text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2017 07 03
 COM(2017) 359 final
 2017/0149(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. konvencija), kurią iki šiol ratifikavo 97 šalys, įskaitant visas ES valstybes nares, tikslas – Susitariančiųjų Šalių paskirtoms centrinėms įstaigoms bendradarbiaujant atkurti ankstesnę padėtį greitai grąžinant neteisėtai išvežtus ar laikomus vaikus.
 Vaikų grobimo prevencija yra vienas iš esminių ES vaiko teisių rėmimo politikos aspektų, todėl Europos Sąjunga tarptautiniu lygmeniu aktyviai siekia gerinti 1980 m. konvencijos taikymą ir ragina trečiąsias valstybes prie jos prisijungti.
 2006 m. gruodžio 14 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo San Marinas. 1980 m. Hagos konvencija San Marino atžvilgiu įsigaliojo 2007 m. kovo 1 d.;
 1980 m. konvencija jau galioja San Marino ir didžiosios daugumos (23) ES valstybių narių santykiams. San Marino prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Kroatija, Danija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija.
 1980 m. konvencijos 38 straipsnio 4 pastraipoje nustatyta, kad ji bus taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareikš, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams.
 Tai, kad ES turi išimtinę kompetenciją dėl pritarimo trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, su kuriuo konsultuotasi Komisijos iniciatyva.
 2014 m. spalio 14 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje 1/13 pareikšta, kad trečiosios valstybės prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų priėmimas priklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai.
 Teismas pabrėžė, kad šioje srityje ES lygmeniu reikalingas vienodumas – būtina vengti vadinamosios kintamosios geometrijos tarp valstybių narių.
 Kovos su tarptautiniu vaikų grobimu sritis priklauso išimtinei Europos Sąjungos išorės kompetencijai, todėl nuspręsti pritarti San Marino prisijungimui reikia ES lygmeniu – priimant Tarybos sprendimą. todėl San Marino prisijungimui dar nepritarusios valstybės narės turėtų dėl Sąjungos interesų pateikti pareiškimą dėl pritarimo San Marino prisijungimui.
 Kroatijai, Nyderlandams, Portugalijai ir Rumunijai pritarus, 1980 m. Konvencija pradėtų būti taikoma San Marino ir visų ES valstybių narių, išskyrus Daniją, santykiams.
 •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis
 Kalbant apie tėvų vykdomą vaikų grobimą, 1980 m. Hagos konvencija yra Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (reglamento „Briuselis IIa“)
 1
 , kuris yra ES teisminio bendradarbiavimo bylose, susijusiose su santuoka ir tėvų pareigomis, kertinis akmuo, tarptautinis atitikmuo.
 Vienas iš pagrindinių šio reglamento tikslų – atgrasyti nuo vaikų grobimo tarp valstybių narių, nustatant procedūras, kuriomis būtų užtikrinama, kad vaikas būtų greitai grąžintas į valstybę narę, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Todėl reglamento „Briuselis IIa“ 11 straipsnis apima 1980 m. Hagos konvencijoje išdėstytą procedūrą ir ją papildo – išaiškinami kai kurie jos aspektai, visų pirma vaiko išklausymas, taip pat laikotarpis, per kurį reikia priimti sprendimą po to, kai pateiktas pareiškimas dėl grąžinimo, ir vaiko negrąžinimo priežastys. Jame taip pat įvestos nuostatos, reglamentuojančios skirtingose valstybėse narėse priimtus prieštaringus sprendimus dėl grąžinimo ir negrąžinimo.
 Tarptautiniu lygmeniu Europos Sąjunga remia trečiųjų valstybių prisijungimą prie 1980 m. konvencijos, kad jos valstybės narės galėtų remtis bendra teisine sistema kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje.
 Nuo 2015 m. birželio mėn. iki 2016 m. gruodžio mėn. jau priimta dešimt Tarybos sprendimų, kuriais pritarta 10 trečiųjų šalių (Maroko, Singapūro, Rusijos Federacijos, Albanijos, Andoros, Seišelių, Armėnijos, Korėjos Respublikos, Kazachstano ir Peru) prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo
 2
 .
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Šis pasiūlymas yra akivaizdžiai susijęs su Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje įtvirtintu bendru tikslu – saugoti vaiko teises. 1980 m. Hagos konvencijos sistema siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingo tėvų vykdomo vaikų grobimo poveikio ir užtikrinti, kad vaikai galėtų išsaugoti ryšį su abiem tėvais, pavyzdžiui, užtikrinant galimybę faktiškai naudotis teise matytis su vaiku.
