el anexo 2, letra e).2. Las tarifas que aplicarán la compañía o compañías aéreas designadas por el Gobierno de Nepal con arreglo a alguno de los acuerdos enumerados en el anexo 1 que contengan una disposición incluida en el anexo 2, letra e), por el transporte dentro de la Comunidad Europea estarán sujetas al Derecho comunitario.ARTÍCULO 6Compatibilidad con las normas de competencia1. Salvo disposición en contrario, ningún elemento de los acuerdos enumerados en el anexo 1 i) favorecerá la adopción de acuerdos entre empresas, la toma de decisiones por parte de asociaciones de empresas o la aplicación de prácticas concertadas que eviten, falseen o restrinjan la competencia; ii) reforzará los efectos de ese tipo de acuerdos, decisiones o prácticas concertadas; o iii) delegará en agentes económicos privados la responsabilidad de adoptar medidas que eviten, falseen o restrinjan la competencia.2. No se aplicarán las disposiciones de los acuerdos enumerados en el anexo 1 que sean incompatibles con el apartado 1 del presente artículo.ARTÍCULO 7Anexos del AcuerdoLos anexos del presente Acuerdo formarán parte integrante del mismo.ARTÍCULO 8Revisión o modificaciónLas Partes, de común acuerdo, podrán revisar o modificar el presente Acuerdo en cualquier momento.ARTÍCULO 9Entrada en vigor y aplicación provisional1. El presente Acuerdo entrará en vigor en la fecha en que las Partes se notifiquen por escrito haber finalizado los respectivos procedimientos internos necesarios a tal efecto.2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, las Partes acuerdan aplicar provisionalmente el presente Acuerdo a partir del primer día del mes siguiente a la fecha en que las Partes se hayan notificado haber finalizado los procedimientos necesarios a este efecto.3. En el anexo 1, letra b), se enumeran los acuerdos y otras disposiciones entre Estados miembros y el Gobierno de Nepal que, en la fecha de la firma del presente Acuerdo, no han entrado todavía en vigor ni se están aplicando provisionalmente. El presente Acuerdo se aplicará a todos esos acuerdos y disposiciones cuando entren en vigor o empiecen a aplicarse provisionalmente.ARTÍCULO 10Terminación1. La terminación de alguno de los acuerdos enumerados en el anexo 1 pondrá término al mismo tiempo a todas las disposiciones del presente Acuerdo relacionadas con ese acuerdo.2. La terminación de todos los acuerdos enumerados en el anexo 1 pondrá término también al presente Acuerdo.EN FE DE LO CUAL, los abajo firmantes, debidamente autorizados al efecto, suscriben el presente Acuerdo.Hecho en [....] en doble ejemplar, el [...] de [...] de [...], en lenguas alemana, búlgara, checa, danesa, eslovaca, eslovena, española, estonia, finesa, francesa, griega, húngara, inglesa, italiana, letona, lituana, maltesa, neerlandesa, polaca, portuguesa, rumana, sueca y nepalí.POR LA COMUNIDAD EUROPEA: POR EL GOBIERNO DE NEPAL:ANEXO 1Lista de los acuerdos a que se refiere el artículo 1 del presente Acuerdoa) Acuerdos de servicios aéreos entre el Gobierno de Nepal y Estados miembros de la Comunidad Europea que, en la fecha de la firma del presente Acuerdo, se han celebrado, firmado y/o se están aplicando de forma provisional- Acuerdo de transporte aéreo civil entre el Gobierno Federal de Austria y el Gobierno de Nepal , firmado en Katmandú el 29 de octubre de 1997, denominado «Acuerdo Nepal–Austria» en el anexo 2;- Acuerdo de servicios aéreos entre el Gobierno del Gran Ducado de Luxemburgo y el Gobierno de Nepal , celebrado en Luxemburgo el 18 de junio de 1999, denominado «Acuerdo Nepal–Luxemburgo» en el anexo 2;- Acuerdo de servicios aéreos entre el Reino de los Países Bajos y el Gobierno de Nepal , celebrado en el aeropuerto de Schiphol el 10 de junio de 1998, denominado «Acuerdo Nepal–Países Bajos» en el anexo 2;- Acuerdo de servicios aéreos entre el Gobierno del Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte y el Gobierno de Nepal , celebrado en Katmandú el 3 de marzo de 1994, denominado «Acuerdo Nepal–Reino Unido» en el anexo 2.b) Acuerdos de servicios aéreos rubricados o firmados entre el Gobierno de Nepal y Estados miembros de la Comunidad Europea que, en la fecha de la firma del presente Acuerdo, no han entrado todavía en vigor ni se están aplicando provisionalmente.- Acuerdo de servicios aéreos entre el Gobierno de Nepal y el Gobierno de la República Francesa, rubricado en Katmandú el 7 de julio de 1998, denominado «Acuerdo Nepal–Francia» en el anexo 2;- Acuerdo de servicios aéreos entre el Gobierno de la República Federal de Alemania y el Gobierno de Nepal , rubricado y adjunto como anexo 3 al Protocolo celebrado en Bonn el 26 de julio de 2000, denominado «Acuerdo Nepal–Alemania» en el anexo 2;- Acuerdo de servicios aéreos entre el Gobierno de Nepal y el Gobierno de la República Italiana , rubricado en Katmandú el 8 de mayo de 1992, denominado «Acuerdo Nepal–Italia» en el anexo 2.ANEXO 2Lista de los artículos de los Acuerdos enumerados en el anexo 1 y contemplados en los artículos 2 a 6 del presente Acuerdoa) Designación por un Estado miembro:- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Austria- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Francia- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Italia- Artículo 3 del Acuerdo Nepal–Luxemburgo- Artículo 5 del Acuerdo Nepal–Países Bajos- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Reino Unido.b) Denegación, revocación, suspensión o limitación de autorizaciones o permisos:- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Austria- Artículo 5 del Acuerdo Nepal–Francia- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Alemania- Artículo 5 del Acuerdo Nepal–Italia- Artículo 4 del Acuerdo Nepal–Luxemburgo- Artículo 6 del Acuerdo Nepal–Países Bajos- Artículo 5 del Acuerdo Nepal–Reino Unido.c) Seguridad:- Artículo 8 del Acuerdo Nepal–Austria- Artículo 9 del Acuerdo Nepal–Francia- Artículo 14 del Acuerdo Nepal–Alemania- Artículo 10 del Acuerdo Nepal–Italia- Artículo 6 del Acuerdo Nepal–Luxemburgo- Artículo 10 del Acuerdo Nepal–Países Bajos;d) Fiscalidad del combustible de aviación:- Artículo 9 del Acuerdo Nepal–Austria- Artículo 12 del Acuerdo Nepal–Francia- Artículo 7 del Acuerdo Nepal–Alemania- Artículo 6 del Acuerdo Nepal–Italia- Artículo 8 del Acuerdo Nepal–Luxemburgo- Artículo 13 del Acuerdo Nepal–Países Bajos- Artículo 8 del Acuerdo Nepal–Reino Unido.e) Tarifas de transporte dentro de la Comunidad Europea:- Artículo 12 del Acuerdo Nepal–Austria- Artículo 14 del Acuerdo Nepal–Francia- Artículo 8 del Acuerdo Nepal–Italia- Artículo 10 del Acuerdo Nepal–Luxemburgo- Artículo 8 del Acuerdo Nepal–Países Bajos- Artículo 7 del Acuerdo Nepal–Reino Unido.ANEXO 3Lista de los otros Estados a que se refiere el artículo 2 del presente Acuerdoa) República de Islandia (con arreglo al Acuerdo del Espacio Económico Europeo)b) Principado de Liechtenstein (con arreglo al Acuerdo del Espacio Económico Europeo)c) Reino de Noruega (con arreglo al Acuerdo del Espacio Económico Europeo)d) Confederación Suiza (con arreglo al Acuerdo de transporte aéreo entre la Comunidad Europea y la Confederación Suiza). [1] Decisión 11323/03 del Consejo de 5 de junio de 2003 (documento restringido).[2] DO C [...] de [...], p. [...].[3] DO C [...] de [...], p. [...].[4] DO C [...] de [...], p. [...].[5] DO C [...] de [...], p. [...].


text:
 |
 52014PC0721
 Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Itävallalle, Belgialle ja Puolalle ratifioida Budapestin yleissopimus tavaroiden sisävesikuljetussopimuksista (CMNI) tai liittyä siihen /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */
 PERUSTELUT
 1. EHDOTUKSEN TAUSTA
 Komissio ehdottaa, että neuvosto antaa
 Itävallalle ja Puolalle luvan ratifioida Budapestin yleissopimuksen tavaroiden
 sisävesikuljetussopimuksista (CMNI), jäljempänä ’Budapestin yleissopimus’, tai
 liittyä siihen. Budapestin yleissopimus on hyväksytty Reinin navigaation
 keskuskomission, Tonavan suojelukomission ja YK:n Euroopan talouskomission
 yhdessä järjestämässä diplomaattikokouksessa.
 Budapestin yleissopimus tuli voimaan 1.
 huhtikuuta 2005. Se on osoittautunut suureksi menestykseksi, ja se edistää
 kuljetusalan sisämarkkinoita. Sillä on tarkoitus yhdenmukaistaa sopimuksia ja
 sisävesiliikennöintiä koskevia normeja Euroopan maiden välillä. Unionin
 jäsenvaltioista 11 (Belgia[1],
 Bulgaria, Kroatia, Tšekki, Ranska, Saksa, Unkari, Luxemburg, Alankomaat,
 Romania ja Slovakia) on jo yleissopimuksen sopimuspuolia. Kypros, Tanska, Viro,
 Suomi, Kreikka, Irlanti, Italia, Latvia, Liettua, Malta, Portugali, Slovenia,
 Espanja, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat ilmoittaneet komissiolle, että
 niillä ei ole Budapestin yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia
 sisävesiväyliä.
 Itävalta ja Puola ovat useaan otteeseen
 ilmaisseet kiinnostuksensa liittyä yleissopimukseen. Niiden osallistuminen
 edistää yleissopimuksen laajaa täytäntöönpanoa, mistä on hyötyä kansalaisille
 ja yrityksille.
 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN
 JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
 Itävallan ja Puolan liittymisestä Budapestin
 yleissopimukseen on keskusteltu useita kertoja yksityisoikeustyöryhmän (yleiset
 kysymykset) kokouksissa.
 Nekin jäsenvaltiot, jotka eivät aio liittyä
 yleissopimukseen, tukevat komission aloitetta, jolla on tarkoitus antaa
 Itävallalle ja Puolalle lupa ratifioida yleissopimus tai liittyä siihen.
 Tätä ehdotusta tukevat voimakkaasti myös
 sisävesiliikennealaa edustavat eurooppalaiset järjestöt: EBU (Euroopan
 sisävesiliikenneliitto) sekä sisävesiliikenteen ja vakuutusalan etuja
 puolustava kansainvälinen järjestö IVY (International Association for the
 representation of the mutual interests of the inland shipping and the insurance
 and for keeping the register of inland vessels in Europe).
