type: other

text:
1 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto) 4 päivänä lokakuuta 2001 * Asiassa C-438/99, jonka Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Espanja) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Maria Luisa Jiménez Melgar vastaan Ayuntamiento de Los Barrios ennakkoratkaisun toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (EYVL L 348, s. 1) 10 artiklan tulkinnasta, * Oikeudenkäynti kieli: espanja. I
 2 JIMÉNEZ MELGAR YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit M. Wathelet (esittelevä tuomari), P. Jann, L. Sevón ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet Jiménez Melgar, edustajanaan abogado J. R. Pérez Perea, Espanjan hallitus, asiamiehenään M. López-Monís Gallego, Irlannin hallitus, asiamiehenään L. A. Farrell, avustajanaan N. Hyland, BL, Alankomaiden hallitus, asiamiehenään M. A. Fierstra, Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään H. Michard ja I. Martínez del Peral, ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen, I
 3 kuultuaan Jiménez Melgarin, Espanjan hallituksen, Irlannin hallituksen ja komission pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset, kuultuaan julkisasiamiehen pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen, on antanut seuraavan tuomion 1 Juzgado de lo Social Único de Algeciras on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen , EY 234 artiklan nojalla neljä ennakkoratkaisukysymystä toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (EYVL L 348, s. 1) 10 artiklan tulkinnasta. 2 Kysymykset on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa Jiménez Melgar on nostanut kanteen entistä työnantajaansa Ayuntamiento de Los Barriosia (Los Barriosin kunta, jäljempänä kunta) vastaan, koska tämä ei ollut uudistanut Melgarin määräaikaista työsopimusta. I
 4 JIMÉNEZ MELGAR Asiaa koskevat oikeussäännöt Yhteisön oikeus 3 Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (EYVL L 39, s. 40) 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: "Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisella tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei esiinny niissä ehdoissa, valintaperusteet mukaan lukien, jotka koskevat mahdollisuuksia työhön tai tehtävään jollakin toiminnan alalla tai jossakin elinkeinossa taikka jollakin ammattihierarkian tasolla." 4 Direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: "Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisella työoloihin, palvelussuhteen lakkauttamisen perusteet mukaan lukien, tarkoitetaan, että miehille ja naisille on taattava samat ehdot ilman sukupuoleen perustuvaa syrjintää." 5 Direktiivillä 92/85/ETY pyritään sen 15. perustelukappaleen mukaan muun muassa suojaamaan raskaana olevia, äskettäin synnyttäneitä tai imettäviä työntekijöitä heidän tilaansa liittyvältä irtisanomisen vaaralta, joka saattaa vaikuttaa kielteisesti heidän fyysiseen ja henkiseen tilaansa. I
 5 6 Direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa säädetään seuraavaa: "Jotta 2 artiklassa määritellyille työntekijöille voidaan taata tämän artiklan mukaiset oikeudet terveyden ja turvallisuuden suojeluun, on säädettävä, että: 1) jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitettujen työntekijöiden irtisanomisen kieltämiseksi raskauden alkamisen ja äitiysloman päättymisen välisenä aikana, lukuun ottamatta erityisiä tapauksia, jotka eivät liity työntekijän tilaan, joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa; 2) jos 2 artiklassa tarkoitettu työntekijä irtisanotaan 1 kohdassa mainittuna aikana, on työnantajan esitettävä kirjallisesti asianmukaisesti perustellut syyt irtisanomiselle; 3) jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet 2 artiklassa tarkoitettujen työntekijöiden suojelemiseksi 1 kohdassa tarkoitettujen laittomien irtisanomisten seurauksilta." 7 Direktiivin 92/85/ETY 14 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluttua sen antamisesta, eli viimeistään I