 Taip pat reikia paminėti ryšį su skatinimu naudotis tarpininkavimu sprendžiant tarpvalstybinius šeimos ginčus. Direktyva dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
 3
 , be kita ko, taikoma šeimos teisei bendroje Europos teisminėje erdvėje. 1980 m. Hagos konvencija taip pat skatinama šeimos ginčus spręsti draugiškai. Vienos iš geros praktikos gairių pagal 1980 m. Hagos konvenciją, kurias paskelbė Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, skirtos naudojimuisi tarpininkavimu sprendžiant į konvencijos taikymo sritį patenkančius tarptautinius šeimos ginčus dėl vaikų. Europos Komisijos iniciatyva šios gairės išverstos į visas ES kalbas (išskyrus anglų ir prancūzų k.) bei arabų kalbą, siekiant paskatinti dialogą su konvencijos dar neratifikavusiomis valstybėmis ir padėti kartu rasti konkrečius dėl tarptautinio vaikų grobimo kylančių problemų sprendimo būdus
 4
 .
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Atsižvelgiant į tai, kad sprendimas susijęs su tarptautiniu susitarimu, jo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnis kartu su 81 straipsnio 3 dalimi. Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, sprendžia vieningai.
 Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas, todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą.
 Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas.
 •Proporcingumo principas
 Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant į jau priimtus Tarybos sprendimus dėl to paties dalyko ir juo neviršijama to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti suderintus ES veiksmus kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje, užtikrinant, kad visos ES valstybės narės pritartų San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos per nurodytą laiką.
 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija, kurių Komisija paklausė dėl jų ketinimo pritarti San Marino prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, pateikė teigiamą nuomonę.
 2017 m. balandžio 24 d. ekspertų posėdyje vykusiose diskusijose paaiškėjo, kad šiame etape valstybės narės neprieštarauja, kad Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija pritartų San Marino prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.
 •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja santykiams su 23 valstybėmis narėmis, Komisijos ir valstybių narių ekspertų nuomone, tokiais atvejais nebūtina atlikti trečiosios šalies padėties konkretaus vertinimo.
 Valstybių narių ekspertai nepranešė apie jokias problemas taikant 1980 m. konvenciją santykiams su San Marinu.
 •Poveikio vertinimas
 Dešimties 2015–2016 m. priimtų Tarybos sprendimų dėl pritarimo kelių trečiųjų valstybių prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos atveju, atsižvelgiant į šio teisėkūros procedūra priimamo akto pobūdį, konkretaus poveikio vertinimo neatlikta. Bet kokiu atveju buvo laikomasi nuomonės, kad San Marino padėties konkretus vertinimas būtų perteklinis, atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja San Marino ir 23 ES valstybių narių santykiams ir kad Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija pageidauja prisijungimui pritarti.
 4.
 POVEIKIS BIUDŽETUI
 Siūlomas sprendimas poveikio biudžetui neturi.
 5.KITI ELEMENTAI
 •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka
 Kadangi pasiūlymas susijęs tik su Kroatijos, Nyderlandų, Portugalijos ir Rumunijos įgaliojimu pritarti San Marino prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, jo įgyvendinimo stebėsena apima tik šiuos aspektus: kaip valstybės narės laikosi pareiškimo teksto, deponavimo laikotarpio ir pranešimo apie deponavimą Komisijai reikalavimų, nustatytų Tarybos sprendime.
 2017/0149 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsniu,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
 5
 ,
 kadangi:
 (1)
 Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;
 (2)
 Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003
 6
 (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;
 (3)
 reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;
 (4)
 visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;
 (5)
 Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;
 (6)
 opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;
 (7)
 1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;
 (8)
 pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;
 (9)
 remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13, pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;
 (10)
 2006 m. gruodžio 14 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo San Marinas. 1980 m. Hagos konvencija San Marino atžvilgiu įsigaliojo 2007 m. kovo 1 d.;
 (11)
 visos valstybės narės, išskyrus Kroatiją, Daniją, Nyderlandus, Portugaliją ir Rumuniją, jau pritarė San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį San Marine padaryta išvada, kad Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti San Marino prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;
 (12)
 todėl Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija turėtų būti įgalioti deponuoti pareiškimus dėl pritarimo San Marino prisijungimui dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;
 (13)
 Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;
 (14)
 pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 1.
