type: legislation

text:
 |
 52013PC0627
 Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju mjera u vezi s europskim jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. KONTEKST
 PRIJEDLOGA
 1.1. Ciljevi prijedloga
 Kako bi opet postala konkurentna, pokrenula
 inovacije i otvorila nova radna mjesta, Europa mora posegnuti za novim izvorima
 rasta. Svjetsko gospodarstvo razvija se u
 smjeru internetskog gospodarstva, a u IKT-ju treba u potpunosti vidjeti izvor
 pametnog, održivog i uključivog rasta. Europa
 si ne može dopustiti odricanje od koristi povezanih tehnologija koje su
 proteklih godina zaslužne za 50 % rasta produktivnosti u svim sektorima, zahvaljujući kojima se za dva izgubljena radna
 mjesta otvara pet novih i koje su
 pokretač inovativnih novih usluga koje bi, kad bi im se omogućio
 rast, vrlo brzo mogle dosegnuti globalne razmjere. Te
 su tehnologije ključne kako bi Europa iz krize izišla jača, uz uvjet
 da se otklone prepreke za rast koje su rezultat postojeće rascjepkanosti. Navedeno je potvrđeno u proljeće 2013. na
 Europskom vijeću u čijim je zaključcima predviđeno da
 Komisija do listopada 2013. podnese izvješće o preostalim preprekama za
 dovršenje potpuno funkcionalnog jedinstvenog digitalnog tržišta i što prije
 predstavi konkretne mjere za uspostavu jedinstvenog tržišta informacijske i
 telekomunikacijske tehnologije.
 Opći je cilj
 ovog prijedloga napredovanje ka jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija
 na kojem:
 – građani i
 poduzeća mogu elektroničkim komunikacijskim uslugama pristupiti s
 bilo kojeg mjesta u Uniji, bez prekograničnih ograničenja ili
 neopravdanih dodatnih troškova,
 – poduzeća
 koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže i usluge mogu vršiti
 djelatnost i pružati mreže i usluge bez obzira na mjesto njihova poslovnog
 nastana ili mjesto u EU-u na kojem se nalaze njihovi korisnici.
 Taj je ambiciozni cilj sam po sebi važan jer
 su se ta tržišta više od desetljeća nastojala liberalizirati i integrirati
 zakonodavstvom Unije. Hitne i odlučne mjere u tom cilju, utvrđene u
 ovom prijedlogu, od ključne su važnosti jer će za neke od njih, nakon
 donošenja, trebati više vremena da proizvedu sve učinke. Jedinstvenim
 tržištem elektroničkih komunikacija promicalo bi se tržišno natjecanje,
 ulaganje i inovacije u području mreža i usluga poticanjem tržišne
 integracije i prekograničnog ulaganja u mreže i pružanje usluga. Posebne predložene mjere trebale bi dovesti do
 veće razine tržišnog natjecanja u kvaliteti infrastrukture te cijenama,
 većih inovacija i razlika, uključujući u smislu poslovnih
 modela, te lakšeg planiranja trgovinskih i tehničkih elemenata odluka o
 ulaganju u pogledu ulaska na tržište bežičnih ili nepokretnih tehnologija
 ili širenja na njima. Time će se
 poduprijeti ostale mjere poduzete radi promicanja ambicioznih ciljeva
 širokopojasnog pristupa utvrđenih u Digitalnoj agendi za Europu te
 uspostave istinskog jedinstvenog digitalnoj tržišta na kojem se sadržaji,
 aplikacije i ostale digitalna usluge mogu slobodno kretati. Zbog povećanih razina tržišnog natjecanja i
 integracije u području infrastrukture diljem Unije trebalo bi doći do
 uklanjanja zastoja te je stoga potrebno predvidjeti ex ante regulaciju
 elektroničkih komunikacijskih tržišta te ih s vremenom oblikovati u sektor
 kao bilo koji drugi gospodarski sektor na kojem vrijede horizontalna regulacija
 i pravila tržišnog natjecanja.
 Zahvaljujući sve većoj dostupnosti
 digitalnih infrastruktura i usluga s druge strane povećao bi se
 potrošački izbor i kvaliteta usluga, pridonijelo bi se teritorijalnoj i
 socijalnoj koheziji te olakšala mobilnost diljem EU-a;
 i istovremeno bi općenito u smislu digitalne tehnologije zbog
 boljeg funkcioniranja elektroničkog komunikacijskog sektora diljem Unije
 trebalo doći do većeg izbora i kvalitete poslovnih ulaznih proizvoda
 te omogućiti rast produktivnosti povezan s uporabom IKT-a i osuvremenjenih
 javnih usluga. Krajnji je cilj poduprijeti
 europsku konkurentnost u svijetu koji, da bi funkcionirao i rastao, sve više
 ovisi o digitalnom gospodarstvu.
 Postojeći izazovi za integraciju
 jedinstvenog tržišta uključuju: prvo, treba otkloniti nepotrebne prepreke
 u sustavu odobravanja i pravilima koja se primjenjuju na pružanje usluga tako
 da odobrenje dobiveno u jednoj državi članici vrijedi u svim ostalim
 državama članicama te da operateri mogu pružati usluge na temelju
 dosljedne i stabilne provedbe regulatornih obveza. Drugo, treba osigurati bolju
 usklađenost za pristup osnovnim ulaznim proizvodima: davanjem jamstava
 operaterima pokretnih mreža u pogledu uvjeta dodjele i usklađenih rokova
 za pristup spektru za bežični širokopojasni pristup diljem EU-a;
 usklađivanjem pristupâ europskim nepokretnim mrežama kako bi na cijelom
 jedinstvenom tržištu davatelji mogli jednostavnije pružati svoje usluge.
 Treće, treba zajamčiti zajedničke visoke razine zaštite
 potrošača diljem Unije te u tom smislu zajedničke trgovinske uvjete,
 uključujući mjere postupnog ukidanja dodatnih naknada za pozive u roamingu
 i mjere zaštite pristupa otvorenom internetu. To su jasni izazovi na koje se u
 ovom prijedlogu daju jasna rješenja, svi su oni važni u postupku donošenja
 trgovinskih odluka i odluka o ulaganjima u ovom sektoru te u korist
 potrošača, sve treba rješavati zajedno i odmah kao bi se pokrenulo jedinstveno
 tržište. Uz njih su i širi izazovi izgradnje jedinstvenog digitalnog tržišta,
 poput pravila koja se primjenjuju na internetske sadržaje.
 Potrebno je ubrzati ulaganje u infrastrukture
 sljedeće generacije kako bi se Europljani mogli koristiti novim
 inovativnim uslugama visoke kvalitete. Ispravno
 regulatorno okružje ključno je za davanje doprinosa dinamičnom i
 konkurentnom tržištu. U njemu se mora osigurati istinska ravnoteža rizika i
 dobiti za one koji su spremni ulagati. Takvo
 okružje može pogodovati okončanju rascjepkanosti pružanja usluga tako da
 sve industrije i korisnici diljem EU-a mogu iskoristiti sve njihove prednosti. U cilju potpore tim ciljevima Komisija uz ovaj
 prijedlog donosi Preporuku o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama
 u cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u
 području širokopojasnog pristupa[1]. Ovom će se Uredbom promicati tržišno
 natjecanje i poticati ulaganja u brze mreže osiguranjem dugoročne
 stabilnosti cijena pristupa bakrenom paricom, čime se tražiteljima
 pristupa omogućava istovjetan pristup mrežama operatera što rezultira
 ravnopravnom tržišnom utakmicom, i utvrđivanjem uvjeta prema kojima se
 više ne jamči reguliranje cijena NGA mreža kako bi ulagači u te mreže
 imali veću slobodu otkrivanja odgovarajućih strategija u
 utvrđivanju cijena radi rentabilnosti njihovih ulaganja s obzirom na
 konkurentne infrastrukture kao što su reguliranje mreža za pristup bakrenom
 paricom, te u nekim dijelovima kablovskih mreža i, sve više, pokretne mreže
 četvrte generacije.
 Ovaj prijedlog treba razmatrati i u kontekstu
 ostalih nedavnih ili predstojećih inicijativa u tom području. Prijedlog se nastavlja na glavne direktive iz 2002.
 kojima se uređuje pružanje elektroničkih komunikacije, kako su
 izmijenjene 2009., te ih unaprjeđuje uvođenjem izravno primjenjivih
 zakonskih odredaba koje će se primjenjivati u vezi s odredbama direktiva o
 odobravanju, dodjeli spektra i pristupa mrežama. Prijedlog
 se donosi u kontekstu Komisijina prijedloga Uredbe Europskog parlamenta i
 Vijeća o mjerama za smanjivanje troškova uvođenja elektroničkih
 komunikacijskih mreža velikih brzina[2], u kojem
 je već zauzet pristup da se u jednom aktu riješi niz jasnih elemenata
 regulatornih troškova na raznim razinama procesa ulaganja u mreže čime se,
 gledajući skupno, troškovi uvođenja širokopojasnog pristupa mogu
 smanjiti za do 30 %. Ovaj prijedlog
 donosi se i znajući da Uredbu Komisije o relevantnim tržištima[3] treba preispitati 2014. i da su pripremni radovi dosta uznapredovali; brzim donošenjem i provedbom ovog prijedloga
 omogućilo bi se smanjenje broja ili djelokruga tržištâ na koje se odnosi ex
 ante regulacija kao dio očekivane analize razvoja natjecanja na
 jedinstvenom tržištu.
 1.2. Opći kontekst
 U današnjem svijetu mnoge nove digitalne
 usluge i aplikacije dostupne su na internetu na jedinstvenom tržištu EU-a.
 Današnje mogućnosti inovacija i rasta često su digitalne u gotovo
 svim sektorima gospodarstva, od automobilske industrije (povezana vozila) do
 energetike (pametne mreže), od javnih uprava (e-vlada) do općih usluga
 (e-zdravlje). Za vođenje gotovo bilo
 kakvog posla, od malih novih do velikih poduzeća, potreban je pristup
 najsuvremenijim uslugama i infrastrukturi. Cijeli
 ekosustav ovisi o povezivanju koje omogućuju elektroničke
 komunikacijske mreže.
 Danas je Europa rascjepkana u 28 odvojenih
 nacionalnih komunikacijskih tržišta s ograničenim brojem sudionika. Kao
 posljedica, nijedan operater nije zastupljen u više od polovice država
 članica, većina ih je zastupljena u mnogo manjem broju država
 članica, a općenito govoreći više od 200 operatera opslužuje
 tržište koje broji 510 milijuna korisnika. Primjerice,
 pravila EU-a o odobravanju, regulatornim uvjetima, dodjeli spektra i zaštiti
 potrošača različito se provode. Zbog
 te neujednačenosti stvaraju se prepreke za ulaz i povećavaju se
 troškovi za operatere koji žele pružati prekogranične usluge čime im
 se onemogućava širenje. To je u potpunoj
 suprotnosti sa SAD-om ili Kinom, čija jedinstvena tržišta broje 330 tj.
 1400 milijuna korisnika koje opslužuje četiri ili pet velikih operatera,
 za koje vrijedi jedno zakonodavstvo, jedan sustav izdavanja odobrenja i jedna
 politika spektra.
 Ekonomijama razmjera i novim mogućnostima
 rasta može se poboljšati povrat ulaganja u brze mreže te se istovremeno može
 poticati tržišno natjecanja i globalnu konkurentnost.
 Međutim, operateri u EU-u ne mogu ih dovoljno iskoristiti. U ostalim dijelovima svijeta poduzimaju se znatni
 digitalni napori i vrše se ulaganja – ta su ulaganja isplativa za ulagače
 i potrošače, no u Europi se napredak ne odvija dovoljno brzo.
 Istovremeno je zbog rascjepkanih nacionalnih
 tržišta korisnicima sužen izbor, nisu im dostupne inovativne usluge, već
 usluge loše kvalitete i oni još uvijek plaćaju visoku cijenu za pozive
 preko državnih granica ili za roaming unutar EU-a. To znači da ne mogu u potpunosti iskoristiti
 digitalne usluge koje su danas potencijalno dostupne.
 Zbog toga Europa gubi jedan od velikih
 potencijalnih izvora rasta. U svijetu u kojem
 je IKT rasprostranjen, rascjepkano elektroničko komunikacijsko tržište
 potkopava učinkovitost i produktivnost cijeloga gospodarstva. Procjenjuje se da neiskorišteni potencijal
 jedinstvenog tržišta EU-a iznosi do 0,9 % BDP-a, tj. 110 milijardi eura
 godišnje[4]. Koristi jedinstvenog tržišta samo za poslovne
 komunikacijske usluge iznose gotovo 90 milijardi eura godišnje.[5]
 Pouzdano telekomunikacijsko tržište okosnica
 je šireg digitalnog gospodarstva, čija se dinamika ogleda u njegovu
 održivom rastu zapošljavanja. U cilju prikazivanja razmjera i snage tog šireg
 gospodarstva, u području IKT-a u EU-u radi više od 4 milijuna
 stručnjaka, a taj broj unatoč recesiji i dalje raste. U gospodarstvu
 općenito, povećanjem ulaganja u IKT, poboljšanjem računalnih
 vještina radne snage i reformom uvjeta za internetsko gospodarstvo može se
 potaknuti rast BDP-a do 2020. za dodatnih 5 %[6], i otvoriti 3,8 milijuna radnih mjesta[7].
 Tržišnim
 preprekama za elektroničke komunikacije sprečavaju se koristi
 transeuropskih usluga: bolja kvaliteta,
 ekonomije razmjera, veća ulaganja, povećana učinkovitost i
 jači pregovarački položaj. To
 negativno utječe na širi digitalni ekosustav uključujući
 proizvođače opreme u EU-u te davatelje sadržaja i aplikacija, od
 novih poduzeća do vlada. To utječe i
 na gospodarske sektore poput bankarstva, automobilske industrije, logistike,
 maloprodaje, zdravstva, energetike ili prometa jer se za povećanje
 produktivnosti, primjerice s pomoću računalstva u oblaku, povezanih
 objekata i pružanja integriranih usluga, ti sektori oslanjaju na povezivanje.
 1.3. Politička pozadina
 IKT-u i mrežnom povezivanju već je dana
 ključna uloga u Digitalnoj agendi za Europu (DAE), središnjoj inicijativi
 strategije EU-a Europa 2020. Kako bi se svim
 Europljanima omogućio pristup brzim širokopojasnim uslugama, u njoj se
 iznose mnoge inicijative za promicanje ulaganja, jačanje tržišnog
 natjecanja i smanjivanje troška uvođenja brzih mreža. Kako bi se potaknulo zapošljavanje u tom sektoru,
 Komisija je pokrenula i veliku koaliciju za radna mjesta u digitalnom sektoru.
 Komisija provodi i inicijative u cilju
 uspostavljanja „jedinstvenog digitalnog tržišta” te promicanja internetskih
 sadržaja, uključujući e-trgovinu i e-vladu.
 Kako bi se zaštitila privatnost građana, a istovremeno
 omogućile inovacije i poslovanje na jedinstvenom tržištu, Komisija
 predlaže i reformu Uredbe EU-a o zaštiti podataka te
 strategiju promicanja kibernetičke sigurnosti i obrane kritičnih
 infrastruktura i mreža EU-a, uključujući nacrt Direktive o mrežnoj i
 informacijskog sigurnosti[8],
 što je od ključne važnosti za povjerenje građana i potrošača u
 internetskom okruženju.
 Napredovanjem ka jedinstvenom tržištu
 elektroničkih komunikacija podupro bi se ekosustav jedinstvenog digitalnog
 tržišta. Takvo tržište ne bi podrazumijevalo
 samo modernu infrastrukturu, već i inovativne i sigurne digitalne usluge.
 Uzevši u obzir sve navedeno, na Europskom
 vijeću u proljeće 2013. naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog
 tržišta za rast te je Komisija pozvana da (na vrijeme za Europsko vijeće u
 listopadu) predstavi konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog
 tržišta IKT-a. Ovaj prijedlog, uz Preporuku
 Komisije o obvezama dosljedne nediskriminacije i troškovnim metodologijama u
 cilju promicanja tržišnog natjecanja i poboljšanja ulagačkog okruženja u
 području širokopojasnog pristupa, čini skup uravnoteženih mjera
 kojima se želi napredovati ka jedinstvenom telekomunikacijskom tržištu i
 poticati ulaganja.
 2. REZULTATI
 SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA
 2.1. Stajališta dionika
 S obzirom na to da je u zaključcima
 Europskog vijeća održanog u proljeće navedena potreba za konkretnim
 prijedlozima koje treba predstaviti prije Europskog vijeća u listopadu,
 trebalo je u tom izazovnom roku održati javno savjetovanje. Pored održanih
 konkretnih formalnih savjetovanja i savjetodavnih skupova, Komisija se usko
 povezala s velikim brojem organizacija dionika kako bi se ocijenilo opće
 stanje tržišta elektroničkih komunikacija i predvidio način
 uspostavljanja jedinstvenog tržišta. Sastala se s dionicima iz svih segmenata
 industrije, iz organizacija za zaštitu potrošača, civilnog društva te
 nacionalnih regulatornih tijela i vlada te saslušala njihove prijedloge.
 Povrh toga Komisija je organizirala nekoliko
 savjetodavnih skupova na kojima su sudjelovali dionici iz svih segmenata
 industrije, potrošača i civilnog društva[9].
 Na savjetovanjima je ustanovljeno da se velika većina dionika slaže s
 analizom problema koju je izvršila Komisija i potrebom za hitnim djelovanjem.
 Nadalje, održane su rasprave u Europskom
 parlamentu i Vijeću ministara (Vijeće za TTE). U Vijeću,
 većina se delegacija složila s analizom problema i potrebom za
 poduzimanjem mjera za napredovanje ka jedinstvenom tržištu, u cilju
 očuvanja ili poboljšanja tržišnog natjecanja i potrošačkog izbora, za
 rješavanje neutralnosti mreže i roaminga i za izbjegavanje regulatorne
 arbitrarnosti uz istovremeno osiguranje bolje regulatorne dosljednosti,
 uključujući u pogledu upravljanja spektrom, i izbjegavanje pretjerane
 centralizacije nadležnosti. Na raspravama u Europskom parlamentu iskazana je
 snažna potpora glavnim idejama prijedlogâ Komisije i osobito naglašena hitnost
 ukidanja roaminga kao dijela jedinstvenog tržišta elektroničkih
 komunikacija te uvođenja visoke razine zaštite potrošača i jasnih
 pravila o neutralnosti mreže.
 2.2. Stručno znanje
 Godine 2012. dovršena je velika studija o
 „Putu prema istinski jedinstvenom tržištu elektroničkih komunikacija”,
 poznatu i pod nazivom „troškovi ne-Europe na telekomunikacijskom tržištu”[10]. U studiji je dana ocjena
 jedinstvenog tržišta EU-a za elektroničke komunikacije i procjena
 gospodarskog potencijala jedinstvenog tržišta.
 Komisija se služila i mnogim ostalim
 pokazateljima, kao što su Tablica pokazatelja Digitalne agende i gospodarske
 studije GU ECFIN-a, primjerice o rascjepkanosti telekomunikacijskog tržišta u
 Europi[11].
 S pomoću europskog mehanizma savjetovanja u skladu s regulatornim okvirom
 ukazano je na nedosljednu praksu državnih regulatornih tijela (NRT) u
 uređivanju relevantnih tržišta. Nadalje, u kontekstu programa za politiku
 radiofrekvencijskog spektra, Komisija je ustanovila da su države članice
 znatno nedosljedne u pogledu odobravanja i otvaranja pojaseva spektra za
 tehnološki neutralnu uporabu osobito u vezi s povezanim uvjetima i rokovima.
 2.3. Procjena učinka prijedloga Uredbe
 U skladu s
 politikom „boljeg zakonodavnog uređenja”, službe Komisije provele su
 procjenu učinka alternativnih politika.
 Glavni uzroci
 regulatorne rascjepkanosti povezani su s glavnim zahtjevima u sektoru za
 pružanje elektroničkih komunikacija na koje se primjenjuje prava EU-a
 (odobrenje, pristup nepokretnim i bežičnim ulaznim proizvodima, sukladnost
 s pravilima o zaštiti krajnjih korisnika). Iako svaki od tih elementa ima vrlo
 jasne značajke, te će morati razlikovati i rješenja za rascjepkanost,
 svi su oni važni ako se trebaju svladati glavne prepreke integriranom pružanju
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u Uniji. Izvršena je podjela
 procjene rješenjâ na temelju: (a) prepreka nastalih zbog nacionalnih sustava
 odobravanja povezanih s nedosljednošću regulatornih pristupa koje provode
 državna regulatorna tijela, (b) nedostatka koordinacije u dodjeli i uvjetima
 spektra te na temelju regulatorne neizvjesnosti u pogledu dostupnosti
 frekvencija, (c) nedostatka veleprodajnih proizvoda s pomoću kojih se
 usluge pružaju uz uporabu mreže drugog operatera s dosljednim razinama
 interoperabilnosti usluga, u okviru korektivnih tržišnih mjera ili uzajamnih
 pregovora i (d) rascjepkanosti pravila o zaštiti potrošača što dovodi do
 neujednačenih razina zaštite potrošača i različitih trgovinskih
 uvjeta, uključujući visoke troškove usluga roaminga i
 međunarodnih poziva te blokiranja ili ograničavanja usluga.
 Kako bi se
 otklonili uzroci rascjepkanosti, za daljnju analizu odabrane su tri
 mogućnosti politike. Prva je mogućnost utemeljena na postojećem
 regulatornom okviru za elektroničke komunikacije. Druga je razmatrana
 mogućnost donošenje jedinstvenog zakonodavnog instrumenta (Uredba) o
 prilagodbi regulatornog okvira samo gdje je to potrebno za tržište EU-a za
 elektroničke komunikacije, na temelju pojačane koordinacije na razini
 EU-a. Treća mogućnost temelji se na drugoj mogućnosti, ali se
 postojeća upravljačka struktura zamjenjuje jedinstvenim regulatornim
 tijelom na razini EU-a kako bi se postigla potpuna regulatorna
 usklađenost.
 Svaka mogućnost ocijenjena je na temelju
 učinkovitosti u ostvarenju ciljeva politike, pri čemu su se u obzir
 uzimali troškovi i koristi u pogledu potražnje i ponude, uključujući
 učinak na strukture elektroničke komunikacijske industrije EU-a,
 gospodarstvo, radna mjesta, korist za potrošače i okoliš.
 U izvješću o
 procjeni učinka zaključeno je da je druga mogućnost najbolja od
 ponuđenih. Prije svega, jedinstvenim europskim odobrenjem želi se smanjiti
 administrativno opterećenje za europske operatere, a i osigurala bi se
 dosljednost regulatornog postupanja.
 Koordinacijom
 uporabe radiofrekvencijskog spektra na jedinstvenom tržištu osigurat će se
 usklađena dostupnost spektra i primjena dosljednih uvjeta za njegovu
 uporabu diljem Europe te tako osigurati njegova učinkovita uporaba.
 Istovremeno bi se time podupiralo predvidljivo ulagačko okruženje za brze
 mreže, uključujući njihovu veliku teritorijalnu pokrivenost, što je
 također u dugoročnom interesu krajnjih korisnika.
 S pomoću
 dostupnosti standardiziranih proizvoda za veleprodajni pristup na razini EU-a,
 kao potencijalne mjere za znatnu tržišnu snagu, operaterima nepokretnih mreža
 omogućit će se pružanje usluga povezivanja njihovim korisnicima
 diljem Unije uz visoku kvalitetu usluge. Očekuje se da će takva
 dostupnost pozitivno utjecati na ulaganja, osobito preko granica država
 članica, a poduzeća će lakše ulaziti na nova tržišta na temelju
 potražnje korisnika te će im se to omogućiti proizvodima za pristup
 visoke kvalitete, što će pojačati tržišno natjecanje i potaknuti
 operatere da unaprijede svoju ponudu ulaganjem u infrastrukture i usluge.
 Zajedničkim
 pravilima o kvaliteti usluga osigurat će se sloboda korisnika da pristupe
 uslugama i aplikacijama po svom izboru na temelju jasnih ugovornih uvjeta
 diljem Unije, a da se njihov pristup internetu nepotrebno ne ograničava
 ili blokira. Njima će se istovremeno osigurati mogućnost kupnje
 specijaliziranih usluga za pružanje posebnih sadržaja, aplikacija ili usluga s
 poboljšanom kvalitetom usluga. Povećanom transparentnošću i
 poboljšanim ugovornim pravima osigurao bi se interes korisnika u pouzdanim
 uslugama visoke kvalitete te bi se povećala konkurentna dinamika tržišta.
 Naposljetku,
 mjerama u pogledu neopravdanih razlika u cijeni između domaćih poziva
 i poziva unutar EU-a te onima kojima se omogućuju ponude
 izjednačavanja troškova usluge roaminga i domaćih poziva
 ugovorima o roamingu žele se ukinuti neopravdani dodatni troškovi
 elektroničkih komunikacijskih usluga koje se pružaju preko državnih
 granica.
 Kao zaključak, tako bi se na
 najučinkovitiji i najpravodobniji način povećala pravna
 predvidljivost i transparentnost. Posebno bi zahvaljujući većoj
 osporljivosti tržištâ, zajedničkim operativnim uvjetima (ulazni pristup,
 pravila za potrošače) te prijelazu prelijevanju prednosti ekonomije
 razmjera zbog prilagodljivosti korisničkih cijena ili natjecateljskog
 pritiska trebalo doći do veće konvergencije. Zbog većeg
 natjecateljskog pritiska, koji rezultira poticanjem razlika, i veće
 prednosti ekonomije razmjera, veće regulatorne predvidljivosti i boljeg
 okruženja za masovnu distribuciju inovativnih usluga trebalo bi se u dogledno
 vrijeme unaprijediti ulagačko okruženje. Iako se očekuje da će
 ti prijedlozi imati pozitiva učinak na otvaranje novih radnih mjesta, u
 ovoj je fazi teško predvidjeti socijalne učinke i učinke na
 zapošljavanje. Tijekom praćenja i evaluacije zakonodavstva Komisija
 će tom aspektu posvetiti posebnu pozornost.
 U odnosu na preporučenu opciju, kad bi se
 odabrala prva opcija (prema kojoj se primjenjuje postojeći okvir) i
 treća (potpuna izmjena regulatornog upravljanja za usluge na razini EU-a),
 bilo bi potrebno 3 do 5 godina više za ostvarenje željenog rezultata uz
 odricanje od potencijalnog dodatnog BDP-a do 3,7 % u razdoblju 2015. – 2020.
 U odnosu na ostale
 mogućnosti, u ovom bi se slučaju najbrže ostvarili njeni učinci
 i svi posebni ciljevi te time postigle najveće moguće gospodarske i
 društvene koristi.
 Odbor za procjenu
 učinka donio je 6. rujna 2013. mišljenje o nacrtu procjene učinka.
 Izvješće i njegov sažetak objavljuju se
 uz prijedlog.
 3. PRAVNI
 ELEMENTI PRIJEDLOGA
 3.1. Pravna osnova
 Prijedlog se temelji na članku 114.
 Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer se on odnosi na unutarnje tržište
 za elektroničke komunikacije i njegovo funkcioniranje.
 3.2. Načelo supsidijarnosti
 Na temelju postojećeg regulatornog okvira
 nije bilo moguće u potpunosti ostvariti cilj uspostavljanja jedinstvenog
 tržišta za elektroničke komunikacije. Razlikama u nacionalnih pravilima,
 iako u skladu s postojećim regulatornim okvirom EU-a, ipak se stvaraju
 prepreke pružanju i korištenju usluga preko državnih granica, čime se
 ograničava sloboda pružanja elektroničkih komunikacija zajamčena
 pravom EU-a. To ima izravan učinak na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
 Države članice nemaju ni mogućnost ni poticaj za promjenu
 postojećeg regulatornog stanja.
 Kako bi se otklonili uzroci problema, potrebno
 je uvesti mjere na razini EU-a. Prvo, uvođenjem jedinstvenog europskog
 odobrenja kompenzira se postojeća rascjepkanost nastala zbog nacionalne
 dimenzije sustava općeg ovlaštenja. Mehanizmom jedinstvenog europskog
 odobrenja i kontrolom trajnog i/ili privremenog oduzimanja te odobrenja u
 matičnim državama članicama omogućila bi se registracija
 europskih operatera i koordinacija najozbiljnijih provedbenih mjera koje se na
 njih primjenjuju. U prijedlogu se Komisiji daje ovlast da od državnih
 regulatornih tijela zahtijeva povlačenje predloženih pravnih mjera koje
 nisu u skladu s pravom EU-a te se na taj način za takva društva jamči
 veća regulatorna dosljednost i predvidljivost. Prijedlogom bi se osigurala
 mnogo veća konvergencija reguliranih uvjeta za pristup nepokretnim i
 bežičnim ulaznim proizvodima kojima se omogućuje pružanje usluga na razini
 EU-a. Punim usklađivanjem prava krajnjih korisnika građanima i
 davateljima usluga diljem EU-a omogućuju se slična prava i obveze,
 osobito mogućnost stavljanja na tržište i korištenja usluga preko državnih
 granica uz iste uvjete.
 Poštuje se načelo supsidijarnosti jer
 će se djelovanje EU-a ograničiti samo na aktivnosti neophodne za
 otklanjanje posebnih prepreka na unutarnjem tržištu.
 Prije svega, jedinstveno europsko odobrenje
 dostupno je operaterima koji planiraju vršiti svoje djelatnosti na razini EU-a,
 a o regulatornim obvezama povezanima s mjestom na kojem je smještena mreža ili
 na kojem se pruža usluga odlučit će državna regulatorna tijela država
 članica. Prihode od dodjele spektra zadržati će predmetne države
 članice, a podrobnija regulatorna načela o uporabi spektra kojima se
 dopunjuju visoki ciljevi navedeni u regulatornom okviru EU-a ostavljaju veliko
 diskrecijsko pravo državama članicama u pogledu detalja. Slično tomu,
 kad je riječ o postupku obavješćivanja Komisije o spektru, to se
 temelji na provjeri pravne usklađenosti, a ne na zamjeni prava država
 članica diskrecijskim pravom Komisije, te podliježe daljnjim mjerama poput
 postupka ispitivanja ili u okviru komitologije. Proširenje pogodnosti
 općeg ovlaštenja na korištenje bežičnih pristupnih točaka s
 malim prostornim dosegom ograničeno je na neupadljive uređaje male
 snage koji su izričito utvrđeni provedbenim mjerama. Naposljetku,
 propisivanje europskih virtualnih proizvoda za pristup u nadležnosti je
 državnih regulatornih tijela države članice u kojoj je smještena mreža,
 nakon analize tržišta koja se temelji na postojećem okviru; istovremeno,
 pri usklađivanju virtualnih proizvoda za pristup koristi se isti mehanizam
 za fizičke proizvode za veleprodajni pristup koji su već
 predviđeni u postojećem okviru.
 3.3. Načelo proporcionalnosti
 Djelovanje EU-a ograničeno je samo na
 aktivnosti potrebne za postizanje utvrđenih ciljeva. Mjere će se
 usmjeriti na rješavanje jasnih zastoja na jedinstvenom tržištu uz najmanje
 neophodne izmjene postojećeg regulatornog okvira potrebne radi stvaranja
 uvjeta za razvoj novih prekograničnih tržišta elektroničkih
 komunikacija na razini EU-a. Tako bi se postigao dvostruki cilj jedinstvenog
 tržišta u smislu slobode pružanja i slobode korištenja elektroničkih
 komunikacijskih usluga. Istovremenom, zadržavanjem velikog dijela
 postojećeg regulatornog okvira, uključujući u pogledu
 načina na kojih državna regulatorna tijela nadziru tržišta, izbjegava se
 prekid djelatnosti onih davatelja koji žele zadržati nacionalni (ili
 područni) otisak.
 Osim toga, razvoj novih prekograničnih
 tržišta trebao bi se odvijati prema načelu „boljeg zakonodavnog
 uređenja”, tj. stalnim smanjenjem regulatornog pritiska ako su tržišta
 dokazano konkurentna u širem integriranom europskom kontekstu, ali u skladu s
 kontrolnim nadležnostima državnih regulatornih tijela i uz uvjet ex post
 kontrole tržišnog natjecanja. To je korisno jer bi državna regulatorna tijela
 najlakše mogla uzeti u obzir nacionalne posebnosti kad (i) uređuju pristup
 fizičkim infrastrukturama koje po prirodi ostaju geografski
 ograničene na nacionalnu ili regionalnu razinu i (ii) rješavanju pitanja
 potrošača u nacionalnom kontekstu (na svojem jeziku).
 Prema tome, predložene mjere neće
 uključivati znatne izmjene u upravljanju ili prenošenju nadležnosti na
 europsku razinu primjerice s pomoću europskog regulatornog tijela ili
 europskog mehanizma za dodjelu spektra.