 6 JIMÉNEZ MELGAR Kansallinen lainsäädäntö 8 Sukupuoleen perustuvan syrjinnän kielto on annetun Espanjan perustuslain 14 :ssä muotoiltu seuraavasti: "Espanjan kansalaiset ovat yhdenvertaisia lain edessä, eikä ketään saa asettaa eri asemaan alkuperän, rodun, sukupuolen, uskonnon, mielipiteen tai minkä tahansa muun henkilöön liittyvän tai yhteiskunnallisen syyn perusteella." 9 Estatuto de los Trabajadoresin (laki työntekijöiden oikeuksista) 55 :n 5 ja 6 momentissa säädetään irtisanomisen osalta seuraavaa: "5. Irtisanominen, joka perustuu perustuslaissa tai laissa kiellettyyn syrjintään tai työntekijöille taattujen perusoikeuksien tai -vapauksien loukkaamiseen, on mitätön. 6. Mitättömänä pidettävän irtisanomisen johdosta työntekijän työsuhde on välittömästi palautettava ja hänelle on suoritettava maksamatta jääneet palkat." 10 Ley de Procedimiento Laboralin (laki menettelystä työoikeudellisissa riidoissa) 108 :n 2 momentin d kohdassa ja 113 :n 1 momentissa toistetaan lähes I
 7 identtisin sanamuodoin Estatuto de los Trabajadoresin 55 :n 5 ja 6 momentin sisältö. Ensiksi mainitun lain 96 :ssä säädetään seuraavaa: "Asiassa, jossa kantajan väitteistä käy ilmi, että on aihetta katsoa asiassa syyllistytyn sukupuoleen perustuvaan syrjintään, vastaajan on esitettävä riittävä näyttö toteutettujen toimien objektiivisista ja kohtuullisista perusteista ja siitä, että niitä on pidettävä oikeasuhtaisina." 11 Kansallinen tuomioistuin toteaa, että pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellä direktiiviä 92/85/ETY ei ollut vielä pantu täytäntöön Espanjan oikeusjärjestyksessä. 12 Tämän vuoksi Estatuto de los Trabajadoresin 55 :ää muutettiin annetulla Ley 39/1999 para promover la Conciliación de la Vida familiar y laboral de las Personas trabajadorasilla (perhe- ja työelämän yhteensovittamisen edistämisestä annettu laki; Boletín Oficial del Estado nro 266, ). 13 Estatuto de los Trabajadoresin uudessa 55 :n 5 momentissa säädetään seuraavaa: "Irtisanominen, joka perustuu perustuslaissa tai laissa kiellettyyn syrjintään tai työntekijöille taattujen perusoikeuksien tai -vapauksien loukkaamiseen, on mitätön. I
 8 JIMÉNEZ MELGAR Irtisanomista on pidettävä mitättömänä myös seuraavissa tapauksissa: Kun irtisanominen tapahtuu aikana, jolloin työnteko on keskeytyneenä synnytyksen tai raskaana olevalle naiselle työnteosta aiheutuvan vaaran vuoksi tai kun irtisanomisilmoitus on tehty siten, että ilmoituksen tekemiselle asetettu määräaika päättyy tällaisen keskeytyksen aikana. Kun irtisanominen kohdistuu raskaana olevaan työntekijään ajanjaksona, joka alkaa raskauden alusta ja päättyy sen jakson alussa, jolloin työnteko on edellisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla keskeytyneenä. Edellisissä kohdissa olevia säännöksiä sovelletaan niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa irtisanomispäätöksen on todettu perustuvan muihin kuin raskauteen liittyviin syihin." 14 Kansallinen tuomioistuin on täsmentänyt, että näitä säännöksiä ei kuitenkaan voida ottaa huomioon pääasiassa lakien taannehtivuuskiellon periaatteen vuoksi. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset 15 Kunta teki kesäkuussa 1998 Jiménez Melgarin kanssa työsopimuksen, jossa hänet palkattiin työsopimussuhteiseksi työntekijäksi perheettömien eläkkeellä olevien henkilöiden kotiavustajan tehtäviin ja jossa hänen viikoittaiseksi työajakseen vahvistettiin 20 tuntia. Työsopimus tehtiin alun perin kolmeksi kuukaudeksi, ja se uudistettiin kaksi kertaa aina asti. I