 Kroatija, Nyderlandai, Portugalija ir Rumunija įgaliojami dėl Sąjungos interesų pritarti San Marino prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija).
 2.
 1 dalyje nurodytos valstybės narės ne vėliau kaip [dvylika mėnesių po šio sprendimo priėmimo] deponuoja pareiškimą dėl pritarimo San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:
 „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria San Marino prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2017/...*.“
 73.
 1 dalyje nurodytos valstybės narės informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimo dėl pritarimo San Marino prisijungimui deponavimą ir perduoda Komisijai pareiškimo tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.
 2 straipsnis
 Valstybės narės, pareiškimus dėl pritarimo San Marino prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavusios iki šio sprendimo priėmimo dienos, naujų pareiškimų nedeponuoja.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas Kroatijai, Nyderlandams, Portugalijai ir Rumunijai.
 Priimta ...
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 OL L 338, 2003 12 23, p. 31.
 (2)
 Jau priimta dešimt Tarybos sprendimų, kuriais valstybės narės įgaliojamos pritarti, kad prie 1980 m. konvencijos prisijungtų Andora (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/1023); Seišeliai (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2354); Rusija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2355); Albanija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2356); Singapūras (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/1024); Marokas (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2357); Armėnija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2358); Korėjos Respublika (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2313), Kazachstanas (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2311) ir Peru (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2312).
 (3)
 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (OL L 136, 2008 5 24, p. 3).
 (4)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (5)
 OL C [...], [...], p. [...].
 (6)
 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).
 (7)
 OL: prašom įrašyti šio sprendimo numerį.


type: wikipedia

text:
Figlio di Domenico e di Cleofe Ticozzi, intraprese la carriera militare diplomandosi all'Accademia Militare di Modena il 2 ottobre 1885. Prese in seguito parte alla prima guerra mondiale.
 Divenuto aiutante di campo dell'allora principe ereditario Umberto di Savoia nel 1926, accompagnò il principe di Piemonte nel 1929 a Bruxelles per incontrare la promessa sposa, la principessa Maria José. Nel 1939 venne nominato senatore del Regno. Durante questo periodo di lavoro fu Sottosegretario di Stato al Ministero della guerra (3 luglio 1924 - 4 maggio 1925), membro della Commissione delle Forze Armate (23 gennaio 1940 - 5 agosto 1943) e membro della Commissione dell'Alta Corte di Giustizia (16 aprile 1941 - 5 agosto 1943).
 Decadde nel 1944 dalla carica di senatore perché accusato di collaborazionismo col regime fascista, nel 1949 venne eletto primo sindaco nel comune di Zeccone presso Pavia.
 Onorificenze
 Onorificenze straniere
 Note
 Bibliografia
 Enrico E. Clerici, Carlo Alfredo Clerici, Il generale conte Ambrogio Clerici, Città di Castello, Nuova Prhomos, 2014.
 Collegamenti esterni
 Militari italiani della prima guerra mondiale
 Cavalieri di gran croce dell'Ordine dei Santi Maurizio e Lazzaro
 Cavalieri di gran croce dell'Ordine della Corona d'Italia
 Grandi ufficiali dell'Ordine coloniale della Stella d'Italia
 Decorati di Medaglia mauriziana
 Croci d'oro per anzianità di servizio
 Croci al merito di guerra
 Decorati di Medaglia commemorativa dell'Unità d'Italia
 Decorati di Medaglia commemorativa della guerra italo-austriaca
 Decorati di Medaglia interalleata della vittoria
 Gran Cordoni dell'Ordine di Leopoldo
 Gran Cordoni dell'Ordine del Nilo
 Cavalieri dell'Ordine del Sol Levante
 Gran Commendatori dell'Ordine del Dannebrog
 Commendatori della Legion of Merit
 Cavalieri dell'Ordine di San Michele e San Giorgio


text:
A tolóerővektor-eltérítés a sugár- vagy rakétahajtással működő járművek (elsősorban repülőgépek, rakéták) kormányzására szolgáló módszer, melynek során a kiáramló gázsugár a hossztengellyel párhuzamos irány helyett valamilyen más irányba hagyja el a hajtóművet, így a járműre forgatónyomatékot gyakorol.