 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET
 NÄKÖKOHDAT
 Budapestin yleissopimuksen 29 artiklaan
 sisältyy määräyksiä siitä, minkä maan lainsäädäntöä osapuolet soveltavat
 yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvaan kuljetussopimukseen. Nämä määräykset
 vaikuttavat sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) annetun
 asetuksen (EY) N:o 593/2008[2]
 säännöksiin. Tämän vuoksi Budapestin yleissopimus kuuluu osittain Euroopan
 unionin yksinomaisen toimivallan alaan. Jäsenvaltiot eivät voi ratifioida sitä
 tai liittyä siihen ilman unionin lupaa (SEUT-sopimuksen 2 artiklan 1 kohta).
 Komissio toteaa, että Belgia on ratifioinut
 Budapestin yleissopimuksen 5. elokuuta 2008 eli sen jälkeen, kun Rooma I
 -asetus on annettu ja tullut voimaan 24. heinäkuuta 2008. Tämän vuoksi unionin
 lupa on osoitettava myös Belgialle, jotta tämänhetkinen sääntöjenvastainen
 tilanne saadaan korjattua.
 Komissio panee myös merkille, että vain osa
 jäsenvaltioista on kiinnostunut liittymään yleissopimukseen. Toiset
 jäsenvaltiot katsovat, että yleissopimus ei koske niitä, koska niillä ei ole
 sellaisia sisävesiväyliä, jotka kuuluisivat Budapestin yleissopimuksen
 soveltamisalaan. Yleissopimus ei tarjoa sellaista mahdollisuutta, että
 unionista tulisi sen sopimuspuoli, eikä komissio missään tapauksessa tässä
 vaiheessa aio ehdottaa, että yleissopimus hyväksyttäisiin millään tavalla
 unionia sitovaksi.
 Sisävesiliikennettä koskevassa EU:n
 lainsäädännössä ei ole yhdenmukaisesti määritelty sisävesiväylän käsitettä.
 Joidenkin vesiväyliä koskevien direktiivien tai asetusten soveltamisala
 vaihtelee eri säädösten välillä. Esimerkiksi sisävesialusten teknisiä
 vaatimuksia koskevaan direktiiviin 2006/87/EY[3]
 sisältyy luettelo vesiväylistä, joihin direktiiviä sovelletaan (liite I).
 Luettelo perustuu jäsenvaltioiden ilmoituksiin niistä vesiväylistä, joilla
 direktiiviä olisi niiden alueella sovellettava. Sen sijaan sisävesiväylien
 tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten pätevyyskirjojen
 myöntämisperusteiden harmonisoinnista yhteisössä annetussa direktiivissä
 96/50/EY[4]
 on toisenlainen järjestelmä sen määrittämiseen, mitkä vesiväylät kuuluvat
 direktiivin soveltamisalaan. Pääperiaate on se, että sitä sovelletaan kaikkiin
 vesiväyliin EU:ssa lukuun ottamatta Reiniä ja muita direktiivin 91/672/ETY
 liitteessä II mainittuja vesiväyliä.
 Unioni voi poikkeuksellisesti antaa yhdelle
 tai useammalle jäsenvaltiolle luvan liittyä yleissopimukseen. Tässä tapauksessa
 yksinomainen toimivalta rajoittuu yhteen määräykseen, eikä luvan antaminen estä
 siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellista yhteistyötä koskevan unionin
 ulkoisen politiikan soveltamista. Itävallan ja Puolan pyyntö on perusteltu
 erityisesti siksi, että muita jäsenvaltioita on liittynyt yleissopimukseen
 ennen asetuksen (EY) N:o 593/2008 antamista. Lupa ei saa rajoittaa unionin
 yksinomaista toimivaltaa, ja se on tarkoitettu aivan erityiseen tilanteeseen.
 Tämän vuoksi neuvoston päätös olisi
 osoitettava ainoastaan Itävallalle, Belgialle ja Puolalle.
 Budapestin yleissopimuksen 30 artiklan mukaan
 sopimukseen liittyvillä valtioilla on mahdollisuus ilmoittaa, millä sen
 alueilla yleissopimusta sovelletaan. Asianomaiset jäsenvaltiot voivat
 yleissopimukseen liittyessään antaa kaikki tarpeellisiksi katsomansa
 ilmoitukset, jotka sopimuksen määräykset sallivat. Ilmoitusten teksti olisi
 liitettävä neuvoston päätökseen. [...]
 2014/0345 (NLE)
 Ehdotus
 NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Itävallalle, Belgialle ja
 Puolalle ratifioida Budapestin yleissopimus tavaroiden
 sisävesikuljetussopimuksista (CMNI) tai liittyä siihen
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
 tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan ja 81 artiklan 2
 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,
 ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
 ottaa huomioon Euroopan parlamentin
 hyväksynnän[5],
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1) Unioni työskentelee toteuttaakseen yhteisen oikeusalueen,
 joka perustuu oikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen
 periaatteeseen.
 (2) Budapestin yleissopimus
 tavaroiden sisävesikuljetussopimuksista (CMNI), jäljempänä ’Budapestin
 yleissopimus’, on arvokas väline sisävesiliikenteen edistämiseen Euroopassa.
 (3) Unionilla on yksinomainen
 toimivalta ainakin Budapestin yleissopimuksen 29 artiklan osalta siltä osin
 kuin sen määräykset vaikuttavat sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista
 (Rooma I) annetun asetuksen (EY) N:o 593/2008[6]
 säännöksiin.
 (4) Budapestin yleissopimus ei
 ole avoinna alueellisten järjestöjen osallistumiselle. Tästä syystä unionista
 ei voi tulla Budapestin yleissopimuksen sopimuspuolta.
 (5) Tämän vuoksi niille
 jäsenvaltioille, joilla on Budapestin yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia
 liikennöintikelpoisia sisävesiväyliä, olisi annettava lupa ratifioida
 yleissopimus tai liittyä siihen.
 (6) Unionin jäsenvaltioista 11
 (Belgia, Bulgaria, Kroatia, Tšekki, Ranska, Saksa, Unkari, Luxemburg,
 Alankomaat, Romania ja Slovakia) on yleissopimuksen sopimuspuolia.
 (7) Belgia on ratifioinut
 yleissopimuksen 5 päivänä elokuuta 2008 eli Rooma I -asetuksen antamisen
 jälkeen. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että neuvosto antaa Belgialle
 jälkikäteen luvan ratifioida Budapestin yleissopimuksen.
 (8) Itävalta ja Puola, joilla on
 Budapestin yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia liikennöintikelpoisia
 sisävesiväyliä, ovat ilmaisseet olevansa kiinnostuneita ryhtymään
 sopimuspuoliksi.
 (9) Muut unionin jäsenvaltiot
 ovat ilmoittaneet, ettei niillä ole Budapestin yleissopimuksen soveltamisalaan
 kuuluvia sisävesiväyliä ja ettei niillä sen vuoksi ole kiinnostusta ratifioida
 yleissopimusta tai liittyä siihen.
 (10) Budapestin yleissopimuksessa
 määrätään sopimusvaltioiden mahdollisuudesta antaa sen soveltamisalaa koskevia
 ilmoituksia. Näin ollen Itävallan ja Puolan olisi yleissopimukseen liittyessään
 annettava tarpeellisiksi katsomansa ilmoitukset, jotka sopimuksen määräykset
 sallivat. Ilmoitusten teksti olisi liitettävä tähän päätökseen.
 (11) Sopimusvelvoitteisiin
 sovellettavasta laista (Rooma I) 17 päivänä kesäkuuta 2008 annettu
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008 sitoo
 Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Irlantia, joten ne osallistuvat tämän päätöksen
 hyväksymiseen.
 (12) Euroopan unionista tehtyyn
 sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä,
 Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan
 mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido
 Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
 ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
 1 artikla
 1. Neuvosto antaa 2 artiklassa säädetyin ehdoin
 Itävallalle, Belgialle ja Puolalle luvan ratifioida Budapestin yleissopimuksen
 tavaroiden sisävesikuljetussopimuksista (CMNI) tai liittyä siihen.
 2. Yleissopimuksen teksti on tämän päätöksen
 liitteessä I.
 2 artikla
 Neuvosto antaa Itävallalle ja Puolalle luvan
 antaa Budapestin yleissopimuksen ratifioidessaan tai siihen liittyessään
 yleissopimuksen määräyksissä sallitut ilmoitukset.
 Tämä päätös on osoitettu Itävallalle,
 Belgialle ja Puolalle.
 Tehty Brysselissä
 Neuvoston
 puolesta
 Puheenjohtaja
 [1] YK:n Euroopan talouskomission (UNECE) verkkosivujen
 mukaan Belgia on ratifioinut Budapestin yleissopimuksen 5. elokuuta 2008 eli
 sen jälkeen, kun sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) annettu
 asetus (EY) N:o 593/2008 tuli voimaan.
 [2] EUVL L 177, 4.7.2008, s. 6.
 [3] EUVL L 389, 30.12.2006, s. 1.
 [4] EYVL L 235, 17.9.1996, s. 31.
 [5] EUVL C [...], [...], s. [...].
 [6] EUVL L 177, 4.7.2008, s. 6.
 Budapestin yleissopimus tavaroiden
 sisävesikuljetussopimuksista (CMNI)
 Hyväksytty Reinin navigaation
 keskuskomission, Tonavan suojelukomission ja YK:n Euroopan talouskomission
 Budapestissa 25.9.–3.10.2000 yhdessä järjestämässä diplomaattikokouksessa
 Tämän yleissopimuksen sopimusvaltiot, jotka
 ottavat huomioon 1
 päivänä elokuuta 1975 allekirjoitetun Euroopan turvallisuus- ja
 yhteistyökokouksen päätösasiakirjan suositukset oikeudellisten järjestelmien
 yhdenmukaistamisesta, jotta Reinin navigaation keskuskomission ja Tonavan
 suojelukomission jäsenvaltiot voisivat yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien
 Euroopan talouskomission kanssa kehittää liikennettä,
 ovat tunnustaneet yhteisen
 sopimuksen tarpeen ja toivottavuuden tiettyjen yhdenmukaisten sääntöjen
 vahvistamiseksi tavaroiden sisävesikuljetussopimuksista,
 ovat päättäneet tehdä
 tätä tarkoitusta varten yleissopimuksen ja sopineet seuraavaa:
 I LUKU YLEISET MÄÄRÄYKSET
 1 artikla Määritelmät
 Tässä yleissopimuksessa
 1)
 ’kuljetussopimuksella’ tarkoitetaan mitä tahansa sopimusta,
 jossa kuljettaja sitoutuu rahtimaksua vastaan kuljettamaan tavaraa sisävesitse;
 2)
 ’liikenteenharjoittajalla’ tarkoitetaan henkilöä,
 joka on tehnyt laivaajan kanssa kuljetussopimuksen tai jonka nimissä on tehty
 tällainen sopimus;
 3)
 ’tosiasiallisella rahdinkuljettajalla’ tarkoitetaan
 henkilöä, joka ei ole liikenteenharjoittajan palveluksessa oleva henkilö tai
 asiamies, jolle kuljetus tai osa tällaisesta kuljetuksesta on uskottu;
 4)
 ’laivaajalla’ tarkoitetaan henkilöä, joka on tehnyt
 liikenteenharjoittajan kanssa kuljetussopimuksen tai jonka nimissä tai lukuun
 on tehty tällainen sopimus;
 5)
 ’vastaanottajalla’ tarkoitetaan henkilöä, jolla on
 oikeus ottaa tavarat vastaan;
 6)
 ’kuljetusasiakirjalla’ tarkoitetaan asiakirjaa,
 joka todistaa kuljetussopimuksesta ja siitä, että liikenteenharjoittaja on
 ottanut tavarat haltuunsa tai lastannut ne, ja joka on laadittu konossementin
 tai rahtikirjan tai muun alalla käytetyn asiakirjan muotoon;
 7)
 ’tavaroilla’ ei tarkoiteta hinattuja tai
 työnnettyjä aluksia eikä matkustajien matkatavaroita tai ajoneuvoja; silloin
 kun tavarat on koottu konttiin, kuormalavalle tai muuhun samankaltaiseen
 kuljetusvälineeseen tai ne on pakattu, ’tavaroihin’ sisältyvät kyseiset
 kuljetusvälineet tai pakkaukset, jos ne ovat laivaajan toimittamia;
 8)
 ’kirjallisesti’ sisältää, paitsi jos muusta
 järjestelystä on sovittu asianomaisten osapuolten välillä, tietojen
 toimittamisen sähköisesti, optisesti tai muiden samankaltaisten
 viestintämuotojen avulla, mukaan lukien mutta ei yksinomaan, sähkeet,
 telekopiot, teleksit, sähköpostit tai organisaatioiden välisen tiedonsiirron
 (OVT), sillä ehdolla, että tiedot ovat saatavilla siten, että niitä voidaan
 myöhemmin tarkastella.