 9 16 Uusi määräaikainen työsopimus osa-aikaisesta työsuhteesta tehtiin kunnan ja Jiménez Melgarin välillä taloudellisissa vaikeuksissa olevien perheiden tukemisesta kotityössä ja näiden perheiden kouluikäisten lasten hoidosta koulujen loma-aikana joulukuussa 1998 ja tammikuussa Tämä työsopimus, jonka päättymispäivää ei mainittu sopimuksessa, päättyi Kolmas määräaikainen työsopimus osa-aikaisesta työsuhteesta tehtiin sellaisten lasten hoidosta ja avustamisesta kotona, joiden koulumatkat olivat erityisen hankalia lukuvuoden 1998/1999 ajan. Tämä työsopimus, jonka päättymispäivää ei myöskään mainittu sopimuksessa, päättyi Jiménez Melgar allekirjoitti neljännen määräaikaisen työsopimuksen osa-aikaisesta työsuhteesta "sellaisten suurperheiden kotiavusta, joilla on vaikeuksia tukea esikouluikäisten lastensa koulutyötä ja kuljettaa heitä kotikuntansa kouluihin lukuvuonna 1998/1999". Tässäkään työsopimuksessa ei muiden työsopimusten tavoin ollut sopimuksen päättymispäivää. Jiménez Melgar sai kuitenkin kunnalta kirjeen, jossa todettiin seuraavaa: " sopimuksenne voimassaolo päättyy sopimusehtojen mukaisesti Sopimuksenne lakisääteisenä irtisanomisaikana teille tullaan mahdollisesti ilmoittamaan mahdollisuuksista jatkaa sopimusta tai uudistaa se, missä tapauksessa teidän on saavuttava kunnan henkilöstöosastolle allekirjoittamaan kyseistä sopimuksen jatkamista tai uudistamista koskeva sopimus ennen tai huolehtimaan loppupalkan saamisesta siinä tapauksessa, että työsopimuksenne voimassaolo päättyy." 19 Tämä kirje oli sisällöltään täysin samanlainen kuin ne kirjeet, jotka oli lähetetty Jiménez Melgarille ilmoituksina aikaisempien kolmen työsopimuksen päättymisestä. I
 10 JIMÉNEZ MELGAR 20 Tällä välin kunta oli saanut tiedon Jiménez Melgarin raskaudesta. Oikeudenkäyntiaineistosta ei käy ilmi tämän ilmoituksen tarkkaa päivämäärää. Lapsi syntyi Koska Jiménez Melgarin työsopimus päättyi , kunta päätti hänen työsuhteensa tuona päivänä. 22 Kunta järjesti tapaamisen Jiménez Melgarin kanssa jatkaakseen tämän työsuhdetta viidennellä osa-aikaista työtä koskevalla työsopimuksella, joka koski kotiavustajien lomasijaisuuksien hoitamista. Tämän sopimuksen piti tulla voimaan 3.6. Jiménez Melgar kieltäytyi allekirjoittamasta tätä sopimusta ja lähetti tapaamista seuraavana päivänä kunnalle kirjeen, jossa hän väitti, että hänen edellinen työsopimuksensa ei ollut päättynyt, koska hänet oli irtisanottu syrjivästi ja hänen perusoikeuksiaan rikkoen. Tällä perusteella Jiménez Melgar katsoi, ettei hänelle olisi pitänyt tarjota uutta sopimusta allekirjoitettavaksi vaan että hänen työsuhteensa olisi pitänyt palauttaa. 23 Tämän johdosta Jiménez Melgar nosti kanteen kuntaa vastaan Juzgado de lo Social Unico de Algecirasissa. 24 Tämä kansallinen tuomioistuin varaten kuitenkin itselleen mahdollisuuden palata asiaan myöhemmin ei ole tutkinut kysymystä siitä, onko Jiménez Melgarin ja kunnan välistä työsuhdetta pidettävä Espanjan oikeuden mukaan toistaiseksi voimassa olevana asiassa vallitsevat olosuhteet ja erityisesti se huomioon ottaen, että työtehtävien suorittaminen ei ole keskeytynyt ja että ne ovat pysyneet samanlaisina. Kansallinen tuomioistuin on keskittynyt tutkimaan sitä, onko kyseessä ollut mahdollisesti sukupuoleen perustuva syrjintä sen vuoksi, että I
 11 irtisanomisen perusteena on saattanut olla pääasian kantajan raskaus. Kansallinen tuomioistuin on erityisesti epätietoinen direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan suorasta sovellettavuudesta ja kyseisen säännöksen ulottuvuudesta. 25 Juzgado de lo Social Único de Algeciras on edellä mainitut seikat huomioon ottaen päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: "1) Onko direktiivin 92/85/ETY 10 artikla riittävän selvä, täsmällinen ja ehdoton, jotta sillä on välitön oikeusvaikutus? 