 A módszert elsőként a második világháborúban tömegesen alkalmazott német V–2 ballisztikus rakéta irányításánál alkalmazták, bár akkor még nem így nevezték. A mai értelemben vett tolóerővektor-eltérítést először a helyből felszálló repülőgépek (például a Harrier) számára fejlesztették ki az 1950-es években, ezeknél a repülőgépeknél a gázsugarat akár 90°-nál jobban is el lehet téríteni. Az 1980-as évektől a kísérleti, majd az ötödik generációs vadászrepülőgépeken (X–31, F–22, Szu–35) a manőverezőképesség javítására használják, az ilyen berendezéssel felszerelt repülőgép ugyanis kis sebességeknél (amikor az aerodinamikai kormányfelületek kevésbé hatásosak) is képes intenzív manőverezésre.
 Hasonló elven működnek a helikopterek és a repülőgépek keresztezésével született konvertiplánok is, ez esetben a rotorok elforgatásával érik el a vonó- vagy emelőerő vektorának megváltoztatását.
 Kapcsolódó szócikkek
 Jegyzetek
 Külső hivatkozások
 Repülőgépmotorok


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 12.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 8/35
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 20/2012 НА КОМИСИЯТА
 от 11 януари 2012 година
 за определяне на коефициента на разпределение, приложим към подадените от 1 до 6 януари 2012 г. заявления за лицензии за внос в рамките на тарифната квота за ечемик, открита с Регламент (ЕО) No 2305/2003
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1),
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1301/2006 на Комисията от 31 август 2006 г. за определяне на общи правила за управление на тарифните квоти за внос на земеделски продукти, които се управляват чрез система на лицензии за внос (2), и по-специално член 7, параграф 2 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 С Регламент (ЕО) No 2305/2003 на Комисията (3) се откри годишна тарифна квота за внос на 307 105 тона ечемик (пореден номер 09.4126).
 (2)
 От предоставената информация съгласно член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2305/2003 следва, че заявленията, подадени от 1 януари 2012 г., до 6 януари 2012 г., 13 часа брюкселско време, съгласно член 3, параграф 1 от горепосочения регламент, се отнасят до количества, надхвърлящи наличните. Поради това следва да се определи до каква степен могат да бъдат издавани лицензии за внос, като се определи коефициентът на разпределение, който ще се прилага към заявените количества.
 (3)
 Уместно е също така да не се издават повече лицензии за внос по Регламент (ЕО) No 2305/2003 за текущия квотен период.
 (4)
 С цел да се гарантира ефективното управление на процедурата за издаване на лицензии за внос настоящият регламент трябва да влезе в сила веднага след неговото публикуване,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 1. За всяко заявление за лицензия за внос на ечемик, отнасящо се до квотата по член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2305/2003 и подадено от 1 януари 2012 г., до 6 януари 2012 г., 13 часа брюкселско време, следва да се издаде лицензия за заявените количества, към които е приложен коефициент на отпускане в размер на 3,989135 %.
 2. Издаването на лицензии за количествата, заявени от 6 януари 2012 г., 13 часа брюкселско време, се прекратява за текущия квотен период.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 11 януари 2012 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Генерален директор на Генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 238, 1.9.2006 г., стр. 13.