 Zahvaljujući tim rješenjima relevantni
 dionici moći će iskoristiti sinergiju velikog jedinstvenog tržišta te
 umanjiti neučinkovitost njihova rada i ulaganja, u najpravodobnije vrijeme
 i na najučinkovitiji način. Istovremeno, svim što je predloženo, za
 one operatere koji žele pružati usluge u jednoj državi članici
 omogućuje se održavanje postojećih pravila i koristi
 unaprijeđenih i jasnijih pravila o pravima krajnjih korisnika te
 predvidljivije okruženje za pristup spektru i proizvodima za pristup
 nepokretnim mrežama visoke kvalitete.
 3.4. Temeljna prava
 Analiziran je učinak prijedloga na
 temeljna prava poput slobode izražavanja i informiranja, slobode poduzetništva,
 zabrane diskriminacije, zaštite potrošača te zaštite osobnih podataka.
 Uredbom će se osobito štititi pristup otvorenom internetu; postavljaju se visoki standardi za potpuno
 usklađivanje prava krajnjih korisnika, proširuje se sloboda poduzetništva
 na europskoj razini, a s vremenom bi trebalo doći i do smanjenja
 zakonodavne regulative sektora.
 3.5. Odabir instrumenta
 Komisija podnosi prijedlog Uredbe kojom se
 dopunjuje postojeći regulatorni okvir za elektroničke komunikacije i
 time osigurava uklanjanje prepreka na jedinstvenom tržištu. To uključuje
 posebna, izravno primjenjiva prava i obveze za davatelje i krajnje korisnike;
 uključuje i mehanizme usklađivanja u pogledu određenih ulaznih
 proizvoda na europskoj razini radi lakšeg pružanja elektroničkih komunikacijskih
 usluga preko državnih granica. Uredba je važna, primjerice, u području kao
 što je otvoreni internet i upravljanje prometom, u kojima je potreban istinski
 zajednički pristup kako bi se od samog početka izbjegle
 postojeće razlike u nacionalnim rješenjima te omogućilo integrirano
 upravljanje mrežom i razvoj internetskih sadržaja, aplikacija i usluga koje se
 mogu na jedinstven način staviti na raspolaganje diljem Unije.
 3.6. Struktura prijedloga i glavna prava i
 obveze
 Opće odredbe (poglavlje I. članci
 1. i 2.)
 Poglavlje I. sadržava opće odredbe,
 uključujući relevantne definicije. U njemu se utvrđuju
 regulatorna načela na temelju kojih regulatorna tijela postupaju prilikom
 primjene ove Uredbe u vezi s odredbama postojećeg okvira.
 Jedinstveno europsko odobrenje (poglavlje
 II. članci 3. do 7.)
 Prema postojećim pravilima operateri koji
 žele pružati usluge u nekoliko država članica moraju dobiti ovlaštenje u
 svakoj od njih. Uredbom se uvodi jedinstveno europsko odobrenje na temelju
 jedinstvenog sustava obavješćivanja u državi članici u kojoj europski
 davatelj elektroničkih komunikacija ima glavni poslovni nastan
 (matična država) te se utvrđuju uvjeti koji se na njega primjenjuju.
 Trajno i/ili privremeno oduzimanje jedinstvenog europskog odobrenja u nadležnosti
 je matične države. Nositelji jedinstvenog europskog odobrenja imaju pravo
 na jednako regulatorno postupanje u sličnim situacijama u državi
 članici i državama članicama, a novi operateri i manji
 prekogranični operateri oslobađaju se plaćanja administrativnih
 naknada i doprinosa za financiranje univerzalne usluge u državi članici
 koja nije njegova matična država (država domaćin). Nositelji
 jedinstvenog europskog odobrenja i dalje će moći pružati usluge
 diljem Europe na temelju dosljednije primjene regulatornih obveza.
 Time će se zahvaljujući jedinstvenom
 europskom odobrenju smanjiti nepotrebne administrativne prepreke te europskim
 davateljima u radu diljem EU-a jamčiti dosljednija prava i obveze i
 postizanje ekonomije razmjera.
 Europski ulazni proizvodi (poglavlje III.)
 Odjeljak 1. (članci 8. do 16.)
 Danas u Europi operaterima pokretnih mreža
 nedostaje predvidljivost u pogledu dostupnosti spektra diljem EU-a te se oni
 suočavaju s različitim uvjetima za dodjelu spektra. Stoga je teže
 planirati dugoročno, ulagati preko državnih granica i konačno
 postići ekonomiju razmjera. Takva neujednačenost znači da
 proizvođači uređaja svoje proizvode izrađuju za ostala
 tržišta na kojima je omogućena veća ekonomija razmjera i potencijal
 rasta. Kako bi se okončalo to neodrživo stanje, potrebno je osigurati
 usklađivanje ulaznih proizvoda spektra:
 ·
 utvrđivanjem zajedničkih regulatornih
 načela koja se primjenjuju na države članice pri utvrđivanju
 uvjeta za uporabu spektra usklađenog za bežične širokopojasne
 komunikacije,
 ·
 davanjem ovlasti Komisiji da donosi provedbene akte
 za usklađivanje dostupnosti spektra, vremenski raspored dodjela i trajanje
 prava njegova korištenja,
 ·
 mehanizmom savjetovanja na temelju kojeg Komisija
 može preispitati predložene nacionalne mjere o dodjeli i uporabi spektra, i
 ·
 pojednostavnjivanjem uvjeta za uvođenje i
 pružanje bežičnog širokopojasnog pristupa male snage („Wi-Fi”, male
 ćelije) u cilju jačanja tržišnog natjecanja i smanjenja zagušenja
 mreže.
 Odjeljak 2. (članci 17. do 20.)
 Usklađenim kvalitetnim virtualnim
 pristupom nepokretnim mrežama krajnjim korisnicima i poduzećima
 omogućio bi se ulazak na tržište i pružanje prekograničnih usluga te
 bi se potaklo tržišno natjecanje i ulaganja. Danas se virtualni proizvodi za
 nepokretni pristup diljem EU-a definiraju na različite načine.
 Virtualni pristup nepokretnim mrežama za pružanje prekograničnih usluga
 usklađuje se:
 ·
 utvrđivanjem zajedničkih obilježja
 virtualnih proizvoda za širokopojasni pristup usklađenih na razini EU-a
 (virtualno izdvajanje, bitstream na IP razini i terminalni segmenti
 iznajmljenih vodova) ako su propisani operaterima sa znatnom tržišnom snagom,
 ·
 u skladu s tim, od državnih regulatornih tijela
 traži se da, pri propisivanju regulatornih pravnih mjera, uzmu u obzir
 uvođenje takvih usklađenih proizvoda za pristup vodeći
 računa o postojećem natjecanju i ulaganjima na temelju infrastrukture
 i glavnim uvjetima proporcionalnosti. U prijedlogu se oslikava i praksa
 donošenja odluka, u odredbi kojom se povezuje razmatranje kontrole
 veleprodajnih cijena koju su obvezne provoditi NGA mreže s natjecateljskim
 ograničenjima iz alternativnih infrastruktura, učinkovitih jamstava o
 nediskriminirajućem pristupu i razine maloprodajnog natjecanja u pogledu
 cijene, izbora i kvalitete,
 ·
 pravo davatelja elektroničkih komunikacija da
 pod razumnim uvjetima nude usklađene proizvode za povezivanje i da im
 pristupaju s osiguranom kvalitetom usluge u cilju razvoja novih vrsta
 internetskih usluga.
 Prava krajnjih korisnika (poglavlje IV.
 članci 21. do 29.)
 U Europi se davatelji elektroničkih
 komunikacija i krajnji korisnici suočavaju s nedosljednim pravilima u
 pogledu prava krajnjih korisnika, što dovodi do nejednakih razina zaštite i
 različitih pravila koje treba poštovati u različitim državama članicama.
 Ta je rascjepkanost za operatere skupa, za krajnje korisnike
 nezadovoljavajuća te je konačno uzrok sprečavanju pružanja
 usluga preko državnih granica i negativnog učinka na spremnost krajnjih
 korisnika da se njima koriste. Radi postizanja odgovarajuće razine zaštite
 potrošača diljem EU-a, usklađena su pravila kojima se utvrđuju
 prava krajnjih korisnika, uključujući:
 –
 nediskriminaciju između određenih
 domaćih komunikacija i komunikacija koje se pružaju unutar EU-a
 (međunarodne komunikacije) (osim ako su razlike objektivno opravdane),
 –
 obvezne informacije prije potpisivanja ugovora i za
 potrebe ugovora,
 –
 povećanu transparentnost i sredstva kako bi se
 izbjegli „šokantni računi”,
 –
 pravo na raskid ugovora nakon šest mjeseci bez
 troškova (isključujući preostalu vrijednost bilo koje subvencionirane
 opreme ili ostalih promotivnih ponuda),
 –
 obvezu davatelja da krajnjim korisnicima osiguraju
 neometan pristup svim sadržajima, aplikacijama ili uslugama – što se naziva i
 „neutralnost mreže” – a da istovremeno reguliraju korištenje mjera za upravljanje
 prometom u pogledu općeg pristupa internetu. Istovremeno je razjašnjen
 pravni okvir za posebne usluge s povećanom kvalitetom.
 Lakša promjena davatelja (poglavlje V.
 članak 30.)
 Usavršenim pravilima za promjenu davatelja
 promiče se ulazak na tržište i natjecanje među davateljima
 elektroničkih komunikacija te se krajnjim korisnicima omogućuje da
 lakše odaberu davatelja koji najbolje zadovoljava njihove posebne potrebe. Za
 postupak prelaska osigurana su usklađena načela, poput usmjerenosti
 na troškove, postupka koji vodi novi davatelj i automatskog raskida ugovora sa
 zamijenjenim davateljem.
 Organizacijske i završne odredbe (poglavlje
 VI. članci 31. do 40.)
 U tom su poglavlju sadržane prve opće
 odredbe o ovlastima sankcioniranja danima nadležnim državnim tijelima i pravila
 o ovlastima Komisije da donosi delegirane ili provedbene akte.
 Iznesene su i izmjene okvirnih direktiva te
 uredaba o uslugama roaminga i BEREC-u. U pogledu reguliranja tržišta ex
 ante i s obzirom na to da su sva državna regulatorna tijela još uvijek
 nadležna za svoja (nacionalna) tržišta, promjenama se osobito želi potaknuti
 veća dosljednost i stabilnost diljem EU-a u vezi s ocjenjivanjem tržištâ
 koje provode državna regulatorna tijela i propisivanjem regulatornih obveza nositeljima
 jedinstvenog europskog odobrenja kako bi se izbjegli slučajevi u kojima
 vrijede različite obveze za isti tržišni nedostatak u svim državama
 članicama u kojima su zastupljeni. U tu svrhu u odredbama se predlaže
 davanje ovlasti Komisiji da zahtijeva povlačenje pravnih mjera propisanih
 za poduzeća koja imaju jedinstveno europsko odobrenje te se predviđa
 pravna sigurnost u pogledu kriterija odabira tržištâ na kojima se primjenjuju
 takve pravne mjere ex ante, uzimajući u obzir natjecateljska
 ograničenja za istovjetne usluge koje pružaju operateri OTT (eng. over-the-top)
 usluga.
 Iako će sa svojim strukturnim mjerama
 Uredba o roamingu III. izazvati snažnije natjecanje na tržištu, ne
 očekuje se da će spontano doći do situacije u kojoj korisnici
 mogu samouvjereno održati svoje potrošačko ponašanje u matičnoj
 državi članici kad putuju u inozemstvo do ukidanja dodatnih naknada za roaming
 diljem Europe. Stoga se člankom 33. dopunjuje Uredba o roamingu te
 se operateri dodatno potiču na pružanje usluga roaminga po domaćim
 razinama cijena. Prijedlogom se za operatere pokretnih mreža uvodi dobrovoljni
 mehanizam pristupanja dvostranim ili višestranim ugovorima o roamingu na
 temelju kojih mogu internalizirati veleprodajne troškove roaminga i do
 lipnja 2016. postupno uvesti usluge roaminga po domaćim razinama
 cijena uz ograničenje rizika od arbitrarnosti cijena. Takvi ugovori o roamingu
 nisu novost na tržištu. Oni već postoje i svojim potpisnicima
 omogućuju (uz uvjet sukladnosti s pravom tržišnog natjecanja) stvaranje
 ekonomije razmjera u pružanju usluga roaminga kao među ugovornim
 strankama. Međutim, u cilju povećanja njihove transparentnosti, u
 prijedlogu se zahtijeva njihovo objavljivanje. Predloženi dobrovoljni sustav
 osmišljen je kako bi se potaknulo prelijevanje takvih legitimnih ekonomija
 razmjera na potrošače pružanjem usluga roaminga po domaćim
 cijenama, uz uvjete kojima se jamči da je obuhvaćen roaming
 diljem Unije i da potrošači diljem Unije pravovremeno imaju koristi od
 takvih ponuda. Istovremeno se prijedlogom osigurava potrebna ravnoteža kao bi
 operateri mogli prilagoditi svoje maloprodajne ponude i osigurati da korisnici
 postupno od toga imaju koristi. Bez dvostranih ili višestranih ugovora o roamingu
 nerealno je očekivati da bi sam operater mogao pružati usluge roaminga
 po domaćim cijenama diljem Unije u predviđenom roku.
 Konačno, potrebno je izmijeniti Uredbu o
 BEREC-u u cilju veće stabilnosti tog tijela i kako bi mu se omogućilo
 da preuzme stratešku ulogu, osobito imenovanjem predsjednika iz struke koji se
 bira na tri godine.
 4. POSLJEDICE
 ZA PRORAČUN
 Prijedlog Uredbe ne utječe na
 proračun Unije.
 Prijedlog izmjene Uredbe (EZ)
 br. 1211/2099 osobito ne utječe na broj radnih mjesta na temelju
 plana radnih mjesta, a ni na financijski doprinos EU-a Uredu BEREC-a te je u
 skladu s podacima utvrđenima u Komunikaciji Europskom parlamentu i
 Vijeću (COM(2013)519 završna verzija).
 2013/0309 (COD)
 Prijedlog
 UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
 o utvrđivanju mjera u vezi s europskim
 jedinstvenim tržištem elektroničkih komunikacija i ostvarenju „Povezanog
 kontinenta” te o izmjeni direktiva 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbi
 (EZ) br. 1211/2009 i (EU) br. 531/2012
 (Tekst značajan za EGP)
 EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
 EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
 Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske
 komisije,
 nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
 akta nacionalnim parlamentima,
 uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
 gospodarskog i socijalnog odbora[12],
 uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija[13],
 u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
 budući da:
 (1) Za izlazak iz krize,
 otvaranje radnih mjesta i jačanje konkurentnosti Europa mora iskoristiti
 sve mogućnosti rasta. Nastavak rasta i otvaranje radnih mjesta u Uniji
 cilj je strategije Europa 2020. Na Europskom vijeću u proljeće 2013.
 naglašena je važnost jedinstvenog digitalnog tržišta za rast te su se zatražile
 konkretne mjere za što skoriju uspostavu jedinstvenog tržišta informacijskih i
 komunikacijskih tehnologija (IKT). U skladu s ciljevima strategije Europa 2020.
 i tim pozivom, ovom se Uredbom želi uspostaviti jedinstveno tržište
 elektroničkih komunikacija dovršenjem i prilagodbom postojećeg
 regulatornog okvira Unije za elektroničke komunikacije.
 (2) U Digitalnoj agendi za Europu
 (DAE), jednoj od glavnih inicijativa strategije Europa 2020., već je
 prepoznata uloga IKT-a i mrežne povezanosti kao prijeko potrebnog temelja za
 razvoj našeg gospodarstva i društva. Kako bi Europa iskoristila pogodnosti
 digitalne transformacije, Uniji je potrebno dinamično jedinstveno tržište
 elektroničkih komunikacija za sve sektore i diljem Europe. To će
 istinsko jedinstveno tržište komunikacija biti okosnica inovacijskog i
 „pametnog” digitalnog gospodarstva i temelj jedinstvenog digitalnog tržišta na
 kojem se internetske usluge mogu pružati slobodno bez obzira na državne
 granice.
 (3) Na integriranom jedinstvenom
 tržištu elektroničkih komunikacija treba omogućiti slobodu pružanja
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga svim korisnicima u Uniji i
 osigurati pravo svim krajnjim korisnicima da biraju najbolju ponudu dostupnu na
 tržištu, a ne ih sprečavati rascjepkanošću tržištâ na temelju
 državnih granica. Postojeći regulatorni okvir za elektroničke
 komunikacije ne bavi se u potpunosti tom rascjepkanošću, s nacionalnim
 sustavima za odobrenje, umjesto općih sustava za odobrenje na razini
 Unije, nacionalnim programima dodjele spektra, razlikama u proizvodima za
 pristup koji su na raspolaganju davateljima elektroničkih komunikacija u
 raznim državama članicama i raznim nizovima primjenjivih potrošačkih
 pravila u tom sektoru. U mnogim slučajevima pravilima Unije utvrđuju
 se samo temelji, a pravila se u državama članicama često
 različito provode.
 (4) Istinskim jedinstvenim
 tržištem elektroničkih komunikacija trebalo bi se promicati natjecanje,
 ulaganje i inovacije za nove i poboljšane mreže i usluge poticanjem tržišne
 integracije i pružanja prekograničnih usluga. To bi trebalo pomoći u
 ostvarenju ambicioznih ciljeva brzog širokopojasnog pristupa utvrđenih u
 DAE-u. Sve veća dostupnost digitalnih infrastruktura i usluga trebala bi s
 druge strane povećati potrošački izbor, kvalitetu usluga i
 raznolikost sadržaja, pridonijeti teritorijalnoj i socijalnoj koheziji te
 olakšati mobilnost u Uniji.
 (5) Koristima jedinstvenog
 tržišta elektroničkih komunikacija trebao bi se obuhvatiti širi digitalni
 ekosustav koji uključuje proizvođače opreme u Uniji, davatelje
 sadržaja i aplikacija te šire gospodarstvo, koje obuhvaća sektore poput
 bankarstva, automobilske industrije, logistike, maloprodaje, energetike i
 prometa, koji se u cilju povećanja produktivnosti oslanjaju na
 povezivanje, primjerice rasprostranjenim aplikacijama u oblaku, povezanim
 objektima i mogućnostima pružanja integriranih usluga za različite dijelove
 poduzeća. I tijela javne uprave i zdravstveni sektor trebali bi imati
 koristi od šire dostupnosti usluga e-vlada i e-zdravstvo. Na jedinstvenom
 tržištu elektroničkih komunikacija može se povećati i ponuda
 kulturnih sadržaja i usluga te kulturna raznolikost općenito.
 Omogućivanje povezanosti preko elektroničkih komunikacijskih mreža i
 usluga toliko je važno za šire gospodarstvo i društvo da treba izbjegavati
 regulatorna ili ostala neopravdana opterećenja tog sektora.
 (6) Cilj je ove Uredbe dovršenje
 jedinstvenog tržišta elektroničkih komunikacija provođenjem mjera u
 trima širokim, međusobno povezanim osovinama. Prvo, treba osigurati
 slobodu pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža preko
 državnim granica u raznim državama članicama, polazeći od načela
 izdavanja jedinstvenog europskog odobrenja kojim se uvode uvjeti za postizanje
 veće dosljednosti i predvidljivosti u sadržaju i provedbi regulative
 povezane s tim sektorom diljem Unije. Drugo, potrebno je omogućiti pristup
 osnovnim ulaznim proizvodima za prekogranično pružanje elektroničkih
 komunikacijskih mreža i usluga uz konvergentne uvjete, ne samo za bežične
 širokopojasne komunikacije, za koje je ključan licencirani i nelicencirani
 spektar, već i za povezanost nepokretnih linija. Treće, u interesu
 usklađivanja poslovnih uvjeta i izgradnje digitalnog povjerenja
 građana ovom bi se Uredbom trebala uskladiti pravila za zaštitu krajnjih
 korisnika, osobito potrošača. Pored pravila pristupa mrežnom sadržaju,
 aplikacijama i uslugama te pravila upravljanja prometom kojima se ne štite samo
 krajnji korisnici, već se istovremeno jamči nesmetano funkcioniranje
 internetskog ekosustava kao pokretača inovacija, to uključuje pravila
 nediskriminacije, informacija u ugovorima, raskida ugovora i promjene davatelja.
 Pored toga, daljnje reforme u području roaminga trebale bi vremenom
 postati pokretač konvergencije cijena i ostalih uvjeta u Uniji te krajnje
 korisnike ohrabriti da ostanu povezani na mrežu kad putuju Unijom.
 (7) Stoga ovom Uredbom treba
 dopuniti postojeći regulatorni okvir Unije (Direktiva 2002/19/EZ Europskog
 parlamenta i Vijeća[14],
 Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[15], Direktiva 2002/21/EZ
 Europskog parlamenta i Vijeća[16],
 Direktiva 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[17], Direktiva 2002/58/EZ
 Europskog parlamenta i Vijeća[18],
 Direktiva Komisije 2002/77/EZ [19],
 Uredba (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i Vijeća[20], Uredba (EU) br. 531/2012
 Europskog parlamenta i Vijeća[21]
 te Odluka br. 243/2012/EU Europskog parlamenta[22]) i primjenjivo nacionalno
 zakonodavstvo doneseno u skladu s pravom Unije, utvrđivanjem posebnih
 prava i obveza za davatelje elektroničkih komunikacija i krajnje
 korisnike, uvođenjem odgovarajućih izmjena postojećih direktiva
 i Uredbe (EU) br. 531/2012 u cilju veće konvergencije i unošenja
 izvjesnih korjenitih promjena u skladu s konkurentnijim jedinstvenim tržištem.
 (8) Mjere iz ove Uredbe u skladu
 su s načelom tehnološke neutralnosti, tj. njima se ne nameće i ne
 diskriminira uporaba određene vrste tehnologije.
 (9) Pružanje prekograničnih
 elektroničkih komunikacijskih usluga još uvijek ometaju ograničenja
 veća od onih unutar državnih granica. Prekogranični davatelji usluga
 još uvijek moraju obavješćivati pojedinačne države članice i u njima
 plaćati pristojbe. Na nositelje jedinstvenog europskog odobrenja
 primjenjivao bi se jedinstveni sustav obavješćivanja u državi članici
 u kojoj imaju glavni poslovni nastan (matična država članica), što
 će umanjiti administrativno opterećenje prekograničnih
 operatera. Sustav jedinstvenog europskog odobravanja trebao bi se primjenjivati
 na sva poduzeća koja pružaju ili planiraju pružati elektroničke
 komunikacijske usluge i mreže u više od jedne države članice, jer bi tako
 u svim državama članicama mogla uživati prava slobode pružanja
 elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u skladu s ovom Uredbom.
 Mehanizmom jedinstvenog europskog odobrenja kojim se utvrđuje pravni okvir
 koji se primjenjuje na operatere elektroničkih komunikacija koji pružaju
 usluge diljem država članica na temelju općeg ovlaštenja u
 matičnoj državi članici trebalo bi omogućiti učinkovitost
 slobode pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža u cijeloj
 Uniji.
 (10) Elektroničke
 komunikacijske usluge ili mreže mogu se pružati preko državnih granica u mnogim
 oblicima, ovisno o nekoliko čimbenika, primjerice vrsti mreže ili usluge,
 razvijenosti potrebne fizičke infrastrukture ili broju pretplatnika u
 raznim državama članicama. Namjera pružanja elektroničkih
 komunikacijskih usluga preko državnih granica ili upravljanja elektroničkom
 komunikacijskom mrežom u više od jedne države članice može se dokazati
 aktivnostima poput pregovaranja o sporazumima o pristupu mrežama u
 određenoj državi članici ili oglašavanja na internetskim stranicama
 na jeziku ciljane države članice.
 (11) Neovisno o odabranom
 načinu upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama ili pružanja
 elektroničkih komunikacijskih usluga preko državnih granica, regulatorni
 mehanizam primjenjiv na europske davatelje elektroničkih komunikacija mora
 biti neutralan u odnosu na komercijalne mogućnosti organiziranja funkcija
 i aktivnosti diljem država članica. Stoga, bez obzira na organizacijsku
 strukturu poduzeća, za matičnu državu članicu europskog
 davatelja elektroničkih komunikacija treba se smatrati država članica
 u kojoj se donose strateške odluke o pružanju elektroničkih
 komunikacijskih mreža ili usluga.
 (12) Jedinstveno europsko odobrenje
 mora se temeljiti na općem ovlaštenju u matičnoj državi članici.
 Davanje tog odobrenja ne smije ovisiti o uvjetima koji se već primjenjuju
 na temelju ostalog postojećeg nacionalnog prava koje se ne odnosi na
 sektor elektroničkih komunikacija. Osim toga, odredbe ove Uredbe i Uredbe
 (EU) br. 531/2012 moraju se primjenjivati i na europske davatelje
 elektroničkih komunikacija.
 (13) Većina uvjeta u ovom
 sektoru, primjerice uvjeta pristupa mrežama ili njihove sigurnosti i
 integriteta ili pristupa hitnim uslugama, čvrsto je povezana s mjestom na
 kojem je ta mreža smještena ili iz kojeg se pružaju usluge. Shodno tome, na
 europskog davatelja elektroničkih komunikacija mogu se primjenjivati
 uvjeti države članice u kojoj radi ako ovom Uredbom nije određeno
 drugačije.
 (14) Ako je državama članicama
 za financiranje obveza univerzalne usluge ili obveza plaćanja
 administrativnih troškova državnim regulatornim tijelima potreban doprinos
 sektora, kriteriji i postupci raspodjele doprinosa moraju biti razmjerni i
 nediskriminirajući u odnosu na europske davatelje elektroničkih
 komunikacija kako se ne bi sprečavao prekogranični ulazak na tržište,
 osobito kad je riječ o novim davateljima i malim operaterima; za doprinose
 pojedinačnih poduzeća stoga se mora uzimati obzir tržišni udio
 poduzeća u smislu prometa ostvarenog u odgovarajućoj državi
 članici te bi se na njih trebao primjenjivati prag de minimis.
 (15) Potrebno je osigurati da u
 različitim državama članicama u sličnim okolnostima nema razlike
 u postupanju prema europskim davateljima elektroničkih komunikacija te da
 se na jedinstvenom tržištu primjenjuje dosljedna regulatorna praksa, osobito
 kad je riječ o mjerama iz područja primjene članaka 15. ili 16.
 Direktive 2002/21/EZ ili članaka 5. ili 8. Direktive 2002/19/EZ. Europski
 davatelji elektroničkih komunikacija stoga bi u različitim državama
 članicama trebali imati pravo na jednako postupanje u objektivno jednakim
 situacijama u cilju bolje integriranih operacija na više državnih
 područja. Osim toga, u takvim bi slučajevima na razini Unije trebali
 postojati posebni postupci preispitivanja nacrta odluka o pravnim mjerama u
 smislu članka 7.a Direktive 2002/21/EZ kako bi se izbjegla neopravdana
 odstupanja od obveza europskih davatelja elektroničkih komunikacija u
 različitim državama članicama.
 (16) Između matične
 države članice i bilo koje države članice domaćina moraju se
 utvrditi regulatorne i kontrolne nadležnosti za europske davatelje
 elektroničkih komunikacija u cilju uklanjanja prepreka za ulazak na
 tržište, dok im se istovremeno jamči pravilna provedba odgovarajućih
 uvjeta za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža. Stoga,
 dok bi svako državno regulatorno tijelo trebalo nadzirati poštovanje uvjeta
 primjenjivih na njegovom državnom području u skladu sa zakonodavstvom
 Unije, uključujući primjenu sankcija i privremenih mjera, samo
 državna regulatorna tijela u matičnim državama članicama imaju pravo
 privremeno ili trajno oduzeti pravo europskim davateljima elektroničkih
 komunikacija da pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge i
 cijeloj Uniji ili njenom dijelu.
 (17) Radiofrekvencijski spektar
 javno je dobro i temeljni resurs za unutarnje tržište pokretnih, bežičnih
 širokopojasnih i satelitskih komunikacija u Uniji. Razvojem bežičnih
 širokopojasnih komunikacija pridonosi se provedbi Digitalne agende za Europu, a
 osobito omogućivanju pristupa širokopojasnim uslugama brzine od najmanje
 30 Mbps do 2020. svim građanima Unije i omogućivanju najveće
 brzine i kapaciteta širokopojasnih usluga u Uniji. Međutim, Unija kaska za
 ostalim velikim područjima u svijetu – Sjeverna Amerika, Afrika i dijelovi
 Azije – u smislu uvođenja i prodora najnovije generacije bežičnih
 širokopojasnih tehnologija potrebnih za ostvarenje tih ciljeva politike.
 Nesustavan postupak odobravanja i stavljanja na raspolaganje pojasa od 800 MHz
 za bežične širokopojasne komunikacije, dok polovina država članica
 traži odstupanje ili ne poštuje rok utvrđen u Odluci br. 243/2012
 Europskog parlamenta i Vijeća o programu za politiku radiofrekvencijskog
 spektra (RSPP)[23],
 potvrđuje nužnost hitnog djelovanja čak i na temelju postojećeg
 RSPP-a. Mjere Unije za usklađivanje uvjeta dostupnosti i učinkovite
 uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
 u skladu s Odlukom br. 676/2002/EZ Europskog parlamenta i Vijeća[24] nisu dovoljne za rješavanje
 tog problema.
 (18) Primjenom raznih nacionalnih
 politika stvaraju se nedosljednosti i rascjepkava se unutarnje tržište
 čime se sprečava uvođenje usluga na razini Unije i dovršenje
 unutarnjeg tržišta za bežične širokopojasne komunikacije. To bi osobito
 moglo stvoriti nejednake uvjete za pristup takvim uslugama, spriječiti tržišno
 natjecanje poduzeća osnovanih u različitim državama članicama te
 zakočiti ulaganja u naprednije mreže i tehnologije i razvoj inovativnih
 usluga, čime bi se građanima i poduzećima onemogućio
 pristup rasprostranjenim integriranim visokokvalitetnim uslugama, a operaterima
 bežičnog širokopojasnog pristupa uskratila korist povećane
 učinkovitosti bolje integriranih operacija širokih razmjera. Stoga bi se
 djelovanje na razini Unije u pogledu određenih aspekata dodjele
 radiofrekvencijskog spektra trebao pratiti razvoj široke integrirane
 pokrivenosti naprednih bežičnih širokopojasnih komunikacijskih usluga
 diljem Unije. Istovremeno bi države članice trebale zadržati prvo
 donošenja mjera za organiziranje svojih radiofrekvencijskih spektara za potrebe
 javnog reda, sigurnosti i obrane.
 (19) Davatelji elektroničkih
 komunikacijskih usluga, uključujući operatere pokretnih mreža ili
 njihova udruženja, trebali bi moći zajedno organizirati učinkovitu i
 ekonomičnu pokrivenost velikog dijela područja Unije u cilju dugoročne
 koristi za krajnje korisnike te stoga koristiti radiofrekvencijski spektar
 kojim je obuhvaćeno nekoliko država članica uz slične uvjete,
 postupke, troškove, vremenski raspored, trajanje usklađenih pojaseva te uz
 komplementarne pakete radiofrekvencijskog spektra, poput spajanja nižih i viših
 frekvencija za pokrivanje gusto naseljenih i slabije naseljenih područja.
 Inicijativama u korist boljeg usklađivanja i dosljednosti mogla bi se i
 poboljšati predvidljivost okruženja za ulaganje u mreže. U prilog toj predvidljivost
 išla bi i jasna politika u korist dugotrajnih prava uporabe povezanog
 radiofrekvencijskog spektra, ne dovodeći u pitanje neograničenu
 prirodu tih prava u nekim državama članicama, a predvidljivost bi bila
 povezana s jasnim uvjetima za prijenos, davanje u najam ili za zajedničku
 uporabu dijela svog radiofrekvencijskog spektra na temelju tih
 pojedinačnih prava korištenja.
 (20) Trebalo bi unaprijediti
 koordinaciju i dosljednost prava na uporabu radiofrekvencijskog spektra barem
 za pojaseve koji su usklađeni za bežične nepokretne, nomadske i
 pokretne širokopojasne komunikacije. To uključuje pojaseve utvrđene
 na razini ITU-a za napredne sustave međunarodnih pokretnih
 telekomunikacija (IMT) te za pojaseve koji se koriste za radijske lokalne mreže
 (RLAN) poput 2,4 GHz i 5 GHz. To bi trebalo uključivati i pojaseve koji se
 u budućnosti mogu uskladiti za bežične širokopojasne komunikacije,
 kako je predviđeno člankom 3. točkom (b) RSPP-a i Mišljenju
 Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra (RSPG) o „Strateškim izazovima
 Europe u zadovoljavanju rastuće potražnje za radiofrekvencijskim spektrom
 za bežični širokopojasni pristup” donesenog 13. lipnja 2013., poput
 budućih pojaseva od 700 MHz, 1,5 GHz i 3,8 – 4,2 GHz.
 (21) Jasnije odredbe o kriterijima
 važnima za vremenski raspored postupaka odobravanja bile bi korisne za
 dosljednost među raznim nacionalnim postupcima dodjele radiofrekvencijskog
 spektra; za čijeg se trajanja jamče prava uporabe, pristojbe i
 načini njihova plaćanja; obveze kapaciteta i pokrivanja;
 utvrđivanje opsega radiofrekvencijskog spektra i blokove spektra koji
 podliježu postupku dodjeljivanja; objektivni najmanji zahtjevi za promicanje
 učinkovitog tržišnog natjecanja; uvjeti za trgovanje pravima uporabe,
 uključujući uvjete za zajedničku uporabu.