2) Asetetaanko direktiivin 10 artiklassa, jossa säädetään, että 'jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet (raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden ja imettävien) työntekijöiden irtisanomisen kieltämiseksi raskauden alkamisen ja äitiysloman päättymisen välisenä aikana, lukuun ottamatta erityisiä tapauksia, jotka eivät liity työntekijän tilaan', jäsenvaltiolle velvoite täsmentää erityisesti ja poikkeuksellisesti ne syyt, joiden perusteella raskaana oleva, äskettäin synnyttänyt tai imettävä työntekijä voidaan irtisanoa, ja sisällyttää oikeusjärjestykseensä työsopimuksen päättämistä koskevan yleisen järjestelmän rinnalle poikkeuksia koskeva, rajoitetumpi ja nimenomainen erityisjärjestelmä niitä tapauksia varten, joissa työntekijä on raskaana, äskettäin synnyttänyt tai imettää? 3) Mikä vaikutus direktiivin 10 artiklalla on tilanteeseen, jossa työnantaja kieltäytyy uudistamasta raskaana olevan naisen määräaikaista työsopimusta tilanteessa, joka on samanlainen kuin aikaisempien sopimusten osalta? Sovelletaanko direktiivin 10 artiklaa raskaana olevan työntekijän suojeluun tilapäisten työsopimusten osalta? Jos vastaus on myöntävä, millä tavalla, millä perusteilla ja missä määrin kyseistä direktiiviä sovelletaan? I
 12 JIMÉNEZ MELGAR 4) Kun direktiivin 10 artiklassa säädetään, että raskaana oleva, äskettäin synnyttänyt tai imettävä työntekijä voidaan irtisanoa 'edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa', edellytetäänkö siinä, että raskaana oleva, äskettäin synnyttänyt tai imettävä työntekijä voidaan irtisanoa ainoastaan sellaisessa erityisessä menettelyssä, jossa kyseinen toimivaltainen viranomainen antaa ensin suostumuksensa irtisanomiseen, jota työnantaja on vaatinut?" Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen 26 Espanjan hallitus ja komissio epäilevät sitä, onko ennakkoratkaisukysymyksillä merkitystä pääasian ratkaisun kannalta. Pääasiassa vallitsevat olosuhteet huomioon ottaen kansallinen tuomioistuin voisi niiden mukaan katsoa, että Jiménez Melgarin ja kunnan välistä työsuhdetta on pidettävä toistaiseksi voimassa olevaan työsopimukseen perustuvana, jolloin irtisanominen olisi sellaisenaan kansallisen oikeuden vastainen. 27 Vaikka toisaalta oletettaisiinkin, että asiassa olisi selvitetty se, että Jiménez Melgarin irtisanomisen perusteena on ollut hänen raskautensa mistä ei Espanjan hallituksen mukaan voida olla lainkaan varmoja, koska kunta on viimeisen työsopimuksen, jonka nojalla pääasian kantaja oli otettu palvelukseen, päättämisen jälkeen välittömästi tarjonnut hänelle uutta sopimusta allekirjoitettavaksi kansallisen oikeuden perusteella olisi voitu direktiiviin 92/85/ETY turvautumatta suojata kantajan etuja takaamalla tälle työsuhteen palauttaminen ja velvoittamalla kunta suorittamaan hänelle maksamatta jääneet palkat. 28 Tämän osalta on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityspiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen I
 13 yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta (ks. mm. asia C-415/93, Bosman, tuomio , Kok. 1995, s. I-4921, 59 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että se ei voi vastata kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeussäännön tulkitsemisella tai pätevyyden tutkimisella, joita kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen, eikä yhteisöjen tuomioistuimella ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (ks. em. asia Bosman, tuomion 61 kohta ja asia C-36/99, Idéal tourisme, tuomio , Kok. 2000, s. I-6049, 20 kohta). 29 Esillä olevassa asiassa esitetyssä ennakkoratkaisupyynnössä ei kuitenkaan ole mitään sellaista, jonka perusteella voitaisiin todeta, että ennakkoratkaisukysymykset, joiden tarpeellisuudesta kansallinen tuomioistuin on esittänyt käsityksensä, ovat ilmeisen hypoteettisia tai että niillä ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen. 30 Esitettyihin kysymyksiin on siis vastattava. Ennakkoratkaisukysymykset Ensimmäinen kysymys 31 Kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee sitä, onko direktiivin 92/85/ETY 10 artiklalla välitön oikeusvaikutus ja onko sitä tulkittava siten, että I