 (3) ОВ L 342, 30.12.2003 г., стр. 7.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 11957E/PRO/BEI/18
 VERTRAG ZUR GRUENDUNG DER EUROPAEISCHEN WIRTSCHAFTSGEMEINSCHAFT, PROTOKOLL UEBER DIE SATZUNG DER EUROPAEISCHEN INVESTITIONSBANK, ARTIKEL 18
 ++++ ARTIKEL 18 1 . IM RAHMEN DER IHR IN ARTIKEL 130 DIESES VERTRAGES GESTELLTEN AUFGABE GEWÄHRT DIE BANK IHREN MITGLIEDERN ODER PRIVATEN ODER ÖFFENTLICHEN UNTERNEHMEN DARLEHEN FÜR INVESTITIONSVORHABEN, DIE IN DEN EUROPÄISCHEN HOHEITSGEBIETEN DER MITGLIEDSTAATEN DURCHZUFÜHREN SIND, SOWEIT MITTEL AUS ANDEREN QUELLEN ZU ANGEMESSENEN BEDINGUNGEN NICHT ZUR VERFÜGUNG STEHEN . DIE BANK KANN AUF VORSCHLAG DES VERWALTUNGSRATS DURCH EINE VOM RAT DER GOUVERNEURE EINSTIMMIG ERTEILTE AUSNAHMEGENEHMIGUNG AUCH DARLEHEN FÜR INVESTITIONSVORHABEN GEWÄHREN, DIE GANZ ODER TEILWEISE AUSSERHALB DER EUROPÄISCHEN HOHEITSGEBIETE DER MITGLIEDSTAATEN DURCHZUFÜHREN SIND . 2 . DIE GEWÄHRUNG VON DARLEHEN WIRD SOWEIT WIE MÖGLICH VON DEM EINSATZ AUCH ANDERER FINANZIERUNGSMITTEL ABHÄNGIG GEMACHT . 3 . WIRD EINEM UNTERNEHMEN ODER EINER KÖRPERSCHAFT - MIT AUSNAHME DER MITGLIEDSTAATEN - EIN DARLEHEN GEWÄHRT, SO MACHT DIE BANK DIES ENTWEDER VON EINER BÜRGSCHAFT DES MITGLIEDSTAATS, IN DESSEN HOHEITSGEBIET DAS VORHABEN VERWIRKLICHT WIRD, ODER VON ANDEREN AUSREICHENDEN BÜRGSCHAFTEN ABHÄNGIG . 4 . DIE BANK KANN BÜRGSCHAFTEN FÜR ANLEIHEN ÜBERNEHMEN, DIE VON ÖFFENTLICHEN ODER PRIVATEN UNTERNEHMEN ODER VON KÖRPERSCHAFTEN FÜR DIE DURCHFÜHRUNG DER IN ARTIKEL 130 DIESES VERTRAGES BEZEICHNETEN VORHABEN AUFGENOMMEN WERDEN . 5 . DIE JEWEILS AUSSTEHENDEN DARLEHEN UND BÜRGSCHAFTEN DER BANK DÜRFEN INSGESAMT 250 V.H . DES GEZEICHNETEN KAPITALS NICHT ÜBERSCHREITEN . 6 . DIE BANK SICHERT SICH GEGEN DAS WECHSELRISIKO, INDEM SIE DIE DARLEHENS - UND BÜRGSCHAFTSVERTRAEGE MIT DEN IHRERS ERACHTENS GEEIGNETEN KLAUSELN VERSIEHT .


text:
An fhoireann atá i gceannas ar shlua is ea Ardfhoireann. Cabhraíonn siad leis an té atá i gceannas ar an slua ina iomlán. D'eascair an comhdhéanamh seo ón Phrúis san 19ú aois.
 Struchtúr
 Tugtar litir do gach maor atá ina bhall den Ardfhoireann. Braitheann sé ar cén chuid eagras ina bhfuil sé ag obair.
 C, do suíochán an Chabhlaigh
 T, do suíochán an tSlua nó na Saighdiúirí Mara (T = talamh)
 A, do suíochán an Aershochraid
 J, do comhshuíochán (Cabhlach/Slua/Aershochraid)
 S, do maoir atá ag obair in fo-aonaid don suíochán (cathláin agus níos ísle; ní bhaintear feidhm as i ngach tír)
 C, do suíochán comhcheangailte (nuair a bhíonn siad i gceannas díormaí ó tíortha éagsúla)
 Tugtar na huimhreacha fhoirne go treallach; níl uimhir a 1 níos tábhachtaí ná uimhir a 2:
 1, le haghaidh foireann agus riarachán
 2, le haghaidh faisnéis agus cúrsaí slándála
 3, le haghaidh obráidí
 4, le haghaidh lóistíocht
 5, le haghaidh bearta
 6, le haghaidh cumarsáid nó TF
 7, le haghaidh oiliúint
 8, le haghaidh airgead
 9, le haghaidh
 De bharr sin, tagraítear don maor foirne i shuíochán an chabhlaigh mar C1. T2 an duine atá i gceannas ar obráidí fhaisnéise i slua.
 (1) Foireann nó Riarachán
 (2) Faisnéis / Cúrsaí Slándála
 (3) Obráidí
 (4) Lóistíocht
 (5) Bearta
 Bíonn an craobh seo freagrach do gnóthaí cogúla nó an t-ollbheart i gcath.
 (6) Cumarsáid nó TF
 (7) Oiliúint
 Eagraíonn an craobh seo oiliúint do na saighdiúirí agus bíonn dlúth baint acu le craobh na n-obráidí.
 (8) Airgead
 Bíonn ceannas ag craobh an airgid ar an bheartas airgeadais don obráid. Uaireanta bíonn baint ag Airgead agus Riarachán lena chéile, ach níl siad freagrach don duine céanna.
 Airm