 (22) Ograničavanjem pristojbi
 na iznos usklađen s optimalnim upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom,
 uz održavanje ravnoteže između neposrednog plaćanja i
 periodičnih naknada, potaknulo bi se ulaganje u infrastrukturu i
 uvođenje tehnologije te prelijevanje učinaka na prateće
 troškovne prednosti za krajnje korisnike.
 (23) Usklađenijim sustavom
 dodjele radiofrekvencijskog spektra te povezanim uvođenjem bežičnog
 širokopojasnog pristupa diljem Unije poduprli bi se učinci ekonomije
 razmjera u povezanim industrijama, primjerice mrežnoj opremi i terminalnim
 uređajima. U tim se industrijama s druge strane više no prije mogu uzimati
 u obzir inicijative i politike Unije o uporabi radiofrekvencijskog spektra.
 Stoga treba utvrditi postupak usklađivanja vremenskih rasporeda dodjele i
 najkraćeg ili uobičajenog trajanja prava uporabe tih pojaseva.
 (24) Kad je riječ o ostalim
 glavnim uvjetima koji se mogu odnositi na prava uporabe radiofrekvencijskog
 spektra za bežični širokopojasni pristup, konvergentnoj primjeni
 regulatornih načela i kriterija utvrđenih u ovoj Uredbi u državama
 članicama mogao bi pogodovati koordinacijski mehanizam kojim Komisija i
 nadležna tijela ostalih država članica mogu unaprijed komentirati davanje
 prava korištenja u predmetnoj državi članici i kojim Komisija može,
 uzimajući u obzir stajališta država članica, spriječiti provedbu
 svakog prijedloga koji nije u skladu s pravom Unije.
 (25) Uzimajući u obzir znatan
 rast potražnje za radiofrekvencijskim spektrom za bežični širokopojasni
 pristup, trebalo bi promicati rješenja alternativni bežični širokopojasni
 pristup učinkovit s obzirom na spektar. To uključuje uporabu sustava
 bežičnog pristupa male snage s malim operativnim prostornim dosegom, poput
 takozvanih „aktivnih mjesta” (hotspots) radijske lokalne mreže (RLAN,
 poznat i kao Wi-Fi) te mreža male ćelijske pristupne točke male snage
 (poznate i kao femtoćelije, pikoćelije ili metroćelije).
 (26) Dopunskim sustavima
 bežičnog pristupa poput RLAN-a, osobito javno dostupne pristupne
 točke RLAN-a, krajnjim korisnicima omogućava se pojačani pristup
 internetu, a operaterima pokretnih mreža omogućava se preusmjeravanje
 pokretnog prometa, uz uporabu usklađenih resursa radiofrekvencijskog
 spektra bez potrebe za pojedinačnim odobrenjem ili pravom uporabe radiofrekvencijskog
 spektra.
 (27) Većinu pristupnih
 točaka RLAN-a koriste privatni korisnici kao lokalni bežični dodatak
 njihovoj nepokretnoj širokopojasnoj vezi. Ako tijekom trajanja njihove
 internetske pretplate krajnji korisnici odaberu zajedničku uporabu njihova
 RLAN-a s drugim pretplatnicima, zbog dostupnosti velikog broja takvih
 pristupnih točaka, osobito u gusto naseljenim područjima, trebao bi
 se maksimalno povećati bežični podatkovni kapacitet ponovnom uporabom
 radiofrekvencijskog spektra i izgraditi troškovno učinkovita dopunska
 bežična širokopojasna infrastruktura dostupna ostalim krajnjim
 korisnicima. Stoga treba ukloniti ili spriječiti nepotrebna
 ograničenja za krajnje korisnike da zajednički koriste pristup
 njihovim pristupnim točkama RLAN-a s ostalim krajnjim korisnicima ili da
 se na te pristupne točke povezuju.
 (28) Treba ukloniti i nepotrebna
 ograničenja za uvođenje i međupovezivanje pristupnih točaka
 RLAN-a. Tijela javne vlasti ili davatelji javnih usluga, primjerice njihovo
 osoblje, u svojim prostorima i za svoje potrebe sve više koriste pristupne
 točke RLAN-a kako bi građani imali bolji troškovno učinkovit
 pristup uslugama e-vlade na licu mjesta ili kako bi se poduprlo pružanje
 pametnih javnih usluga s informacijama u realnom vremenu, kao što je javni
 prijevoz ili upravljanje prometom. Ta tijela mogla bi osigurati pristup takvim
 pristupnim točkama i građanima općenito kao pomoćnu uslugu
 uslugama koje se javnosti nude u njihovim prostorima i trebala bi na to imati
 pravo u skladu s pravilima tržišnog natjecanja i javne nabave. Ako davatelj
 nudi lokalni pristup elektroničkim komunikacijskim mrežama na privatnom
 posjedu ili u njegovoj okolini ili na ograničenom javnom prostoru kao
 pomoćnu uslugu drugoj djelatnosti koja ne ovisi o takvom pristupu, poput
 aktivnih mjesta RLAN-a stavljenih na raspolaganje korisnicima ostalih
 komercijalnih djelatnosti ili javnosti na tom području, taj davatelj ne bi
 se smio svrstati u davatelje elektroničkih komunikacija.
 (29) Oprema za bežične
 pristupne točke male snage s malim prostornim dosegom vrlo je mala i
 neupadljiva oprema slična kućnim Wi-Fi usmjernicima, za koje bi se na
 razini Unije trebale utvrditi tehničke značajke za njihovo
 uvođenje i korištenje u različitim lokalnim situacijama na temelju
 općeg ovlaštenja bez nepotrebnih ograničenja zbog pojedinačnih
 odobrenja za planiranje ili ostalih odobrenja. Trebalo bi osigurati da
 opće ovlaštenje pogoduje razmjernosti mjera kojima se utvrđuju
 tehničke značajke takvog korištenja i to značajkama koje su
 znatno restriktivnije od primjenjivih donjih pragova mjera Unije u odnosu na
 parametre kao što je izlazna snaga.
 (30) Države članice trebale bi
 osigurati da se upravljanjem radiofrekvencijskim spektrom na nacionalnoj razini
 ostale države članice ne sprečavaju da se služe radiofrekvencijskim
 spektrom čija je uporaba usklađena na razini Unije. Kao nastavak
 postojećih aktivnosti RSPG-a potrebno je osigurati koordinacijski
 mehanizam kako bi svaka država članica imala pravičan pristup
 radiofrekvencijskom spektru i kako bi rezultati koordinacije bili dosljedni i
 provedivi.
 (31) Iskustvo u provedbi
 regulatornog okvira Unije upućuje da postojeće odredbe kojima se
 nalaže dosljedna primjena regulatornih mjera i cilj davanja doprinosa razvoju
 unutarnjeg tržišta nisu bili dovoljni poticaji za stvaranje proizvoda za
 pristup na temelju usklađenih normi i postupaka, osobito kad je riječ
 o nepokretnim mrežama. Operateri koji rade u različitim državama
 članicama teško nalaze ulazni proizvodi za pristup odgovarajuće
 kvalitete i razine interoperabilnosti mreže i usluge, a kada su takvi ulazni
 proizvodi dostupni, njihova su tehnička obilježja raznolika. Time se
 povećavaju troškovi i stvaraju prepreke pružanju usluga preko državnih
 granica.
 (32) Integracija jedinstvenog
 tržišta elektroničkih komunikacija može se ubrzati utvrđivanjem
 okvira za određivanje izvjesnih ključnih europskih virtualnih
 proizvoda, osobito važnih za davatelje elektroničkih komunikacijskih
 usluga u pružanju prekograničnih usluga, te za donošenje strategije na
 razini Unije za sve-IP okružje na temelju ključnih parametara i osnovnih
 obilježja.
 (33) Operativne potrebe trebalo bi
 zadovoljiti raznim virtualnim proizvodima. Europski virtualni proizvodi za
 širokopojasni pristup trebaju biti dostupni u slučajevima kada se na temelju
 uvjeta Okvirne direktive i Direktive o pristupu od operatera sa znatnom
 tržišnom snagom zahtijeva da uz regulirane uvjete osigura pristup
 određenoj pristupnoj točki njegove mreže. Prvo, učinkovit
 prekogranični ulaz trebao bi biti pospješen uvođenjem usklađenih
 proizvoda kojima se prekograničnim davateljima usluga omogućuje
 početno pružanje usluga njihovim krajnjim korisnicima bez odgode, ali uz
 očekivanu i dovoljnu kvalitetu, uključujući usluge poslovnim
 korisnicima lociranima u više država članica, ako bi to na temelju tržišne
 analize bilo potrebno i razmjerno. Kako bi se tražiteljima i davateljima
 pristupa omogućilo planiranje srednjoročnih i kratkoročnih
 ulaganja, takvi usklađeni proizvodi trebali bi dovoljno dugo biti
 dostupni.
 (34) Drugo, proizvodi za
 sofisticirani virtualni pristup za koje je potrebno veće ulaganje
 tražitelja pristupa, a koji bi im omogućili bolju kontrolu i
 diferencijaciju, osobito osiguravanjem pristupa više na lokalnoj razini,
 ključni su za stvaranje uvjeta održivog natjecanja diljem unutarnjeg
 tržišta. Stoga u cilju lakšeg prekograničnog ulaganja treba uskladiti i te
 ključne proizvode za veleprodajni pristup pristupnim mrežama nove
 generacije (NGA). Takve virtualne proizvode za širokopojasni pristup treba
 osmisliti tako da imaju funkcije istovjetne fizičkom izdvajanju u cilju
 širenja raspona potencijalnih mjera na veleprodajnoj razini dostupnih za
 razmatranje državnih regulatornih tijela na temelju ocjene razmjernosti u
 skladu s Direktivom 2002/19/EZ.
 (35) Treće, potrebno je i uskladiti
 proizvod za veleprodajni pristup za terminalne segmente iznajmljenih vodova s
 poboljšanim sučeljima u cilju omogućivanja prekograničnog
 pružanja najzahtjevnijim poslovnim korisnicima kritičnih usluga za
 povezivanje.
 (36) U kontekstu progresivne migracije
 na „sve-IP mreže”, zbog nedostupnosti proizvoda za povezivanje koji se temelje
 na IP protokolu za različite razrede usluga s osiguranom kvalitetom kojima
 se otvaraju komunikacijski kanali u mrežnim domenama i van granica mreže, u
 državama članicama i među njima, sprečava se razvoj aplikacija
 koje se temelje na pristupu ostalim mrežama i time se ograničavaju
 tehnološke inovacije. Osim toga, time se sprečava i širenje produktivnosti
 koje se povezuje s upravljanjem mrežama koje se temelje na IP-ju i proizvoda za
 povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge te pružanje tih usluga, osobito
 poboljšane sigurnosti, pouzdanosti i fleksibilnosti, troškovne
 učinkovitosti i brže opskrbe, što pogoduje mrežnim operaterima,
 davateljima usluga i krajnjim korisnicima. Stoga je u osmišljavanju i
 dostupnosti tih proizvoda potreban usklađen pristup uz razumne uvjete
 uključujući, ako se to zahtijeva, mogućnost unakrsne opskrbe
 među predmetnim poduzećima koja se bave elektroničkim komunikacijama.
 (37) Utvrđivanje europskih virtualnih
 proizvoda za širokopojasni pristup na temelju ove Uredbe treba se oslikavati u
 ocjeni najpogodnijih pristupnih mjera koju izrađuju državna regulatorna
 tijela za mreže operatera sa znatnom tržišnom snagu, ali se istovremeno treba
 izbjeći prekomjerno reguliranje nepotrebnom mulitiplikacijom proizvoda za
 veleprodajni pristup, predviđenih na temelju tržišne analize ili ostalih
 uvjeta. Uvođenje europskih virtualnih proizvoda za pristup ne bi samo po
 sebi trebalo uzrokovati povećanje broja reguliranih proizvoda za pristup
 predviđenih za određenog operatera. Osim toga, potreba da državna
 regulatorna tijela, nakon donošenja ove Uredbe, procijene treba li propisati
 europski virtualni proizvod za širokopojasni pristup umjesto postojećih
 mjera veleprodajnog pristupa, te da ocijene prikladnost propisivanja europskog
 virtualnog proizvoda za širokopojasni pristupu u kontekstu budućih
 revizija tržišta u slučaju znatne tržišne snage, ne bi smjela utjecati na
 njihovu obvezu za iznalaženjem najprikladnije i razmjerne mjere za rješavanja
 problema tržišnog natjecanja u skladu s člankom 16. Direktive 2002/12/EZ.
 (38) U interesu regulatorne
 predvidljivosti, zakonodavstvom bi trebalo obuhvatiti i ključne elemente
 za praksu donošenja odluka u skladu s postojećim pravnim okvirom koji
 utječu na uvjete na temelju kojih se proizvodi za veleprodajni pristup,
 uključujući europske virtualne proizvode za širokopojasni pristup,
 stavljaju na raspolaganje NGA mrežama. Za analizu tržišta veleprodajnog
 pristupa, a osobito za procjenu potrebe za kontrolom cijena takvog pristupa NGA
 mrežama, trebalo bi uključiti i odredbe o važnosti veze između
 konkurentnih ograničenja od alternativnih nepokretnih i bežičnih
 infrastruktura, važnost učinkovitih jamstava nediskriminirajućeg
 pristupa i postojeće razine tržišnog natjecanja u smislu cijene, izbora i
 kvalitete na maloprodajnoj razini. Posljednje navedeno izravno utječe na
 koristi za krajnje korisnike. Na primjer, u izradi procjene za svaki
 pojedinačni slučaj u skladu s člankom 16. Direktive 2002/21/EZ i
 ne dovodeći u pitanje ocjenu znatne tržišne snage i primjenu pravila EU-a
 o tržišnom natjecanju, državna regulatorna tijela mogu smatrati da su, ako su
 na tržištu prisutne dvije nepokretne NGA mreže, tržišni uvjeti dovoljno
 konkurentni za poticanje usavršavanja mreža i razvoju pružanja usluga.
 (39) Može se očekivati da
 će pojačano tržišno natjecanje na jedinstvenom tržištu s vremenom
 uzrokovati smanjenje reguliranja tog sektora na temelju tržišne analize.
 Doista, jedan od rezultata dovršenja jedinstvenog tržišta trebala bi biti
 veća sklonost učinkovitom natjecanju na odgovarajućim tržištima,
 a primjenu prava tržišnog natjecanja ex post treba smatrati dovoljnom za
 funkcioniranje tržišta. Radi pravne preciznosti i predvidljivosti regulatornih
 pristupa preko državnih granica, treba osigurati jasne i obvezujuće
 kriterije o tome kako procijeniti opravdava li određeno tržište još uvijek
 propisivanje regulatornih obveza ex-ante, s obzirom na trajanje zastoja
 i izglede tržišnog natjecanja, osobito natjecanja koje se temelji na
 infrastrukturi, i uvjeta natjecanja na razini maloprodaje povezanih s
 parametrima poput cijene, izbora i kvalitete, što je od najveće važnosti
 za krajnje korisnike i opću konkurentnost gospodarstva EU-a. Time bi se
 trebale poduprijeti uzastopne provjere popisa tržištâ podložnih reguliranju ex
 ante te bi se državnim regulatornih tijelima trebalo pomoći da svoje
 napore usmjere u područja u kojima tržišno natjecanje još nije
 učinkovito i to na konvergentan način. Za potrebe reguliranja u tom
 sektoru na temelju načela tržišnog natjecanja i za potrebe primjene prava
 tržišnog natjecanja, uspostavljanjem istinskog jedinstvenog tržišta
 elektroničkih komunikacija može se utjecati i na geografski djelokrug
 tržištâ.
 (40) Zbog nejednakosti u nacionalnoj
 provedbi pravila zaštite krajnjih korisnika u tom sektoru stvaraju se znatne
 prepreke na jedinstvenom digitalnom tržištu, osobitu u obliku povećanih
 troškova usklađivanja za davatelje elektroničkih komunikacija
 javnosti koji žele svoje usluge pružati diljem država članica. Osim toga,
 rascjepkanošću i nesigurnošću s obzirom na razinu zaštite
 zajamčene u različitim državama članicama potkopava se
 povjerenje krajnjih korisnika te ih se odvraća od kupnje elektroničkih
 komunikacijskih usluga u inozemstvu. Kako bi se ostvario Unijin cilj uklanjanja
 prepreka na unutarnjem tržištu potrebno je postojeće, različite
 nacionalne pravne mjere nadomjestiti jedinstvenim i potpuno usklađenim
 skupom mjera u tom sektoru kojima se stvara visoka jedinstvena razina zaštite krajnjih
 korisnika. Potpunim usklađivanjem pravnih odredaba ne bi trebalo
 spriječiti davatelje elektroničkih komunikacija javnosti da krajnjim
 korisnicima nude ugovorne sporazume koji nadilaze tu razinu zaštite.
 (41) S obzirom na to da se ovom
 Uredbom usklađuju određena pravila u tom sektoru, ne treba dovoditi u
 pitanje opća pravila o zaštiti potrošača, utvrđena aktima Unije
 i nacionalnim zakonodavstvima o njihovom provedbi.
 (42) Ako se odredbe u poglavljima
 4. i 5. ove Uredbe odnose na krajnje korisnike, one se ne bi trebalo
 primjenjivati samo na potrošače, već i na ostale kategorije krajnjih
 korisnika, prvenstveno mikropoduzeća. Na svoj pojedinačni zahtjev,
 krajnji korisnici usluge koji nisu potrošači trebali bi imati pravo na dogovaranje
 odstupanja od određenih odredaba u svojim pojedinačnim ugovorima.
 (43) Za dovršenje jedinstvenog
 tržišta elektroničkih komunikacija potrebno je i ukloniti prepreke
 krajnjim korisnicima za pristup elektroničkim komunikacijskim uslugama
 diljem Unije. Stoga tijela javne vlasti ne bi smjela povećavati ili
 zadržavati prepreke za prekograničnu kupnju tih usluga. Davatelji
 elektroničkih komunikacija javnosti ne bi smjeli uskraćivati ili
 ograničavati pristup ili praviti razliku među krajnjim korisnicima na
 temelju njihovog državljanstva ili boravka u određenoj državi
 članici. Međutim, trebalo bi omogućiti pravljenje razlike na
 temelju objektivno opravdanih razlika u troškovima, rizicima i tržišnim
 uvjetima poput razlika u potražnji i određivanju cijena konkurenata.
 (44) Kad je riječ o
 nepokretnim i mobilnim komunikacijama, i dalje prevladavaju vrlo znatne razlike
 u cijeni domaćih glasovnih i SMS komunikacija i onih s drugom državom
 članicom. Unatoč suštinskim različitostima između država,
 operatera i tarifnih paketa te između pokretnih i nepokretnih usluga, to i
 dalje utječe na ranjive skupine korisnika i stvara prepreke nesmetanoj
 komunikaciji u Uniji. To se događa unatoč znatnom smanjenju, i
 konvergenciji u apsolutnom smislu, cijena završavanja poziva u različitim
 državama članicama i niskih cijena na tranzitnim tržištima. Osim toga,
 zbog prelaska na „sve-IP” elektroničko komunikacijsko okružje u dogledno
 bi se vrijeme troškovi trebali dodatno smanjiti. Stoga bi sve znatne razlike u
 maloprodajnim tarifama između domaćih nepokretnih komunikacija na
 velike udaljenosti, dakle komunikacija izvan lokalnog područja kojem je u
 nacionalnom sustavu dodjele brojeva dodijeljen područni pozivni broj, i
 nepokretnih komunikacija s drugom državom članicom, trebale biti opravdane
 na temelju objektivnih kriterija. U skladu s Uredbom (EU) br. 531/2002,
 osim ako je to opravdano na temelju objektivnih kriterija, maloprodajne tarife
 za međunarodne pokretne komunikacije ne bi smjele prelaziti eurotarife za
 govorne usluge i usluge SMS-a za regulirane pozive u roamingu i za
 poruke SMS-a. Tim kriterijima mogu biti obuhvaćeni dodatni troškovi i s
 njima povezane opravdane marže. Ostali objektivni čimbenici mogu
 uključivati razlike u povezanoj prilagodljivosti cijena i lakoj
 dostupnosti alternativnih tarifa svim krajnjim korisnicima koje nude davatelji
 elektroničkih komunikacija javnosti preko državnih granica u Uniji uz
 niske dodatne naknade ili bez njih, ili usluga informatičkog društva s
 usporedivim funkcijama, uz uvjet da davatelji usluga o tim alternativama informiraju
 krajnje korisnike.
 (45) Internet se proteklih
 desetljeća razvio u otvorenu platformu za inovacije s malim preprekama za
 pristup krajnjih korisnika te za davatelje sadržaja i aplikacija te
 internetskih usluga. Postojećim regulatornim okvirom želi se promicati
 sposobnost krajnjih korisnika da pristupe informacijama i da ih distribuiraju
 ili da se služe aplikacijama i uslugama po svom izboru. Međutim, nedavno
 je u izvješću Tijela europskih regulatora za elektroničke
 komunikacije (BEREC) o praksama upravljanja prometom objavljenom u svibnju
 2012. i u studiji, koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i
 potrošače i koja je objavljena u prosincu 2012., o funkcioniranju tržišta
 internetskog pristupa i pružanju usluga sa stajališta potrošača, ukazano
 na to da prakse upravljanja prometom utječu na znatan broj krajnjih
 korisnika zbog čega dolazi do blokade ili usporavanja određenih
 aplikacija. Za takve su pojave potrebna jasna pravila na razini Unije o
 održavanju interneta otvorenim i izbjegavanju rascjepkanosti jedinstvenog
 tržišta koja nastaje zbog provedbe mjera pojedinačnih država članica.
 (46) Sloboda krajnjih korisnika da
 pristupaju informacijama i da ih distribuiraju te da pristupaju legalnim
 sadržajima te koriste aplikacije i usluge po svom izboru ovisi o poštivanju
 prava Unije i odgovarajućeg nacionalnog prava. Ovom Uredbom utvrđuju
 se ograničenja svih ograničenja te slobode davatelja
 elektroničkih komunikacija javnosti, ali se ne dovodi u pitanje ostalo
 zakonodavstvo Unije, uključujući propise o autorskim pravima i
 Direktivu 2000/31/EZ.
 (47) Na otvorenom internetu
 davatelji elektroničkih komunikacija javnosti, unutar ugovorom dogovorenih
 ograničenja o količini podataka i brzini usluga internetskog
 pristupa, ne bi smjeli blokirati, usporavati ili diskriminirati određene
 sadržaje, aplikacije ili usluge ili njihove određene razrede ili snižavati
 njihovu kvalitetu osim kad je riječ o ograničenom broju opravdanih
 mjera upravljanja prometom. Te bi mjere trebale biti transparentne, razmjerne i
 nediskriminirajuće. Opravdanim upravljanjem prometom obuhvaćeno je
 sprečavanje teških kaznenih djela, uključujući dobrovoljne mjere
 davatelja za sprečavanje pristupa dječjoj pornografiji i njene
 distribucije. Umanjivanje učinaka zagušenja mreže trebalo bi smatrati opravdanim
 ako se zagušenje događa samo povremeno ili u iznimnim okolnostima.
 (48) Tarife koje se temelje na
 količinama podataka smatraju se sukladnima načelu otvorenog interneta
 ako se njima krajnjima korisnicima omogućava odabir tarife koja odgovara
 njihovoj uobičajenoj potrošnji podataka na temelju transparentnim
 informacija o uvjetima i učincima takvog izbora. Istovremeno bi se tim
 tarifama davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebala
 omogućiti bolja prilagodba mrežnih kapaciteta očekivanim količinama
 podataka. Od ključne je važnosti da krajnji korisnici budu potpuno
 informirani prije no što pristanu na količinu podataka ili
 ograničenja brzine i primjenjive tarife, da stalno mogu pratiti svoju
 potrošnju i lako kupiti dodatne dostupne količine podataka ako to žele.
 (49) Postoji i potražnja krajnjih
 korisnika za uslugama i aplikacijama za koje je potrebna povećana razina
 osigurane kvalitete usluga koje nude davatelji elektroničkih komunikacija
 javnosti ili davatelji sadržaja, aplikacija ili usluga. Takvim uslugama mogu
 između ostalog biti obuhvaćeni radiodifuzija preko internetskog
 protokola (IP-TV), videokonferencije i određene zdravstvene aplikacije.
 Stoga krajnjim korisnicima treba biti omogućeno sklapanje ugovora o pružanju
 specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge s davateljima
 elektroničkih komunikacija javnosti ili davateljima sadržaja, aplikacija
 ili usluga.
 (50) Osim toga, postoji potražnja
 dijela davatelja sadržaja, aplikacija i usluga za pružanjem usluga prijenosa na
 temelju fleksibilnih parametara kvalitete, uključujući niže razine
 prioriteta za promet koji ne ovise o vremenu. Potrebno je davateljima sadržaja,
 aplikacija i usluga omogućiti da pregovaraju o fleksibilnoj kvaliteti
 razina usluga s davateljima elektroničkih komunikacija javnosti radi
 pružanja specijaliziranih usluga te se očekuje da će to imati važnu
 ulogu u razvoju novih usluga kao što su komunikacije strojeva (M2M).
 Istovremeno bi se tim dogovorima davateljima elektroničkih komunikacijskih
 usluga javnosti trebalo omogućiti bolje održavanje ravnoteže prometa i
 sprečavanje zagušenja mreže. Stoga bi davateljima sadržaja, aplikacija i
 usluga te davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebalo
 omogućiti slobodno sklapanje posebnih ugovora o uslugama o utvrđenim
 raznima kvalitete usluge ako takvi ugovori temeljito ne narušavaju opću
 kvalitetu usluga pristupa internetu.
 (51) Glavnu zadaću da krajnjim
 korisnicima osiguraju slobodno korištenje pristupa otvorenom internetu imaju
 državna regulatorna tijela. U tu svrhu državna regulatorna tijela trebala bi
 imati obvezu praćenja i izvješćivanja te osiguravanju sukladnosti
 davatelja elektroničkih komunikacija javnosti i dostupnosti
 nediskriminirajućih usluga pristupa internetu visoke kvalitete što ih
 specijalizirane usluge ne narušavaju. U izradi procjene o mogućem
 općem narušavanju usluga pristupa internetu, državna regulatorna tijela
 trebala bi uzeti u obzir parametre kvalitete poput parametara vremenskog
 rasporeda i pouzdanosti (latencija, varijacije kašnjenja, gubitak paketa),
 razina i učinaka zagušenja mreže, stvarne i najavljene brzine, pružanja
 usluga internetskog pristupa u odnosu na specijalizirane usluge te kvalitete sa
 stajališta krajnjih korisnika. Državna regulatorna tijela trebala bi imati
 ovlasti propisivanja najniže kvalitete usluga za sve ili pojedinačne
 davatelje elektroničkih komunikacija javnosti ako je to potrebno radi
 sprečavanja općeg narušavanja i pada kvalitete usluga pristupa
 internetu.
 (52) Mjerama za bolju
 transparentnost i usporedivost cijena, tarifa, uvjeta i parametara kvalitete
 usluga, uključujuće one koje se odnose posebno na pružanje usluga
 pristupa internetu, trebala bi se povećati sposobnost krajnjih korisnika
 da odaberu najboljeg davatelja i tako u potpunosti iskoriste prednosti tržišnog
 natjecanja.
 (53) Krajnji korisnici trebali bi
 biti prije kupnje primjereno informirani o cijeni i vrsti ponuđene usluge.
 Informacije treba dati odmah prilikom spajanja poziva ako poziv na
 određeni broj ili prema određenoj usluzi podliježe posebnim uvjetima
 naplaćivanja kao što su usluge s posebnom tarifom. Ako je ta obveza
 nerazmjerna u pogledu trajanja i troška tarifnih informacija za davatelja
 usluga u usporedbi s prosječnim trajanjem poziva i troškovnim rizikom
 kojem je krajnji korisnik izložen, državna regulatorna tijela mogu odobriti
 odstupanja. Krajnji korisnici moraju biti informirani i o tome da li se za
 besplatni telefonski broj naplaćuju dodatne naknade.
 (54) Davatelji elektroničkih
 komunikacija javnosti trebali bi prikladno informirati krajnje korisnike
 između ostalog o njihovim uslugama i tarifama, parametara kvalitete
 usluge, pristupu hitnim službama i svim ograničenjima te o izboru usluga i
 proizvoda namijenjenih potrošačima s invaliditetom. Informacije trebaju
 biti jasne i transparentne, specifične za državu članicu u kojoj se
 pružaju usluge te ažurirane u slučaju svake promjene. Davatelji trebaju
 biti oslobođeni obveze davanja takvih informacija o ponudama o kojima se
 pregovara na pojedinačnoj osnovi.
 (55) Dostupnost usporedivih
 informacija o proizvodima i uslugama od ključne je važnosti za krajnje
 korisnike i mogućnost da neovisne ocijene ponude. Iskustva pokazuju da se
 na temelju dostupnosti pouzdanih i usporedivih informacija povećava
 povjerenje krajnjih korisnika u korištenje usluga i jača njihova spremnost
 da naprave odabir.
 (56) Ugovori su važno sredstvo za
 krajnje korisnike jer im se osigurava visoka razina transparentnosti
 informacija i pravna sigurnost. Davatelji elektroničkih komunikacija
 javnosti trebali bi krajnjim korisnicima dati jasne i sveobuhvatne informacije
 o svim osnovnim elementima ugovora prije no što ugovor za krajnjeg korisnika
 postane obvezujući. Informacije bi trebale biti obvezne i nepromijenjene
 osim u slučaju naknadnog dogovora krajnjeg korisnika i davatelja usluga.
 Komisija i nekoliko državnih regulatornih tijela nedavno su utvrdili znatna
 neslaganja između oglašene brzine usluga pristupa internetu i brzine
 stvarno dostupne krajnjim korisnicima. Stoga bi davatelji elektroničkih
 komunikacija javnosti trebali prije sklapanja ugovora krajnje korisnike
 informirati o brzini i parametrima kvalitete usluga koju stvarno mogu
 isporučiti na glavnu adresu krajnjeg korisnika.
 (57) Kad je riječ o
 terminalnoj opremi, u ugovorima trebala bi biti navedena sva ograničenja
 koja propisuje davatelj usluga za korištenje opreme, primjerice pokretnih
 uređaja sa zaključanim SIM-om, te sve naknade koje se plaćaju
 prilikom raskidanja ugovora prije dogovorenog isteka. Nakon dogovorenog isteka
 ugovora naknade ne bi trebalo naplaćivati.
 (58) Kako bi se izbjegli šokantni
 računi, krajnjim korisnicima trebalo bi se omogućiti da odaberu
 najviša financijska ograničenja za naknade povezane s korištenim pozivima
 i uslugama pristupa internetu. Ta pogodnost trebala bi biti besplatna i uz
 odgovarajuću obavijest kojom se omogućuje naknadna provjera kad se
 približe tom ograničenju. Nakon što dosegnu gornju granicu
 ograničenja, krajnji korisnici ne bi trebali više primati navedene usluge
 niti bi im se one trebale naplaćivati, osim ako posebno zatraže daljnje pružanje
 usluga na temelju dogovora s davateljem.
 (59) Iskustva država članica i
 nedavna studija koju je naručila Izvršna agencija za zdravlje i
 potrošače pokazali su da dugotrajni ugovori i automatska ili prešutna
 produljenja ugovorâ čine prepreku promjeni davatelja usluga. Stoga je
 poželjno da krajnji korisnici mogu bez dodatnih troškova raskinuti ugovor šest
 mjeseci nakon njegova sklapanja. U tom slučaju od krajnjih korisnika može
 se tražiti da davateljima usluga nadoknade preostalu vrijednost subvencionirane
 terminalne opreme ili vrijednost pro rata tempore svih ostalih
 promotivnih ponuda. Ugovori koji se prešutno produljuju trebali bi se moći
 raskinuti s obavijesnim rokom od mjesec dana.
 (60) U slučaju bilo kojih
 znatnih izmjena ugovornih uvjeta koje unose davatelji elektroničkih
 komunikacija javnosti na štetu krajnjih korisnika, primjerice u vezi s
 naknadama, tarifama, ograničenjima količine podataka, brzinom
 podataka, pokrivenosti ili obradom osobnih podataka, krajnjim korisnicima trebalo
 bi osigurati pravo na raskida ugovora bez dodatnih troškova.
 (61) Paketi koji sadržavaju
 elektroničke komunikacijske i druge usluge poput linearne radiodifuzije
 postali su vrlo rašireni i čine važan dio tržišnog natjecanja. Ako se
 različita ugovorna pravila o raskidu ugovora i promjeni davatelja
 primjenjuju na različite usluge od kojih su sastavljeni ti paketi, krajnji
 korisnici zapravo ne mogu pri odabiru konkurentne ponude za cijeli paket ili
 njegov dio promijeniti davatelja. Stoga se odredbe ove Uredbe u pogledu raskida
 ugovora i promjene davatelja primjenjuju na sve elemente takvog paketa.