 14 JIMÉNEZ MELGAR ellei jäsenvaltio ole toteuttanut direktiivin täytäntöönpanotoimia direktiivissä asetetussa määräajassa, tässä artiklassa annetaan yksityisille oikeuksia, joihin he voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa kyseisen valtion viranomaisia vastaan. 32 Tältä osin todettakoon, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivistä johtuva jäsenvaltioiden velvollisuus saavuttaa direktiivissä määritelty tulos sekä EY:n perustamissopimuksen 5 artiklasta (josta on tullut EY 10 artikla) johtuva velvollisuus toteuttaa kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet tämän velvollisuuden täyttämiseksi velvoittavat jäsenvaltioiden kaikkia viranomaisia (asia C-91/92, Faccini Dori, tuomio , Kok. 1994, s. I-3325, 26 kohta ja asia C-258/97, HI, tuomio , Kok. 1999, s. I-1405, 25 kohta), mukaan lukien valtion paikallisviranomaiset, kuten kunnat (asia 103/88, Fratelli Costanzo, tuomio , Kok. 1989, s. 1839, 32 kohta; Kok. Ep. X, s. 95 ja asia C-224/97, Cióla, tuomio , Kok. 1999, s. I-2517, 30 kohta). 33 Direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan säännöksissä asetetaan jäsenvaltioille erityisesti työnantajina täsmällisiä velvoitteita, joiden täytäntöönpanossa niillä ei ole lainkaan harkintavaltaa. 34 Ensimmäiseen kysymykseen on siis vastattava, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklalla on välitön oikeusvaikutus ja sitä on tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltio ei ole toteuttanut direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä direktiivissä asetetussa määräajassa, siinä annetaan yksityisille oikeuksia, joihin he voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa tämän jäsenvaltion viranomaisia vastaan. I
 15 Toinen kysymys 35 Kansallisen tuomioistuimen toinen kysymys koskee sitä, velvoitetaanko direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdassa, jossa sallitaan poikkeukset raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden tai imettävien naispuolisten työntekijöiden irtisanomiskieltoon tapauksissa, jotka "eivät liity työntekijän tilaan, joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua", jäsenvaltiot erittelemään tällaisten työntekijöiden irtisanomisen syyt. 36 Tältä osin todettakoon, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan "jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet työntekijöiden irtisanomisen kieltämiseksi raskauden alkamisen ja äitiysloman päättymisen välisenä aikana, lukuun ottamatta erityisiä tapauksia, jotka eivät liity työntekijän tilaan, joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa". 37 Tämän säännöksen sanamuodosta käy selvästi ilmi, ettei direktiivissä 92/85/ETY aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta laatia erityistä luetteloa irtisanomisen syistä, jotka voidaan poikkeustapauksissa hyväksyä, kun kyse on raskaana olevista, synnyttäneistä tai imettävistä työntekijöistä. Tässä direktiivissä, jossa säädetään vähimmäismääräyksistä, ei myöskään evätä jäsenvaltioilta oikeutta taata tällaisille työntekijöille direktiivin määräyksiä parempi suoja luomalla tällaisten henkilöiden irtisanomisen syitä koskeva erityisjärjestelmä. 38 Toiseen kysymykseen on siis vastattava, että sallimalla poikkeuksia raskaana olevien, synnyttäneiden ja imettävien naispuolisten työntekijöiden irtisanomiskieltoon tapauksissa, jotka "eivät liity työntekijän tilaan ja joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua", direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdassa ei velvoiteta jäsenvaltioita erittelemään tällaisten työntekijöiden irtisanomisen syitä. I