 9)
 Tämän yleissopimuksen mukaisesti sovellettavalla
 valtion lailla tarkoitetaan kyseisessä valtiossa voimassa olevia oikeussääntöjä
 lukuun ottamatta kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä.
 2 artikla Soveltamisala
 1)
 Tätä yleissopimusta sovelletaan kaikkiin
 kuljetussopimuksiin, joiden mukaan lastaussatama tai paikka, jossa tavarat
 otetaan haltuun, ja purkamissatama tai tavaroiden toimituspaikka sijaitsevat
 kahdessa eri valtioissa, joista vähintään toinen on tämän yleissopimuksen
 sopimusvaltiossa. Jos sopimuksessa määrätään eri vaihtoehtoja purkamissatamaksi
 tai toimituspaikaksi, valinta määräytyy sen mukaan, mihin purkamissatamaan tai
 toimituspaikkaan tavarat on tosiasiallisesti toimitettu.
 2)
 Tätä yleissopimusta sovelletaan 1 kohdassa
 määrätyin edellytyksin, jos kuljetussopimuksen tarkoitus on tavaroiden
 kuljettaminen ilman uudelleenlastausta sekä sisävesillä että
 merenkulkumääräysten soveltamisalaan kuuluvilla vesillä, paitsi jos:
 a)
 kuljetuksesta on annettu sovellettavien
 merenkulkumääräysten mukainen meriliikenteen konossementti, tai
 b)
 merenkulkumääräysten soveltamisalaan kuuluvilla
 vesillä tapahtuvan matkan osuus on pitempi.
 3)
 Tätä yleissopimusta sovelletaan riippumatta aluksen
 kansalaisuudesta, rekisteröintipaikasta tai kotisatamasta tai siitä, onko alus
 tarkoitettu meri- tai sisävesiliikenteeseen, sekä riippumatta
 liikenteenharjoittajan, laivaajan tai vastaanottajan kansalaisuudesta,
 kotipaikasta, rekisteröidystä toimipaikasta tai asuinpaikasta.
 II LUKU SOPIMUSPUOLTEN OIKEUDET JA
 VELVOLLISUUDET
 3 artikla Tavaroiden haltuunotto, kuljetus
 ja toimittaminen
 1)
 Liikenteenharjoittajan on kuljetettava tavarat
 toimituspaikkaan määritellyssä ajassa ja toimitettava ne vastaanottajalle siinä
 kunnossa kuin ne on annettu hänen haltuunsa.
 2)
 Ellei muuta sovita, tavaroiden haltuunotto ja
 toimittaminen on järjestettävä aluksella.
 3)
 Liikenteenharjoittajan on päätettävä, mitä alusta
 käytetään. Hänen on noudatettava ennen matkaa ja matkan alussa asianmukaista
 huolellisuutta sen varmistamiseksi, että kuljetettavat tavarat huomioon ottaen
 alus voi vastaanottaa lastin, alus on merikelpoinen ja miehitetty ja varustettu
 voimassa olevien määräysten mukaisesti ja aluksella on tarvittavat kansalliset
 ja kansainväliset luvat kyseisten tavaroiden kuljettamiseen.
 4)
 Jos on sovittu, että kuljetus on suoritettava
 tietyllä aluksella tai alustyypillä, liikenteenharjoittajalla on oikeus lastata
 tai jälleenlaivata tavarat kokonaan tai osittain toiseen alukseen tai
 toisentyyppiselle alukselle ilman laivaajan suostumusta ainoastaan:
 a)
 olosuhteissa, kuten vedenpinnan mataluus tai
 yhteentörmäys tai muu este, joita ei ollut mahdollista ennakoida, kun
 kuljetussopimus tehtiin ja joissa tavaroiden lastaus tai jälleenlaivaus on
 välttämätöntä kuljetussopimuksen panemiseksi täytäntöön, ja kun
 liikenteenharjoittaja ei pysty saamaan tarvittavassa ajassa laivaajalta
 ohjeita, tai
 b)
 tämä on aluksen sijaintisatamassa vallitseva
 käytäntö.
 5)
 Ellei laivaajan velvollisuuksista muuta johdu,
 liikenteenharjoittajan on varmistettava, että tavaroiden lastaus, ahtaaminen ja
 kiinnittäminen eivät vaikuta aluksen turvallisuuteen.
 6)
 Liikenteenharjoittajalla on oikeus kuljettaa
 tavaroita kannella tai avoimissa aluksissa ainoastaan, jos siitä on sovittu
 laivaajan kanssa tai jos se on kyseisen alan käytännön mukaista tai sitä
 edellytetään määräyksissä.
 4 artikla Tosiasiallinen rahdinkuljettaja
 1)
 Liikenteenharjoittajan ja tosiasiallisen
 rahdinkuljettajan 1 artiklan 1 kohdan määritelmän mukainen sopimus muodostaa
 tässä yleissopimuksessa tarkoitetun kuljetussopimuksen. Tällaisen sopimuksen
 yhteydessä kaikkia tämän yleissopimuksen laivaajaa koskevia määräyksiä
 sovelletaan liikenteenharjoittajaan ja liikenteenharjoittajaa koskevia
 määräyksiä sovelletaan tosiasialliseen rahdinkuljettajaan.
 2)
 Silloin, kun liikenteenharjoittaja on siirtänyt
 kuljetuksen tosiasiallisen suorittamisen tai osan siitä tosiasialliselle
 rahdinkuljettajalle, ja siitä riippumatta, onko sillä kuljetussopimuksen mukaan
 vapaus näin menetellä, liikenteenharjoittaja kuitenkin vastaa koko
 kuljetuksesta tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti. Tämän
 yleissopimuksen kaikkia määräyksiä, jotka koskevat liikenteenharjoittajan
 vastuuta, sovelletaan myös tosiasiallisen rahdinkuljettajan vastuuseen hänen
 suorittamansa kuljetuksen osalta.
 3)
 Liikenteenharjoittajan on kaikissa tapauksissa
 ilmoitettava laivaajalle siitä, jos hän antaa kuljetuksen tai sen osan
 tosiasiallisen rahdinkuljettajan tehtäväksi.
 4)
 Laivaajan tai vastaanottajan kanssa sovittu, tämän
 yleissopimuksen määräysten mukainen liikenteenharjoittajan vastuun
 laajentaminen koskee tosiasiallista rahdinkuljettajaa vain siinä määrin kuin
 hän on sen nimenomaisesti ja kirjallisesti hyväksynyt. Tosiasiallinen rahdinkuljettaja
 voi käyttää hyödykseen kaikki pätemättömyyslausekkeet, joihin
 liikenteenharjoittaja voi kuljetussopimuksen nojalla vedota.
 5)
 Jos ja siltä osin kuin sekä liikenteenharjoittaja
 että tosiasiallinen rahdinkuljettaja ovat vastuussa, he ovat yhteisvastuullisia.
 Tämän artiklan määräykset eivät vaikuta niiden väliseen regressioikeuteen.
 5 artikla Toimitusaika
 Liikenteenharjoittajan on toimitettava tavarat
 tavarankuljetussopimuksessa sovitussa määräajassa tai, jos määräaikaa ei ole
 sovittu, määräajassa, jota huolelliselta liikenteenharjoittajalta voidaan
 kohtuudella edellyttää kun otetaan huomioon matkan olosuhteet ja liikenteen
 esteettömyys.
 6 artikla Laivaajan velvollisuudet
 1)
 Laivaajan on maksettava kuljetussopimuksen mukaiset
 maksut.
 2)
 Laivaajan on toimitettava liikenteenharjoittajalle
 ennen tavaroiden luovutusta kirjallisesti seuraavat, kuljetettavia tavaroita
 koskevat tiedot:
 a)
 Tavaroiden mitat, lukumäärä tai paino sekä
 ahtauskerroin;
 b)
 merkinnät tavaroiden tunnistamiseksi;
 c)
 tavaroiden luonne, tunnusmerkit ja ominaisuudet;
 d)
 ohjeet, jotka koskevat tavaroihin sovellettavia
 tulli- tai hallinnollisia määräyksiä;
 e)
 muut tarpeelliset tiedot, jotka täytetään
 kuljetusasiakirjaan.
 Laivaajan on lisäksi luovutettava
 liikenteenharjoittajalle tavaroiden luovutuksen yhteydessä kaikki tarvittavat
 asiakirjat.
 3)
 Jos tavaroiden luonne niin vaatii, laivaajan on
 sovittua kuljetusta silmällä pitäen pakattava ne siten, että vältetään niiden
 menetys tai vahingoittuminen siitä alkaen, kun liikenteenharjoittaja ottaa ne
 haltuunsa, niiden toimitukseen saakka, ja siten, että ne eivät aiheuta vahinkoa
 alukselle tai muille tavaroille. Sen mukaan, mitä kuljetuksesta on sovittu,
 laivaajan on myös huolehdittava asiaankuuluvista merkinnöistä sovellettavien
 kansainvälisten tai kansallisten säännösten mukaisesti tai niiden puuttuessa
 sisävesiliikenteessä yleisesti tunnustettujen sääntöjen ja käytäntöjen
 mukaisesti.
 4)
 Jollei liikenteenharjoittajan velvollisuuksista
 muuta johdu, laivaajan on lastattava ja ahdattava tavarat ja kiinnitettävä ne
 sisävesiliikenteen käytännön mukaisesti, ellei kuljetussopimuksessa määrätään
 toisin.
 7 artikla Vaaralliset ja ympäristöä
 pilaavat tavarat
 1)
 Jos aiotaan kuljettaa vaarallisia tai ympäristöä
 pilaavia tavaroita, laivaajan on ennen tavaroiden luovuttamista 6 artiklan 2
 kohdassa mainittujen tietojen lisäksi ilmoitettava liikenteenharjoittajalle
 selkeästi ja kirjallisesti tavaroihin liittyvästä vaarasta ja ympäristön
 pilaantumisen riskistä sekä toteutettavista varotoimista.
 2)
 Jos vaarallisten tai ympäristöä pilaavien
 tavaroiden kuljetukseen vaaditaan lupa, laivaajan on luovutettava tarvittavat
 asiakirjat viimeistään silloin, kun tavarat luovutetaan.