 (62) Kako bi u potpunosti
 iskoristili okružje tržišnog natjecanja, krajnjim korisnicima trebalo bi
 omogućiti da donesu informiranu odluku i promijene davatelja usluga ako je
 to u njihovu interesu. Stoga bi im trebalo omogućiti prelazak, a da ih
 tome ne sprečavaju pravne, tehničke ili postupovne prepreke,
 uključujući ugovorne uvjete i naknade. Prenosivost broja ključni
 je čimbenik kojim se olakšava izbor potrošača i učinkovito tržišno
 natjecanje. Prijenos bi se trebao izvršiti u najkraćem roku tako da broj
 bude aktiviran u roku od jednog radnog dana od dana sklapanja sporazuma o
 njegovu prijenosu. Plaćanje nepodmirenih računa ne bi trebao biti
 uvjet za izvršenje zahtjeva za prijenos.
 (63) Kako bi se poduprlo pružanje
 usluge „sve na jednom mjestu” i omogućio nesmetan prelazak za korisnike,
 taj postupak treba provoditi novi davatelj elektroničkih komunikacija
 javnosti. Zamijenjeni davatelj elektroničkih komunikacija javnosti ne bi
 smio odgađati ili sprečavati postupak prelaska. Trebali bi se više
 koristiti automatski postupci te bi trebalo osigurati visoku razinu zaštite
 osobnih podataka. Na temelju dostupnosti transparentnih, točnih i
 pravovremenih informacija o prijenosu trebalo bi se povećati povjerenje
 krajnjih korisnika u prelazak te im omogućiti da se aktivnije uključe
 u tržišno natjecanje.
 (64) Ugovori sa zamijenjenim
 davateljima elektroničkih komunikacija javnosti trebali bi se automatski
 poništiti nakon prelaska, a da se pri tom od krajnjeg korisnika ne zahtijevaju
 nikakvi dodatni postupci. U slučaju unaprijed plaćenih usluga, sva
 nepotrošena sredstva trebalo bi vratiti korisniku koji traži prelazak.
 (65) Krajnjim korisnicima treba
 omogućiti kontinuitet kad mijenjaju važne identifikatore kao što su adrese
 elektroničke pošte. U tu svrhu i kako se prepiska elektroničkom
 poštom ne bi izgubila, zamijenjeni davatelj usluge pristupa internetu trebao bi
 krajnjim korisnicima omogućiti da besplatno odaberu mogućnost prosljeđivanja
 elektroničke pošte u slučajevima kada se krajnji korisnik služi
 adresom elektroničke pošte kod zamijenjenog davatelja usluga.
 (66) Nadležna državna tijelu mogu
 propisati opće postupke prijenosa brojeva i prelaska uzimajući u
 obzir tehnološki razvoj i potrebu za osiguranjem brzog i učinkovitog
 postupka lakog za korištenje. Nadležna državna tijela trebala bi imati
 mogućnost uvođenja razmjernih mjera za odgovarajuću zaštitu
 krajnjih korisnika tijekom postupka prelaska uključujući odgovarajuće
 sankcije potrebne za smanjivanje rizika zlouporabe ili kašnjenja i prelaska na
 drugog davatelja bez pristanka krajnjih korisnika. Trebali bi imati i
 mogućnost uspostavljanja automatskog mehanizma naknade krajnjim
 korisnicima u takvim slučajevima.
 (67) Državna regulatorna tijela trebala
 bi imati mogućnosti poduzeti učinkovite mjere praćenja i
 osigurati poštovanje odredaba ove Uredbe, uključujući ovlasti
 propisivanja učinkovitih financijskih ili upravnih kazni u slučaju
 njihova kršenja.
 (68) Kako bi se u obzir uzeli
 razvoj tržišta i tehnički razvoj, ovlasti donošenja akata u skladu s
 člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba dodijeliti
 Komisiji u pogledu prilagodbe prilogâ. Od posebne je važnosti da Komisija u
 okviru svojeg pripremnog rada održi odgovarajuća savjetovanja,
 uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom izrade i
 sastavljanja delegiranih akata Komisija treba osigurati istovremenu, pravodobnu
 i odgovarajuću dostavu potrebnih dokumenata Europskom parlamentu i
 Vijeću.
 (69) Kako bi se osigurali
 jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, ovlasti provedbe trebalo bi
 dodijeliti Komisiji u pogledu odluke kojom se od država članica zahtijeva
 da prilagode svoje planove za poštovanje zajedničkog vremenskog rasporeda
 za dodjelu prava uporabe i dopuštanja uporabe.
 (70) Ovlasti provedbe povezane s
 usklađivanjem i koordinacijom odobravanja radiofrekvencijskog spektra,
 značajke bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom,
 koordinaciju između država članica u vezi s dodjelom radiofrekvencijskog
 spektra, podrobnija tehnička i metodološka pravila o europskim virtualnim
 proizvodima za pristup i zaštita pristupa internetu i opravdano upravljanje
 prometom i kvalitetu usluga trebalo bi primjenjivati u skladu s Uredbom (EU)
 br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća.[25]
 (71) Kako bi se osigurala
 dosljednost između cilja i mjera potrebnih za dovršenje jedinstvenog
 tržišta elektroničkih komunikacija u skladu s ovom Uredbom i nekim
 posebnim postojećim zakonskim odredbama i kako bi se odrazili ključni
 elementi prakse donošenja odluka koja se razvija, potrebno je izmijeniti
 Direktivu 2002/21/EZ, direktive 2002/20/EZ i 2002/22/EZ i Uredbu
 br. 531/2012. To podrazumijeva osiguravanje toga da se u Direktiva
 2002/21/EZ i povezane direktive tumače u vezi s ovom Uredbom, uvođenje
 većih ovlasti Komisije kako bi se osigurala dosljednost pravnih mjera koje
 se odnose na europske davatelje elektroničkih komunikacija sa znatnom
 tržišnom snagom u kontekstu europskog mehanizma savjetovanja, usklađivanje
 kriterija donesenih pri ocjenjivanju pojma i konkurentnosti odgovarajućih
 tržišta, prilagodba sustava obavješćivanja u skladu s Direktivom
 2002/20/EZ u pogledu jedinstvenog europskog odobrenja te stavljanje izvan snage
 odredaba o minimalnom usklađivanju prava krajnjih korisnika predviđenih
 Direktivom 2002/22/EZ koje postaju suvišne zbog punog usklađivanja
 predviđenog ovom Uredbom.
 (72) Tržište pokretnih komunikacija
 u Uniji i dalje je rascjepkano, a nijedna pokretna mreža ne pokriva sve države
 članice. Zato, kako bi svojim domaćim korisnicima koji putuju Unijom
 pružali pokretne komunikacijske usluge, davatelji usluga roaminga moraju
 kupovati veleprodajne usluge roaminga od operatera u državi članici
 u koje njihovi korisnici putuju. Veleprodajne naknade čine važnu zapreku
 pružanju usluga roaminga prema cijenama koje odgovaraju domaćim
 uslugama u pokretnoj mreži. Stoga treba donijeti daljnje mjere za smanjivanje
 tih naknada. Veleprodajne naknade mogu se internalizirati trgovinskim ili
 tehničkim sporazumima među davateljima usluga roaminga kojima
 im se omogućuje virtualno proširenje mrežne pokrivenosti diljem Unije. U
 cilju poticaja trebalo bi prilagoditi određene regulatorne obveze
 utvrđene u Uredbi (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i Vijeća[26]. Posebno, ako davatelji usluga
 roaminga, preko svojih mreža ili na temelju dvostranih ili
 višestranih ugovora o roamingu, omogućuju svim korisnicima u Uniji
 tarife za roaming koje su na razini domaćih tarifa, obveza
 domaćih davatelja usluga da korisnicima omoguće pristup govornim, SMS
 i podatkovnim uslugama roaminga bilo kojeg drugog davatelja usluga roaminga
 na njih se ne bi trebale primjenjivati, uz uvjet prijelaznog razdoblja u kojem
 je takav pristup već omogućen.
 (73) Dvostranim ili višestranim
 ugovorima o roamingu operateru pokretne mreže može se omogućiti da
 prema uslugama roaminga kojima se njegovi domaći korisnici služe
 na mreži partnerâ postupa kao da je to u znatnoj mjeri istovjetno pružanju
 usluga tim korisnicima na njegovoj mreži, s posljedicama na njegove
 maloprodajne cijene takve virtualne mrežne pokrivenosti diljem Unije. Takvim
 ugovorima na veleprodajnoj razini može se omogućiti razvoj novih proizvoda
 roaminga i tako povećati izbor i tržišno natjecanje na
 maloprodajnoj razini.
 (74) Digitalnom agendom za Europu i
 Uredbom br. 531/2012 utvrđuje se cilj politike da se razlika
 između tarifa za domaće pozive i roaming približi nuli. U
 praksi to znači da bi prilikom putovanja u Uniji korisnici koji pripadaju
 bilo kojoj širokoj uočljivoj kategoriji domaće potrošnje, koja se
 utvrđuje na temelju raznih domaćih maloprodajnih paketa stranke,
 trebali imati mogućnost sa sigurnošću održavati uobičajenu
 domaću potrošnju povezanu s njihovim odgovarajućim domaćim
 maloprodajnim paketima, bez dodatnih troškova u odnosu na troškove u svojoj
 državi. Te široke kategorije mogu se utvrditi na temelju postojeće
 trgovinske prakse primjerice na temelju razlika u domaćim maloprodajnim
 paketima za korisnike unaprijed plaćenih usluga i korisnike usluga
 plaćenih po ispostavljenom računu, paketima koji sadrže samo GSM
 usluge (tj. glasovne, SMS), paketima prilagođenima različitim
 opsezima potrošnje, paketima za poslovne i privatne potrebe, maloprodajnim
 paketima s cijenama po potrošenoj jedinici i onima kojima se nude skupovi
 jedinica (npr. glasovne minute, megabajti podataka) uz standardnu pristojbu bez
 obzira na stvarnu potrošnju. Zahvaljujući raznolikosti maloprodajnih
 tarifnih planova i paketa dostupnih korisnicima na domaćim tržištima
 pokretnih usluga diljem Unije ispunjavaju se različite potrebe korisnika
 povezane s konkurentnim tržištem. Fleksibilnost na domaćim tržištima
 trebala bi se odraziti na okružje usluga roaminga unutar Unije,
 imajući na umu da bi se potrebom davatelja usluga roaminga za
 veleprodajnim ulaznim proizvodima neovisnih mrežnih operatera u različitim
 državama članicama moglo opravdati propisivanje ograničenja na
 temelju opravdane uporabe ako se domaće tarife primjenjuju na takve usluge
 roaminga.
 (75) Iako je za davatelje
 najvažnije procijeniti razumnu uporabu glasovnih poziva u roamingu,
 SMS-ova i podataka koji se trebaju obuhvatiti domaćim tarifama unutar
 njihovih raznih maloprodajnih paketa, državna regulatorna tijela trebala bi
 nadzirati davatelje usluga roaminga u primjeni takvih opravdanih
 ograničenja korištenja i osigurati da su ona točno utvrđena na temelju
 podrobnih količinskih informacija u ugovorima na za korisnike jasan i
 transparentan način. U tome državna regulatorna tijela trebala bi uzeti u
 obzir odgovarajuće smjernice BEREC-a. U tim bi smjernicama BEREC trebao
 utvrditi različite obrasce uporabe potkrijepljene trendovima u korištenju
 glasovnih, podatkovnih i SMS usluga na razini Unije i predvidjeti
 očekivani razvoj u pogledu osobito bežične potrošnje podataka.
 (76) Osim toga, zahvaljujući
 nedavnom znatnom smanjenju cijena završavanja poziva diljem Unije trebalo bi
 doći do ukidanja dodatnih naknada za roaming za dolazne pozive.
 (77) Kako bi se osigurala
 stabilnost i strateško vodstvo aktivnosti BEREC-a, Odbor regulatora BEREC-a
 treba zastupati stalni predsjednik kojeg imenuje Odbor regulatora, na temelju
 zasluga, sposobnosti i znanja u području elektroničkih
 komunikacijskih tržišta i njihovih sudionika te iskustva relevantnog za nadzor
 i regulaciju, na temelju otvorenog postupka odabira koji organizira i kojim
 upravlja Odbor regulatora uz pomoć Komisije. Za imenovanje prvog
 predsjednika Odbora regulatora Komisija bi, između ostalog, nakon
 otvorenog postupka odabira trebala sastaviti uži izbor kandidata na temelju
 zasluga, sposobnosti, znanja o tržištima elektroničkih komunikacija i sudionicima
 na njemu te iskustva povezanog s nadzorom i regulacijom. Za naknadna imenovanja
 trebalo bi u izvješću koje se sastavlja u skladu s ovom Uredbom
 preispitati potrebu da Komisija sastavlja uži izbor. Stoga bi se Ured BEREC-a
 trebao sastojati od predsjednika Odbora regulatora, Upravljačkog odbora i
 upravitelja Ureda.
 (78) Direktive 2002/20/EZ,
 2002/21/EZ i 2002/22/EZ i uredbe (EZ) br. 1211/2009 i (EU)
 br. 531/2012 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.
 (79) U skladu s Uredbom (EZ)
 br. 1211/2009. Komisija može uvijek tražiti mišljenje BEREC-a ako to
 smatra potrebnim za provedbu odredaba ove Uredbe.
 (80) Ovom se Uredbom poštuju
 temeljna prava te prava i načela ugrađena u Povelju Europske unije o
 temeljnim pravima, osobito članak 8. (zaštita osobnih podataka),
 članak 11. (sloboda izražavanja i informiranja), članak 16. (sloboda
 poduzetništva), članak 21. (zabrana diskriminacije) i članak 38.
 (zaštita potrošača).
 (81) Budući da cilj ove
 Uredbe, a to je utvrđivanje regulatornih načela i podobnih pravila
 potrebnih za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta elektroničkim
 komunikacija, države članice ne mogu ostvariti u dovoljnoj mjeri i da ga
 je, zbog razmjera predloženog djelovanja, lakše ostvariti na razini Unije,
 Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je
 utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s
 načelom razmjernosti, kako je predviđeno u istom članku, ova se
 Uredba odnosi samo na ono što je nužno za postizanje spomenutog cilja,
 DONIJELI SU OVU UREDBU:
 POGLAVLJE 1.
 OPĆE ODREDBE
 Članak 1. – Cilj i područje
 primjene
 1.
 Ovom se Uredbom utvrđuju regulatorna načela i
 podrobna pravila potrebna za dovršenje europskog jedinstvenog tržišta
 elektroničkih komunikacija na kojem:
 (a) davatelji
 elektroničkih komunikacijskih usluga i mreža imaju pravo, sposobnost i
 poticaj da razvijaju i šire svoje mreže i da njima upravljaju te da pružaju
 usluge bez obzira na njihov poslovni nastan ili u kojoj državi članici
 žive njihovi korisnici;
 (b) građani i
 poduzeća imaju pravo i mogućnost pristupiti konkurentnim, sigurnim i
 pouzdanim elektroničkim komunikacijskim uslugama, bez obzira na državu
 članicu u kojoj se pružaju, a da ih u tome ne sprečavaju
 prekogranična ograničenja ili neopravdani dodatni troškovi.
 2.
 Uredbom se posebno utvrđuju regulatorna načela u
 skladu s kojima postupaju Komisija, Tijelo europskih regulatora za
 elektroničke komunikacije (BEREC) i nadležna državna tijela, svako u
 okviru svojih nadležnosti, u vezi s odredbama direktiva 2002/19/EZ, 2002/20/EZ,
 2002/21/EZ i 2002/22/EZ:
 a) načelo
 osiguravanja pojednostavljenih, predvidivih i konvergencijskih regulatornih
 uvjeta u pogledu ključnih administrativnih i trgovinskih parametara,
 uključujući što se tiče razmjernosti pojedinačnih obveza
 koje se mogu nametnuti u skladu s tržišnom analizom;
 b) načelo
 promicanja održivog tržišnog natjecanja na jedinstvenom tržištu i globalne
 konkurentnosti Unije te odgovarajućeg smanjivanja regulacije tržišta u tom
 sektoru kad i ako se ostvare ti ciljevi;
 c) načelo
 zalaganja za ulaganje u nove i poboljšane infrastrukture velikog kapaciteta i
 za inovacije u tom području, a koje se protežu diljem Unije i koje mogu
 zadovoljiti rastuću potražnju krajnjih korisnika;
 d) načelo
 olakšavanja pružanja inovativnih usluga visoke kvalitete;
 e) načelo
 osiguranja dostupnosti i visoko učinkovite uporabe radiofrekvencijskog
 spektra, bilo na temelju općeg ovlaštenja ili pojedinačnih prava
 uporabe, za bežične širokopojasne usluge u cilju potpore inovacijama,
 ulaganju, radnim mjestima i pogodnostima za krajnje korisnike;
 f) načelo
 služenja interesima građana i krajnjih korisnika u povezivosti,
 unapređivanjem uvjeta za ulaganja u cilju proširenja izbora i
 povećanja kvalitete pristupa mreži i usluga te olakšavanjem mobilnosti
 diljem Unije i socijalnog i teritorijalnog uključivanja.
 3.
 Kako bi se osigurala provedba glavnih regulatornih
 načela utvrđenih u stavku 2., ovom Uredbom utvrđuju se nadalje
 potrebna podrobna pravila za:
 (a) jedinstveno
 europsko odobrenje za europske davatelje elektroničkih komunikacija:
 (b) daljnju konvergenciju
 regulatornih uvjeta u pogledu potrebe i razmjernosti pravnih mjera koje državna
 regulatorna tijela propisuju za europske davatelje elektroničkih
 komunikacija;
 (c) usklađeno
 pružanje određenih veleprodajnih proizvoda za širokopojasni pristup na
 razini Unije uz konvergencijske regulatorne uvjete;
 (d) usklađeni
 europski okvir za dodjelu usklađenog radiofrekvencijskog spektra za
 bežične širokopojasne komunikacijske usluge, čime se stvara europski
 bežični prostor;
 (e)
 usklađivanje pravila povezanih s pravima krajnjih korisnika i promicanje
 učinkovitog natjecanja na maloprodajnim tržištima, čime se stvara
 europski potrošački prostor za elektroničke komunikacije;
 (f) postupno
 ukidanje neopravdanih dodatnih naknada za promet i roaming unutar Unije.
 Članak 2. – Definicije
 Za potrebe ove
 Uredbe primjenjuju se definicije utvrđene u direktivama 2002/19/EZ,
 2002/20/EZ, 2002/21/EZ, 2002/22/EZ i 2002/77/EZ.
 Primjenjuju se i
 sljedeće definicije:
 (1) „europski
 davatelj elektroničkih komunikacija” znači poduzeće osnovano u
 Uniji koje pruža ili planira pružati elektroničke komunikacijske mreže ili
 usluge, bilo izravno ili preko najmanje jedne podružnice, u najmanje jednoj
 državi članici i koje se ne može smatrati podružnicom drugog davatelja
 elektroničkih komunikacija;
 (2) „davatelj
 elektroničkih komunikacijskih usluga javnosti” znači poduzeće
 koje pruža elektroničke komunikacijske mreže ili javno dostupne
 elektroničke komunikacijske usluge;
 (3) „podružnica”
 znači poduzeće u kojem drugo poduzeće izravno ili neizravno ima:
 i. ovlast
 ostvarivati više od polovice glasačkih prava, ili
 ii. ovlast
 imenovati više od polovice članova nadzornog odbora, uprave ili tijela
 koja zakonski zastupaju poduzetnika, ili
 iii. pravo
 upravljanja poslovanjem poduzeća;
 (4) „jedinstveno europsko
 odobrenje” znači pravni okvir koji se primjenjuje na davatelje
 elektroničkih komunikacija u cijeloj Uniji na temelju općeg
 ovlaštenja u matičnoj državi članici i u skladu s ovom Uredbom;
 (5) „matična
 država članica” znači država članica u kojoj europski davatelj
 elektroničkih komunikacija ima glavni poslovni nastan;
 (6) „glavni
 poslovni nastan” znači mjesto poslovnog nastana u državi članici u
 kojem se donose glavne odluke o ulaganjima u pružanje elektroničkih
 komunikacijskih usluga ili mreža u Uniji i upravljanje tim uslugama;
 (7) „država
 članica domaćin” znači bilo koja država članica osim
 matične države članice u kojoj europski davatelj elektroničkih
 komunikacija pruža elektroničke komunikacijske mreže ili usluge;
 (8) „usklađeni radiofrekvencijski spektar
 za bežične širokopojasne komunikacije” znači radiofrekvencijski
 spektar za koji su uvjeti dostupnosti i učinkovite uporabe usklađeni
 na razini Unije, osobito u skladu s Odlukom br. 676/2002/EZ Europskog
 parlamenta i Vijeća[27],
 i koji služi za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga kojima nije
 obuhvaćena radiodifuzija;
 (9) „bežična
 pristupna točka s malim prostornim dosegom” znači oprema za pristup
 bežičnoj mreži male snage, male po veličini i s malim prostornim
 dosegom, koja može, ali ne mora biti dio javne zemaljske pokretne
 komunikacijske mreže i koja je opremljena najmanje jednom antenom s malim
 vizualnim učinkom, kojim se javnosti omogućuje bežični pristup
 elektroničkim komunikacijskim mrežama neovisno o osnovnoj mrežnoj
 topologiji;
 (10) „radijska
 lokalna mreža” (RLAN) znači sustav bežičnog pristupa male snage s
 malim prostornim dosegom i s malim rizikom od smetnji za ostale takve sustave
 koje su u blizini postavili ostali korisnici, za koju se na neisključivoj
 osnovi koristi spektar za koji su uvjeti dostupnosti i učinkovite uporabe
 u tu svrhu usklađeni na razini Unije;
 (11) „virtualni
 širokopojasni pristup” znači vrsta veleprodajnog pristupa širokopojasnim
 mrežama koji se sastoji od poveznice za virtualni pristup u prostorima korisnika
 preko bilo kojeg mrežnog uređaja za pristup, isključujući
 fizičko izdvajanje, uz uslugu prijenosa do utvrđenog skupa
 točaka primopredaje, i uključujući posebne mrežne elemente,
 posebne mrežne funkcije i pomoćne IT sustave;
 (12) „proizvod za
 povezivanje s osiguranom kvalitetom usluga (ASQ)” znači proizvod koji se
 na raspolaganje stavlja pri razmjeni podataka između internetskih
 protokola (IP), kojim se korisnicima omogućuje da uspostave IP
 komunikacijsku vezu između točke međusobnog povezivanja i
 najmanje jedne krajnje točke nepokretne mreže, i kojim se osiguravaju
 utvrđene razine učinka mreže s kraja na kraj za pružanje posebnih
 usluga krajnjim korisnicima na temelju isporuke utvrđene zajamčene
 kvalitete usluge, na temelju utvrđenih parametara;
 (13) „komunikacije
 na velike udaljenosti” znači usluge poziva ili poruka koji su upućeni
 van lokalne mreže ili regionalnih obračunskih područja i kojemu je u
 nacionalnom sustavi dodjele brojeva dodijeljen područni pozivni broj;
 (14) „usluga
 pristupa internetu” znači javno dostupna elektronička komunikacijska
 usluga kojom se omogućuje povezivanje na internet te time povezivanje
 između gotovo svih krajnjih točaka povezanih na internet, bez obzira
 na korištenu mrežnu tehnologiju;
 (15)
 „specijalizirana usluga” znači elektronička komunikacijska usluga ili
 bilo koja druga usluga na temelju koje se može pristupiti posebnom sadržaju,
 aplikacijama ili uslugama, ili njihovoj kombinaciji, i čija se
 tehnička obilježja kontroliraju od jednog do drugog kraja, ili se mogu
 slati podaci određenom broju stranaka ili krajnjih točaka ili od njih
 podaci primati; a koja se ne oglašava ili se
 ne koristi na veliko kao zamjena za uslugu pristupa internetu;
 (16) „novi
 davatelj” znači davatelj elektroničkih komunikacija javnosti na kojeg
 se prenosi broj ili usluga ;
 (17) „zamijenjeni
 davatelj elektroničkih komunikacija javnosti” znači davatelj
 elektroničkih komunikacija javnosti iz kojeg se prenosi broj ili usluga.
 Poglavlje II.
 Jedinstveno europsko odobrenje
 Članak 3. – Sloboda pružanja elektroničkih
 komunikacijskih usluga diljem Unije
 1.
 U skladu s jedinstvenim europskim odobrenjem koje
 podliježe samo obvezi obavješćivanja iz članka 4., europski davatelji
 elektroničkih komunikacija imaju pravo pružati elektroničke
 komunikacijske mreže i usluge u cijeloj Uniji i ostvarivati prava povezana s
 pružanjem tih mreža i usluga u svakoj državi članici u kojoj obavljaju
 djelatnost.
 2.
 Europski davatelj elektroničkih komunikacija
 podliježu pravilima i uvjetima koji se primjenjuju u svakoj predmetnoj državi
 članici u skladu s prvom Unije, osim ako je u ovoj Uredbi predviđeno
 drugačije i ne dovodeći u pitanje Uredbu (EU) br. 531/2012.
 3.
 Odstupajući od članka 12. Direktive 2002/20/EZ,
 europski davatelji elektroničkih komunikacija mogu podlijegati
 plaćanju administrativnih naknada u državi članici domaćinu samo
 ako je njihov godišnji prihod od elektroničkih komunikacijskih usluga u
 toj državi članici veći od 0,5 % ukupnog nacionalnog prihoda u
 elektroničkim komunikacijama. Pri naplati
 tih naknada uzima se u obzir samo prihod od elektroničkih komunikacijskih
 usluga u predmetnoj državi članici.
 4.
 Odstupajući od članka 13. stavka 5. točke
 (b) Direktive 2002/22/EZ, europski davatelji elektroničkih komunikacija
 mogu podlijegati plaćanju doprinosa uvedenih radi podjele neto troška
 obveza pružanja univerzalne usluge u državi članici domaćinu samo ako
 je njihov godišnji prihod od elektroničkih komunikacijskih usluga u toj
 državi članici veći od 3 % ukupnog nacionalnog prihoda u elektroničkim
 komunikacijama. Pri naplati tih doprinosa
 uzima se u obzir samo prihod u predmetnoj državi članici.
 5.
 Europski davatelji elektroničkih komunikacija imaju
 pravo na jednako postupanje državnih regulatornih tijela različitih država
 članica u objektivno istovjetnim situacijama.
 6.
 U slučaju spora između poduzeća u koji je
 uključen europski davatelj elektroničkih komunikacija u vezi s
 obvezama u skladu s direktivama 2002/19/EZ, 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i
 2002/22/EZ, ovom Uredbom ili Uredbom (EU) br. 531/2012 u državi
 članici domaćinu, europski davatelj elektroničkih komunikacija
 može zatražiti savjet od državnog regulatornog tijela u matičnoj državi
 članici, koje može dati mišljenje kako bi se osigurala primjena dosljedne
 regulatorne prakse. Kad odlučuje o sporu,
 državno regulatorno tijelo u državi članici domaćinu posebno uzima u
 obzir mišljenje državnog regulatornog tijela u matičnoj državi
 članica.
 7.
 Europski davatelji elektroničkih komunikacija koji,
 na datum stupanja na snagu ove Uredbe, imaju pravo na pružanje
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u više od jedne države
 članice dostavljaju obavijest iz članka 4. najkasnije do 1. srpnja
 2016.
 Članak 4. – Postupak
 obavješćivanja za europske davatelje elektroničkih komunikacija
 1.
 U skladu s ovom Uredbom, europski davatelji elektroničkih
 komunikacija dostavljaju jednokratnu obavijest državnom regulatornom tijelu u
 matičnoj državi članici prije početka aktivnosti u najmanje
 jednoj državi članici.
 2.
 Obavijest sadrži izjavu o pružanju ili namjeri pružanja
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga te se uz nju navode samo
 sljedeće informacije:
 (a) naziv davatelja, njegov pravni status i
 oblik, registracijski broj, mjesto upisa u trgovački ili drugi sličan
 javni registar, adresa glavnog poslovnog nastana, osoba za kontakt, kratak opis
 mreža ili usluga koje pruža ili planira pružati, uključujući
 identifikator matične države članice;
 (b) naziv države članice (država
 članica) domaćina u kojima pruža ili namjerava pružati usluge i mreže
 izravno ili preko podružnica te u potonjem slučaju naziv, njegov pravni
 status i oblik, adresu, registracijski broj, mjesto upisa u trgovački ili
 drugi sličan javni registar u državi članici domaćinu, te osobu
 za kontakt u svakoj predmetnoj podružnici i pripadajućim operativnim
 područjima. Ako podružnicu
 zajednički kontroliraju najmanje dva davatelja elektroničkih
 komunikacija čiji su glavni nastani u različitim državama
 članicama, podružnica za potrebe ove Uredbe navodi odgovarajuću
 matičnu državu članicu među državama matičnih društava, a o
 tome je obavješćuje matično društvo te matične države
 članice.
 Obavijest se
 dostavlja na jeziku ili jezicima koji se govore u matičnoj državi
 članici i svakoj državi članici domaćinu.
 3.
 Državno regulatorno tijelo matične države
 članice obavješćuje se o svim promjenama informacija dostavljenih u
 skladu sa stavkom 2. u roku od jednog mjeseca od dana promjene. U slučaju da se promjena, o kojoj se treba
 dostaviti obavijest, odnosi na namjeru pružanja elektroničkih
 komunikacijskih mreža ili usluga u državi članici domaćinu i koja
 nije bila obuhvaćena prethodnom obavijesti, europski davatelji
 elektroničkih komunikacija u toj državi članici domaćinu može
 započeti aktivnost nakon obavješćivanja.
 4.
 Nepoštovanje obveze obavješćivanja utvrđene u
 ovom članku predstavlja povredu zajedničkih uvjeta koji se
 primjenjuju na europske davatelje elektroničkih komunikacija u
 matičnoj državi članici.
 5.
 Državno regulatorno tijelo matične države
 članice državnom regulatornom tijelu predmetne države članice
 domaćina i Uredu BEREC-a u roku od jednog tjedna od dana primanja tih
 informacija ili obavijesti o njihovoj promjeni prosljeđuje informacije
 primljene u skladu sa stavkom 2. i obavješćuje ih o svim promjenama
 informacija u skladu sa stavkom 3.
 Ured BEREC-a vodi
 javno dostupan registar obavijesti primljenih u skladu s ovom Uredbom.
 6.
 Na zahtjev europskog davatelje elektroničkih
 komunikacija, državno regulatorno tijelo matične države članice daje
 izjavu u skladu s člankom 9. Direktive 2002/20/EZ u kojoj navodi da
 dotično poduzeće podliježe jedinstvenom europskom odobrenju.
 7.
 U slučaju da najmanje jedno državno regulatorno
 tijelo država članica smatra da navedena matična država članica
 u obavijesti dostavljenoj u skladu sa stavkom 2. ili u obavijesti o promjeni
 informacija dostavljenih u skladu sa stavkom 3. ne odgovara ili više ne
 odgovara glavnom poslovnom nastanu poduzeća u skladu s ovom Uredbom,
 predmet upućuje Komisiji uz obrazloženje na čemu se temelji njegova
 procjena. Primjerak dopisa šalje se Uredu
 BEREC-a u svrhu informiranja. Nakon pozivanja
 europskog davatelja elektroničkih komunikacija i državnog regulatornog
 tijela sporne matične države da iznesu svoje stavove, Komisija u roku od
 tri mjeseca nakon primitka dopisa donosi odluku kojom utvrđuje
 matičnu državu članicu dotičnog poduzeća u skladu s ovom
 Uredbom.
 Članak 5. – Udovoljavanje uvjetima
 jedinstvenog europskog odobrenja
 1.
 Državna regulatorna tijela svih predmetnih država
 članica prate i osiguravaju, u skladu sa svojim nacionalnim
 zakonodavstvima o provedbi postupaka iz članka 10. Direktive 2002/20/EZ,
 da europski davatelji elektroničkih komunikacija poštuju pravila i uvjete
 koji se primjenjuju na njihovim državnim područjima u skladu s
 člankom 3.
 2.
 Državno regulatorno tijelo države članice
 domaćina državnom regulatornom tijelu matične države članice
 dostavlja sve važne informacije o pojedinačnim mjerama donesenima u vezi s
 europskim davateljem elektroničkih komunikacija u cilju osiguranja da se
 poštuju pravila i uvjeti koji se primjenjuju na njezinom državnom području
 u skladu s člankom 3.
 Članak 6. – Privremeno ili trajno
 oduzimanje prava pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga za europske
 davatelje elektroničkih komunikacija
 1.
 Ne dovodeći u pitanje mjere o privremenom ili trajnom
 oduzimanju prava uporabe radiofrekvencijskog spektra ili brojeva koje
 dodjeljuju sve predmetne države članice i privremene mjere donesene u
 skladu sa stavkom 3., samo državna regulatorna tijela matične države
 članice može europskim davateljima elektroničkih komunikacija
 privremeno i trajno oduzeti pravo pružanja elektroničkih komunikacijskih
 mreža i usluga u cijeloj Uniji ili njenom dijelu u skladu s nacionalnim
 zakonodavstvom o provedbi članka 10. stavka 5. Direktive 2002/20/EZ.