 16 JIMÉNEZ MELGAR Kolmas kysymys 39 Kansallisen tuomioistuimen kolmas kysymys koskee sitä, kielletäänkö direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa se, että työnantaja jättää uudistamatta raskaana olevan työntekijän määräaikaisen työsopimuksen. 40 Jiménez Melgar väittää, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklaan perustuva suoja koskee naisia, jotka ovat tehneet työnantajansa kanssa työsopimuksen, olipa kyseessä määräaikainen tai toistaiseksi voimassa olevaksi tehty työsopimus. Tämän säännöksen muunlainen tulkinta johtaisi direktiivin tarkoituksen vastaiseen syrjintään. 41 Komissio toteaa samansuuntaisesti, että määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättäminen on sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää, jos voidaan osoittaa, että se perustuu työntekijän raskauteen liittyviin syihin. Tällaisen sopimuksen uudistamatta jättäminen merkitsee komission mukaan sitä, että kieltäydytään ottamasta raskaana olevaa naista työhön, mikä on selvästi direktiivin 76/207/ETY 2 ja 3 artiklan vastaista, kuten yhteisöjen tuomioistuin on useita kertoja oikeuskäytännössään todennut (asia C-177/88, Dekker, tuomio , Kok. 1990, s. I-3941, 12 kohta; Kok. Ep. X, s. 579 ja asia C-207/98, Mahlburg, tuomio , Kok. 2000, s. I-549, kohta). 42 Alankomaiden hallituksen mukaan on toisistaan erotettava määräaikainen työsuhde, joka lakkaa sovitun työkauden päättyessä ja johon sen mukaan ei voida soveltaa direktiivin 92/85/ETY 10 artiklaa, ja työsuhde, joka päättyy työnantajan yksipuoliseen irtisanomiseen ja jota tässä säännöksessä säädetty suoja koskee. I
 17 43 Tältä osin on todettava, että direktiivissä 92/85/ETY ei rajata eri tavoin raskaana olevia, äskettäin synnyttäneitä tai imettäviä työntekijöitä koskevan irtisanomiskiellon soveltamisalaa kyseessä olevan työsuhteen keston perusteella. Jos yhteisön lainsäätäjä olisi halunnut jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle määräaikaiset työsopimukset, jotka edustavat erittäin merkittävää osaa voimassa olevista työsuhteista, se olisi nimenomaisesti säätänyt siitä (asia C-109/00, Tele Danmark, tuomio , Kok. 2001, s. I-6993, 33 kohta). 44 On siis ilmeistä, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa vahvistettua irtisanomiskieltoa voidaan soveltaa sekä määräaikaisiin että toistaiseksi voimassa oleviksi tehtyihin työsopimuksiin. 45 Aivan yhtä selvää on, että määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämistä sen jälkeen, kun sopimus on lakannut sovitun työkauden päättymisen vuoksi, ei voida rinnastaa irtisanomiseen, eikä sitä voida sellaisenaan pitää direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan vastaisena. 46 Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 50 kohdassa komission tavoin todennut, tietyissä tilanteissa määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämistä voidaan pitää työhön ottamisesta kieltäytymisenä. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan naispuolisen työntekijän, joka on katsottu kykeneväksi kyseessä olevaan tehtävään, työhön ottamisesta kieltäytyminen hänen raskautensa vuoksi on direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan vastaista sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää (em. asia Dekker, tuomion 12 kohta ja em. asia Mahlburg, tuomion 20 kohta). Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, onko työsopimuksen uudistamatta jättämisen perusteena silloin, kun kyseessä ovat peräkkäiset määräaikaiset työsopimukset, todella ollut työntekijän raskaus. I