 3)
 Jos vaarallisten tai ympäristöä pilaavien
 tavaroiden kuljetuksen jatkaminen, lastin purkaminen tai toimitus on mahdotonta
 hallinnollisen luvan puuttuessa, laivaajan on kannettava kustannukset
 tavaroiden palauttamisesta lastaussatamaan tai lähempään paikkaan, jossa niiden
 lasti voidaan purkaa, ne voidaan toimittaa tai niistä voidaan hankkiutua eroon.
 4)
 Jos tavaroista aiheutuu välitöntä vaaraa hengelle,
 omaisuudelle tai ympäristölle, liikenteenharjoittajalla on oikeus purkaa
 tavarat, tehdä ne vaarattomiksi tai, jos tällainen toimenpide ei ole kohtuuton
 vaaraan nähden, tuhota ne, vaikka hänelle olisi ennen niiden haltuunottoa
 ilmoitettu tai hänen tietoonsa muuten saatettu tavaroiden luonteeseen liittyvä
 vaara tai ympäristön pilaantumisen riski.
 5)
 Silloin kun liikenteenharjoittajalla on oikeus
 ryhtyä 3 tai 4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin, hän voi vaatia
 korvausta kärsityistä vahingoista.
 8 artikla Laivaajan vastuu
 1)
 Laivaaja on, myös siinä tapauksessa, että hänen ei
 voitaisi katsoa syyllistyneen tuottamukseen, vastuussa kaikista vahingoista ja
 kustannuksista, joita liikenteenharjoittajalle tai tosiasialliselle
 rahdinkuljettajalle aiheutuu sen vuoksi, että:
 a)
 6 artiklan 2 kohdassa tai 7 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitetut tiedot puuttuvat tai ne ovat epätarkkoja tai epätäydellisiä;
 b)
 vaarallisissa tai ympäristöä pilaavissa tavaroissa
 ei ole asiaankuuluvia merkintöjä tai varoituslipukkeita sovellettavien
 kansainvälisten tai kansallisten säännösten mukaisesti tai niiden puuttuessa
 sisävesiliikenteessä yleisesti tunnustettujen sääntöjen ja käytäntöjen
 mukaisesti;
 c)
 tarvittavat asiakirjat puuttuvat, ne ovat
 epätarkkoja tai epätäydellisiä.
 Liikenteenharjoittaja ei voi vedota laivaajan
 vastuuseen, jos voidaan osoittaa, että vika johtuu liikenteenharjoittajasta
 itsestään, hänen palveluksessaan olevista henkilöistä tai asiamiehistä. Sama
 koskee tosiasiallista rahdinkuljettajaa.
 2)
 Laivaaja on vastuussa niiden henkilöiden teoista ja
 laiminlyönneistä, joiden palveluja hän käyttää 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen
 tehtävien suorittamisessa ja velvollisuuksien täyttämisessä, kun kyseiset
 henkilöt toimivat työtehtäviensä puitteissa, kuten tällaiset teot ja
 laiminlyönnit olisivat hänen omiaan.
 9 artikla Liikenteenharjoittajan
 irtisanoutuminen kuljetussopimuksesta
 1)
 Liikenteenharjoittaja voi irtisanoa sopimuksen, jos
 laivaaja ei ole täyttänyt 6 artiklan 2 kohdassa ja 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa
 vahvistettuja velvollisuuksia.
 2)
 Jos liikenteenharjoittaja käyttää
 irtisanomisoikeuttaan, hän voi purkaa tavaralastin laivaajan kustannuksella, ja
 hänellä on mahdollisuus vaatia seuraavia maksuja:
 a)
 kolmasosa sovitusta rahtimaksusta; tai
 b)
 seisontamaksu lisättynä korvauksella, joka vastaa
 aiheutuneita kuluja ja tulojen menetystä, sekä jo suoritettuun matkaan
 suhteutetulla osalla rahtimaksusta, jos matka on jo aloitettu.
 10 artikla Tavaroiden toimitus
 1)
 Sen estämättä, mitä 6 artiklan 1 kohdassa määrätään
 laivaajan velvollisuudesta, vastaanottaja, joka tavaroiden saavuttua
 toimituspaikkaan pyytää niiden toimittamista, on kuljetussopimuksen mukaisesti
 vastuussa rahtimaksusta ja muista tavaroita koskevista maksuista sekä
 osuudestaan mahdollisesta yhteisestä haverista. Jos kuljetusasiakirjaa ei ole
 tai sitä ei ole esitetty, vastaanottaja on vastuussa laivaajan kanssa sovitusta
 rahtimaksusta, jos se on markkinakäytännön mukainen.
 2)
 Tavaran asettaminen vastaanottajan saataville
 kuljetussopimuksen tai kyseisen alan käytännön tai purkaussatamassa
 noudatettavien määräysten mukaisesti katsotaan tavaroiden toimitukseksi.
 Tavaroiden luovuttaminen määräyksestä viranomaiselle tai kolmannelle
 osapuolelle katsotaan myös tavaroiden toimitukseksi.
 III LUKU KULJETUSASIAKIRJAT
 11 artikla Luonne ja sisältö
 1)
 Liikenteenharjoittaja laatii jokaisesta tämän
 yleissopimuksen mukaisesta tavarankuljetuksesta kuljetusasiakirjan; hän laatii
 konossementin ainoastaan, jos laivaaja sitä vaatii tai niin on sovittu ennen
 tavaroiden lastaamista tai ennen niiden vastaanottamista kuljetukseen. Kuljetusasiakirjan
 puuttuminen tai sen puutteellisuus ei vaikuta kuljetussopimuksen voimassaoloon.
 2)
 Liikenteenharjoittajan, aluksen päällikön tai
 liikenteenharjoittajan valtuuttaman henkilön on allekirjoitettava
 kuljetusasiakirjan alkuperäiskappale. Liikenteenharjoittaja voi vaatia
 laivaajaa allekirjoituksellaan varmentamaan asiakirjan alkuperäiskappaleen tai
 jäljennöksen. Allekirjoitus voidaan tehdä käsin kirjoittamalla, tulostamalla
 faksilla, rei’ittämällä, leimaamalla, symboleilla tai muilla mekaanisilla tai
 sähköisillä tavoilla, jos tätä ei ole kielletty sen valtion lailla, jossa
 kuljetusasiakirja on laadittu.
 3)
 Jollei toisin todisteta, kuljetusasiakirja on
 alustava näyttö kuljetussopimuksen tekemisestä ja sen sisällöstä sekä siitä,
 että liikenteenharjoittaja on ottanut tavarat haltuunsa. Erityisesti se tarjoaa
 perustan olettamalle, että tavarat on otettu kuljetettavaksi sellaisina kuin ne
 kuvataan kuljetusasiakirjassa.
 4)
 Kun kuljetusasiakirja on konossementti, se yksin
 määrittää liikenteenharjoittajan ja vastaanottajan suhteet. Kuljetussopimuksen
 ehdot määrittävät edelleen liikenteenharjoittajan ja laivaajan suhteet.
 5)
 Kuljetusasiakirjassa on sen nimen lisäksi oltava
 seuraavat tiedot:
 a)
 liikenteenharjoittajan ja laivaajan nimi,
 kotipaikka, rekisteröity toimipaikka tai asuinpaikka;
 b)
 tavaroiden vastaanottaja;
 c)
 sen aluksen nimi ja numero, johon tavarat on
 lastattu, tai maininta siitä, että liikenteenharjoittaja on ottanut tavarat
 vastaan mutta niitä ei ole vielä lastattu alukseen;
 d)
 lastaussatama tai paikka, jossa tavarat otettiin
 vastaan, ja lastin purkamissatama tai tavaroiden toimituspaikka;
 e)
 tavaratyypin tavanomainen nimi ja niiden
 pakkaustapa sekä vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden osalta niiden
 nimi voimassa olevien vaatimusten mukaan tai sellaisen puuttuessa niiden
 tavanomainen nimi;
 f)
 lastattujen tai kuljetusta varten vastaanotettujen
 tavaroiden mitat, lukumäärä tai paino sekä tunnisteet;
 g)
 tarvittaessa maininta siitä, että tavarat
 kuljetetaan tai saatetaan kuljettaa kannella tai avoimissa aluksissa;
 h)
 tiedot sovitusta rahtimaksusta;
 i)
 jos kyseessä on rahtikirja, maininta siitä, onko se
 alkuperäinen vai jäljennös; jos kyseessä on konossementti,
 alkuperäiskappaleiden lukumäärä;
 j)
 asiakirjan laadinnan paikka ja päiväys.
 Tämän yleissopimuksen 1 artiklan 6 kohdassa
 tarkoitettuun kuljetusasiakirjan oikeudelliseen luonteeseen ei vaikuta se, jos
 yksi tai useampi tässä kohdassa tarkoitetuista tiedoista puuttuu.
 12 artikla Kuljetusasiakirjojen varaumat
 1)
 Liikenteenharjoittajalla on oikeus sisällyttää
 kuljetusasiakirjaan varaumia seuraavista asioista:
 a)
 tavaroiden mitat, lukumäärä tai paino, jos hänellä
 on syytä epäillä, että laivaajan toimittamat tiedot ovat epätarkkoja, tai jos
 hänellä ei ole ollut kohtuullisia mahdollisuuksia tarkastaa näitä tietoja
 varsinkaan siksi, että tavaroita ei ole laskettu, mitattu tai punnittu hänen
 läsnä ollessaan, tai sen vuoksi, että mitat tai painot on määritetty ilman
 nimenomaista sopimusta mittaamalla syväys;
 b)
 tunnistemerkit, joita ei ole selkeästi ja
 kestävästi kiinnitetty itse tavaroihin tai, jos tavarat on pakattu, säiliöihin
 tai pakkauksiin;
 c)
 tavaroiden ilmeinen kunto.
 2)
 Jos liikenteenharjoittaja ei tee
 kuljetusasiakirjaan merkintää tai varaumaa tavaroiden kunnosta, hänen katsotaan
 toteavan kuljetusasiakirjassa, että tavarat olivat ilmeisen hyvässä kunnossa.
 3)
 Jos tavarat on kuljetusasiakirjassa mainittujen
 tietojen mukaisesti laitettu konttiin tai aluksen lastaustiloihin ja ne on
 sinetöinyt muu henkilö kuin liikenteenharjoittaja, hänen palveluksessaan olevat
 henkilöt tai asiamiehet ja jos kontti ja sinetit eivät ole vaurioituneet tai
 rikkoutuneet tavaroiden saavuttua lastin purkamissatamaan tai tavaroiden
 toimituspaikkaan, on oletettava, että tavaroiden menetys tai vahingoittuminen
 ei ole tapahtunut kuljetuksen aikana.
 13 artikla Konossementti
 1)
 Konossementin alkuperäiskappaleet ovat
 omistustodistuksia, jotka laaditaan vastaanottajan, tämän määräämän henkilön
 tai asiakirjan haltijan nimelle.
 2)
 Tavarat luovutetaan toimituspaikassa ainoastaan
 ensimmäiseksi toimitettua konossementin alkuperäiskappaletta vastaan; uutta
 toimitusta ei voida sen jälkeen vaatia muita alkuperäiskappaleita vastaan.