 2.
 U slučaju ozbiljnog ili ponovljenog kršenja pravila i
 uvjeta koji se primjenjuju u državi članici domaćinu u skladu s
 člankom 3., ako nije ostvaren cilj mjera za osiguranje poštovanja koje je
 poduzelo državno regulatorno tijelo države članice domaćina u skladu
 s člankom 5., ono o tome obavješćuje državno regulatorno tijelo
 matične države članice i od njega zahtijeva donošenje mjera iz stavka
 1.
 3.
 Prije no što državno regulatorno tijelo matične
 države članice donese konačnu odluku o zahtjevu podnesenom u skladu
 sa stavkom 2., državno regulatorno tijelo države članice domaćina
 može poduzeti hitne privremene mjere u skladu s nacionalnim zakonodavstvom o
 provedbi članka 10. stavka 6. Direktive 2002/20/EZ ako raspolaže dokazom o
 kršenju pravila i uvjeta koji se primjenjuju na njenom državnom području u
 skladu s člankom 3. Ne odstupajući
 od roka od tri mjeseca iz članka 10. stavka 6. Direktive 2002/20/EZ, takve
 privremene mjere mogu se primjenjivati sve dok državno regulatorno tijelo
 matične države članice donese konačnu odluku.
 Komisija, BEREC i
 državna regulatorna tijela matične države članice i ostalih država
 članica domaćina pravovremeno se obavješćuju o donesenim
 privremenim mjerama.
 4.
 Ako državno regulatorno tijelo matične države
 članice razmatra donošenje odluke o privremenom ili trajnom oduzimanju
 prava europskom davatelju elektroničkih komunikacija u skladu sa stavkom
 1. na svoju inicijativu ili na zahtjev državnog regulatornog tijela države
 članice domaćina, o svojoj namjeri obavješćuje državna regulatorna
 tijela svih država članica domaćina na koje utječe ta odluka. Državno regulatorno tijelo države članice
 domaćina može u roku od jednog mjeseca dati mišljenje.
 5.
 Uzimajući posebno u obzir mišljenje državnog
 regulatornog tijela bilo koje predmetne države članice domaćina,
 državno regulatorno tijelo matične države članice donosi konačnu
 odluku te u roku od jednog tjedna nakon njenog donošenja o tome
 obavješćuje Komisiju, BEREC i državna regulatorna tijela država
 članica domaćina na koje utječe ta odluka.
 6.
 Ako je državno regulatorno tijelo matične države
 članice donijelo odluku o privremenom ili trajnom oduzimanju prava
 europskom davatelju elektroničkih komunikacija u skladu sa stavkom 1.,
 državna regulatorna tijela svih predmetnih država članica domaćina
 poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi europskog davatelja
 elektroničkih komunikacijskih usluga spriječile da na njihovim
 državnim područjima nastavi pružati usluge ili mreže na koje se odnosi ova
 odluka.
 Članak 7. – Koordinacija mjera
 izvršenja
 1.
 U primjeni članka 6. državna regulatorna tijela
 matične države članice poduzimaju nadzorne ili provedbene mjere
 povezane s elektroničkom komunikacijskom uslugom ili mrežom pruženoj u
 drugoj državi članici ili čijim je pružanjem uzrokovana šteta u
 drugoj državi članici s istom pažnjom kao da je predmetna
 elektronička komunikacijska usluga ili mjera pružena u matičnoj
 državi članici.
 2.
 Države članice osiguravaju da je na njihovim državnim
 područjima moguće uručenje pravnih dokumenata povezanih s
 mjerama poduzetima u skladu s člancima 5. i 6.
 Poglavlje
 III.
 Europski ulazni proizvodi
 Odjeljak 1. –
 Koordinacija uporabe radiofrekvencijskog spektra na jedinstvenom tržištu
 Članak 8. – Područje primjene i
 opće odredbe
 1.
 Ovaj odjeljak primjenjuje se na usklađeni radiofrekvencijski
 spektar za bežične širokopojasne komunikacije.
 2. Ovim odjeljkom ne dovodi se u pitanje pravo država članica da
 iskoristi pristojbe uvedene radi osiguranja optimalne uporabe
 radiofrekvencijskih resursa u skladu s člankom 13. Direktive 2002/20/EZ te
 organiziranja i uporabe radiofrekvencijskog spektra za potrebe javnog reda,
 sigurnosti i obrane.
 3.
 Pri izvršenju ovlasti danih u ovom odjeljku, Komisija
 posebno uzima u obzir sva važna mišljenja koje donosi Skupina za politiku
 radiofrekvencijskog spektra (RSPG) osnovane Odlukom Komisije 2002/622/EZ[28].
 Članak 9. – Uporaba
 radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije regulatorna načela
 1. Nadležna
 državna tijela za radiofrekvencijski spektar pridonose razvoju bežičnog
 prostora u kojem se konvergiraju uvjeti za ulaganje i konkurentnost u pogledu
 brzih bežičnih širokopojasnih komunikacija i kojim se omogućuju
 planiranje i pružanje integriranih mreža i usluga kojim je pokriveno više
 državnih područja te ekonomije razmjera, čime se potiču
 inovacije, gospodarski rast i dugoročna korist za krajnje korisnike.
 Nadležna državna
 tijela suzdržavaju se od primjene postupaka ili uvođenja uvjeta za uporabu
 radiofrekvencijskog spektra kojima bi se europski davatelji elektroničkih
 komunikacija neopravdano mogli spriječiti u pružanju integriranih
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u nekoliko država
 članica ili cijeloj Uniji.
 2. Nadležna
 državna tijela primjenjuju najmanje zahtijevan sustav odobravanja za uporabu
 radiofrekvencijskog spektra na temelju objektivnih, transparentnih,
 nediskriminirajućih i razmjernih kriterija na način da se u
 najvećoj mogućoj mjeri povećaju fleksibilnost i
 učinkovitost uporabe radiofrekvencijskog spektra i da se diljem Unije
 promiču usporedivi uvjeti za integrirana ulaganja na više državnih
 područja i djelatnost europskih davatelja elektroničkih komunikacija.
 3.
 Pri utvrđivanju uvjeta i postupaka za odobravanje
 uporabe radiofrekvencijskog spektra nadležna državna tijela osobito uzimaju u
 obzir jednako postupanje između postojećih i potencijalnih operatera
 i između europskih davatelja elektroničkih komunikacija i ostalih
 poduzeća.
 4.
 Ne dovodeći u pitanje stavak 5., pri utvrđivanju
 uvjeta i postupaka za odobravanje prava uporabe radiofrekvencijskog spektra,
 nadležna državna tijela uzimaju u obzir i, ako je potrebno, usklađuju
 sljedeća regulatorna načela:
 a) što više
 povećati interes krajnjeg korisnika, uključujući interes
 krajnjih korisnika u učinkovitom dugoročnom ulaganju i inovacijama u
 području bežičnih mreža i usluga te u učinkovitom tržišnom
 natjecanju;
 b) osigurati
 najučinkovitiju uporabu radiofrekvencijskog spektra i djelotvorno
 upravljanje njime;
 c) osigurati
 predvidljive i usporedive uvjete kojima se omogućuje planiranje ulaganja u
 mreže i usluge na više državnih područja te postizanje ekonomija razmjera;
 d) osigurati
 neophodnost i razmjernost uvedenih uvjeta, uključujući na temelju
 objektivne procjene je li opravdano uvoditi dodatne uvjete koji bi
 određenim operaterima mogli ići u prilog ili naštetiti;
 e) osigurati
 široku teritorijalnu pokrivenost brzom bežičnom širokopojasnom mrežom i
 visoku razinu prodora i potrošnje povezanih usluga.
 5.
 Pri razmatranju uvođenja bilo kojih posebnih uvjeta u
 pogledu prava uporabe radiofrekvencijskog sektora iz članka 10., nadležna
 državna tijela posebno uzimaju u obzir kriterije utvrđene tim
 člankom.
 Članak 10. – Odgovarajući
 kriteriji koje treba uzeti u obzir za uporabu radiofrekvencijskog spektra
 1. Pri
 utvrđivanju količine i vrste radiofrekvencijskog spektra koji se
 dodjeljuje u određenom postupku davanja prava uporabe radiofrekvencijskog
 spektra, nadležna državna tijela uzimaju u obzir sljedeće:
 (a) tehničke
 značajke različitih dostupnih radiofrekvencijskih pojaseva;
 (b) moguće
 kombinacije dopunskih pojaseva u jednom postupku; i
 (c) važnost
 dosljednih portfelja radiofrekvencijskih prava uporabe u različitim
 državama članicama za pružanje mreža ili usluga na cijelom tržištu unije
 ili njegovu znatnom dijelu.
 2. Pri
 utvrđivanju je li potrebno odrediti najmanje ili najviše količine
 radiofrekvencijskog spektra, a koje bi se utvrđivale u vezi s pravom
 uporabe u određenom pojasu ili kombinaciji dopunskih pojaseva, nadležna
 državna tijela osiguravaju:
 (a)
 najučinkovitiju uporabu radiofrekvencijskog spektra u skladu s
 člankom 9. stavkom 4. točkom (b), uzimajući u obzir
 značajke predmetnog pojasa ili pojaseva:
 (b)
 učinkovito ulaganje u mrežu u skladu s člankom 9. stavkom 4.
 točkom (a).
 Ovim stavkom ne
 dovodi se u pitanje primjena stavka 5. u pogledu uvjeta kojima se utvrđuju
 najveće količine radiofrekvencijskog spektra.
 3. Nadležna
 državna tijela osiguravaju da pristojbe za prava uporabe radiofrekvencijskog
 spektra, ako se one plaćaju:
 (a) na primjeren
 način odražavaju društvenu i gospodarsku vrijednost radiofrekvencijskog
 spektra, uključujući korisna vanjska svojstva;
 (b) izbjegavaju
 nedovoljnu iskorištenost i potiču ulaganja u kapacitet, pokrivenost i
 kvalitetu mreža i usluga;
 (c)
 sprečavaju diskriminaciju i osiguravaju jednake mogućnosti
 između operatera, uključujući između postojećih i
 potencijalnih operatera;
 (d) postižu
 optimalnu raspodijeljenost između neposrednih i, ako su predviđena,
 periodičnih plaćanja, posebno uzimajući u obzir potrebu za
 poticanjem brzog uvođenja mreže i uporabe radiofrekvencijskog spektra u
 skladu s člankom 9. stavkom 4. točkama (b) i (c).
 Ovim stavkom ne
 dovodi se u pitanje primjena stavka 5. u pogledu bilo kojih uvjeta koji
 rezultiraju različitim pristojbama operatera i koji se utvrđuju u
 cilju promicanja učinkovitog tržišnog natjecanja.
 4. Nadležna državna
 tijela mogu uvesti obveze postizanja najmanje teritorijalne pokrivenosti samo
 kad su te obveze potrebne i razmjerne, u skladu s člankom 9. stavkom 4.
 točkom (d), u cilju ostvarivanja posebnih ciljeva od općeg interesa
 utvrđenih na nacionalnoj razini. Pri
 uvođenju takvih obveza nadležna državna tijela uzimaju u obzir
 sljedeće:
 (a) sve ranije
 postojeće pokrivenosti državnih područja odgovarajućim uslugama
 ili ostalim elektroničkim komunikacijskih uslugama;
 (b) smanjenje
 broja operatera na koje bi se takve obveze mogle primjenjivati;
 (c) mogućnost
 podjele tereta i reciprociteta među raznim operaterima,
 uključujući davatelje ostalih elektroničkih komunikacijskih
 usluga;
 (d) ulaganja
 potrebna za postizanje takve pokrivenosti i potrebu za ta ulaganja odražavaju u
 pristojbama koje se primjenjuju;
 (e) tehničku
 prikladnost relevantnih pojaseva za učinkovito osiguranje široke
 teritorijalne pokrivenosti.
 5. Pri razmatranju
 propisivanja bilo kojih mjera za promicanje učinkovitog tržišnog
 natjecanja utvrđenog u članku 5. stavku 2. Odluke br. 243/2012/EZ
 Europskog parlamenta i Vijeća[29],
 nadležna državna tijela svoju odluku temelje na objektivnoj i očekivanoj
 procjeni sljedećeg, uzimajući u obzir tržišne uvjete i raspoložive
 referentne vrijednosti:
 (a) bi li se
 održalo ili postiglo učinkovito tržišno natjecanje bez uvođenja tih
 mjera; i
 (b) koji bi bio
 učinak takvih privremenih mjera na postojeća i buduća ulaganja
 operatera na tržištu.
 6. Nadležna
 državna tijela utvrđuju uvjeta pod kojima poduzeća mogu prenijeti ili
 dati u najam svoja pojedinačna prava uporabe radiofrekvencijskog spektra
 ili njihov dio drugim poduzećima, uključujući zajedničku
 uporabu tog radiofrekvencijskog spektra. Pri
 utvrđivanju tih uvjeta nadležna državna tijela uzimaju u obzir
 sljedeće:
 (a) optimizaciju
 učinkovite uporabe radiofrekvencijskog spektra u skladu s člankom 9.
 stavkom 4. točkom (b);
 (b)
 omogućivanje pogodnosti zajedničke uporabe;
 (c) približavanje
 interesa postojećih i potencijalnih nositelja prava;
 (d) stvaranje
 likvidnijeg tržišta za pristup radiofrekvencijskom spektru koje bolje
 funkcionira.
 Ovim stavkom ne
 dovodi se u pitanje primjena pravila tržišnog natjecanja na poduzeća.
 7. Nadležna
 državna tijela odobravaju zajedničko korištenje pasivne i aktivne
 infrastrukture i zajedničko postavljanje infrastrukture za bežične
 širokopojasne komunikacija, uzimajući u obzir:
 (a) stanje
 natjecanja na temelju infrastrukture i sva ostala natjecanja na temelju usluga;
 (b) zahtjeve za
 učinkovitom uporabom radiofrekvencijskog spektra;
 (c) povećani
 izbor i bolju kvalitetu usluga za krajnje korisnike;
 (d) tehnološke
 inovacije.
 Ovim stavkom ne
 dovodi se u pitanje primjena pravila tržišnog natjecanja na poduzeća.
 Članak 11. – Dodatne odredbe koje se
 odnose na uvjete uporabe radiofrekvencijskog spektra
 1. Ako je zahvaljujući
 tehničkim uvjetima dostupnosti i učinkovite uporabe usklađenog
 radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
 moguće koristiti odgovarajući radiofrekvencijski spektar u skladu s
 općim sustavom odobravanja, nadležna državna tijela izbjegavaju
 uvođenje bilo kojih dodatnih uvjeta i sprečavaju svaku alternativnu
 uporabu, kojom bi se onemogućila učinkovita primjena takvog
 usklađenog sustava.
 2. Nadležna
 državna tijela utvrđuju uvjete za odobrenje pri čemu pojedinačno
 odobrenje ili pravo uporabe može biti oduzeto ili ukinuto u slučaju
 trajnog nepridržavanja uporabe relevantnog raiofrekvencijskog spektra. Oduzimanje ili ukidanje može podlijegati
 odgovarajućoj odšteti ako je do nepridržavanja uporabe radiofrekvencijskog
 spektra došlo zbog okolnosti na koje operater nije mogao utjecati i koje su
 objektivno opravdane.
 3. Nadležna
 državna tijela razmatraju potrebu utvrđivanja, u skladu s pravilima
 tržišnog natjecanja, i u cilju pravovremenog oslobađanja ili
 zajedničke uporabe dostatno usklađenog radiofrekvencijskog spektra u
 troškovno primjerenim pojasevima za bežične širokopojasne usluge velikog
 kapaciteta:
 (a)
 odgovarajuće odštete ili poticajnih plaćanja postojećim
 korisnicima ili nositeljima prava na uporabu radiofrekvencijskog spektra, između
 ostalog uključivanjem u sustav ponuda ili fiksnom količinom za prava
 uporabe; ili
 (b) poticajnih
 plaćanja za postojeće korisnike ili nositelje prava uporabe
 radiofrekvencijskog spektra.
 4. Nadležna
 državna tijela razmatraju potrebu utvrđivanja odgovarajućih najnižih
 razina tehnološke izvedbe za različite pojaseve u skladu s člankom 6.
 stavkom 3. Odluke br. 243/2012/EZ u cilju poboljšanja učinkovitosti
 spektra i ne dovodeći u pitanje mjere donesene u skladu s Odlukom br. 676/2002.
 Pri
 utvrđivanju tih razine, tijela posebno:
 (a) uzimaju u
 obzir cikluse tehnološkog razvoja i obnove opreme, osobito terminalne opreme; i
 (b) primjenjuju
 načelo tehnološke neutralnost radi postizanja utvrđene razine izvedbe
 u skladu s člankom 9. Direktive 2002/21/EZ.
 Članak 12. – Usklađivanje
 određenih uvjeta odobravanja povezanih s bežičnim širokopojasnim
 komunikacijama
 1.
 Nadležna nacionalna tijela određuju vremenski
 raspored za dodjelu ili preraspodjelu prava uporabe, ili za obnavljanje tih
 prava pod istim uvjetima kao i za postojeća prava, koja se odnose na
 radiofrekvencijski spektar usklađen za bežične širokopojasne
 komunikacije.
 Trajanje prava
 uporabe ili datumi kasnijeg obnavljanja tih prava određuju se dostatno
 ranije od odgovarajućeg postupka obuhvaćenog vremenskim rasporedom iz
 prvog podstavka. Pri utvrđivanju
 remenskih rasporeda, trajanja i ciklusa obnove uzimaju se u obzir potreba za
 predvidljivim okruženjem za ulaganje, stvarna mogućnost oslobađanja
 relevantnih pojaseva radiofrekvencijskog spektra usklađenih za bežične
 širokopojasne komunikacije i razdoblje amortizacije povezanih ulaganja u
 konkurentskim uvjetima.
 2. Kako
 bi se osigurala dosljedna provedba stavka 1. u cijeloj Uniji, a posebno kako bi
 se omogućila usklađena dostupnost bežičnih usluga unutar Unije,
 Komisija može provedbenim aktima:
 (a) odrediti zajednički vremenski
 raspored za Uniju u cjelini, ili vremenske rasporede primjerene okolnostima
 različitih kategorija država članica, datum ili datume do kojih se
 trebaju dodijeliti pojedinačna prava uporabe za usklađeni pojas ili
 kombinaciju komplementarnih usklađenih pojaseva te do kojih se treba
 omogućiti stvarna uporaba radiofrekvencijskog spektra za ekskluzivno ili
 zajedničko pružanje bežične širokopojasne komunikacije diljem Unije;
 (b) odrediti najkraće trajanje prava
 odobrenih u usklađenim pojasevima;
 (c) odrediti, u slučaju prava koja nisu
 neograničene prirode, usklađeni datum njihova isteka ili obnavljanja
 u Uniji u cjelini;
 (d) definirati datum isteka svih
 postajećih prava uporabe za usklađene pojaseve izuzev bežičnih
 širokopojasnih komunikacija ili, u slučaju prava neograničenog
 trajanja, datum do kada se treba izmijeniti pravo uporabe, kako bi se
 omogućilo pružanje bežičnih širokopojasnih komunikacija.
 Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
 postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
 3. Komisija može donijeti i provedbene akte
 kojima se usklađuje datum isteka ili obnavljanja pojedinačnih prava
 uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežične širokopojasne komunikacije
 u usklađenim pojasevima, koji već postoje na dan donošenja tih akata,
 radi usklađivanja u cijeloj Uniji datuma obnavljanja ili preraspodjele
 prava uporabe tih pojaseva, uključujući moguće usklađivanje
 s datumom obnavljanja ili preraspodjele drugih pojaseva koji su usklađeni
 provedbenim mjerama donesenima u skladu sa stavkom 2. ili ovim stavkom.
 Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz
 članka 33. stavka 2.
 Ako je u provedbenim aktima predviđenima
 ovim stavkom definiran usklađeni datum obnavljanja ili preraspodjele prava
 uporabe radiofrekvencijskog spektra koji pada nakon datuma isteka ili
 obnavljanja bilo kojih postojećih pojedinačnih prava uporabe tog
 radiofrekvencijskog spektra u bilo kojoj državi članici, nadležna
 nacionalna tijela trebaju produljiti postojeća prava do usklađenog
 datuma pod istim materijanim uvjetima odobravanja koji su se prethodno
 primjenjivali, uključujući sve primjenjive periodične pristojbe.
 Ako je razdoblje produljenja odobreno u skladu
 s drugim podstavkom znatno u odnosu na izvorno trajanje prava uporabe, nadležna
 nacionalna tijela mogu na produljenje prava primijeniti sve prilagodbe
 predhodno primjenjivih uvjeta odobravanja koje su potrebne u svjetlu
 promijenjenih okolnosti, uključujući uvođenje dodatnih
 pristojbi. Te dodatne pristojbe temelje se na primjeni pro rata temporis
 bilo koje prvotne pristojbe za izvorna prava uporabe koja je izričito
 izračunana upućivanjem na izvorno predviđeno trajanje.
 U provedbenim aktima predviđenima ovim
 stavkom ne smije se zahtijevati se skraćivanje trajanja postojećih
 prava uporabe u bilo kojoj državi članici osim u skladu s člankom 14.
 stavkom 2. Direktive 2002/20/EZ te se ne primjenjuju na postojeća prava
 neograničenog trajanja.
 Ako Komisija donese provedbeni akt na temelju
 stavka 2., odredbe ovog stavka mogu se primjenjivati mutatis mutandis na sva
 prava uporabe dotičnog usklađenog pojasa za bežične
 širokopojasne komunikacije.
 4. Pri donošenju provedbenih akata
 predviđenih stavcima 2. i 3. Komisija treba uzeti u obzir:
 (a) regulatorna načela utvrđena u
 članku 9.;
 (b) objektive razlike diljem Unije u potrebama
 za dodatnim radiofrekvencijskim spektrom za pružanje bežičnog
 širokopojasnog pristupa, uzimajući u obzir zajedničke potrebe
 radiofrekvencijskog spektra za integrirane mreže koje obuhvaćaju nekoliko
 država članica;
 (c) predvidljivost operativnih uvjeta za
 korisnike postojećeg radiofrekvencijskog spektra;
 (d) cikluse preuzimanja, razvoja i ulaganja za
 uzastopne generacije bežičnih širokopojasnih tehnologija;
 (e) potražnju krajnjih korisnika za bežičnim
 širokopojasnim komunikacijama velikog kapaciteta.
 Pri određivanju vremenskih rasporeda za
 različite kategorije država članica koje još nisu dodijelile
 pojedinačna prava uporabe i dopustile stvarnu uporabu dotičnog
 usklađenog pojasa, Komisija dužno uzima u obzir sve što države
 članice dostave u vezi s načinom kako su se prava radiofrekvencijskog
 spektra prethodno dodijeljivala, razlozima ograničenja predviđenih
 člankom 9. stavcima 3. i 4. Direktive 2002/21/EZ, možebitnom potrebom da
 se dotični pojas napusti, učincima na tržišno natjecanje ili
 zemljopisnim ili tehničkim ograničenjima, uzimajući u obzir
 učinak na unutarnje tržište. Komisija osigurava da se provedba nepotrebno
 ne odgađa te da niti jedna razlika u vremenskim rasporedima među
 državama članica ne izazove neprimjerene razlike među državama
 članicama u pogledu uvjeta tržišnog natjecanja i regulatornih uvjeta.
 5. Stavkom 2. ne dovodi se u pitanje pravo
 država članica da dodijele prava uporabe usklađenog pojasa ili
 dopuste njegovu stvarnu uporabu prije donošenja provedbenog akta u vezi s tim
 pojasom, pod uvjetom da je u skladu s drugim podstavkom ovog stavka, ili prije
 usklađenog datuma koji je za taj pojas utvrđen u provedbenom aktu.
 Ako nadležna nacionalna tijela dodijele prava
 uporabe usklađenog pojasa prije donošenja provedbenog akta koji se odnosi
 na taj pojas, trebaju odrediti uvjete te dodjele, a posebno u pogledu trajanja,
 tako da korisnici prava budu svjesni mogućnosti da bi Komisija mogla
 donijeti provedbene akte u skladu sa stavkom 2. kojima se utvrđuje
 najkraće trajanje tih prava ili usklađeni ciklus isteka ili
 obnavljanja za Uniju u cjelini. Ovaj podstavak ne primjenjuje se na dodjelu
 prava neograničenog trajanja.
 6. Za usklađene pojaseve za koje je u
 provedbenom aktu donesenom u skladu sa stavkom 2. utvrđen zajednički
 vremenski raspored za dodjelu prava uporabe ili dopuštanje stvarne uporabe,
 nadležna nacionalna tijela Komisiji dostavljaju pravovremene i dovoljno
 detaljne informacije o svojim planovima za osiguravanje usklađenosti. Komisija
 može donijeti provedbene akte kojima se definiraju format i postupak pružanja
 tih informacija. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom
 ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
 Ako, nakon što preispita te detaljne planove
 koje je dostavila država čanica, Komisija smatra da nije vjerojatno da
 će dotična država članica moći poštovati vremenski raspored
 koje se na nju primjenjuje, Komisija može donijeti odluku putem provedbenog
 akta u kojem će od te države članice zahijevati da svoje planove primjereno
 prilagodi kako bi se osigurala usklađenost.
 Članak 13. – Kordinacija postupaka
 odobravanja i uvjeta uporabe radiofrekvencijskog spektra za bežični
 širokopojasni pristup na unutarnjem tržištu
 1. Ako nadležno nacionalno tijelo namjerava na
 uporabu radiofrekvencijskog spektra primjenjivati opće odbrenje ili
 dodijeliti pojedinačna prava uporabe radiofrekvencijskog spektra ili
 izmijeniti prava i obveze u pogledu uporabe radiofrekvencijskog spektra u
 skladu s člankom 14. Direktive 2002/20/EZ, nacrt te mjere, zajedno s
 njezinim obrazloženjem, treba staviti na raspolaganje istovremeno Komisiji i
 tijelima drugih država članica nadležnima za radiofrekvencijski spektar,
 prema potrebi nakon završetka javnog savjetovanja iz članka 6. Direktive
 2002/21/EZ i u svakom slučaju samo u fazi pripreme u kojoj Komisiji i
 nadležnim tijelima u drugim državama članicama može dostaviti dostatne i
 stabilne informacije o svim relevantnim pitanjima.
 Nadležno nacionalno tijelo dostavlja
 informacije koje uključuju barem sljedeće elemente, prema potrebi:
 (a) vrstu postupka odobravanja;
 (b) vremenski raspored postupka odobravanja;
 (c) trajanje prava uporabe;
 (d) vrstu i količinu raspoloživog
 radiofrekvencijskog spektra, u cjelini ili za određeno poduzeće;
 (e) iznos i strukturu svih pristojbi koje
 treba platiti;
 (f) naknadu ili poticaje za postojeće
 korisnike za napuštanje ili zajedničku uporabu radiofrekvencijskog
 spektra;
 (g) obveze pokrivanja;
 (h) zahtjeve u vezi s veleprodajnim pristupom
 i nacionalnim ili regionalnim roamingom;
 (i) rezerviranje radiofrekvencijskog spektra
 za određene vrste operatera ili isključivanje određene vrste
 operatera;
 (j) uvjete koji se odnose na dodjelu, prijenos
 ili kumulaciju prava uporabe;
 (k) mogućnost zajedničke uporabe
 radiofrekvencijskog spektra;
 (l) zajedničku uporabu infrastrukture;
 (m) najniže razine tehnološke izvedbe;
 (n) ograničenja koja se primjenjuju u
 skladu s člankom 9. stavcima 3. i 4. Direktive 2002/21/EZ;
 (o) opoziv ili povlačenje jednog ili više
 prava uporabe ili izmjenu prava ili uvjeta povezanih s tim pravima koji se ne
 mogu smatrati manjima u smislu članka 14. stavka 1. Direktive 2002/20/EZ.
 2. Nadležna nacionalna tijela i Komisija mogu
 iznijeti primjedbe dotičnom nadležnom tijelu u roku od dva mjeseca. Rok od
 dva mjeseca ne može se produljivati.
 Pri procjeni nacrta mjere u skladu s ovim
 člankom, Komisija posebno uzima u obzir:
 (a) odredbe direktiva 2002/20/EZ i 2002/21/EZ
 i Odluke br. 243/2012/EZ;
 (b) regulatorna načela utvrđena u
 članku 9.;
 (c) odgovarajuće kriterije za
 određene posebne uvjete iz članka 10. i dodatne odredbe iz
 članka 11.;
 (d) sve provedbene akte donesene u skadu s
 člankom12.;
 (e) dosljednost s nedavnim, očekivanim
 ili planiranim postupcima u ostalim državama članicama te mogući
 učinak na trgovinu među državama.
 Ako u tom razdoblju Komisija nadležno tijelo
 obavijesti da bi nacrt mjere mogao stvoriti prepreku unutarnjem tržištu ili da
 ima ozbiljne sumnje u vezi s njegovom usklađenosti s pravom Unije, nacrt
 mjere ne donosi se u razdoblju od dodatna dva mjeseca. Komisija osim toga u
 takvom slučaju obavješćuje nadležna tijela drugih država članica
 o svom stavu u vezi s nacrtom mjere.
 3. U razdoblju od dodatna dva mjeseca iz
 stavka 2. Komisija i dotično nadležno tijelo blisko surađuju kako bi
 utvrdili najprikladniju i najučinkovitiju mjeru u svjetlu kriterija iz
 stavka 2., uz dužno uvažavanje stavova sudionika na tržištu i potrebe
 osiguranja razvoja dosljedne regulatorne prakse.
 4. U svakoj fazi tog postupka nadležno tijelo
 može izmijeniti ili povući nacrt mjere, uzimajući u obzir u
 najvećoj mogućoj mjeri obavijest Komisije iz stavka 2.
 5. U razdoblju od dodatna dva mjeseca iz
 stavka 2. Komisija može:
 a) Odboru za komunikacije predstaviti nacrt
 odluke u kojoj od dotičnog nadležnog tijela zahtijeva da povuče nacrt
 mjere. Nacrt odluke popraćen je detaljnom i objektivnom analizom o tome
 zašto Komisija smatra da taj nacrt mjere ne treba donijeti kako je o njemu
 obavještena, zajedno s, po potrebi, posebnim prijedlogom za njegovu izmjenu ili
 b) donijeti odluku o promjeni svojeg stava u
 pogledu dotičnog nacrta mjere.
 6. Ako Komisija nije predstavila nacrt odluke
 iz stavka 5. točke (a) ili donese odluku iz stavka 5. točke (b),
 dotično nadležno tijelo može donijeti nacrt mjere.
 Ako je Komisija predstavila nacrt odluke iz
 stavka 5. točke (a), nadležno tijelo ne donosi nacrt mjere u razdoblju ne
 duljem od 6 mjeseci od obavijesti upućene nadležnom tijelu na temelju
 stavka 2.
 Komisija može odlučiti promijeniti svoj
 stav u pogledu dotičnog nacrta mjere u svakoj fazi postupka,
 uključujući nakon podnošenja nacrta odluke Odboru za komunikacije.
 7. Komisija sve odluke kojima se od nadležnog
 tijela zahtijeva da povuće nacrt mjere donosi putem provedbenih akata. Ti
 se provedbeni akti donose u skladu s postupkom pregleda navedenom u članku
 33. stavku 2.
 8. Ako je Komisija donijela odluku u skladu sa
 stavkom 7., nadležno tijelo izmjenjuje ili povlaći nacrt mjere u roku od
 šest mjeseci od dana obavijesti o odluci Komisije. Kada se nacrt mjere
 izmjenjuje, nadležno tijelo provodi javno savjetovanje, prema potrebi, te
 Komisiji stavlja na raspolaganje izmijenjeni nacrt mjere u skladu sa stavkom 1.
 9. Dotično nadležno tijelo u
 najvećoj mjeri uvažava sve primjedbe nadležnih tijela drugih država
 članica i Komisije i ono može, osim u slučajevima iz trećeg
 podstavka stavka 2., drugog podstavka stavka 6. i iz stavka 7., donijeti
 proizašli nacrt mjere, o čemu u tom slučaju obavješćuje
 Komisiju.
 10. Nadležno tijelo nakon završetka postupka
 na koji se mjera odnosi obavješćuje Komisiju o njegovim rezultatima.
 Članak 14 – Pristup radijskim lokalnim
 mrežama
 1. Nadležna nacionalna tijela dopuštaju
 pružanje pristupa putem radijskih lokalnih mreža mreži davatelja
 elektroničkih komunikacija javnosti te uporabu usklađenog
 radiofrekvencijskog spektra za to pružanje, na što se primjenjuje samo
 opće ovlaštenje.
 2. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
 spriječavati davatelje elektroničkih komunikacija javnosti u tome da
 dopuste pristup javnosti svojim mrežama, putem radijskih lokalnih mreža, koje
 se mogu nalaziti u prostorima krajnjeg korisnika, pod uvjetom usklađenosti
 s uvjetima općeg ovlaštenja i prethodnog informiranog pristanka krajnjeg
 korisnika.