 18 JIMÉNEZ MELGAR 47 Kolmanteen kysymykseen on siis vastattava, että vaikka direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa säädettyä irtisanomiskieltoa sovelletaan sekä toistaiseksi voimassa oleviksi tehtyihin työsopimuksiin että määräaikaisiin työsopimuksiin, määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämistä sen jälkeen, kun sopimus on lakannut sovitun työkauden päättymisen vuoksi, ei ole pidettävä tässä säännöksessä kiellettynä irtisanomisena. Jos määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämisen perusteena on kuitenkin työntekijän raskaus, kyse on direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan vastaisesta sukupuoleen perustuvasta välittömästä syrjinnästä. Neljäs kysymys 48 Kansallisen tuomioistuimen neljäs kysymys koskee sitä, onko direktiivin 92/85/ ETY 10 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän työntekijän irtisanominen on mahdollista tietyissä erityisissä tapauksissa, "edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa", tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus säätää menettelystä, jossa kansallinen viranomainen, joka todettuaan, että kyseessä on sellainen erityinen tapaus, joka voi olla tällaisen työntekijän irtisanomisen perusteena, antaa ennen työnantajan päätöstä tähän suostumuksensa. 49 Jiménez Melgar väittää, että direktiivillä 92/85/ETY taattu suoja edellyttää, että tähän kysymykseen vastataan myöntävästi. 50 Tältä osin Irlannin ja Alankomaiden hallitukset ja komissio toteavat perustellusti, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdan sanamuoto estää selvästi pääasian kantajan omaksuman tulkinnan, koska toteamusta "pour autant que I
 19 l'autorité comptétente ait donné son accord" edeltää virkkeessä adverbi-ilmaus "le cas échéant". * 51 Direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohta koskee ainoastaan sitä, että tiettyjen jäsenvaltioiden sisäisessä oikeusjärjestyksessä saattaa olla voimassa ennakollista suostumusta koskevia menettelyjä, joiden noudattamista raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän työntekijän irtisanominen edellyttää. Ellei tällaista menettelyä ole olemassa jäsenvaltiossa, direktiivin säännöksessä ei tällaista jäsenvaltiota velvoiteta perustamaan sellaista. 52 Neljänteen kysymykseen on siis vastattava, että direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän työntekijän irtisanominen on mahdollista erityisissä tapauksissa, "edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa", on tulkittava siten, että siinä ei aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta säätää menettelystä, jossa kansallinen viranomainen, joka todettuaan, että kyseessä on sellainen erityinen tapaus, joka voi olla tällaisen työntekijän irtisanomisen perusteena, antaa ennen työnantajan päätöstä tähän suostumuksensa. Oikeudenkäyntikulut 53 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Espanjan, Irlannin ja Alankomaiden hallituksille ja komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. * Direktiivin suomenkielinen versio ei sisällä tällaista erottelua: "edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa". I
 20 JIMÉNEZ MELGAR Näillä perusteilla YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto) on ratkaissut Juzgado de lo Social Único de Algecirasin tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti: 1) Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 10 artiklalla on välitön oikeusvaikutus, ja sitä on tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltio ei ole toteuttanut direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä direktiivissä asetetussa määräajassa, siinä annetaan yksityisille oikeuksia, joihin he voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa tämän jäsenvaltion viranomaisia vastaan. 2) Sallimalla poikkeuksia raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden ja imettävien työntekijöiden irtisanomiskieltoon tapauksissa, jotka "eivät liity työntekijän tilaan ja joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua", direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdassa ei velvoiteta jäsenvaltioita erittelemään tällaisten työntekijöiden irtisanomisen syitä. 3) Vaikka direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa säädettyä irtisanomiskieltoa sovelletaan sekä toistaiseksi voimassa oleviksi tehtyihin työsopimuksiin että I