 3)
 Kun liikenteenharjoittaja ottaa tavarat haltuunsa,
 konossementin luovuttamisella henkilölle, jolla on sen perusteella oikeus
 vastaanottaa tavarat, on sama vaikutus kyseisiä tavaroita koskevien oikeuksien
 kannalta kuin tavaroiden luovutuksella.
 4)
 Jos konossementti on siirretty kolmannelle
 osapuolelle, kuten tavaroiden vastaanottajalle, joka on toiminut hyvässä
 uskossa luottaen siinä olevaan tavaran kuvaukseen, 11 artiklan 3 kohdassa ja 12
 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun olettaman vastaista todistetta ei hyväksytä.
 IV LUKU MÄÄRÄÄMISVALTA TAVAROIHIN
 14 artikla Määräämisvallan käyttäjä
 1)
 Laivaajalla on määräämisvalta tavaroihin. Hän voi
 erityisesti vaatia liikenteenharjoittajaa keskeyttämään tavaroiden kuljetuksen,
 muuttamaan toimituspaikkaa tai toimittamaan tavarat toiselle vastaanottajalle
 kuin kuljetusasiakirjassa mainitaan.
 2)
 Laivaajan määräämisvalta päättyy kun vastaanottaja
 on tavaroiden saavuttua aiottuun toimituspaikkaan pyytänyt tavaroiden
 toimitusta ja
 a)
 kuljetuksen perustuessa rahtikirjaan sen
 alkuperäiskappale on luovutettu vastaanottajalle;
 b)
 kuljetuksen perustuessa konossementtiin laivaaja on
 luopunut kaikista hallussaan olevista alkuperäiskappaleista luovuttamalla ne
 toiselle henkilölle.
 3)
 Laivaaja voi luopua määräämisvallastaan
 vastaanottajan hyväksi tekemällä tästä rahtikirjaan merkinnän siinä vaiheessa,
 kun rahtikirja laaditaan.
 15 artikla Edellytykset määräämisvallan
 käytölle
 Mikäli laivaaja tai, kun on kyse 14 artiklan 2
 ja 3 kohdasta, vastaanottaja haluaa käyttää määräämisvaltaansa, hänen on
 a)
 konossementtia käytettäessä toimitettava kaikki
 alkuperäiskappaleet ennen tavaroiden saapumista aiottuun toimituspaikkaan;
 b)
 muuta kuljetusasiakirjaa kuin konossementtia
 käytettäessä toimitettava kyseinen asiakirja, jonka on sisällettävä uudet
 ohjeet liikenteenharjoittajalle;
 c)
 korvattava liikenteenharjoittajalle kaikki kulut ja
 vahingot, joita ohjeiden noudattamisesta aiheutuu;
 d)
 maksettava koko sovittu rahtimaksu siinäkin
 tapauksessa, että tavarat luovutetaan ennen niiden saapumista aiottuun
 toimituspaikkaan, ellei kuljetussopimuksessa toisin määrätä.
 V LUKU LIIKENTEENHARJOITTAJAN VASTUU
 16 artikla Vastuu menetyksestä
 1)
 Liikenteenharjoittaja on vastuussa menetyksestä,
 joka aiheutuu tavaroiden menettämisestä tai vahingoittumisesta sen jälkeen, kun
 hän on ottanut ne kuljetettaviksi, siihen saakka, kun tavarat toimitetaan, sekä
 toimituksen viivästymisestä johtuvasta menetyksestä, jollei hän voi osoittaa,
 että menetys johtui olosuhteista, joita huolellinen liikenteenharjoittaja ei
 olisi voinut estää ja jonka seurauksia hän ei olisi voinut torjua.
 2)
 Liikenteenharjoittajan vastuu menetyksestä, joka
 aiheutuu tavaroiden menettämisestä tai vahingoittumisesta sitä ennen, kun ne on
 lastattu alukseen, tai sen jälkeen, kun tavarat on poistettu aluksesta,
 perustuu sen valtion lakiin, jota kuljetussopimukseen sovelletaan.
 17 artikla Palveluksessa olevat henkilöt ja
 asiamiehet
 1)
 Liikenteenharjoittaja on vastuussa niiden
 palveluksessaan olevien henkilöiden ja asiamiesten teoista ja laiminlyönneistä,
 joiden palveluja hän käyttää kuljetussopimuksen täyttämiseksi, kun kyseiset
 henkilöt toimivat työtehtäviensä puitteissa, kuten tällaiset teot ja
 laiminlyönnit olisivat hänen omiaan.
 2)
 Kun kuljetuksen suorittaa 4 artiklan mukaisesti
 tosiasiallinen rahdinkuljettaja, liikenteenharjoittaja on myös vastuussa
 tosiasiallisen rahdinkuljettajan ja sen palveluksessa olevien henkilöiden ja
 asiamiesten toimista ja laiminlyönneistä, kun kyseiset henkilöt toimivat
 työtehtäviensä puitteissa.
 3)
 Jos liikenteenharjoittajan ja tosiasiallisen
 rahdinkuljettajan palveluksessa olevia henkilöitä ja asiamiehiä vastaan
 nostetaan kanne, kyseisillä henkilöillä on, jos he voivat todistaa toimineensa
 työtehtäviensä puitteissa, oikeus vedota poikkeuksiin ja vastuunrajoihin,
 joihin liikenteenharjoittajalla tai tosiasiallisella rahdinkuljettajalla on
 oikeus vedota tämän yleissopimuksen nojalla. Viranomaisen määräämää luotsia,
 jota ei voi vapaasti valita, ei katsota 1 kohdassa tarkoitetuksi palveluksessa
 olevaksi henkilöksi tai asiamieheksi.
 18 artikla Erityispoikkeukset vastuusta
 1)
 Liikenteenharjoittaja ja tosiasiallinen
 rahdinkuljettaja vapautuvat vastuustaan sellaisissa tapauksissa, joissa
 menetys, vahinko tai viivästyminen johtuu jostakin seuraavista olosuhteista tai
 riskeistä:
 a)
 laivaajan, vastaanottajan tai sen henkilön, jolla
 on määräämisvalta tavaroihin, toimet tai laiminlyönnit;
 b)
 tavaroiden käsittely, lastaus, ahtaus tai
 purkaminen laivaajan, vastaanottajan taikka laivaajan tai vastaanottajan
 puolesta toimivan henkilön suorittamana;
 c)
 tavaroiden kuljetus kannella tai avoimissa
 aluksissa, jos siitä on sovittu laivaajan kanssa tai jos se on kyseisen alan
 käytännön mukaista tai sitä edellytetään määräyksissä;
 d)
 tavaroiden luonne, joka altistaa ne kokonaan tai
 osittain menetykselle tai vahingolle etenkin hajoamisen, ruostumisen,
 pilaantumisen, kuivumisen, vuotamisen, normaalin (tilavuuden tai painon)
 hävikin tai tuhoeläinten tai jyrsijöiden toiminnan vuoksi;
 e)
 puuttuva tai viallinen pakkaus sellaisten
 tavaroiden osalta, jotka luonteensa mukaisesti altistuvat menetykselle tai
 vahingolle, jos niitä ei ole pakattu tai jos pakkaus on viallinen;
 f)
 tavaroiden tunnistamiseksi tehtyjen merkintöjen
 puutteellisuus tai epäasianmukaisuus;
 g)
 pelastustoimet tai niiden yritys sisävesillä;
 h)
 elävien eläinten kuljetus, paitsi jos
 liikenteenharjoittaja ei ole toteuttanut kuljetussopimuksessa sovittuja
 toimenpiteitä tai noudattanut siinä sovittuja ohjeita.
 2)
 Kun tapauksen olosuhteissa vahingon voitaisiin
 katsoa johtuvan yhdestä tai useammasta 1 kohdassa luetellusta olosuhteesta tai
 riskistä, sen oletetaan aiheutuneen tällaisesta olosuhteesta tai riskistä.
 Olettamaa ei kuitenkaan sovelleta, jos vahingon kärsinyt voi näyttää toteen,
 että kärsitty menetys ei johtunut tai ei johtunut pelkästään tämän artiklan 1
 kohdassa luetellusta olosuhteesta tai riskistä.
 19 artikla Korvauksen laskeminen
 1)
 Jos liikenteenharjoittaja on vastuussa tavaroiden
 menetyksestä kokonaan, hänen on maksettava korvaus, joka on yhtä suuri kuin
 tavaroiden arvo kuljetussopimuksen mukaisessa toimituspaikassa ja
 kuljetussopimuksen mukaisena toimituspäivänä. Tavaroiden toimitus muulle
 henkilölle kuin oikeudenomistajalle katsotaan menetykseksi.
 2)
 Jos tavarat menetetään tai vahingoittuvat osittain,
 liikenteenharjoittaja on vastuussa ainoastaan arvon alennuksen osalta.
 3)
 Tavaroiden arvo on vahvistettava tavarapörssin
 hinnan mukaisesti tai, jos tällaista hintaa ei ole, niiden markkinahinnan
 mukaisesti, tai jos tavarapörssin hintaa tai markkinahintaa ei ole, sen
 perusteella, mikä on samanlaisten ja samanlaatuisten tavaroiden normaaliarvo
 toimituspaikassa.
 4)
 Sellaisten tavaroiden osalta, jotka ovat luonteensa
 vuoksi kuljetuksen aikana alttiina hävikille, liikenteenharjoittaja on
 kuljetuksen pituudesta riippumatta vastuussa ainoastaan sellaisesta hävikistä,
 joka ylittää normaalin (tilavuuden tai painon) hävikin, jonka osapuolet ovat
 määritelleet kuljetussopimuksessa tai joka määräytyy muussa tapauksessa
 määräpaikan säännösten tai vakiintuneen käytännön mukaisesti.
 5)
 Tämän artiklan säännökset eivät vaikuta liikenteenharjoittajan
 oikeuteen rahtimaksuun, sellaisena kuin siitä määrätään kuljetussopimuksessa,
 tai, jos siitä ei ole erikseen sovittu, sovellettavan kansallisen lainsäädännön
 tai käytännön mukaisesti.
 20 artikla Vastuun enimmäisrajat
 1)
 Jollei 21 artiklasta ja tämän artiklan 4 kohdasta
 muuta johdu, ja riippumatta liikenteenharjoittajaa vastaan nostetusta
 kanteesta, liikenteenharjoittaja ei ole missään tilanteessa vastuussa määrästä,
 joka ylittää 666,67 laskentayksikköä pakkausta tai muuta lähetyserää kohti tai
 2 laskentayksikköä kuljetusasiakirjassa mainittua menetettyjen tai
 vahingoittuneiden tavaroiden painokilogrammaa kohti, sen mukaan, kumpi on
 korkeampi. Jos pakkaus tai muu lähetyserä on kontti eikä kuljetusasiakirjassa
 mainita, että pakkaus tai lähetyserä on koottu konttiin, 666,67 laskentayksikön
 määrä korvataan 1 500 laskentayksiköllä pelkästä kontista ilman sen sisältämiä
 tavaroita ja lisäksi 25 000 laskentayksiköllä kontissa olevilta tavaroilta.
 2)
 Kun tavaroiden kokoamiseen käytetään konttia,
 kuormalavaa tai muuta samankaltaista kuljetusvälinettä, pakkaukset tai muut
 lähetyserät, jotka luetellaan kuljetusasiakirjassa tällaiseen
 kuljetusvälineeseen pakattuina, katsotaan pakkauksiksi tai lähetyseriksi.