 3. Davatelji elektroničkih komunikacija
 javnosti ne smije jednostrano ograničavati:
 a) pravo krajnjih korisnika na pristup
 radijskim lokalnim mrežama po vlastitom izboru koje pružaju treće strane;
 b) pravo krajnjih korisnika da drugim krajnjim
 korisnicima putem radijskih lokalnih mreža razmjerno ili općenito dopuste
 pristup mrežama tih davatelja, uključujući na temelju inicijativa
 trećih strana kojima se ujedinjuju radijske lokalne mreže različitih
 krajnjih korisnika te se one čine javno dostupnima.
 4. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
 ograničiti pravo krajnjih korisnika da drugim krajnjim korisnicima putem
 radijskih lokalnih mreža razmjerno ili općenito dopuste pristup svojim
 mrežama, uključujući na temelju inicijativa trećih strana kojima
 se ujedinjuju radijske lokalne mreže različitih krajnjih korisnika te se
 one čine javno dostupnima.
 5. Nadležna nacionalna tijela ne smiju
 ograničiti pružanje javnog pristupa radijskim lokalnim mrežama:
 (a) za tijela javne vlasti u prostorima u
 kojima se ona nalaze ili u neposrednoj blizini tih prostora, kada je u sklopu
 javnih usluga koje se pružaju u tim prostorima;
 (b) za inicijative nevladinih organizacija ili
 tijela javne vlasti da se radijske lokalne mreže različitih krajnjih
 korisnika ujedine i učine razmjerno ili općenito dostupnima,
 uključujući, po potrebi, radijske lokalne mreže kojima je javni
 pristup omogućen u skladu s podtočkom (a).
 6. Ne smatra se da su poduzeća, tijela
 javne vlasti ili ostali krajnji korisnici davatelji elektroničkih
 komunikacija javnosti samo na temelju pružanja javog pristupa radijskim
 lokalnim mrežama ako to pružanje nije komercijalne prirode ili je samo u sklopu
 druge komercijalne djelatnosti ili javne usluge koja ne ovisi o prijenosu
 signala u toj mreži.
 Članak 15. – Uvođenje i rad
 bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim dosegom
 1. Nadležna nacionalna tijela dopuštaju
 uvođenje, povezivanje i rad neupadljivih bežičnih pristupnih
 točaka s malim prostornim dosegom u okviru općeg sustava ovlaštenja
 te ne smije pojedinačnim urbanističkim dozvolama ili na neki drugi
 način nepotrebno ograničiti to uvođenje, povezivanje ili rad ako
 je takva uporaba usklađena s provedbenim mjerama donesenima na temelju
 stavka 2.
 Ovim stavkom ne dovodi se u pitanje sustav
 odobravanja radiofrekvencijskog spektra koji se koristi za rad bežičnih
 pristupnih točaka s malim prostornim dosegom.
 2. Za potrebe jedinstvene provedbe sustava
 općeg ovlaštenja za uvođenje, povezivanje i rad bežičnih
 pristupnih točaka s malim prostornim dosegom na temelju stavka 1.,
 Komisija može, putem provedbenog akta, odrediti tehničke značajke za
 dizajn, uvođenje i rad bežičnih pristupnih točaka s malim
 prostornim dosegom, a usklađenosti s njima osigurava se njihova
 neupadljivost pri uporabi u različitim lokalnim kontekstima. Komisija te
 tehničke značajke određuje upućivanjem na najveću
 veličinu, snagu i elektromagnetske značajke te na vizualni
 učinak uvedenih bežičnih pristupnih točaka s malim prostornim
 dosegom. Te tehničke značajke za uporabu bežičnih pristupnih
 točaka s malim prostornim dosegom trebaju biti usklađene barem sa
 zahtjevima iz Direktive 2013/35/EU[30]
 i s pragovima definiranima u Preporuci Vijeća br. 1999/519/EZ.[31]
 Značajkama koje su određene kako bi
 se na uvođenje, povezivanje i rad bežičnih pristupnih točaka s
 malim prostornim dosegom primjenjivao stavak 1. ne dovode se u pitanje
 ključni zahtjevi Direktive 1999/5/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
 koji se odnose na stavljanje na tržište takvih proizvoda.[32]
 Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
 postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
 Članak 16. – Koordinacija
 radiofrekvencijskog spektra među državama članicama
 1. Ne dovodeći u pitanje njihove obveze u
 okviru odgovarajućih međunarodnih sporazuma, uključujući
 radijske propise Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU), nadležna
 nacionalna tijela osiguravaju organiziranje uporabe radiofrekvencijskog spektra
 na svom državnom području te posebno poduzimaju sve potrebne mjere u
 pogledu dodjele ili raspodjele radiofrekvencijskog spektra kako se ni jednu
 drugu državu članicu ne bi spriječilo u tome da na svom državnom
 području dopusti uporabu posebnog usklađenog pojasa u skladu sa zakonodavstvom
 Unije.
 2. Države članice međusobno
 surađuju na prekograničnoj koordinaciji uporabe radiofrekvencijskog
 spektra kako bi se osigurala usklađenost sa stavkom 1. i kako bi se
 osiguralo da niti jednoj državi članici nije uskraćen pravičan
 pristup radiofrekvencijskom spektru.
 3. Svaka dotična država članica može
 pozvati Skupinu za politiku radiofrekvencijskog spektra da njoj ili nekoj
 drugoj državi članici pomogne u usklađenosti s ovim člankom.
 Komisija može donijeti provedbene mjere kako
 bi osigurala da se u koordiniranim ishodima poštuju zahtjevi za pravičnim
 pristupom radiofrekvencijskom spektru među relevantnim državama
 člancama, riješila sve praktične nedosljednosti među
 različitm koordiniranim ishodima različith država članica ili
 kako bi osigurala provedbu koordiniranih rješenja u okviru prava Unije.
 Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz
 članka 33. stavka 2.
 Odjeljak 2. – Europski virtualni
 proizvodi za pristup
 Članak 17. – Europski virtualni
 proizvodi za širokopojasni pristup
 1.
 Pružanje virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup
 propisano u skladu s člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EZ smatra se
 pružanjem europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup ako se
 ostvaruje u skladu s najmanjim parametrima popisanima u jednoj od ponuda iz
 Priloga I. i kumulativno zadovoljava sljedeće materijalne zahtjeve:
 (a) može se ponuditi kao proizvod visoke
 kvalitete bilo gdje u Uniji;
 (b) odlikuje se najvećim stupnjem
 interoperabilnosti mreža i usluga te nediskriminirajućim upravljanjem
 mrežama među operaterima u dosljednosti s topologijom mreže;
 (c) ima kapacitet za pružanje usluge krajnjim
 korisnicima pod konkurentnim uvjetima;
 (d) odlikuje se troškovnom učinkovitosti,
 uzimajući u obzir mogućnost primjene na postojećim i novonastalim
 mrežama te kompatibilnosti s drugim proizvodima za pristup koji se potencijalno
 pružaju na istoj mrežnoj infrastrukturi;
 (e) odlikuje se operativnom
 učinkovitosti, posebno u pogledu ograničavanja u najvećoj
 mogućoj mjeri prepreka primjeni te troškova uvođenja za davatelje i
 tražitelje virtualnog širokopojasnog pristupa;
 (f) poštuje pravila o zaštiti privatnosti,
 osobnih podataka, sigurnosti i integritetu mreža te transparentnosti u skladu s
 pravom Unije.
 2. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom
 32. kako bi prilagodila Prilog I. u svjetlu tržišnog i tehnološkog razvoja te
 na taj način i dalje ispunjavala materijalne zahtjeve popisane u stavku 1.
 Članak 18. – Regulatorni uvjeti koji
 se odnose na europski virtualni proizvod za širokopojasni pristup
 1.
 Državno regulatorno tijelo koje je prethodno operateru u
 skladu s člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EC propisalo
 bilo kakvu obvezu da pruži veleprodajni pristup mreži sljedeće generacije
 procjenjuje bi li bilo primjereno i razmjerno umjesto toga propisati obvezu
 pružanja europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup kojim se
 pružaju barem jednake funkcije kao kod trenutačno nametnutog proizvoda za
 veleprodajni pristup.
 Državna
 regulatorna tijela iz prvog podstavka obavljaju potrebnu procjenu
 postojećih mjera veleprodajnog pristupa što je prije moguće nakon
 stupanja na snagu ove Uredbe, neovisno o vremenskom rasporedu analize
 relevantnih tržišta u skladu s člankom 16. stavkom 6. Direktive
 2002/21/EZ.
 Ako državno
 regulatorno tijelo koje je prethodno propisalo obvezu pružanja veleprodajnog
 pristupa nakon procjene na temelju prvog podstavka smatra da europski virtualni
 proizvodi za širokopojasni pristup nije prikladan u tim posebnim okolnostima,
 iznosi utemeljeno obrazloženje u svom nacrtu mjere u skladu s postupkom iz
 članaka 6. i 7. Direktive 2002/21/EZ.
 2.
 Ako državno regulatorno tijelo namjerava u skladu s
 člancima 8. i 12. Direktive 2002/19/EZ operateru propisati obvezu pružanja
 veleprodajnog pristupa mreži sljedeće generacije ono, pored čimbenika
 navedenih u članku 12. stavku 2. te Direktive, posebno procjenjuje
 prednosti propisivanja
 (i.) pasivnog
 veleprodajnog ulaznog proizvoda, primjerice fizičkog izdvojenog pristupa
 lokalnoj petlji ili potpetlji;
 (ii.)
 nefizičkog odnosno virtualnog veleprodajnog ulaznog proizvoda koji nudi
 iste funkcije, a posebno europskog virtualnog proizvoda za širokopojasni
 pristup koji zadovoljava materijalne zahtjeve i parametre iz članka 17.
 stavka 1. i iz Priloga I. točke 1. ovoj Uredbi.
 3.
 Odstupajući od članka 12. stavka 3. Direktive
 2002/19/EZ, ako državno regulatorno tijelo namjerava operateru propisati obvezu
 pružanja virtualnog širokopojasnog pristupa u skladu s člancima 8. i 12.
 te Direktive, ono propisuje obvezu pružanja europskog virtualnog proizvoda za
 širokopojasni pristup koji ima najrelevantnije funkcije za zadovoljenje
 regulatorne potrebe utvrđene u njegovoj procjeni.
 Ako državno regulatorno tijelo smatra da europski virtualni proizvodi za
 širokopojasni pristup ne bi bio prikladan u tim posebnim okolnostima, ono
 iznosi utemeljeno obrazloženje u svom nacrtu mjere u skladu s postupkom iz
 članaka 6. i 7. Direktive 2002/21/EZ.
 4.
 Pri procjeni na temelju stavaka 1., 2. ili 3. o tome treba
 li propisati europski virtualni proizvodi za širokopojasni pristup umjesto
 nekog drugog mogućeg proizvoda za veleprodajni pristup, državno
 regulatorno tijelo uzima u obzir interes za konvergencijske regulatorne uvjete
 u cijeloj Uniji u pogledu mjera veleprodajnog pristupa, trenutačno i očekivano
 stanje natjecanja na temelju infrastrukture te razvoj tržišnih uvjeta u smjeru
 pružanja konkurentskih mreža sljedeće generacije, ulaganja operatera za
 kojeg je utvrđeno da ima znatnu tržišnu snagu i tražitelja pristupa te
 razdoblje amortizacije tih ulaganja.
 Državno
 regulatorno tijelo određuje prijelazno razdoblje za zamjenu
 postojećeg proizvoda za veleprodajni pristup europskim virtualnim
 proizvodom za širokopojasni pristup ako je to potrebno.
 5.
 Odstupajući od članka 9. stavka 3. Direktive
 2002/19/EZ, ako operater ima obveze u skladu s člancima 8. i 12. te
 Direktive da pruži europski virtualni proizvodi za širokopojasni pristup,
 državna regulatorna tijela osiguravaju objavu referentne ponude koja sadržava
 barem elemente iz točaka 1., 2. ili 3. Priloga I., ovisno o slučaju.
 6.
 Odstupajući od članka 16. stavka 3. Direktive
 2002/21/EZ, državno regulatorno tijelo ne smije propisati obvezni obavijesni
 rok prije povlačenja prethodno propisane obveze da se ponudi europski
 virtualni proizvodi za širokopojasni pristup koji zadovoljava materijalne
 zahtjeve i parametre iz članka 17. stavka 1. i iz Priloga I. točke 2.
 ovoj Uredbi ako se dotični operater dobrovoljno obveže da će u
 razdoblju od daljnje tri godine na zahjev trećih strana staviti na raspolaganje
 takav proizvod pod poštenim i razumnim uvjetima.
 7.
 Ako državno regulatorno tijelo, u kontekstu procjene na
 temelju stavaka 2. i 3., razmatra treba li u skladu s člankom 13.
 Direktive 2002/19/EZ propisati ili zadržati kontrole cijena za veleprodajni
 pristup mrežama sljedeće generacije, bilo europskim virtualnim proizvodom
 za širokopojasni pristup ili na drugi način, ono uzima u obzir stanje
 tržišnog natjecanja u pogledu cijena, izbora i kvalitete proizvoda koji se nude
 na maloprodajnoj razini. Kako bi odlučilo
 bi li kontrole cijena za veleprodajni pristup bile nepotrebne ili nerazmjerne u
 određenom slučaju, ono uzima u obzir učinkovitost zaštite od
 diskriminacije na veleprodajnoj razini i stanje natjecanja na temelju
 infrastrukture u odnosu na druge nepokretne i bežične mreže te premjereno
 uvažava ulogu postojećeg natjecanja na temelju infrastrukture među
 mrežama sljedeće generacije u poticanju daljnjeg poboljšanja kvalitete za
 krajnje korisnike.
 Članak 19. – Proizvod za povezivanje s
 osiguranom kvalitetom usluge (ASQ)
 1.
 Svaki operater ima pravo pružati europski proizvod za
 povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge kako je navedeno u stavku 4.
 2.
 Svaki operater ispunjava svaki opravdani zahtjev za
 pružanje europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge kako
 je navedeno u stavku 4. koji ovlašteni davatelj usluga elektroničkih
 komunikacija podnese u pisanom obliku. Odbijanje
 pružanja europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom treba biti
 utemeljeno na objektivnim kriterijima. Operater
 razloge za svako odbijanje navodi u roku od jednog mjeseca od pisanog zahtjeva.
 Opravdanim
 razlogom za odbijanje smatra se to što stranka koja je zatražila da joj se
 pruži europski proizvod za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge ne može
 ili ne želi staviti na raspolaganje, unutar Unije ili u trećim zemljama,
 europski proizvod za povezivanje s osiguranom kvalitetom usluge zatraženoj
 stranci pod razumnim uvjetima ako spomenuta stranka tako zatraži.
 3.
 Ako se zahtjev odbije ili se u roku od dva mjeseca od
 pisanog zahtjeva nije postigao dogovor o posebnim odredbama i uvjetima,
 uključujući cijenu, svaka stranka ima pravo to pitanje uputiti
 mjerodavnom državnom regulatornom tijelu na temelju članka 20. Direktive
 2002/21/EZ. U tom slučaju može se
 primjenjivati članak 3. stavak 6. ove Uredbe.
 4.
 Pružanje proizvoda za povezivanje smatra se pružanjem
 europskog proizvoda za povezivanje s osiguranom kvalitetom ako se ostvaruje u
 skladu s najmanjim parametrima popisanima u Prilogu II. i kumulativno
 zadovoljava sljedeće materijalne zahtjeve:
 (a) može se
 ponuditi kao proizvod visoke kvalitete bilo gdje u Uniji;
 (b) omogućava
 davateljima usluga da zadovolje potrebe svojih krajnjih korisnika;
 (c) odlikuje se
 troškovnom učinkovitosti, uzimajući u obzir postojeća rješenja
 koja se potencijalno pružaju na istim mrežama;
 (d) odlikuje se
 operativnom učinkovitosti, posebno u pogledu ograničavanja u
 najvećoj mogućoj mjeri prepreka primjeni te troškova uvođenja za
 korisnike; te
 (e) osigurava
 poštovanje pravila o zaštiti privatnosti, osobnih podataka, sigurnosti i
 integritetu mreža te transparentnosti u skladu s pravom Unije.
 5.
 Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s
 člankom 32. kako bi prilagodila Prilog II. u svjetlu tržišnog i
 tehnološkog razvoja te na taj način i dalje ispunjavala materijalne
 zahtjeve popisane u stavku 4.
 Članak 20. – Mjere koje se odnose na
 europske proizvode za pristup
 1.
 Komisija do 1. siječnja 2016. donosi provedbene akte
 o uspostavi jedinstvenih tehničkih i metodoloških pravila za primjenu europskog
 virtualnog proizvoda za širokopojasni pristup u smislu članka 17. i
 Priloga I. točke 1., u skladu s u njima navedenim kriterijima i
 parametrima te kako bi se osigurala istovjetna funkcija tog virtualnog
 proizvoda za veleprodajni pristup za mreže sljedeće generacije s
 proizvodom za fizički izdvojeni pristup. Navedeni
 se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33.
 stavka 2.
 2.
 Komisija može donijeti provedbene akte o uspostavi
 jedinstvenih tehničkih i metodoloških pravila za primjenu jednog ili više
 europskih proizvoda za pristup u smislu članaka 17. i 19. i Priloga I.
 točaka 1., 2. i 3. te Priloga II., u skladu s u njima navedenim
 kriterijima i parametrima. Navedeni se
 provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33.
 stavka 2.
 Poglavlje IV.
 Usklađena prava krajnjih korisnika
 Članak 21. – Uklanjanje
 ograničenja i diskriminacije
 1.
 Tijela javne vlasti ne smiju ograničavati slobodu
 krajnjih korisnika da koriste javne elektroničke komunikacijske mreže ili
 javno dostupne elektroničke komunikacijske usluge koje pruža poduzeće
 s poslovnim nastanom u drugoj državi članici.
 2.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ne
 smiju primjenjivati nikakve diskriminirajuće zahtjeve ili uvjete pristupa
 ili uporabe na krajnje korisnike na temelju njihovog državljanstva ili
 boravišta, osim ako su takve razlike objektivno opravdane.
 3.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti ne
 smiju, osim ako je to objektivno opravdano, primjenjivati tarife za
 komunikacije unutar Unije s drugom državom članicom koje su više, osim ako
 je to objektivo opravdano:
 a)
 u pogledu nepokretnih komunikacija, tarifa za domaće
 komunikacije na velike udaljenosti;
 b) u pogledu
 pokretnih komunikacija, eurotarifa za uređene
 govorne i SMS komunikacije u roamingu utvrđene Uredbom (EZ) br.
 531/2012.
 Članak 22. – Rješavanje
 prekograničnih sporova
 1.
 Postupci za izvansudsko rješavanje sporova uspostavljeni u
 skladu s člankom 34. stavkom 1. Direktive 2002/22/EZ primjenjuju se i na
 sporove povezane s ugovorima između potrošača, te ostalih krajnjih
 korisnika, i davatelja elektroničkih komunikacija za javnost koji imaju
 poslovni nastan u drugoj državi članici u mjeri u kojoj su im takvi
 postupci dostupni. Na sporove iz područja
 primjene oDirecktive 2013/11/EU[33]
 primjenjuju se odredbe te Direktive.
 Članak 23. – Sloboda pružanja i
 korištenja pristupa otvorenom internetu te opravdano upravljanje prometom
 1. Krajnji korisnici imaju slobodu pristupa
 informacijama i njihove distribucije te pristupa sadržajima, korištenja
 aplikacija i usluga po svom izboru putem usluge pristupa internetu.
 Krajnji korisnici
 imaju slobodu sklapati sporazume o količini podataka i brzini s
 davateljima usluga pristupa internetu i, u skladu s tim sporazumima u pogledu
 količine podataka, iskoristiti sve ponude davatelja internetskih sadržaja,
 aplikacija i usluga.
 2. Krajnji
 korisnici pored toga imaju slobodu sklapanja ugovora o pružanju
 specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge s davateljima
 elektroničkih komunikacija za javnost ili davateljima sadržaja, aplikacija
 ili usluga.
 Kako bi se
 omogućilo pružanje specijaliziranih usluga krajnjim korisnicima, davatelji
 sadržaja, aplikacija i usluga te davatelji elektroničkih komunikacija za
 javnost imaju slobodu međusobnog sklapanja ugovora o prijenosu povezanih
 količina podataka ili prometu kao specijaliziranih usluga s definiranom
 kvalitetom usluge ili određenim kapacitetom. Pružanje tih specijaliziranih
 usluga ne smije ponavljano ili neprekidno narušavati opću kvalitetu usluga
 pristupa internetu.
 3. Ovim
 člankom ne dovodi se u pitanje zakonodavstvo Unije ili nacionalno
 zakonodavstvo koje se odnosi na zakonitosti informacija, sadržaja, aplikacija
 ili usluga koji se prenose.
 4. Korištenje
 sloboda predviđenih stavcima 1. i 2. olakšava se pružanjem potpune
 informacije u skladu s člankom 25. stavkom 1., člankom 26. stavkom 2.
 i člankom 27. stavcima 1. i 2.
 5. U granicama ugovorom dogovorenih
 količina podataka ili brzina usluge pristupa internetu, davatelji usluga
 pristupa internetu ne smiju ograničavati slobode predviđene stavkom
 1. blokiranjem, usporavanjem, degradiranjem ili diskriminiranjem određenih
 sadržaja, aplikacija ili usluga ili njihovih određenih razreda, osim u
 slučajevima kada je potrebno primijeniti opravdane mjere upravljanja prometom.
 Opravdane su mjera upravljanja prometom transparentne, nediskriminirajuće,
 razmjerane i potrebne radi:
 a) provedbe zakonodavne odredbe ili sudskog
 naloga ili prevencije ili sprječavanja teških kaznenih djela;
 b) očuvanja integriteta i sigurnosti mreže,
 usluga koje se pružaju putem te mreže i terminalne opreme krajnjih korisnika;
 c) sprječavanja prijenosa neželjenih
 komunikacija krajnjim korisnicima koji su prethodno dali svoj pristanak za
 takve restriktivne mjere;
 d) smanjenja
 učinaka privremenog ili iznimnog zagušenja mreže, pod uvjetom da se s
 istovjetnim vrstama prometa jednako postupa.
 Opravdano
 upravljanje prometom podrazumijeva samo obradu podataka koja je potrebna i
 razmjerna za postizanje svrhe ovog stavka.
 Članak 24. – Zaštitni mehanizmi za
 kvalitetu usluge
 1. Državna regulatorna tijela blisko prate i
 osiguravaju stvarnu sposobnost krajnjih korisnika da iskoriste slobode
 predviđene člankom 23. stavcima 1. i 2., usklađenost s
 člankom 23. stavkom 5. i stalnu dostupnost nediskriminirajućih usluga
 pristupa internetu na razinama kvalitete koje odražavaju napredak tehnologije i
 koje ne narušavaju specijalizirane usluge. Prate i, u suradnji s drugim
 nadležnim nacionalnim tijelima, učinke specijaliziranih usluga na kulturnu
 raznolikosti i inovacije. Državna regulatorna tijela o tom praćenju i
 svojim zaključcima podnose godišnje izvješće Komisiji i BEREC-u.
 2. Kako bi se spriječilo opće
 narušavanje kvalitete usluga pristupa internetu ili zaštitila sposobnost
 krajnjih korisnika da pristupe sadržaju ili informacijama i da ih distribuiraju
 ili da koriste aplikacije i usluge po svom izboru, državna regulatorna tijela
 imaju ovlasti propisati zahtjeve u vezi s najnižom kvalitetom usluge
 davateljima elektroničkih komunikacija za javnost.
 Državna
 regulatorna tijela, pravovremeno i prije propisivanja takvih zahtjeva, Komisiji
 podnose sažetak razloga za poduzimanje mjera, predviđene zahtjeve i
 predložene mjere. Te se informacije stavljaju na raspolaganje i BEREC-u.
 Komisija, nakon ispitivanja tih informacija, može iznijeti svoje primjedbe ili
 preporuke s tim u vezi, posebno kako bi osigurala to da predviđeni
 zahtjevi štetno ne utječu na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
 Predviđeni zahtjevi ne donose se u razdoblju od dva mjeseca od kada
 Komisija primi potpune informacije, osim ako se Komisija i državna regulatorna
 tijela drugačije dogovore ili ako je Komisija obavijestila nacionalno
 regulatorno tijelo o skraćenju razdoblja ispitivanja ili je Komisija
 iznijela primjedbe ili preporuke. Državna regulatorna tijela u najvećoj
 mjeri uvažavaju primjedbe ili preporuke Komisije te Komisiju i BEREC
 obavještavaju o donesenim zahtjevima.
 3. Komisija može donijeti provedbene akte
 kojima se utvrđuju jedinstveni uvjeti za provedbu obveza nadležnih
 nacionalnih tijela na temelju ovog članka. Navedeni se provedbeni akti
 donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
 Članak 25. – Transparentnost i
 objavljivanje informacija
 1. Davatelji
 elektroničkih komunikacija za javnost, osim u slučaju
 pojedinačno dogovorenih ponuda, objavljuju transparentne, usporedive,
 primjerene i ažurirane informacije:
 a) svoje ime, adresu i kontakte podatke;
 b) za svaki tarifni plan ponuđene usluge i odgovarajuće
 parametre kvalitete usluge, cijene koje se primjenjuju (za potrošače
 uključujući poreze) i primjenjive naknade (za pristup, korištenje,
 održavanje i sve dodatne naknade) te troškove povezane s terminalnom opremom;
 c) primjenjive tarife koje se odnose na bilo koji broj ili uslugu na
 koje se primjenjuju posebni cjenovni uvjeti;
 d) kvalitetu svojih usluga, u skladu s provedbenim aktima
 predviđenima u stavaku 2.;
 e) usluge pristupa internetu, ako su ponuđene, a navode se
 sljedeći podaci:
 (i.) stvarno
 dostupna brzina podataka za preuzimanje i učitavanje podataka u državi
 boravišta krajnjeg korisnika, uključujući tijekom vršnih sati;
 (ii.) razina
 primjenjivih ograničenja količine podataka ako postoji; cijene povećanja dostupne količine
 podataka na ad hoc ili trajnoj osnovi; brzinu
 podataka, i njezin trošak, koja je dostupna nakon što se potroši primjenjiva
 količina podataka ako je ona ograničena; te
 načini na koji krajnji korisnici mogu u svakom trenutku pratiti
 trenutačnu razinu svoje potrošnje;
 (iii.) jasno i
 razumljivo objašnjenje o tome kako svako ograničenje količine
 podataka, stvarno dostupna brzina i ostali parametri kvalitete te istovremeno
 korištenje specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge, mogu
 praktično utjecati na uporabu sadržaja, aplikacija i usluga;
 (iv.) informacije
 o svim postupcima koje davatelj provodi radi mjerenja i oblikovanja prometa
 kako bi se izbjeglo zagušenje mreže te o tome kako bi ti postupci mogli
 utjecati na kvalitetu usluge i zaštitu osobnih podataka;
 f) mjere koje su
 poduzete kako bi se krajnjim korisnicima s invaliditetom osigurao jednaki
 pristup, uključujući redovito ažurirane informacije o pojedinostima
 proizvoda i usluga koji su im namjenjeni;
 g) svoje standardne odredbe i uvjete ugovora, uključujući
 najkraće ugovorno razdoblje, uvjete prijevremenog raskida ugovora i s time
 povezane naknade, postupke i izravne naknade povezane s prelaskom i
 prenosivosti broja i ostalih identifikatora te mehanizme naknada za odgodu ili
 zlouborabu prelaska;
 h) pristup hitnim službama i podatke o mjestu s kojega je poziv
 upućen za sve ponuđene usluge, sva ograničenja povezana s hitnim
 službama na temelju članka 26. Direktive 2002/22/EZ te sve naknade s tim u
 vezi;
 i) prava u pogledu univerzalne usluge, uključujući po potrebi
 pogodnosti i usluge navedene u Prilogu I. Direktivi 2002/22/EZ.
 Informacije se objavljuju u jasnom, razumljivom i lako dostupnom obliku
 na službenom jeziku odnosno jezicima države članice u kojoj se usluga nudi
 te se redovito ažuriraju. Dotični podaci
 također se, prije njihova objavljivanja, dostavljaju državnom regulatornom
 tijelu, na njegov zahtjev. Sve razlike u
 uvjetima koji se primjenjuju na potrošače i ostale krajnje korisnike
 trebaju se izričito navesti.
 2. Komisija može donijeti
 provedbene akte u kojim se određuju metode mjerenja brzine usluga pristupa
 internetu, parametri kvalitete usluge i metode njihovog mjerenja te sadržaj,
 oblik i način objavljivanja informacija, uključujući moguće
 mehanizme za certificiranje kvalitete. Komisija
 može uvažiti parametre, definicije i metode mjerenja iz Priloga III. Direktivi
 2002/22/EZ. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja
 iz članka 33. stavka 2.
 3. Krajnji korisnici imaju
 pristup neovisnim alatima za ocjenu kojima ih se omogućava usporedba
 performansi usluga i pristupa elektroničke komunikacijske mreže te troška
 alternativnih obrazaca uporabe. U tu svrhu
 države članice uspostavljaju sustave dobrovoljnog certificiranja
 intreaktivnih web-mjesta, vodiča i sličnih alata. Certificiranje se odobrava na temelju objektivnih,
 transparentnih i razmjernih zahtjeva, a posebno neovisnosti od svih davatelja
 eletroničkih komunikacija javnosti, korištenja jednostavnog jezika,
 pružanja potpunih i ažuriranih informacija te posjedovanja učinkovitog
 postupka za rješavanje pritužbi. Ako
 certificirane usluge usporedbe nisu dostupne na tržištu besplatno ili po
 razumnim cijenama, državna regulatorna tijela ili druga nadležna nacionalna
 tijela sama ili putem trećih strana stavljaju na raspolaganje te
 pogodnosti u skladu sa zahtjevima certificiranja. Informacije
 koje objave davatelji elektroničkih komunikacija javnosti trebaju, za
 potrebe stavljanja na raspolaganje usluga usporedbe, biti besplatno dostupne.
 4. Na zahtjev relevantnih
 tijela javne vlasti, davatelji elektroničkih komunikacija besplatno
 distribuiraju informacije od javnog interesa krajnjim korisnicima, po potrebi
 te istim sredstvima koje uobičajeno koriste za komunikaciju s krajnjim
 korisnicima. U takvom slučaju
 odgovarajuća tijela javne vlasti dostavljaju te informacije davateljima
 elektroničkih komunikacija javnosti u standardnom format i mogu, inter
 alia, obuhvaćati sljedeće podatke:
 (a) najčešće uporabe elektroničkih komunikacija za
 nezakonite aktivnosti ili širenje štetnog sadržaja; posebno ako bi se time
 doveli u pitanje prava i slobode drugih, uključujući kršenje prava
 povezanih sa zaštitom podataka, autorskih i srodnih prava te njihove pravne
 posljedice te
 (b) načini zaštite od rizika za osobnu sigurnost i rizika od
 nezakonitog pristupa osobnim podacima pri korištenju usluga elektroničkih
 komunikacija.
 Članak 26. – Zahtjevi u vezi s
 informacijama za ugovore
 1.
 Prije nego što ugovor o pružanju povezivanja s javnom
 elektroničkom komunikacijskom mrežom ili javno dostupnih
 elektroničkih komunikacijskih usluga postane pravno obvezujući,
 davatelji elektroničkih komunikacija javnosti potrošačima i drugim
 krajnjim korisnicima, osim ako su se izričito drugačije dogovorili,
 pružaju barem sljedeće infomacije:
 (a) identitet,
 adresu i kontaktne podatke davatelja te, ako se razlikuju, adresu i kontaktne
 podatke za pritužbe;
 (b) glavne
 značajke usluga koje se pružaju, uključujući posebno:
 (i.) za svaki
 tarifni plan ponuđene usluge, uključene količine komunikacija i
 sve odgovarajuće parametre kvalitete usluge, uključujući vrijeme
 uspostave priključka;
 (ii.) je li i u
 kojim je državama članicama omogućen pristup hitnim službama i
 podacima o mjestu s kojega je poziv upućen te sva ograničenja pri
 pružanju hitnih službi u skladu s člankom 26. Direktive 2002/22/EZ;
 (iii.) vrste
 postprodajnih usluga, usluga održavanja i podrške korisnicima koje su dostupne,
 uvjeti i naknade povezani s tim uslugama te načini kontaktiranja s njima;
 (iv.) sva
 ograničenja koja je davatelj propisao povezana s uporabom pružene
 terminalne opreme, uključujući informacija o otključavanju
 terminalne opreme te sve pripadajuće naknade u slučaju raskida
 ugovora prije isteka najmanjeg ugovornog razdoblja;
 (c) detalje o
 cijenama i tarifama (za potrošače uključujući poreze i
 moguće dodatne naknade koje treba platiti) te načini na koje se
 ažurirane informacije o svim primjenjivim tarifama i naknadama stavljaju na
 raspolaganje;
 (d) ponuđeni
 načini plaćanja i sve razlike u troškovima koje proizlaze iz
 načina plaćanja te raspoložive mogućnosti za zaštitu
 transprentnosti računa i praćenje razine potrošnje;
 (e) trajanje
 ugovora te uvjete njegova obnavljanja i raskidanja, uključujući;
 (i.) najmanju
 uporabu ili trajanje potrebno za korištenje promotivnih uvjeta;
 (ii.) naknade
 povezane s prelaskom i prenosivosti broja i ostalih identifikatora,
 uključujući mehanizme naknada za kašnjenje ili zlouborabu prelaska;
 (iii.) sve naknade
 za prijevremeni raskid ugovora, uključujući svaki povrat troškova
 povezanih s terminalnom opremom (na temelju uobičajenih metoda
 amoritizacije) i drugim promotivnim pogodnostima (na osnovi pro rata
 temporis);
 (f) sve naknade i
 mehanizme povrata sredstava, uključujući svako izričito
 upućivanje na statutarna prava krajnjih korisnika, koje se primjenjuju ako
 nisu zadovoljene razine kvalitete usluge iz ugovora;
 (g) ako postoji
 obveza u skladu s člankom 25. Direktive 2002/22/EZ, mogućnosti izbora
 krajnjih korisnika hoće li se njihovi osobni podaci uključiti u
 imenik te dotični podaci;
 (h) za krajnje
 korisnike s invaliditetom, pojedinosti o proizvodima i uslugama koji su im
 namjenjeni;
 (i) način
 pokretanja postupaka za rješavanje sporova, uključujući
 prekogranične sporove, u skladu s člankom 34. Direktive 2002/22/EZ i
 člankom 22. ove Uredbe;
 (j) vrste mjera koje davatelj može poduzeti kao odgovor na incidente
 povezane sa sigurnosti i integritetom ili prijetnje i slabosti.
 2.
 Pored stavka 1., davatelji elektroničkih komunikacija
 javnosti pružaju krajnjim korisnicima, osim ako je krajnji korisnik koji nije
 potrošač na to pristao, barem sljedeće informacije u vezi sa svojim
 uslugama pristupa internetu:
 (a) razinu
 primjenjivih ograničenja količine podataka ako postoji; cijene povećanja dostupne količine
 podataka na ad hoc ili trajnoj osnovi; brzinu
 podataka, i njezin trošak, koja je dostupna nakon što se potroši primjenjiva
 količina podataka ako je ona ograničena; te
 načine na koji krajnji korisnici mogu u svakom trenutku pratiti
 trenutačnu razinu svoje potrošnje;
 (b) stvarno
 dostupna brzina podataka za preuzimanje i učitavanje podataka na glavnoj
 adresi krajnjeg korisnika, uključujući stvarne raspone brzine,
 prosječne brzine i brzinu tijekom vršnih sati, uključujući
 potencijalni učinak dopuštanja pristupa trećim stranama putem
 radijske lokalne mreže;
 (c) ostale
 parametre kvalitete usluge;
 (d) informacije o
 svim postupcima koje davatelj provodi radi mjerenja i oblikovanja prometa kako
 bi se izbjeglo zagušenje mreže te o tome kako bi ti postupci mogli utjecati na
 kvalitetu usluge i zaštitu osobnih podataka;
 (e) jasno i
 razumljivo objašnjenje o tome kako svako ograničenje količine
 podataka, stvarno dostupna brzina i ostali parametri kvalitete te istovremeno
 korištenje specijaliziranih usluga s povećanom kvalitetom usluge mogu
 praktično utjecati na uporabu sadržaja, aplikacija i usluga.
 3. Informacije iz
 stavaka 1. i 2. pružaju se u jasnom, razumljivom i lako dostupnom obliku na
 službenom jeziku države članice u kojoj u kojoj krajnji korisnik ima
 boravište te se redovito ažuriraju. Sastavni
 su dio ugovora i ne mogu se mijenjati osim ako se ugovorne stranke izrijekom
 drugačije dogovore. Krajnji korisnik
 dobiva primjerak ugovora u pisanom obliku.
 4.
 Komisija može donijeti provedbene akte u kojima se navode
 detalji o zahjevima u vezi s informacijama popisani u stavku 2. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s
 postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
 5. Ugovor pored toga
 uključuje, na zahtjev mjerodavnog tijela javne vlasti, sve informacije iz
 članka 25. stavka 4. koje su ta tijela u tu svrhu dostavila o uporabi
 elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga za nezakonite aktivnosti ili
 širenje štetnog sadržaja te o načinima zaštite od rizika za osobnu
 sigurnost i nezakonite obrade osobnih podataka, a povezane su s pruženom
 uslugom.
 Članak 27. – Kontrola potrošnje
 1.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti nude
 mogućnosti krajnjim korisnicima da odaberu besplatnu pogodnost primanja
 informacija o akumuliranoj potrošnji različitih elektroničkih
 komunikacijskih usluga izraženoj u valuti u kojoj krajnji korisnik te usluge
 plaća. Tom pogodnosti osigurava se da,
 bez suglasnosti krajnjeg korisnika, akumulirani troškovi tijekom određenog
 razdoblja uporabe, ne prelaze određeno financijskog ograničenje koje
 je krajnji korisnik postavio.
 2.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
 osiguravaju da se krajnjim korisnicima pošalje primjerena obavijest kada
 potrošnja usluga dosegne 80 % financijskog ograničenja postavljenog u
 skladu sa stavkom 1. U toj se obavijesti
 navodi postupak koji slijedi kako bi se pružanje tih usluga nastavilo,
 uključujući njihove troškove. Davatelj
 prestaje s pružanjem određenih usluga i njihovom naplatom krajnjem
 korisniku ako bi se u protivnom premašilo financijsko ograničenje, osim i
 kada krajnji korisnik zatraži nastavak pružanja ili obnavljanje pružanja tih
 usluga. Nakon što se dosegne financijsko
 ograničenje krajnji korisnik i dalje može primati pozive i SMS poruke te ima
 pristup besplatnim telefonskim brojevima i hitnim službama besplatnim pozivom
 na europski broj za hitne službe (112) do kraja obračunskog razdoblja.
 3.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
 omogućavaju krajnjim korisnicima neposredno prije spajanja poziva,
 besplatno i bez ikakvih troškova, pristup informacijama o primjenjivim tarifama
 koje se odnose na sve usluge na koje se primjenjuju posebni cjenovni uvjeti,
 osim ako je državno regulatorno tijelo odobrilo prethodno odstupanje iz razloga
 razmjernosti. Sve takve informacije pružaju se
 na usporediv način za sve te brojeve ili usluge.
 4. Davatelji
 elektroničkih komunikacija javnosti nude mogućnosti krajnjim
 korisnicima da besplatno odaberu primanje računa s detaljnim ispisom.
 Članak 28. – Raskid ugovora
 1.
 U ugovorima sklopljenima između potrošača i
 davatelja elektroničkih komunikacija javnosti ne smije se odrediti
 najmanje trajanje ugovora duže od 24 mjeseca. Davatelji
 elektroničkih komunikacija javnosti nude mogućnosti krajnjim
 korisnicima da sklope ugovor u najduljem trajanju od 12 mjeseci.
 2.
 Potrošači i drugi krajnji korisnici imaju pravo, osim
 ako su se drugačije dogovorili, raskinuti ugovor s obavijesnim rokom od
 mjesec dana ako je od sklapanja ugovora prošlo šest mjeseci ili više. Ne treba platiti nikakvu naknadu osim za preostalu
 vrijednost subvencionirane terminalne opreme
 vezane uz ugovor u trenutku sklapanja ugovora i naknade troškova pro rata
 temporis za bilo koju drugu promotivnu pogodnost koja je kao takva
 označena u trenutku sklapanja ugovora. Davatelj besplatno uklanja
 sva ograničenja u vezi s uprabom terminale opreme na drugim mrežama
 najkasnije po plaćanju te naknade.
 3.
 Ako je u ugovorima ili u nacionalnom pravu predviđeno
 prešutno produljenje ugovornih razdoblja, davatelj elektroničkih
 komunikacija javnosti pravovremeno obavještava krajnjeg korisnika kako bi
 krajnji korisnik imao najmanje mjesec dana za suprotstavljanje tom prešutnom
 produljenju. Ako se krajnji korisnik ne
 usprotivi, smatra se da je ugovor stalan te ga krajnji korisnik može u svakom
 trenutku raskinuti s obavijesnim rokom od mjesec dana i bez ikakvih dodatnih
 troškova.
 4.
 Krajnji korisnici imaju pravo raskinuti ugovor bez
 dodatnih troškova nakon obavijesti o promjeni ugovornih uvjeta koje predlaže
 davatelj elektroničkih komunikacija javnosti, osim ako se predložene
 promjene isključivo u korist krajnjeg korisnika.
 Davatelji krajnjim korisnicima pružaju odgovarajuću obavijest, u
 roku ne kraćem od mjesec dana, o svim izmjenama te ih u isto vrijeme
 obavješćuju o njihovom pravu na raskid ugovora bez dodatnih troškova u
 slučaju da ne prihvaćaju nove uvjete. Stavak
 2. primjenjuju se mutatis mutandis.
 5.
 Svaka znatna i neprivremena razlika između stvarne
 performanse u pogledu brzine ili drugih parametara kvalitete i performanse koju
 je davatelj elektroničkih komunikacija javnosti naveo u skladu s
 člankom 26. smatra se za nesukladnost performanse za potrebe
 utvrđivanja pravnog lijeka koji krajnji korisnik može poduzeti u skladu s
 nacionalnim pravom.
 6.
 Pretplata na dodatne usluge koje pruža isti davatelj
 elektroničkih komunikacija javnosti ne znači ponovni početak
 prvotnog ugovornog razdoblja, osim ako cijena dodatne usluge odnosno usluga
 znatno nadilazi cijenu prvotnih usluga ili se dodatne usluge nude po posebnoj
 promotivnoj cijeni povezanoj s obnavljanjem postojećeg ugovora.
 7.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti
 primjenjuju takve uvjete i postupke za raskid ugovora kojima se ne postavljaju
 prepreke ili destimulira promjena davatelja usluga.
 Članak 29. – Vezane ponude
 Ako vezane usluge
 ponuđene potrošačima uključuju barem vezu s elektroničkom
 komunikacijskom mrežom ili jednom elektroničkom komunikacijskom uslugom,
 članci 28. i 30. ove Uredbe primjenjuju se na sve elemente tog paketa.
 Poglavlje V.
 Olakšavanje promjene davatelja
 Članak 30. – Prelazak i prenosivost
 brojeva
 1.
 Svi krajnji korisnici s brojevima iz nacionalnog sustava
 dodjele brojeva koji to zatraže imaju pravo zadržati svoj broj odnosno brojeve
 neovisno o davatelju elektroničkih komunikacija javnosti koji pruža uslugu
 u skladu s dijelom C Priloga I. Direktivi 2002/22/EZ, pod uvjetom da je
 davatelj davatelj elektroničkih komunikacija javnosti u državi
 članici na koju se nacionalni sustav dodjele brojeva odnosi ili je
 europski davatelj elektroničkih komunikacija koji je nadležnom
 regulatornom tijelu matične države članice prijavio činjenicu da
 pruža ili namjerava pružati takve usluge u državi članici na koju se
 nacionalni sustav dodjele brojeva odnosi.
 2.
 Određivanje cijena među davateljima
 elektroničkih komunikacija javnosti povezano s pružanjem usluge
 prenosivosti broja treba biti troškovno usmjereno, a ako postoje izravne
 naknade koje plaćaju krajnji korisnici, one ne smiju destimulirati
 krajnjeg korisnika od primjene davatelja usluga.
 3.
 Prijenos brojeva i njihova aktivacija provodi se u
 najkraćem mogućem roku. Krajnjim
 korisnicima koji su sklopili ugovor o prijenosu broja novom davatelju taj se
 broj aktivira u roku od jednog radnog dana od sklapanja ugovora. Prekid usluge tijekom postupka prijenosa, ako do
 toga dođe, ne smije trajati duže od jednog radnog dana.
 4.
 Novi davatelj elektroničkih komunikacija javnosti
 vodi postupke prelaska i prijenosa broja. Krajnji
 korisnici trebaju primiti primjerene informacije o prelasku prije i tijekom tog
 postupka te neposredno nakon njegovog završetka. Krajnje
 korisnike ne smije se prisiliti da prijeđu drugom davatelju protiv svoje
 volje.
 5.
 Ugovori krajnjih korisnika sa zamijenjenim davateljima
 elektroničkih komunikacija javnosti automatski se raskidaju nakon završetka
 prelaska. Zamijenjeni davatelji
 elektroničkih komunikacija javnosti vraćaju sve preostale iznose
 potrošačima unaprijed plaćenih usluga.
 6.
 Davatelji elektroničkih komunikacija javnosti koji
 odgode ili zlouporabe prelazak, uključujući nepružanjem informacija
 potrebnih za pravovremeni prijenos broja, obvezni su to nadoknaditi krajnjim
 korisnicima izloženima toj odgodi ili zlouporabi.
 7.
 U slučaju da krajnji korisnik koji prelazi novo
 davatelju usluga pristupa internetu ima adresu elektroničke pošte koju mu
 je dodijelio zamijenjeni davatelj, taj zamjenjeni davatelj, na zahtjev krajnjeg
 korisnika, u razdoblju od 12 mjeseci besplatno prosljeđuje na bilo koju
 adresu elektroničke pošte koju je krajnji korisnik naveo sve komunikacije
 elektroničke pošte upućene na prethodnu adresu elektroničke
 pošte krajnjeg korisnika. Ta usluga
 prosljeđivanja poruka elektroničke pošte uključuje autmatsku
 poruku svim pošiljateljima poruka elektroničke pošte kojim ih se
 obavješćuje o novoj adresi elektroničke pošte krajnjeg korisnika. Krajnji korisnik ima mogućnost zatražiti da se
 njegova nova adresa elektroničke pošte u automatskoj poruci ne otkriva.
 Nakon tog
 početnog razdoblja od 12 mjeseci, zamijenjeni davatelj elektroničkih
 komunikacija javnosti nudi mogućnosti krajnjem korisniku da produlji
 razdoblje prosljeđivanja poruka elektroničke pošte te na to, po
 potrebi, obračunati naknadu. Zamijenjeni
 davatelj elektroničkih komunikacija javnosti ne smije prvotnu adresu
 elektroničke pošte krajnjeg korisnika dodijeliti drugom krajnjem korisniku
 u razdoblju od dvije godine nakon raskida ugovora, a u svakom slučaju u
 razdoblju u kojem je produljeno prosljeđivanje poruka elektroničke
 pošte.
 8.
 Nadležna nacionalna tijela mogu uspostaviti opće
 postupke za prelazak i prijenos broja, uključujući propisivanje
 odgovarajućih sankcija za davatelje i naknada za krajnje korisnike. Pritom uzimaju u obzir neophodnu zaštitu krajnjih
 korisnika tijekom postupka prelaska te potrebu osiguranja njegove
 učinkovitosti.
 Poglavlje VI.
 Organizacijske i završne odredbe
 Članak 31. – Kazne
 Države
 članice donose pravila o kaznama koje se primjenjuju na povrede odredaba
 ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Predviđene kazne moraju biti učinkovite,
 razmjerne i odvraćajuće. Države
 članice obavješćuju Komisiju o ovim odredbama najkasnije do 1. srpnja
 2016. i bez odlaganja izvješćuju o svim njihovim naknadnim izmjenama.
 U pogledu
 europskih davatelja elektroničkih komunikacija, kazne se propisuju u
 skladu s poglavljem II. u vezi s nadležnosti državnih regulatornih tijela u
 matičnoj državi članici i državi članici domaćinu.
 Članak 32. – Delegiranje ovlasti
 1.
 Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljena je
 Komisiji pod uvjetima koji su utvrđeni ovim člankom.
 2.
 Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 17.
 stavka 2. i članka 19. stavka 5. dodjeljuje se Komisiji na
 neograničeno razdoblje od [datum stupanja na snagu ove Uredbe] nadalje.
 3.
 Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku
 opozvati delegirane ovlasti iz članka 17. stavka 2. i članka 19.
 stavka 5. Odlukom o opozivu prestaje
 delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Opoziv
 proizvodi učinke sljedećeg dana od dana objave te odluke u Službenom
 listu Europske unije ili kasnijeg datuma navedenog u odluci. Odluka ne utječe na pravovaljanost delegiranih
 akata koji su već stupili na snagu.
 4.
 Čim Komisija donese delegirani akt, istovremeno ga
 dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
 5.
 Delegirani akt donesen u skladu s člankom 17. stavkom
 2. i člankom 19. stavkom 5. stupa na snagu samo ako se tomu ne usprotive
 ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca nakon
 obavješćivanja Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako su
 prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju
 da se ne protive. Taj se rok produljuje
 za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
 Članak33. – Postupak Odbora
 1.
 Komisiji pomaže Odbor za komunikacije osnovan člankom
 22. stavkom 1. Direktive 2002/21/EZ. Taj Odbor
 jest odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
 2. 2. Pri upućivanju na
 ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
 Članak 34. – Izmjene Direktive
 2002/20/EZ
 U članku 3.
 stavku 2. briše se drugi podstavak.
 Članak 35. – Izmjene Direktive
 2002/21/EZ
 Direktiva 2002/21/EZ
 mijenja se kako slijedi:
 (1) u članku
 1. dodaje se sljedeći stavak 6.:
 „Ova Direktiva
 i posebne direktive tumače se i primjenjuju zajedno s odredbama Uredbe
 [XX/2014].”
 (2) članak
 7.a mijenja se kako slijedi:
 –
 (a) u stavku 1. prvi podstavak zamjenjuje se
 sljedećim:
 „1. Ako se mjerom iz članka 7. stavka 3 namjerava
 propisati, izmijeniti ili povući obveza operatera u primjeni članka
 16 ove Direktive u vezi s člankom 5. i člancima 9. do 13. Direktive
 2002/19/EZ (Direktiva o pristupu) i člankom 17. Direktive 2002/22/EZ
 (Direktiva o univerzalnoj usluzi), Komisija može u roku od mjesec dana
 predviđenom člankom 7. stavkom 3. ove Direktive, obavijestiti
 dotično državno regulatorno tijelo i BEREC o razlozima zbog kojih smatra
 da bi nacrt mjere stvorio prepreku na unutarnjem tržištu ili o svojim ozbiljnim
 sumnjama u sukladnost tog nacrta mjere s pravom Unije, uzimajući u obzir
 kao što je primereno svaku Preporuku donesenu na temelju članka 19. stavka
 1. ove Direktive u vezi s usklađenom primjenom posebnih odredbi ove
 Direktive i posebnih direktiva. U tom
 slučaju nacrt mjere ne donosi se u razdoblju od daljnja tri mjeseca od
 obavijesti Komisije.”
 –
 (b) stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
 „2. U razdoblju od tri mjeseca iz stavka 1., Komisija,
 BEREC i dotično državno regulatorno tijelo blisko surađuju kako bi
 utvrdili najprikladniju i najučinkovitiju mjeru u svjetlu ciljeva iz
 stavka 8., uz dužno uvažavanje stavova sudionika na tržištu i potrebe
 osiguranja razvoja dosljedne regulatorne prakse. Ako
 se mjerom namjerava propisati, izmijeniti ili povući obveza europskog
 davatelja elektroničkih komunikacija u smislu Uredbe [XXX/2014] u državi
 članici domaćinu, državno regulatorno tijelo matične države
 članice može sudjelovati u procesu suradnje.”
 –
 (c) u stavak 5. umeće se sljedeća
 točka (aa):
 „(aa) donijeti odluku kojom od državnog
 regulatornog tijela zahtijeva povlačenje nacrta mjere, zajedno s posebnim
 prijedlozima za njegovu izmjenu, ako se tom mjerom ima za cilj propisati,
 izmijeniti ili povući obveza europskog davatelja elektroničkih
 komunikacija u smislu Uredbe [XXX/2014].”
 –
 (d) u stavak 6. dodaje se sljedeći podstavak:
 „Članak 7.
 stavak 6. primjenjuje se u slučajevima kada Komisija donese odluku u
 skladu sa stavkom 5. točkom (aa)”.
 (3) članak
 15. mijenja se kako slijedi:
 –
 (a) između prvog i drugog podstavka stavka 1
 umeće se sljedeći podstavak:
 „Pri procjeni
 ima li određeno tržište značajke takve prirode da opravdaju
 propisivanje ex-ante regulatornih obveza te se stoga mora uključiti u
 Preporuku, Komisija posebno uzima u obzir potrebu za konvergentnom regulacijom
 u cijeloj Uniji, potrebu za promicanjem učinkovitih ulaganja i inovacija u
 interesu krajnjih korisnika i globalne konkurentnosti gospodarstva Unije,
 važnost dotičnog tržišta zajedno s ostalim čimbenicima kao što su
 postojeće tržišno natjecanje na temelju infrastrukture na razini
 maloprodaje te natjecanje u pogledu cijena, izbora i kvalitete proizvoda
 ponuđenih krajnjim korisnicima. Komisija razmatra sva bitna
 ograničenja tržišnog natjecanja, bez obzira na to smatraju li se mreže,
 usluge ili aplikacije koje ta ograničenja propisuju elektroničkim
 komunikacijskim mrežama, elektroničkim komunikacijskim uslugama ili drugom
 vrstom usluge ili aplikacije koje su usporedive sa stajališta krajnjeg
 korisnika kako bi utvrdila jesu li općenito u Uniji ili u njezinom znatnom
 dijelu kumulativno ispunjenja sljedeća tri kriterija:
 (a) prisutnost
 visokih i neprolaznih strukturnih, pravnih ili regulatornih prepreka ulasku;
 (b) struktura
 tržišta nije usmjerena na učinkovito natjecanje u odgovarajućem
 vremenskom razdoblju, uzimajući u obzir stanje tržišnog natjecanje na
 temelju infrastrukture i ostalog tržišnog natjecanja koje je u pozadini
 prepreka ulasku;
 (c) samo pravo
 u području tržišnog natjecanja nedovoljno je za primjerno rješavanje
 utvrđenog tržišnog nedostatka odnosno nedostataka.”
 –
 (b) u stavku 3. dodaje se sljedeći podstavak:
 „U izvršavanju
 svojih ovlasti na temelju članka 7., Komisija provjerava jesu li
 kumulativno ispunjenja trij kriterija iz stavka 1. pri preispitivanju sukladnosti
 s pravom Unije nacrta mjere u kojoj se zaključuje:
 (a) da
 određeno tržište koje nije utvrđeno u Preporuci ima značajke
 takve prirode da opravdavaju propisivanje regulatornih obveza u posebnim
 nacionalnim okolnostima; ili
 b) da za
 tržište određeno u Preporuci nije potrebna regulacija u posebnim
 nacionalnim okolnostima.”
 (4) Prvi stavak
 članka 19. mijenja se kako slijedi:
 „Ne
 dovodeći u pitanje članak 9. ove Direktive i članke 6. i 8.
 Direktive 2002/20/EZ (Direktiva o ovlaštenju), ako Komisija smatra da
 razilaženja u provedbi od strane državnih regulatornih tijela regulatornih
 zadaća navedenih u ovoj Direktivi, posebnim direktivama i Uredbi br.
 [XX/2014] može stvoriti prepreku na unutarnjem tržištu, Komisija može,
 uzimajući u najvećoj mogućoj mjeri u obzir mišljenje BEREC-a,
 objaviti preporuku ili odluku o usklađenoj primjeni odredaba iz ove
 Direktive, posebnih direktiva i Uredbe br. [XX/2014] radi poticanja
 ostvarenja ciljeva iz članka 8.”
 Članak 36. – Izmjene Direktive
 2002/22/EZ
 1. S učinkom
 od 1. srpnja 2016., Direktiva 2002/22/EZ mijenja se kako slijedi:
 (1) U članku
 1. stavku 3. briše se prva rečenica.
 (2) Brišu se
 članci 20., 21., 22. i 30.
 2.
 Države članice do 1. srpnja 2016. zadržavaju na snazi
 sve mjere kojima se prenose odredbe iz stavka 1.
 Članak 37. – Izmjene Uredbe (EZ)
 br. 531/2012
 Uredba (EU) br. 531/2012 mijenja se kako slijedi:
 (1) u članku
 1. stavku 1. umeće se sljedeći treći podstavak:
 „Ova Uredba
 primjenjuje se na usluge roaminga koje se u Uniji pružaju krajnjim korisnicima
 čiji je domaći davatelj usluga davatelj elektroničkih
 komunikacija javnosti u državi članici.”
 (2) u članku
 2. stavku 2. umeće se sljedeća točka (r):
 „(r) „dvostrani
 ili višestrani ugovor o roamingu”znači jedan ili više komercijalnih ili
 tehničkih ugovora među davateljima usluga roaminga kojim se
 omogućuje virtualno proširenje pokrivenosti domaće mreže i održivo
 pružanje od strane svakog davatelja roaminga reguliranih maloprodajnih usluga
 roaminga na istoj cjenovnoj razini kao i njihovih domaćih usluga pokretnih
 komunikacija.”
 (3) u članku
 4. dodaje se sljedeći stavak 7.:
 „7. Ovaj
 članak ne primjenjuje se na davatelje roaminga koji pružaju regulirane
 maloprodajne usluge roaminga u skladu s člankom 4.a.”
 (4) Sljedeći
 članak 4.a. umeće se:
 „Članak 4.a
 1. Ovaj članak primjenjuje se na
 davatelje roaminga koji:
 (b)
 primjenjuju, automatski i u svim svojim maloprodajnim paketima koji
 uključuju regulirane usluge roaminga, stope primjenjive za domaće
 usluge na domaće usluge i regulirane usluge roaminga u cijeloj Uniji, kao da
 su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj mreži; te
 (b)
 osiguravaju, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih ugovora o
 roamingu s drugim davateljima roaminga, da je barem jedan davatelj roaminga u
 svim državama članicama sukladan s odredbama točke(a).
 2. Stavcima 1. i 6. ne isključuje
 se ograničavanje potrošnje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga po
 primjenjivim stopama za domaće usluge od strane davatelja roaminga,
 upućivanjem na kriterij razumne uporabe. Svi
 kriteriji razumne uporabe primjenjuju se tako da potrošači koji koriste razne
 domaće maloprodajne pakete davatelja roaminga za vrijeme povremenih
 putovanja unutar Unije imaju mogućnost sa sigurnošću održavati
 uobičajenu domaću potrošnju povezanu s njihovim domaćim maloprodajnim
 paketima. Davatelj roaminga koji koristi tu
 mogućnost objavljuje, u skladu s [članak 25. stavak 1. točka
 (b)] Uredbe XXX/2014 i uključuje u svoje ugovore, u skladu s [članak
 26. stavak 1. točke (b)i (c)] te Uredbe, detaljne kvantificirane informacije
 o primjeni kriterija razumne uporabe upućivanjem na glavne cjenovne,
 količinske i druge paramentre dotičnog maloprodajnog paketa.
 Do 31. prosinca
 2014. BEREC, nakon savjetovanja s dionicima i u bliskoj suradnji s Komisijom,
 utvrđuje opće smjernice za primjenu kriterija razumne uporabe u
 maloprodajnim ugovorima koje nude stranke davatelji roaminga koji koriste ovaj
 članak. BEREC razvija te smjernice
 upućivanjem na opći cilj iz prvog podstavka, a posebno uvažava razvoj
 obrazaca cijena i potrošnje u državama članicama, stupanj konvergencije
 razine domaćih cijena diljem Unije, sve uočljive učinke roaminga
 po stopama primjenjivima na domaće usluge na razvoj tih stopa i razvoj
 veleprodajnih stopa za roaming za neuravnoteženi promet između davatelja
 roaminga.
 Nadležno
 državno regulatorno tijelo prati i nadzire primjenu kriterija razumne uporabe,
 uzimajući u obzir u najvećoj mogućoj mjeri opće smjernice
 BEREC-a, nakon što ih se donese, te osigurava da se ne primjenjuju nerazumni
 uvjeti.
 3. Pojedinačni krajnji korisnici
 koji koriste usluge davatelja roaminga koji koristi ovaj članak mogu na
 vlastiti zahtjev namjerno i izričito donijeti odluku da se, u zamjenu za
 druge pogodnosti koje taj davatelj nudi, odriču od pogodnosti primjene
 reguliranih usluga roaminga po primjenjivim stopama za domaće usluge u
 okviru određenog maloprodajnog paketa. Davatelj
 usluga roaminga podsjeća te krajnje korisnike na prirodu pogodnosti
 vezanih uz roaming koji bi time izgubili. Državna
 regulatorna tijela posebno prate provode li davatelji roaminga koji koriste
 ovaj članak poslovnu praksu koja bi mogla značiti izbjegavanje
 automatskog mehanizma.
 4. Regulirane maloprodajne naknade za
 roaming propisane člancima 8., 10. i 13. ne primjenjuju se na usluge
 roaminga ponuđene putem davatelja roaminga koji koristi ovaj članaku
 mjeri u kojoj se naplaćuju na razini stopa primjenjivih na domaće
 usluge.
 Ako davatelj
 roaminga koji koristi ovaj članak primjenjuje za potrošnju reguliranih
 usluga roaminga koje nadilaze razumnu uporabu tih usluga u skladu sa stavkom 2.
 naknade različite od stopa primjenjivih na domaće usluge, ili ako se
 pojedinačni krajnji korisnik izričito odrekne od pogodnosti primjene
 cijena za domaće usluge na regulirane usluge roaminga u skladu sa stavkom
 3., cijene za te regulirane usluge roaminga ne premašuju maloprodajne cijene
 roaminga propisane člancima 8., 10. i 13.
 5. Davatelj roaminga koji želi
 koristiti ovaj članak o svojoj izjavi te svim dvostranim ili višestranim
 sporazumima na temelju kojih ispunjava uvjete iz stavka 1., te svim njihovim
 izmjenama, obavješćuje Ured BEREC-a. Davatelj
 roaminga koji dostavlja obavijest u nju uključuje dokaze da su svi
 ugovorni partneri u dotičnim dvostranim ili višestranim sporazumima o
 roamingu sporazumni s tom obavijesti.
 6. U razdoblju od 1. srpnja 2014. do
 30. lipnja 2016. ovaj članak primjenjuje se na davatelje roaminga koji ne
 ispunjivaju uvjete iz stavka 1. ako ispunjivaju sljedeće uvjete:
 (a) davatelj
 roaminga o svojoj izjavi te svim relevantnim dvostranim ili višestranim
 sporazumima o roamingu obavješćuje Ured BEREC-a u skladu sa stavkom 5., uz
 posebno upućivanje na ovaj stavak;
 b) davatelj
 roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
 ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz točaka (c),(d)
 i (e) ispunjivaju u najmanje 17 država članica koje predstavljaju 70 %
 stanovništva Unije;
 (c) davatelj
 roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se staviti na
 raspolaganje i aktivno ponuditi najkasnije od 1. srpnja 2014. ili od datuma
 obavijesti, koji je god datum kasniji, najmanje jedan maloprodajni paket s
 tarifnom opcijom prema kojoj se stopa primjenjiva na domaće usluge
 primjenjuje na domaće usluge i na regulirane usluge roaminga u cijeloj
 Uniji, kao da su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj mreži;
 (d) davatelj
 roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se staviti na
 raspolaganje i aktivno ponuditi najkasnije od 1. srpnja 2015. ili od datuma
 obavijesti, koji je god datum kasniji, tarifne opcije u maloprodajnim paketima
 koje je dana 1. siječnja te godine koristilo najmanje 50 % njihovih
 korisnika;
 (e) davatelj
 roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) obvezuju se uskladiti
 sa stavkom 1. točkom (b) u svim svojim maloprodajnim paketima najkasnije
 od 1. srpnja 2016.
 Davatelj
 roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b) koji koriste ovaj
 članak mogu se obvezati, kao alternativa obvezi iz točke (d),
 obvezati od 1. srpnja 2015. ili od datuma obavijesti, koji je god datum
 kasniji, da sve dodatne naknade za roaming koje se primjenjuju uz primjenjive
 stope za domaće usluge u različitim maloprodajnim paketima ukupno
 neće iznositi više od 50 % onih koje su primjenjive u tim paketima na dan
 1. siječnja 2015., bez obzira na to izračunavaju li se te dodatne
 naknade na temelju jedinica kao što su glasovne minute ili megabajti, na
 temelju razdoblja kao što su dani ili tjedni roaminga ili na bilo koji drugi
 način ili njihovom kombinacijom. Davatelj
 roaminga koji se pozivaju na tu točku dokazuju sukladnosti sa zahtjevom o
 sniženju od 50 % državnim regulatornim tijelima i dostavljaju sve potrebne
 popratne dokaze koji se od njih zatraže.
 Ako davatelj
 roaminga koji koristi ovaj članak o svojoj izjavi te svim relevantnim
 dvostranim ili višestranim sporazumima o roamingu obavijesti Ured BEREC-a na
 temelju točke (a) prvoga podstavka i time potpada pod taj stavak,
 dotični davatelj roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b)
 obvezni su barem do 1. srpnja 2018. poštovati preuzetu obvezu u skladu s
 točkama (c), (d) i (e) prvoga podstavka, uključujući sve
 alternativne obveze različite od one iz točke (d) tog podstavka.