 Muussa tapauksessa tällaiseen kuljetusvälineeseen kootut tavarat katsotaan
 yhdeksi lähetyseräksi. Jos itse kuljetusväline on menetetty tai vahingoittunut
 eikä se ole liikenteenharjoittajan omistama tai muuten toimittama, kyseinen
 kuljetusväline katsotaan erilliseksi lähetyseräksi.
 3)
 Jos menetys johtuu toimituksen viivästymisestä,
 liikenteenharjoittajan vastuu ei ylitä rahtimaksun määrää. Edellä olevan 1
 kohdan ja tämän kohdan ensimmäisen virkkeen mukainen kokonaisvastuu ei
 kuitenkaan ylitä rajaa, joka määriteltäisiin 1 kohdan mukaisesti sellaisten
 tavaroiden menetyksestä kokonaan, joiden osalta tällainen vastuu on syntynyt.
 4)
 Edellä 1 kohdassa mainitun vastuun enimmäisrajoja
 ei sovelleta,
 a)
 jos tavaroiden tai kuljetusvälineiden luonne tai
 korkeampi arvo on erikseen mainittu kuljetusasiakirjassa eikä
 liikenteenharjoittaja ole kiistänyt kyseisiä merkintöjä, tai
 b)
 jos osapuolet ovat erikseen sopineet korkeammista
 vastuun enimmäisrajoista.
 5)
 Liikenteenharjoittajalta, tosiasialliselta
 rahdinkuljettajalta ja heidän palveluksessaan olevilta henkilöiltä ja
 asiamiehiltä perittävien korvausten yhteismäärä samasta menetyksestä ei saa
 ylittää tässä artiklassa määrättyjä vastuun yleisiä rajoja.
 21 artikla Vastuun enimmäisrajaa koskevan
 oikeuden menetys
 1)
 Liikenteenharjoittajalla tai tosiasiallisella
 rahdinkuljettajalla ei ole oikeutta tässä yleissopimuksessa tai
 kuljetussopimuksessa määrättyihin vastuun poikkeuksiin ja rajoihin, jos
 todistetaan, että hän on aiheuttanut vahingon teollaan tai laiminlyönnillään
 joko vahingontekotarkoituksessa tai piittaamattomuuttaan ja tietoisena siitä,
 että vahinko on todennäköinen.
 2)
 Myöskään liikenteenharjoittajan tai tosiasiallisen
 rahdinkuljettajan palveluksessa olevilla henkilöillä ja asiamiehillä ei ole
 oikeutta tässä yleissopimuksessa tai kuljetussopimuksessa määrättyihin vastuun
 poikkeuksiin ja rajoihin, jos todistetaan, että he ovat aiheuttaneet vahingon 1
 kohdassa kuvatulla tavalla.
 22 artikla Vastuun poikkeusten ja rajojen
 soveltaminen
 Tässä yleissopimuksessa tai
 kuljetussopimuksessa määrättyjä vastuun poikkeuksia ja rajoja sovelletaan
 kaikissa toimissa, jotka liittyvät kuljetussopimuksessa tarkoitettujen
 tavaroiden menetykseen tai vahingoittumiseen tai toimituksen viivästymiseen
 siitä riippumatta, perustuuko toimi sopimukseen, vahingonkorvausoikeuteen tai
 muuhun oikeudelliseen perusteeseen.
 VI LUKU KORVAUSVAATIMUSTEN MÄÄRÄAIKA
 23 artikla Vahingosta ilmoittaminen
 1)
 Jos vastaanottaja hyväksyy tavarat varauksetta,
 tämä on alustava näyttö siitä, että liikenteenharjoittaja on toimittanut
 tavarat samassa kunnossa ja saman määrän tavaraa kuin ne olivat siinä vaiheessa,
 kun ne luovutettiin hänelle kuljetettavaksi.
 2)
 Liikenteenharjoittaja ja vastaanottaja voivat
 vaatia, että tavaroiden kunto ja määrä tarkastetaan toimituksen yhteydessä
 osapuolten läsnä ollessa.
 3)
 Jos tavaroiden menetys tai vahingoittuminen on
 ilmeistä, vastaanottajan on laadittava viimeistään toimitushetkellä kirjallinen
 varauma, jossa todetaan vahingon yleinen luonne, paitsi jos vastaanottaja ja
 liikenteenharjoittaja ovat yhdessä tarkastaneet tavaroiden kunnon.
 4)
 Jos tavaroiden menetys tai vahingoittuminen ei ole
 ilmeistä, vastaanottajan on annettava mahdollinen kirjallinen varauma, jossa
 todetaan vahingon yleinen luonne, seitsemän kalenteripäivän kuluessa
 toimituksesta; tässä tapauksessa vahinkoa kärsineen osapuolen on osoitettava,
 että vahinko tapahtui kun tavarat olivat liikenteenharjoittajan vastuulla.
 5)
 Toimituksen viivästymisestä aiheutuvasta vahingosta
 ei makseta korvausta, paitsi jos vastaanottaja voi todistaa antaneensa
 viivästyksestä huomautuksen liikenteenharjoittajalle 21 kalenteripäivän kuluessa
 tavaroiden toimituksesta ja että liikenteenharjoittaja on vastaanottanut
 huomautuksen.
 24 artikla Vanhentuminen
 1)
 Kaikki tämän yleissopimuksen soveltamisalaan
 kuuluvista sopimuksista johtuvat vaatimukset vanhentuvat vuoden kuluttua siitä,
 kun tavarat on toimitettu tai ne olisi pitänyt toimittaa vastaanottajalle.
 Määräajan aloituspäivää ei lueta määräaikaan.
 2)
 Henkilö, jota vastaan vaatimus on esitetty, voi
 milloin tahansa määräajan kuluessa pidentää määräaikaa ilmoittamalla siitä
 kirjallisesti vahinkoa kärsineelle osapuolelle. Määräaikaa voidaan pidentää
 edelleen yhdellä tai useammalla uudella ilmoituksella.
 3)
 Määräajan pysäyttämiseen ja keskeyttämiseen
 sovelletaan sen valtion lakia, jota sovelletaan kuljetussopimukseen.
 Korvausvaatimuksen tekeminen rajatun vastuun jakamiseksi kaikista
 korvausvaatimuksista, jotka johtuvat vahinkoon johtaneesta tapahtumasta,
 keskeyttää vanhentumisajan.
 4)
 Vahingonkorvausvaatimus, jonka esittää tämän
 yleissopimuksen nojalla vastuussa oleva henkilö, voidaan esittää myös sen
 jälkeen, kun tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätty vanhentumisaika on
 päättynyt, jos kanne nostetaan 90 päivän kuluessa päivästä, jona kantaja on
 suorittanut vahingonkorvauksen tai tiedoksiantoasiakirjat on toimitettu hänelle
 tai jos kanne nostetaan pitemmän ajan kuluessa sen valtion lainsäädännön
 mukaisesti, jossa kanne nostetaan.
 5)
 Vanhentunutta vaatimusoikeutta ei voi käyttää
 vastakanteena tai kuittauksena.
 VII LUKU SOPIMUSVAPAUDEN RAJOITUKSET
 25 artikla Sopimusmääräysten mitätöinti
 1)
 Kaikki sopimuksen määräykset, joiden tarkoitus on
 sulkea pois tai rajoittaa tai, jollei 20 artiklan 4 kohdan määräyksistä muuta
 johdu, lisätä tässä yleissopimuksessa tarkoitettua liikenteenharjoittajan,
 tosiasiallisen rahdinkuljettajan tai heidän palveluksessaan olevien henkilöiden
 tai asiamiesten vastuuta, siirtää todistustaakkaa tai lyhentää 23 ja 24
 artiklassa tarkoitettujen korvausvaatimusten tai rajoitusten määräaikoja, ovat
 mitättömiä. Sopimuksen määräykset, joilla tavaroiden vakuutussuoja luetaan
 liikenteenharjoittajan hyväksi, ovat myös mitättömiä.
 2)
 Sen estämättä, mitä tämän artiklan 1 kohdassa
 määrätään, ja rajoittamatta 21 artiklan soveltamista, sopimuksissa on sallittua
 määrätä, että liikenteenharjoittaja tai tosiasiallinen rahdinkuljettaja ei ole
 vastuussa menetyksistä, jotka johtuvat:
 a)
 aluksen päällikön, ohjaajan tai muun, kyseisen
 aluksen, työntö- tai hinausaluksen palveluksessa olevan henkilön teosta tai
 laiminlyönnistä matkan aikana tai työntö- tai hinauskytkyeen muodostuksen tai
 purkamisen yhteydessä edellyttäen, että liikenteenharjoittaja on noudattanut 3
 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja miehistöä koskevia velvoitteita, paitsi jos
 teko tai laiminlyönti johtuu aikomuksesta aiheuttaa vahinkoa tai
 piittaamattomuudesta ja tietoisena siitä, että vahinko on todennäköinen;
 b)
 tulipalosta tai räjähdyksestä aluksella, jos ei ole
 mahdollista todistaa, että tulipalo tai räjähdys johtui liikenteenharjoittajan
 ja tosiasiallisen rahdinkuljettajan tai heidän palveluksessaan olevien
 henkilöiden tai asiamiesten virheestä tai aluksen vauriosta;
 c)
 hänen aluksessaan tai vuokratussa tai rahdatussa
 aluksessa ennen matkaa olleista vaurioista, jos hän voi todistaa, että
 tällaisia vaurioita ei voitu asianmukaisesta huolellisuudesta huolimatta
 havaita ennen matkan alkua.
 VIII LUKU TÄYDENTÄVÄT MÄÄRÄYKSET
 26 artikla Yhteishaveri
 Tämän yleissopimuksen määräykset eivät estä
 sellaisten kuljetussopimuksen määräysten tai kansallisen lainsäädännön
 säännösten soveltamista, jotka koskevat yhteishaveriin liittyvien
 vahingonkorvausten ja maksuosuuksien laskentaa.
 27 artikla Muut sovellettavat määräykset ja
 ydinvahingot
 1)
 Tämä yleissopimus ei muuta liikenteenharjoittajan
 oikeuksia tai velvollisuuksia, joista määrätään sisävesi- tai meriliikenteen
 alusten omistajien vastuun rajoittamista koskevissa kansainvälisissä yleissopimuksissa
 tai kansallisessa lainsäädännössä.
 2)
 Liikenteenharjoittaja vapautetaan tämän
 yleissopimuksen mukaisesta vastuusta, kun on kyse ydintapahtuman aiheuttamasta
 vahingosta, jos ydinlaitoksen toiminnanharjoittaja tai muu valtuutettu henkilö
 vastaa kyseisestä vahingosta vahingonkorvausvastuuta ydinvoiman alalla
 koskevien valtiollisten lakien ja asetusten mukaisesti.
 28 artikla Laskentayksikkö
 Tämän yleissopimuksen 20 artiklassa
 tarkoitettu laskentayksikkö on Kansainvälisen valuuttarahaston määrittämä erityisnosto-oikeus.
 Edellä 20 artiklassa mainitut määrät muunnetaan valtion kansalliseksi
 valuutaksi sen arvon mukaan, joka kyseisellä valuutalla on sinä päivänä, kun
 tuomio annetaan, tai osapuolten sopimana päivänä. Sopimusvaltion kansallisen
 valuutan arvo suhteessa erityisnosto-oikeuteen on laskettava sillä
 menetelmällä, jota Kansainvälinen valuuttarahasto soveltaa kyseisenä
 ajankohtana maksutapahtumissaan ja -liikenteessään.