 7. U razdoblju od 1. srpnja 2014. do
 30. lipnja 2016. ovaj članak primjenjuje se na davatelje roaminga koji ne
 ispunjivaju uvjete iz stavka 1. ako ispunjivaju sljedeće uvjete:
 (a) davatelj
 roaminga o svojoj izjavi te svim relevantnim dvostranim ili višestranim
 sporazumima o roamingu obavješćuje Ured BEREC-a u skladu sa stavkom 5., uz
 posebno upućivanje na ovaj stavak;
 b) davatelj
 roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
 ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz stavka 1.
 točke (a) ispunjivaju u najmanje 10 država članica koje predstavljaju
 30 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2014. ili od datuma
 obavijesti, koji je god datum kasniji;
 b) davatelj
 roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
 ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti iz stavka 1.
 točke (a) ispunjivaju u najmanje 14 država članica koje predstavljaju
 50 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2015. ili od datuma
 obavijesti, koji je god datum kasniji;
 (d) davatelj
 roaminga osigurava, vlastitim mrežama ili putem dvostranih ili višestranih
 ugovora o roamingu s drugim davateljima roaminga, da se uvjeti stavka 1.
 točke (a) ispunjivaju u najmanje 17 država članica koje predstavljaju
 70 % stanovništva Unije i to najkasnije od 1. srpnja 2016.
 Ako davatelj
 roaminga koji koristi ovaj članak o svojoj izjavi te svim relevantnim
 dvostranim ili višestranim sporazumima o roamingu obavijesti Ured BEREC-a na
 temelju točke (a) prvoga podstavka i time potpada pod taj stavak,
 dotični davatelj roaminga i svi ugovorni partneri u smislu točke (b)
 obvezni su barem do 1. srpnja 2018. poštovati preuzetu obvezu da će
 ispunjivati uvjeteiz stavka 1. točke (a).
 8. Davatelji usluga roaminga u dobroj
 vjeri dogovaraju mehanizme za uspostavu dvostranih ili višestranih sporazuma o
 roamingu pod poštenim i razumnim uvjetima i uzimajući u obzir cilj da bi
 se takvim sporazumima s drugim davateljima usluga roaminga trebalo
 omogućiti virtualno proširenje pokrivenosti domaće mreže i održivo
 pružanje, od strane svakog davatelja roaminga koji koristi ovaj članak,
 reguliranih maloprodajnih usluga roaminga na istoj cjenovnoj razini kao i
 njihovih domaćih usluga pokretnih komunikacija.
 9. Iznimno od stavka 1., nakon 1.
 srpnja 2016. ovaj se članak primjenjuje na davatelje roaminga koji koriste
 ovaj članak ako su ti davatelji roaminga dokazali da su u dobroj vjeri
 nastojali uspostaviti ili proširiti dvostrane ili višestrane sporazume o
 roamingu pod poštenim i razumnim uvjetima u svim državama članicama gdje
 još ne ispunjivaju uvjete iz stavka 1. te nisu mogli osigurati ni jedan
 dvostrani ili višestrani sporazum o roamingu s davateljem roaminga u jednoj ili
 više država članica, pod uvjetom da ispunjaju uvjet o najmanjoj
 pokrivenosti mreže iz stavka 6. točke (b) i sve ostale relevantne odredbe
 ovog članka. U tom slučaju davatelji
 roaminga koji koriste ovaj članak i dalje trebaju nastojati uspostaviti
 razumne uvjete za sklapanje sporazuma o roamingu s davaljem roaminga iz bilo
 koje nezastupljene države članice.
 10. Ako je alternativnom davatelju
 usluga roaminga već dodijeljen pristup korisnicima domaćeg davatelja
 na temelju članka 4. stavka 1. te je već ostvario potrebna ulaganja
 kako bi pružao uslugu tim korisnicima, članak 4. stavak 7. ne primjenjuje
 se na tog domaćeg davatelja u prijelaznom razdoblju od tri godine. Prijelaznim razdobljem ne dovodi se u pitanje
 potreba daljnjeg poštovanja ugovornog razdoblja koje je dogovoreno s
 alternativnim davateljem usluga roaminga.
 11. Ovim člankom ne dovodi se u
 pitanje primjena pravila Unije o tržišnom natjecanju na dvostrane ili
 višestrane sporazume o roamingu.”
 (5) U članku
 8. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
 (a) prvi podstavak
 zamjenjuje se sljedećim:
 „2. S učinkom od 1. srpnja 2013., maloprodajna
 naknada, (bez PDV-a), za eurotarifu za govorne usluge koju davatelj usluga
 roaminga može naplaćivati korisnicima roaminga za pružanje reguliranih
 poziva u roaming može se razlikovati za svaki poziv u roamingu, ali ne smije
 biti veća od 0,24 EUR po minuti za svaki odlazni poziv ili 0,07 EUR po
 minuti za svaki dolazni poziv. Najveća
 maloprodajna naknada za odlazne pozive smanjuje se na na 0,19 EUR od 1. srpnja
 2014. Od 1. srpnja 2014. davatelji usluga
 roaminga ne smiju naplaćivati nikakvu naknadu korisnicima roaminga za
 dolazne pozive, ne dovodeći u pitanje mjere poduzete radi
 sprječavanja neispravne uporabe ili prijevare. Ne
 dovodeći u pitanje članak 19., navedene najveće maloprodajne
 naknade za eurotarifu za govorne usluge ostaju važeće do 30. lipnja 2017.
 (b) treći
 podstavak zamjenjuje se sljedećim:
 „Svaki davatelj
 usluga roaminga svojim korisnicima roaminga naplaćuje pružanje svakog
 reguliranog poziva u roamingu na koji se primjenjuje eurotarifa za govorne
 usluge na temelju sekunde.”
 (6) U članku
 14. umeće se sljedeći stavak 1.a:
 „1.a Ako je potrošnja reguliranih maloprodajnih usluga
 roaminga po primjenjivim stopama za domaće usluge ograničena
 upućivanjem na kriterij razumne uporabe u skladu s člankom 4.a
 stavkom 2., davatelji usluga roaminga upozoravaju korisnike roaminga kada
 potrošnja poziva i SMS poruka u roamingu dosegne ograničenje razumne
 uporabe te istovremeno korisnicima roaminga pružaju osnovne korisnikovim
 potrebama prilagođene informacije o cijenama naknada za roaming koje se
 primjenjuju na odlazne i dolazne pozive i na slanje i primanje SMS poruka izvan
 cijene primjenjive na domaće usluge ili izvan paketa u skladu s drugim,
 četvrtim i petim podstavkom stavka 1. ovog članka.”
 (7) U članku
 15. umeće se sljedeći stavak 2.a:
 „2.a Ako je
 potrošnja reguliranih maloprodajnih usluga roaminga po primjenjivim stopama za
 domaće usluge ograničena upućivanjem na kriterij razumne uporabe
 u skladu s člankom 4.a stavkom 2., davatelji usluga roaminga upozoravaju
 korisnike roaminga kada potrošnja podatkovnih usluga u roamingu dosegne
 ograničenje razumne uporabe te istovremeno korisnicima roaminga pružaju
 osnovne korisnikovim potrebama prilagođene informacije o cijenama naknada
 za roaming koje se primjenjuju na podatkovne usluga u roamingu izvan cijene
 primjenjive na domaće usluge ili izvan paketa u skladu sa stavkom 2. ovog
 članka. Stavak 3. ovog članka primjenjuje se na podatkovne usluge u
 roamingu koje su potrošene izvan stopa primjenjivih na domaće usluge ili
 izvan paketâ iz članka 4.a stavka 2.”
 (8) Članak
 19. mijenja se kako slijedi:
 (a) stavak 1.
 mijenja se kako slijedi:
 (i.) prva
 rečenica zamjenjuje se sljedećim:
 „Komisija
 preispituje funkcioniranje ove Uredbe i, nakon javnog savjetovanja,
 izvješćuje Europski parlament i Vijeće najkasnije do 31. prosinca
 2016.
 (ii.)točka
 (g) zamjenjuje se sljedećim:
 „(g) u kojoj je
 mjeri provedba strukturnih mjera predviđenih člancima 3. i 4. te alternativog
 mehanizma o roamingu predviđenih člankom 4.a imala za posljedicu
 razvoj tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga u mjeri u
 kojoj nema stvarne razlike između tarifa za roaming i domaćih
 tarifa;”
 (iii.) umeće
 sljedeća točka (i):
 „(i) mjera u
 kojoj, ako uopće, na razvoj domaćih maloprodajnih cijena vidno
 utječe to što davatelji roaminga stope primjenjive za domaće usluge
 primjenjuju na domaće usluge i regulirane usluge roaminga u cijeloj Uniji.
 (b) stavak 2.
 mijenja se kako slijedi:
 (i.) prva
 rečenica zamjenjuje se sljedećim:
 „Ako
 izvješće pokazuje da barem jedan davatelj usluga roaminga u svakoj državi
 članici ne pruža tarifne opcije prema kojima se stopa za domaće
 usluge primjenjuje na domaće i regulirane usluge roaminga u svim maloprodajnim
 paketima za razumnu uporabu, ili da u ponudama alternativnih davatelja usluga
 roaminga materijalno istovjetne maloprodajne tarife za roaming nisu lako
 dostupne potrošačima u cijeloj Uniji, Komisija do istog datuma iznosi
 odgovarajuće prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću radi rješavanja
 te situacije i osiguravanja toga da na unutarnjem tržištu ne postoje razlike
 između domaćih tarifa i tarifa u roamingu.”
 (ii.)točka
 (d) zamjenjuje se sljedećim:
 „(d) kako bi se
 promijenilo trajanje ili smanjila razina najvećih veleprodajnih naknada za
 roaming predviđenih člancima 7., 9. i 12. radi jačanja
 sposobnosti svih davatelja usluga roaminga da u svojim maloprodajnim paketima
 stave na raspolaganje za razumnu uporabu tarifne opcije prema kojima se
 primjenjiva stopa za domaće usluge primjenjuje na domaće i regulirane
 usluge roaminga, kao da su regulirane usluge roaminga potrošene na domaćoj
 mreži.”
 Članak 38. – Izmjene Uredbe (EZ)
 br. 1211/2009
 Uredba (EZ) br.
 1211/2009 mijenja se kako slijedi:
 (1) u članku
 1., stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
 „2. BEREC djeluje u okviru područja primjene
 Direktive 2002/21/EZ (Okvirna direktiva), direktiva 2002/19/EZ, 2002/20/EZ,
 2002/22/EZ i 2002/58/EZ (posebne direktive) te Uredbe (EU) br. 531/2012 i br.
 No XX/2014.”
 (2) U članku
 4. brišu se stavci 4. i 5.
 (3) Sljedeći
 članak 4.a. umeće se:
 „Članak 4.a – Imenovanje i zadaće
 predsjednika
 1. Odbor regulatora predstavlja njegov
 predsjednik, koji je neovisni stručnjak u punom radnom vremenu.
 Predsjednik se
 zapošljava kao privremeni službenik Ureda na temelju članka 2. točke
 (a) Uvjeta zapošljavanja ostalih službenika.
 Predsjednik je
 zadužen za pripremu rada Odbora regulatora i predsjeda, bez prava glasa,
 sastancima tog Odbora i Upravljačkog odbora.
 Ne
 dovodeći u pitanje ulogu Odbora regulatora vezano uz zadaće
 predsjednika, on ne zahtijeva, a ni ne prihvaća, upute niti jedne vlade
 ili državnih regulatornih tijela, Komisije ili ostalih javnih ili privatnih
 subjekata.
 2. Odbor regulatora nakon javnog
 postupka odabira imenuje predsjednika na temelju zasluga, sposobnosti, znanja o
 tržištima elektroničkih komunikacija i sudionicima na njemu te iskustva
 povezanog s nadzorom i regulacijom.
 Prije
 imenovanja, kandidat kojeg je Odbor regulatora odabrao može biti pozvan da dâ
 izjavu pred nadležnim odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja
 njegovih članova.
 Imenovanje
 predsjednika ima učinak tek nakon odobrenja Upravljačkog odbora.
 Odbor
 regulatora odabirom među svojim članovima imenuje potpredsjednika,
 koji obavlja poslove predsjednika u njegovoj odsutnosti.
 3. Mandat predsjednika traje 3 godine
 i može se još jednom produljiti.
 4. Tijekom razdoblja od 9 mjeseci koje
 prethodi kraju trogodišnjeg mandata predsjednika, Odbor regulatora ocjenjuje:
 (a) rezultate
 postignute tijekom prvog mandata i načine na koji su oni ostvareni;
 (b) dužnosti i
 potrebe Odbora regulatora u nadolazećim godinama..
 Odbor
 regulatora obavješćuje Europski parlament o svojoj namjeri da produlji
 mandat predsjednika. U roku od mjesec dana
 prije tog produljenja, predsjednik može biti pozvan da dâ izjavu pred nadležnim
 odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja njegovih članova.
 5. Predsjednika se može razriješiti
 dužnosti samo odlukom Odbora regulatora koji djeluje na prijedlog Komisije i
 nakon odobrenja Upravljačkog odbora.
 Predsjednik ne
 smije sprječavati Odbor regulatora i Upravljački odbor da
 raspravljaju o pitanjima koja se odnose na predsjednika, posebno o potrebi za
 njegovim razrješenjem, te nije uključen u rasprave u vezi s tim pitanjem.
 (4) Članak 6.
 mijenja se kako slijedi:
 (a) Briše se
 stavak 2. alineja 4.
 (b) stavak 3.
 mijenja se kako slijedi:
 „3. Ured se sastoji od:
 (a) predsjednika Odbora regulatora;
 (b) Upravljačkog odbora;
 (c) upravitelja Ureda.”
 (5) Članak 7. mijenja se kako slijedi:
 (a) stavak 2. mijenja se kako slijedi:
 „2. Upravljački odbor imenuje
 upravitelja Ureda i po potrebi produljuje njegov mandat ili ga raziješava
 dužnosti u skladu s člankom 8. Predloženi upravitelj Ureda ne sudjeluje u
 pripremi za glasovanje ili u glasovanju o toj odluci.
 (b) briše se stavak 4.
 (6) Članak 8. stavci 2., 3., i 4. brišu
 se i zamjenjuju kako slijedi:
 „2. Upravitelj Ureda zapošljava se kao
 privremeni službenik Ureda na temelju članka 2. točke (a) Uvjeta
 zapošljavanja ostalih službenika.
 3. Upravitelja Ureda imenuje
 Upravljački odbor s popisa kandidata koje predloži Komisija i nakon
 otvorenog i transparentnog postupka odabira.
 Za potrebe skapanja ugovora s upraviteljem
 Ureda, Ured predstavlja predsjednik Upravljačkog odbora.
 Prije imenovanja, kandidat kojeg je
 Upravljački odbor odabrao može biti pozvan da dâ izjavu pred nadležnim
 odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja njegovih članova.
 4. Mandat upravitelja Ureda traje pet
 godina. Prije isteka tog razdoblja, Komisija obavlja procjenu u kojoj uzima u
 obzir ocjenu uspjeha upravitelja Ureda u obavljanju dužnosti te buduće
 zadaće i izazove.
 5. Upravljački odbor može, na
 prijedlog Komisije kojim se uzima u obzir procjena iz stavka 4., produljiti
 mandat upravitelja Ureda jednom i najviše na pet godina.
 6. Upravljački odbor obavješćuje
 Europski parlament o svojoj namjeri da upravitelju Ureda produlji mandat. U
 roku od mjesec dana prije tog produljenja, upravitelj Ureda može biti pozvan da
 dâ izjavu pred nadležnim odborom Europskog parlamenta i odgovori na pitanja
 njegovih članova.
 7. Upravitelj ureda kojem je produljen
 mandat ne može sudjelovati u drugom postupku odabira za isto radno mjesto na
 kraju ukupnog razdoblja mandata.
 8. Upravitelja ureda može se razriješiti
 dužnosti samo odlukom Upravljačkog odbora koji djeluje na prijedlog
 Komisije.
 9. Upravljački odbor odluku o
 imenovanju, produljenju mandata ili razriješenju dužnosti upravitelja Ureda
 donosi dvotrećinskom većinom glasova članova s pravom glasa.”
 (7) U članku 9. stavak 2. mijenja se kako
 slijedi:
 „2. Upravitelj Ureda pomaže predsjedniku
 Odbora regulatora u izradi programa rada Odbora regulatora, Upravljačkog
 odbora i stručnih radnih skupina. Upravitelj Ureda sudjeluje u radu Odbora
 regulatora i Upravljačkog odbora bez prava glasa.”
 (8) Članak 10. mijenja se kako slijedi:
 „1. Na osoblje Ureda, uključujući
 predsjednika Odobra regulatora i upravitelja Ureda, primjenjuje se Pravilnik o
 osoblju i Uvjeti zapošljavanja ostalih službenika te pravila koja su za
 primjenu tog Pravilnika o osoblju i Uvjeta zapošljavanja ostalih službenika
 zajedno donijele nstitucije Unije.
 2. Upravljački odbor donosi
 odgovarajuća provedbena pravila za primjenu Pravilnika o osoblju i Uvjeta
 zapošljavanja ostalih službenika u skladu s člankom 110. Pravilnika o
 osoblju.
 3. Upravljački odbor, u skladu s
 člankom 4., izvršava, u odnosu na osoblje Ureda, ovlasti koje su
 Pravilnikom o osoblju dodijeljene tijelu za imenovanja i ovlasti koje su
 Uvjetima zapošljavanja ostalih službenika dodijeljene tijelu nadležnom za
 sklapanje ugovora o radu („ovlasti tijela za imenovanja”).
 4. Upravljački odbor, u skladu s
 člankom 110. Pravilnika o osoblju, donosi odluku na temelju članka 2.
 stavka 1. Pravilnika o osoblju i na temelju članka 6. Uvjeta zapošljavanja
 ostalih službenika kojom se odgovarajuće ovlasti tijela za imnovanja
 delegiraju upravitelju Ureda i kojom se utvrđuju uvjeti pod kojima se to
 delegiranje ovlasti može suspendirati. Upravitelj ureda ovlašten je te ovlasti
 prenijeti dalje.
 Ako to zahtijevaju izuzetne okolnosti,
 Upravljački odbor može donijeti odluku o privremenoj suspenziji
 delegiranja ovlasti tijela za imenovanja upravitelju Ureda te ovlasti koje je
 upravitelj Ureda prenio dalje ili ih Upravljački odbor može sam izvršavati
 ili ih delegirati nekom svom članu ili nekom drugom članu osoblja
 osim upravitelja Ureda.”
 (9) Sljedeći
 članak 10.a. umeće se:
 „Članak 10.a – Upućeni nacionalni stručnjaci
 i ostalo osoblje
 1. Ured može koristiti upućene
 nacionalne stručnjake ili ostalo osoblje koje nije zaposleno u Uredu.
 2. Upravljački odbor donosi odluku o
 pravilima za upućivanje nacionalnih stručnjaka u Uredu.”
 Članak 39. – Klauzula o preispitivanju
 Komisija Europskom
 parlamentu i Vijeću u redovitim vremenskim razmacima podnosi izvješća
 o ocjeni i preispitivanju ove Uredbe. Prvo izvješće podnosi se najkasnije
 1. srpnja 2018. Daljnja izvješća podnose se svake četiri godine nakon
 toga. Komisija po potrebi podnosi odgovarajuće prijedloge u svrhu izmjene
 ove Uredbe i usklađivanja drugih pravnih instrumenata, uzimajući u
 obzir posebno razvoj informacijskih tehnologija i napredak informacijskog
 društva. Izvješća se objavljuju.
 Članak 40. – Stupanje na snagu
 1.
 Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u
 Službenom listu Europske unije.
 2.
 Primjenjuje se od 1. srpnja 2014.
 Međutim,
 članci 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. i 30. primjenjuju se od
 1. srpnja 2016.
 Ova je
 Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama
 članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Europski parlament Za
 Vijeće
 Predsjednik Predsjednik
 PRILOG I.
 NAJMANJI PARAMETRI ZA PONUDE EUROPSKOG VIRTUALNOG PROIZVODA ZA ŠIROKOPOJASNI
 PRISTUP
 1. PONUDA 1 – Proizvod za veleprodajni
 pristup nepokretnoj mreže koji se nudi putem mreža sljedeće generacije na
 sloju 2 sedmoroslojnog modela za komunikacijske protokole Međunarodne
 organizacije za normizaciju („sloj podatkovne veze”) kojim se nude istovjetne
 funkcije kao i kod fizičkog izdvajanja, s točkama primopredaje na
 razini koja je bliža prostorima korisnika nego nacionalna ili regionalna razina
 1,1 Mrežni elementi i povezane informacije:
 (a) opis mrežnog pristupa koji se pruža,
 uključujući tehničke značajke (koje obuhvaćaju podatke
 o konfiguraciji mreže radi učinkovite uporabe mrežnog pristupa po
 potrebi);
 (b) lokacije na kojim se mrežni pristup pruža;
 (c) sve relevantne tehničke norme mrežnog
 pristupa, uključujući sva ograničenja uporabe i druga sigurnosna
 pitanja;
 (d) tehničke specifikacije sučelja
 na točkama primopredaje i krajnjim točkama mreže (prostori
 korisnika);
 (e) specifikacije opreme za uporabu na mreži;
 te
 (f) detalji ispitivanja interoperabilnosti.
 1,2 Funkcije mreže:
 (a) fleksibilna dodjela VLAN-ova na temelju
 zajedničkih tehničkih specifikacija;
 (b) povezivanje neovisno o usluzi, kojim se
 omogućava kontrola brzine prometa preuzimanja i učitavanja;
 (c) omogućavanje sigurnosti;
 (d) fleksibilan izbor opreme u prostorima
 korisnika (ako je to tehnički moguće);
 (e) daljinski pristup opremi u prostorima
 korisnika; te
 (f) multicast funkcije ako za tim
 postoji potražnja i ta je funkcija potrebna za osiguranje tehničke
 replikacije konkurentnih maloprodajnih ponuda.
 1,3 Operativni i poslovni proces:
 (a) postupci u vezi sa zahtjevima
 prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
 (b) informacije o naplati računa;
 (c) postupci za migraciju, premještaj i
 prekid; te
 (d) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
 održavanje.
 1.4 Pomoćne usluge i IT sustavi:
 (a) informacije i uvjeti u vezi s pružanjem
 kolokacije i usluge backhaula;
 (b) specifikacije za pristup pomoćnim IT
 sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
 podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
 usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
 za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i postupke
 za pristup tim uslugama.
 2. PONUDA 2: Proizvod za veleprodajni
 pristup nepokretnoj mreži koji se nudi na sloju 3 sedmoroslojnog modela za
 komunikacijske protokole Međunarodne organizacije za normizaciju („mrežni
 sloj”) na razini bitstreama na IP razini na s točkama primopredaje
 kojima se nudi viši stupanj agregacije resursa kao na nacionalnoj ili
 regionalnoj razini
 2,1 Mrežni elementi i povezane informacije:
 (a) značajke priključne veze koja se
 pruža ne točkama primopredaje (u pogledu brzine, kvalitete usluge itd.);
 (b) opis širokopojasne mreže kojom se prostore
 korisnika povezuje s točkama primopredaje, u pogledu mrežne arhitekture backhaula
 i pristupa;
 (c) lokacija točke odnosno točaka
 primopredaje; te
 (d) tehničke specifikacije sučelja
 na točkama primopredaje.
 2.2 Funkcije mreže:
 Mogućnost podržavanja različitih
 kvaliteta usluge (npr. QoS 1, 2 i 3) u pogledu:
 (i.) kašnjenja;
 (ii.) varijacije kašnjenja;
 (iii.) gubitka paketa; te
 (iv.) omjera konflikta.
 2,3 Operativni i poslovni proces:
 (a) postupci u vezi sa zahtjevima
 prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
 (b) informacije o naplati računa;
 (c) postupci za migraciju, premještaj i
 prekid; te
 (d) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
 održavanje.
 2.4 Pomoćni IT sustavi:
 Specifikacije za pristup pomoćnim IT
 sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
 podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
 usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
 za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i
 postupke za pristup tim uslugama.
 3. PONUDA 3: Veleprodajni terminalni
 segmenti iznajmljenih vodova s poboljšanim sučeljem za isključivu
 uporabu tražitelja pristupa kojima se pruža stalni simetrični prisup bez
 ograničenja u pogledu uporabe i sa sporazumima o razini usluge putem
 direktne veze (point-to-point) te s mrežnim sučeljima na sloju 2
 sedmoroslojnog modela za komunikacijske protokole Međunarodne organizacije
 za normizaciju („sloj podatkovne veze”)
 3.1 Mrežni elementi i povezane informacije:
 (a) opis mrežnog pristupa koji se pruža,
 uključujući tehničke značajke (koje obuhvaćaju podatke
 o konfiguraciji mreže radi učinkovite uporabe mrežnog pristupa po
 potrebi);
 (b) lokacije na kojim se mrežni pristup pruža;
 (c) različite brzine i najveća
 duljina koji su ponuđeni;
 (d) sve relevantne tehničke norme mrežnog
 pristupa, uključujući sva ograničenja uporabe i druga sigurnosna
 pitanja);
 (e) detalji ispitivanja interoperabilnosti.
 (f) specifikacije opreme dopuštene za uporabu
 na mreži;
 (g) dostupno sučelje između mreža
 (network-to-network (NNI));
 (h) najveća dopuštena veličina
 okvira izražena u bajtovima.
 3.2 Funkcije mreže i proizvoda:
 (a) neometan i simetričan pristup;
 (b) povezivanje neovisno o usluzi, kojim se
 omogućava kontrola brzine prometa i simetričnost;
 (c) transparentnost protokola, fleksibilna
 dodjela VLAN-ova na temelju zajedničkih tehničkih specifikacija;
 (d) parametri kvalitete usluge (kašnjenje,
 varijacije kašnjenja, gubitak paketa) kojim se omogućava performansa
 presudna za poslovanje.
 3.3 Operativni i poslovni proces:
 (a) postupci u vezi sa zahtjevima
 prihvatljivosti za naručivanje i pružanje;
 (b) postupci za migraciju, premještaj i
 prekid;
 (c) posebni rokovi za uklanjanje kvarova i
 održavanje;
 (d) promjene IT sustava (u mjeri u kojoj
 utječu na davatelje alternativnih usluga); te
 odgovarajuće naknade, uvjeti
 plaćanja i postupci naplate.
 3.4. Sporazumi o razini usluga
 (a) iznos naknade koju jedna stranka
 plaća drugoj zbog neispunjenja ugovornih obveza, uključujući rok
 za pružanje i uklanjanje kvara, te uvjeti za ostvarivanje prava na naknadu;
 (b) definicija i ograničenje odgovornosti
 i naknade štete;
 (c) postupci u slučaju prijedloga izmjena
 ponuđenih usluga, npr. ponuda nove usluge, promjena postojeće usluge
 i promjena cijena;
 (d) detalji o svim relevantnim pravima
 intelektualnog vlasništva;
 (e) detalji o trajanju i ponovnom sklapanju
 sporazuma.
 3.5 Pomoćni IT sustavi:
 Specifikacije za pristup pomoćnim IT
 sustavima za sustave operativne potpore, informacijske sustave ili baze
 podataka za potrebe podnošenje zahtjeva za prednarudžbe, zahtjeva za pružanje
 usluge, za narudžbe, održavanje i uklanjanje kvarova te naplatu i specifikacije
 za njihovu uporabu, uključujući ograničenja njihove uporabe i
 postupke za pristup tim uslugama.
 PRILOG II.
 NAJMANJI PARAMETRI EUROPSKOG PROIZVODA ZA POVEZIVANJE S OSIGURANOM KVALITETOM
 Mrežni elementi i povezane informacije:
 Opis proizvoda za povezivanje koji se pruža
 putem nepokretne mreže, uključujući tehničke značajke i
 primjenu svih relevantnih normi.
 Funkcije mreže:
 Sporazum o povezivanju kojim se osigurava
 kvaliteta usluge od jednog do drugog kraja, na temelju zajedničkih
 specificiranih parametara kojima se omogućava pružanje barem
 sljedećih vrsta usluga:
 – govorni i video pozivi;
 – radiodifuzija audio-vizualnog sadržaja; te
 – podatkovno kritične aplikacije.
 [1] COM [unijeti konačno upućivanje]
 [2] COM(2013) 147.
 [3] SL L 344, 28.12.2007., str. 65.
 [4] Steps towards a truly internal market for
 e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft and TNO, 2012.
 [5] Business communications, economic growth and the
 competitive challenge, WIK, 2012.
 [6] Capturing the ICT dividend, Oxford Economics
 Research, 2011.
 [7] Quantitative estimates of the demand for cloud
 computing in Europe and the likely barriers to takeup, IDC, 2012.
 [8] COM(2013) 48.
 [9] Osobito, u Bruxellesu je 17. lipnja 2013. održan skup za
 informiranje javnosti. Potom je 19. lipnja u Dublinu, kao dio Godišnje skupštine o Digitalnoj
 agendi, održan drugi skup.
 [10] Steps towards a truly internal market for
 e-communications in the run-up to 2020, Ecorys, TU Delft and TNO, 2012.
 [11] European Commission, European Economy Occasional Papers
 129: Market Functioning in Network Industries - Electronic Communications,
 Energy and Transport, 2013.
 [12] SL C, , str. .
 [13] SL C, , str. .
 [14] Direktiva 2002/19/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
 od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih
 komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu) (SL
 L 108, 24.4.2002., str. 7.).
 [15] Direktiva 2002/20/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
 od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacija
 i mreža (Direktiva o ovlaštenju) (SL L 108, 24.4.2002., str. 21.).
 [16] Direktiva 2002/21/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
 od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke
 komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, 24.4.2002.,
 str. 33.).
 [17] Direktiva 2002/22/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća
 od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s
 elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj
 usluzi) (SL L 108, 24.4.2002., str. 51.).
 [18] Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u
 području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i
 elektroničkim komunikacijama) (SL L 201, 31.7.2002., str. 37.).
 [19] Direktiva Komisije 2002/77/EZ od 16. rujna 2002 o tržišnom
 natjecanju na tržištima elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (SL
 L 249, 17.9.2002., str. 21.).
 [20] Uredba (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju Tijela europskih regulatora za
 elektroničke komunikacije (BEREC) i Ureda (SL L 337, 18.12.2009.,
 str. 1.).
 [21] Uredba (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim
 mrežama u Uniji (SL L 172, 30.6.2012., str. 10.).
 [22] Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
 politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 81, 21.3.2012., str. 7.).
 [23] Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
 politiku radiofrekvencijskog spektra, SL L 81 od 21.3.2012.
 [24] Odluka br. 676/2002/EZ Europskoga parlamenta i
 Vijeća od 7. ožujka 2002. o regulatornom okviru za politiku
 radiofrekvencijskog spektra u Europskoj zajednici (Odluka o radiofrekvencijskom
 spektru) (SL L 108, 24.4.2002., str. 1.).
 [25] Uredba (EU) br. 182/20012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih
 načela o mehanizmima država članica za kontrolu izvršavanja
 provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).
 [26] Uredba (EZ) br. 531/2012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim
 mrežama u Uniji (SL L 172, 30.6.2012., str. 10.).
 [27] Odluka br. 676/2002/EZ Europskoga parlamenta i
 Vijeća od 7. ožujka 2002. o regulatornom okviru za politiku radiofrekvencijskog
 spektra u Europskoj zajednici (Odluka o radiofrekvencijskom spektru) (SL
 L 108, 24.4.2002., str. 1.).
 [28] Odluka Komisije 2002/622/EZ od 26. srpnja 2002. o
 osnivanju Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 198,
 27.7.2002., str. 49.).
 [29] Odluka (EZ) br. 243/2012 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 14. ožujka 2012. o uspostavljanju višegodišnjeg programa za
 politiku radiofrekvencijskog spektra (SL L 81, 21.3.2012., str. 7.).
 [30] Direktiva 2013/35/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
 26. lipnja 2013. o minimalnim zdravstvenim i sigurnosnim zahtjevima u odnosu na
 izloženost radnika rizicima uzrokovanim fizikalnim čimbenicima
 (elektromagnetska polja) (dvadeseta pojedinačna direktiva u smislu
 članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) te stavljanju izvan snage
 Direktive 2004/40/EZ (SL L 179, 29.6.2013., str. 1.).
 [31] Preporuka 1999/519/EZ Vijeća od 12. srpnja 1999. o
 ograničavanju izloženosti stanovništva elektromagnetskim poljima (od 0 do
 300 GHz) (SL L 1999., 30.7.1999., str. 59.).
 [32] Direktiva 1999/5/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od
 9. ožujka 1999. o radio opremi i telekomunikacijskoj terminalnoj opremi te o
 uzajamnom priznavanju njihove usklađenosti (SL L 91, 7.4.1999., str. 10.).
 [33] Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od
 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju sporova za potrošačke sporove
 i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ, SL L
 165 od 18. lipnja 2013., str. .63.