 29 artikla Kansalliset lisämääräykset
 1)
 Tämän yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle
 jäävissä asioissa kuljetussopimukseen sovelletaan osapuolten sopiman valtion
 lainsäädäntöä.
 2)
 Jos edellä mainitusta asiasta ei ole sovittu, on
 sovellettava sen valtion lakia, johon kuljetussopimus liittyy läheisimmin.
 3)
 On oletettava, että kuljetussopimus liittyy
 läheisimmin siihen valtioon, jossa liikenteenharjoittajan päätoimipaikka
 sijaitsee kuljetussopimuksen tekohetkellä, jos lastaussatama tai paikka, jossa
 tavarat otetaan vastaan, tai purkamissatama tai tavaroiden toimituspaikka tai
 laivaajan päätoimipaikka sijaitsee myös kyseisessä valtiossa. Jos
 liikenteenharjoittajalla ei ole toimipaikkaa maissa ja hän tekee
 kuljetussopimuksen aluksellaan, on oletettava, että kuljetussopimus liittyy
 läheisimmin siihen valtioon, jossa alus on rekisteröity tai jonka lipun alla se
 purjehtii, jos lastaussatama tai paikka, jossa tavarat otetaan vastaan, tai
 purkamissatama tai tavaroiden toimituspaikka tai lähettäjän päätoimipaikka
 sijaitsee myös kyseisessä valtiossa.
 4)
 Tavaroiden sijaintivaltion lakia sovelletaan
 liikenteenharjoittajalle myönnettävään reaalivakuuteen 10 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettuja vaatimuksia varten.
 IX LUKU SOVELTAMISALAA KOSKEVAT ILMOITUKSET
 30 artikla Kuljetus tietyillä
 sisävesireiteillä
 1)
 Kukin valtio voi tämän yleissopimuksen
 allekirjoittaessaan, ratifioidessaan, hyväksyessään tai siihen liittyessään
 ilmoittaa, että se ei sovella tätä yleissopimusta sopimuksiin, jotka koskevat
 kuljetusta tietyillä sellaisilla sen alueella sijaitsevilla sisävesireiteillä,
 joihin ei sovelleta kansainvälisiä merenkulkusääntöjä ja jotka eivät muodosta
 yhteyttä tällaisiin kansainvälisiin reitteihin. Ilmoituksessa ei kuitenkaan saa
 mainita kaikkia kyseisen valtion tärkeimpiä vesiväyliä.
 2)
 Jos kuljetussopimuksen tarkoitus on tavaroiden
 kuljettaminen ilman jälleenlaivausta sekä vesiväylillä, joita ei ole mainittu 1
 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa, että siinä mainituilla vesiväylillä,
 yleissopimusta sovelletaan kyseiseen sopimukseen, paitsi jos matka viimeksi
 mainitulla vesiväylällä on pidempi.
 3)
 Jos 1 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on annettu,
 mikä tahansa muu sopimusvaltio voi ilmoittaa, että sekään ei sovella tämän
 yleissopimuksen määräyksiä ilmoituksessa tarkoitettuihin sopimuksiin. Tämän
 kohdan mukaisesti tehty ilmoitus tulee voimaan, kun yleissopimus on tullut
 voimaan sen valtion osalta, joka on antanut 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen,
 mutta aikaisintaan silloin, kun yleissopimus tulee voimaan sen valtion osalta,
 joka on antanut tässä kohdassa tarkoitetun ilmoituksen.
 4)
 Tämän artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut
 ilmoitukset voidaan peruuttaa kokonaan tai osittain milloin tahansa
 ilmoittamalla siitä tallettajalle; samalla on ilmoitettava päivämäärä, jolloin
 niiden voimassaolo päättyy. Ilmoitusten peruuttaminen ei vaikuta jo tehtyihin
 sopimuksiin.
 31 artikla Kansallinen tai maksuton
 kuljetus
 Kukin valtio voi tämän yleissopimuksen
 allekirjoittaessaan, ratifioidessaan, hyväksyessään, siihen liittyessään tai
 milloin tahansa myöhemmin ilmoittaa, että se soveltaa tätä yleissopimusta myös:
 a)
 kuljetussopimuksiin, jonka mukaan lastaussatama tai
 tavaroiden vastaanottopaikka ja purkamissatama tai tavaroiden toimituspaikka
 sijaitsevat sen alueella;
 b)
 1 artiklan 1 kohdasta poiketen maksuttomiin
 kuljetuksiin.
 32 artikla Alueelliset vastuuta koskevat
 määräykset
 1)
 Kukin valtio voi tämän yleissopimuksen
 allekirjoittaessaan, ratifioidessaan, hyväksyessään, siihen liittyessään tai
 milloin tahansa myöhemmin ilmoittaa, että kun tavaroita kuljetetaan
 lastaussatamista tai paikoista, joissa tavarat on otettu vastaan,
 purkaussatamiin tai toimituspaikkoihin, joista joko molemmat sijaitsevat sen
 omalla alueella tai yksi sijaitsee sen omalla alueella ja toinen sellaisen
 valtion alueella, joka on antanut samanlaisen ilmoituksen,
 liikenteenharjoittaja ei ole vastuussa aluksen päällikön, ohjaajan tai muun,
 kyseisen aluksen, työntö- tai hinausaluksen palveluksessa olevan henkilön
 teosta tai laiminlyönnistä matkan aikana tai työntö- tai hinauskytkyeen
 muodostuksen tai purkamisen yhteydessä edellyttäen, että liikenteenharjoittaja
 on noudattanut 3 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja miehistöä koskevia
 velvoitteita, paitsi jos teko tai laiminlyönti johtuu aikomuksesta aiheuttaa
 vahinkoa tai piittaamattomuudesta ja tietoisena siitä, että vahinko on
 todennäköinen.
 2)
 Edellä 1 kohdassa tarkoitettua vastuuta koskeva
 määräys tulee voimaan kahden sopimusvaltion välillä, kun tämä yleissopimus
 tulee voimaan jälkimmäisessä samanlaisen ilmoituksen antaneista valtioista. Jos
 valtio on antanut ilmoituksen sen jälkeen, kun yleissopimus on tullut voimaan
 kyseisen valtion osalta, 1 kohdassa tarkoitettua vastuuta koskeva määräys tulee
 voimaan sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa kolmen kuukauden jaksoa
 siitä, kun ilmoitus on annettu tallettajalle. Vastuuta koskevaa määräystä
 sovelletaan ainoastaan kuljetussopimuksiin, jotka on allekirjoitettu määräyksen
 voimaantulon jälkeen.
 3)
 Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti annettu ilmoitus
 voidaan milloin tahansa peruuttaa ilmoittamalla siitä tallettajalle. Edellä
 olevassa 1 kohdassa tarkoitettua vastuuta koskevien määräysten voimassaolo
 päättyy peruuttamisen yhteydessä ilmoitusta seuraavan kuukauden ensimmäisenä
 päivänä tai ilmoituksessa mainittuna myöhempänä ajankohtana. Peruutusta ei
 sovelleta kuljetussopimuksiin, jotka on allekirjoitettu ennen kuin vastuuta
 koskevien määräysten voimassaolo on päättynyt.
 X LUKU LOPPUMÄÄRÄYKSET
 33 artikla Allekirjoittaminen,
 ratifioiminen, hyväksyminen ja liittyminen
 1)
 Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista
 varten kaikille valtioille vuoden ajan tallettajan päätoimipaikassa.
 Allekirjoitusaika alkaa päivästä, jona tallettaja toteaa, että kaikki tämän
 yleissopimuksen todistusvoimaiset tekstit ovat saatavilla.
 2)
 Valtiot voivat tulla tämän yleissopimuksen
 sopimuspuoliksi:
 a)
 allekirjoittamalla sen ilman ratifioimis-
 tai hyväksymisvaraumaa;
 b)
 allekirjoittamalla sen ratifioimis- tai
 hyväksymisvaraumin, mitä seuraa ratifioiminen tai hyväksyminen;
 c)
 liittymällä siihen allekirjoitusajan päätyttyä.
 3)
 Ratifioimis-, hyväksymis- ja liittymiskirjat
 talletetaan tallettajan huostaan.
 34 artikla Voimaantulo
 1)
 Tämä yleissopimus tulee voimaan seuraavan kuukauden
 ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kolme kuukautta siitä
 päivästä, jona viisi valtiota on allekirjoittanut tämän yleissopimuksen ilman
 ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa tai tallettanut ratifioimis-, hyväksymis-
 tai liittymisasiakirjansa tallettajan huostaan.
 2)
 Kunkin valtion osalta, joka allekirjoittaa tämän
 yleissopimuksen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa tai tallettaa
 ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjan tallettajan huostaan sen
 jälkeen, kun tämä yleissopimus on tullut voimaan, yleissopimus tulee voimaan
 seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kolme
 kuukautta siitä päivästä, jona se on allekirjoittanut yleissopimuksen ilman
 ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa tai tallettanut ratifioimis-, hyväksymis-
 tai liittymisasiakirjan tallettajan huostaan.
 35 artikla Irtisanominen
 1)
 Sopimusvaltio voi irtisanoa tämän yleissopimuksen
 vuoden kuluttua siitä päivästä, jona se on tullut voimaan kyseisen valtion
 osalta.
 2)
 Irtisanomisilmoitus on talletettava tallettajan
 huostaan.
 3)
 Irtisanominen tulee voimaan seuraavan kuukauden
 ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut vuosi siitä päivästä, jona
 irtisanomisilmoitus on annettu, tai irtisanomisilmoituksessa mainitun pitemmän
 ajan kuluttua.
 36 artikla Tarkistaminen ja muuttaminen
 Kun vähintään kolmasosa yleissopimuksen
 sopimusvaltioista sitä pyytää, sopimuksen tallettajan on kutsuttava koolle
 sopimusvaltioiden konferenssi yleissopimuksen tarkistamista tai muuttamista
 varten.
 37 artikla Vastuun rajoitusta ja
 laskentayksikköä koskevien määrien tarkistaminen
 1)
 Sen estämättä, mitä 36 artiklassa määrätään,
 ehdotettaessa 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määrän tarkistusta tai 28
 artiklassa määritellyn laskentayksikön korvaamista, tallettajan on silloin, kun
 vähintään neljäsosa tämän yleissopimuksen sopimusvaltioista sitä pyytää, toimitettava
 ehdotus kaikille Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission, Reinin
 navigaation keskuskomission ja Tonavan suojelukomission jäsenille sekä kaikille
 sopimusvaltioille ja kutsuttava koolle konferenssi, jonka ainoana tarkoituksena
 on muuttaa 20 artiklassa tarkoitettua määrää tai korvata 28 artiklassa
 määritelty yksikkö toisella yksiköllä.
 2)
 Konferenssi kutsutaan koolle aikaisintaan kuuden
 kuukauden kuluessa päivästä, jona ehdotus on toimitettu.
 3)
 Kaikki tämän yleissopimuksen sopimusvaltiot voivat
 osallistua konferenssiin siitä riippumatta, ovatko ne 1 kohdassa tarkoitettujen
 komissioiden jäseniä.
 4)
 Muutokset hyväksytään kahden kolmasosan
 enemmistöllä konferenssissa edustettuina olevista ja äänestykseen
 osallistuvista yleissopimuksen sopimusvaltioista edellyttäen, että vähintään
 puolet yleissopimuksen sopimusvaltioista ovat edustettuina äänestyksen
 yhteydessä.
 5)
 Konferenssin on otettava 20 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitetun määrän muutosta koskevan kuulemisen yhteydessä huomioon kokemukset
 vahinkoihin johtaneista tapahtumista ja erityisesti aiheutuneiden vahinkojen
 laajuudesta, rahan arvon muutokset sekä ehdotetun muutoksen vaikutus
 vakuutuskuluihin.
 6)
 a)
 Tämän artiklan mukainen muutos voi tulla voimaan
 aikaisintaan viiden vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tämä yleissopimus
 avattiin allekirjoituksia varten, ja aikaisintaan viiden vuoden kuluttua siitä
 päivästä, jona aikaisemmin tämän artiklan mukaisesti tehty muutos tuli voimaan.
 b)
 Määrää ei saa lisätä siten, että se ylittää tässä
 yleissopimuksessa vahvistetun vastuun enimmäismäärän korotettuna kuudella
 prosentilla vuodessa ja laskettuna koronkorkoperiaatteen mukaisesti siitä
 päivästä alkaen, jona tämä yleissopimus avattiin allekirjoittamista varten.
 c)
 Määrää ei saa lisätä siten, että se ylittää
 kolminkertaisesti tässä yleissopimuksessa vahvistetun vastuun enimmäismäärän.
 7)
 Tallettaja ilmoittaa kaikille sopimusvaltioille 4
 kohdan mukaisesti hyväksytystä muutoksesta. Muutos katsotaan hyväksytyksi 18
 kuukauden kuluttua ilmoituspäivästä, ellei kyseisen ajan kuluessa vähintään
 neljäsosa niistä valtioista, jotka olivat sopimusvaltioita muutosta koskevan
 päätöksen ajankohtana, ole ilmoittanut tallettajalle, että ne eivät hyväksy
 muutosta, jolloin muutos hylätään ja se ei tule voimaan.
 8)
 Muutos, joka katsotaan hyväksytyksi 7 kohdan
 mukaisesti, tulee voimaan 18 kuukauden kuluttua sen hyväksymisestä.
 9)
 Muutos sitoo kaikkia sopimusvaltioita, elleivät ne
 irtisano tätä yleissopimusta 35 artiklan mukaisesti viimeistään kuusi kuukautta
 ennen muutoksen voimaantuloa. Irtisanominen tulee voimaan samanaikaisesti kuin
 kyseinen muutos.
 10)
 Kun muutoksesta on päätetty mutta sen hyväksymisen
 edellytyksenä oleva 18 kuukauden ajanjakso ei ole vielä päättynyt, muutos sitoo
 kyseisen ajanjakson aikana sopimusvaltioksi tulevaa valtiota, jos se tulee
 voimaan. Tämän jälkeen sopimusvaltioksi tullutta valtiota sitoo 7 kohdan
 mukaisesti hyväksytty muutos. Tässä kohdassa mainituissa tapauksissa muutos
 sitoo valtiota heti tultuaan voimaan tai kun tämä yleissopimus tulee voimaan
 kyseisen valtion osalta, jos tämä tapahtuu myöhemmin.
 38 artikla Tallettaja
 1)
 Tämä yleissopimus talletetaan Unkarin tasavallan
 hallituksen huostaan.
 2)
 Tallettajan on:
 a)
 annettava tämä yleissopimus tarkastettavaksi
 virallisena kielitoisintona, joka ei ollut saatavilla tavaroiden
 sisävesikuljetussopimuksia koskevan Budapestin yleissopimuksen hyväksymistä
 käsitelleen diplomaattikokouksen aikana, kaikille kyseiseen
 diplomaattikokoukseen osallistuneille valtioille;
 b)
 ilmoitettava kaikille a alakohdassa tarkoitetuille
 valtioille kaikista a alakohdan mukaisesti tarkastettavaksi annetun
 sopimustekstin muutosehdotuksista;
 c)
 vahvistettava päivämäärä, johon mennessä kaikki
 tämän yleissopimuksen kielitoisinnot on saatettu yhdenmukaisiksi ja ne voidaan
 katsoa todistusvoimaisiksi;
 d)
 ilmoitettava kaikille a alakohdassa tarkoitetuille
 valtioille c alakohdan mukaisesti vahvistettu päivämäärä;
 e)
 toimitettava kaikille valtioille, jotka kutsuttiin
 tavaroiden sisävesikuljetussopimuksia koskevan Budapestin yleissopimuksen
 hyväksymistä käsitelleeseen diplomaattikokoukseen, sekä tämän yleissopimuksen
 allekirjoittaneille tai siihen liittyneille valtioille tämän yleissopimuksen
 oikeaksi todistetut jäljennökset;
 f)
 ilmoitettava kaikille tämän yleissopimuksen
 allekirjoittaneille tai siihen liittyneille valtioille:
 i.
 kaikista uusista allekirjoituksista tai
 ilmoituksista mainiten allekirjoitus- tai ilmoituspäivän;
 ii.
 tämän yleissopimuksen voimaantulopäivästä;
 iii.
 tästä yleissopimuksesta irtisanoutumisista sekä
 niiden voimaantulopäivästä;
 iv.
 tämän yleissopimuksen 36 ja 37 artiklan mukaisesti
 hyväksytyistä muutoksista ja muutosten voimaantulopäivästä;
 v.
 muista asioista, joista tämän yleissopimuksen
 nojalla on ilmoitettava.
 3)
 Sen jälkeen, kun tämä yleissopimus on tullut
 voimaan, tallettaja toimittaa Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle tämän
 yleissopimuksen oikeaksi todistetun jäljennöksen rekisteröintiä ja
 julkaisemista varten Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan
 mukaisesti.
 TEHTY Budapestissä 22 päivänä kesäkuuta 2001
 yhtenä alkuperäiskappaleena, jonka hollannin-, englannin-, ranskan-, saksan- ja
 venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset.
 TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet
 täysivaltaiset edustajat ovat hallitustensa asianmukaisesti valtuuttamina allekirjoittaneet
 tämän yleissopimuksen.


type: caselaw

text:
 24.8.2015
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 279/56
 Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ZZ și alții/BEI
 (Cauza F-78/15)
 (2015/C 279/72)
 Limba de procedură: franceza
 Părțile
 Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)
 Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)
 Obiectul și descrierea litigiului
 Pe de o parte, anularea deciziilor, care figurează în fișele de salariu din luna februarie 2015, de stabilire a ajustării anuale a salariilor, limitată la 1,2 % pentru anul 2015 și anularea fișelor ulterioare, precum și, în măsura în care este necesar, a notelor de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 6 și la 10 februarie 2015. Pe de altă parte, obligarea BEI la plata de daune interese pentru prejudiciile materiale și morale pretins suferite.
 Concluziile reclamanților
 —
 Declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată, inclusiv a excepției de nelegalitate pe care o cuprinde;
 —
 în consecință:
 —
 anularea deciziei care figurează în fișele de salariu ale reclamanților din luna februarie 2015, decizie de stabilire a ajustării anuale a salariilor, limitată la 1,2 % pentru anul 2015 și, prin urmare, anularea deciziilor similare care figurează în fișele de salariu ulterioare și, în măsura în care este necesar, anularea celor două note de informare pe care pârâta le-a adresat reclamanților la 6 februarie 2015 și la 10 februarie 2015;
 —
 prin urmare, obligarea pârâtei:
 —
 la plata către fiecare reclamant, pentru repararea prejudiciului material (i) a soldului salariului corespunzător aplicării ajustării anuale pentru anul 2015, și anume o majorare de 0,4 %, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2015 și 31 decembrie 2015; (ii) a soldului salariului ce corespunde consecințelor aferente aplicării ajustării anuale de 1,2 % pentru anul 2015 asupra cuantumului salariilor care urmează să fie plătite începând cu luna ianuarie 2016; (iii) a unor dobânzi moratorii aferente soldurilor salariilor datorate până la plata completă a sumelor datorate, ratele dobânzilor moratorii care urmează să fie aplicate trebuind să fie calculate pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în cursul perioadei vizate, majorată cu trei puncte și (iv) a unor daune interese pentru pierderea puterii de cumpărare, ansamblul acestui prejudiciu material fiind evaluat, cu titlu provizoriu, pentru fiecare reclamant, la suma de 30 000 de euro;
 —
 la plata către fiecare reclamant a sumei de 1 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral;
 —
 obligarea BEI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


text:
 12.12.2016
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 462/35
 Klage, eingereicht am 13. Oktober 2016 — Espírito Santo Financial Group/EZB
 (Rechtssache T-730/16)
 (2016/C 462/45)
 Verfahrenssprache: Englisch
 Parteien
 Klägerin: Espírito Santo Financial Group SA (Luxemburg, Luxemburg) (Prozessbevollmächtigte: Rechtsanwalt R. Oliveira und Rechtsanwältin S. Estima Martins)
 Beklagte: Europäische Zentralbank (EZB)
 Anträge
 Die Klägerin beantragt,
 —
 die gemäß dem Beschluss EZB/2004/3 erlassene Entscheidung der Europäischen Zentralbank (EZB) vom 31. August 2016, keinen vollständigen Zugang zu dem Beschluss der EZB vom 1. August 2014 zu gewähren, mit dem der Status der Banco Espírito Santo S.A. als Geschäftspartnerin für geldpolitische Operationen des Eurosystems ausgesetzt und sie zur vollständigen Rückzahlung ihrer Schulden an das Eurosystem verpflichtet wurde, sowie den vollständigen Zugang zu den damit zusammenhängenden Dokumenten oder Beschlüssen der EZB-Organe zu verweigern, für nichtig zu erklären;
 —
 der Beklagten die Kosten aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Zur Stützung der Klage macht die Klägerin sechs Klagegründe geltend.
 1.
 Erster Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den angeforderten, in den Beschlüssen des EZB-Rates enthaltenen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie die Begründungspflicht verletze.
 2.
 Zweiter Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den angeforderten, in den Beschlüssen des EZB-Rates enthaltenen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie Art. 4 Abs. 1 Buchst. a erster, zweiter und siebter Gedankenstrich des Beschlusses EZB/2004/3 fehlerhaft auslege und somit verletze.
 3.
 Dritter Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den in den Vorschlägen des Direktoriums enthaltenen zusätzlichen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie die Begründungspflicht verletze.
 4.
 Vierter Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den in den Vorschlägen des Direktoriums enthaltenen zusätzlichen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie Art. 4 Abs. 1 Buchst. a zweiter und siebter Gedankenstrich des Beschlusses EZB/2004/3 fehlerhaft auslege und somit verletze.
 5.
 Fünfter Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den in den Vorschlägen des Direktoriums enthaltenen zusätzlichen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie Art. 4 Abs. 2 erster Gedankenstrich des Beschlusses EZB/2004/3 fehlerhaft auslege und somit verletze.
 6.
 Sechster Klagegrund: Die angefochtene Entscheidung, mit der der Zugang zu den in den Vorschlägen des Direktoriums enthaltenen zusätzlichen Informationen verweigert wurde, sei für nichtig zu erklären, weil sie Art. 4 Abs. 3 des Beschlusses EZB/2004/3 fehlerhaft auslege und somit verletze.