 21 määräaikaisiin työsopimuksiin, määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämistä sen jälkeen, kun sopimus on lakannut sovitun työkauden päättymisen vuoksi, ei ole pidettävä tässä säännöksessä kiellettynä irtisanomisena. Jos määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämisen perusteena on kuitenkin työntekijän raskaus, kyse on miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan vastaisesta sukupuoleen perustuvasta välittömästä syrjinnästä. 4) Direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän työntekijän irtisanominen on mahdollista erityisissä tapauksissa, "edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa", on tulkittava siten, että siinä ei aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta säätää menettelystä, jossa kansallinen viranomainen, joka todettuaan, että kyseessä on sellainen erityinen tapaus, joka voi olla tällaisen työntekijän irtisanomisen perusteena, antaa ennen työnantajan päätöstä tähän suostumuksensa. La Pergola Wathelet Jann Sevón Timmermans Julistettiin Luxemburgissa 4 päivänä lokakuuta R. Grass kirjaaja A. La Pergola viidennen jaoston puheenjohtaja I


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 14.11.2018
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 286/12
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2018/1711 DELLA COMMISSIONE
 del 13 novembre 2018
 che modifica il regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 del Consiglio per quanto riguarda la data di applicazione delle esenzioni concesse ai produttori esportatori indiani
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (UE) 2016/1036 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell'8 giugno 2016, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri dell'Unione europea (1), in particolare l'articolo 11, paragrafo 3, l'articolo 13, paragrafo 4, e l'articolo 14, paragrafo 3,
 dopo aver consultato gli Stati membri,
 considerando quanto segue:
 1. MISURE IN VIGORE
 (1)
 A seguito di un'inchiesta antidumping, il 9 agosto 2011 il Consiglio ha istituito, con il regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 (2), un dazio antidumping definitivo del 62,9 % sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese («RPC»).
 (2)
 A seguito di un'inchiesta antielusione a norma dell'articolo 13 del regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio (3) (il regolamento di base), il 24 luglio 2012 il Consiglio ha esteso le misure, con il regolamento di esecuzione (UE) n. 672/2012 (4), alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dalla Malaysia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tale paese.
 (3)
 A seguito di un'inchiesta antielusione a norma dell'articolo 13 del regolamento di base, il 16 gennaio 2013 il Consiglio ha esteso le misure, con il regolamento di esecuzione (UE) n. 21/2013 (5), alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti da Taiwan e dalla Thailandia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi.
 (4)
 A seguito di un'inchiesta antielusione a norma dell'articolo 13 del regolamento di base, il 20 dicembre 2013 il Consiglio ha esteso le misure, con il regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 (6), alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dall'India e dall'Indonesia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi, ed ha concesso un'esenzione alla società Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd. Conformemente all'articolo 1, paragrafo 3, del regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013, i dazi dovevano essere riscossi su tutte le importazioni del prodotto in esame (eccetto quelle di prodotti fabbricati da Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd.) precedentemente sottoposte a registrazione dal regolamento (UE) n. 322/2013 (7) che apre un'inchiesta antielusione.
 (5)
 Il 21 gennaio 2014 Pyrotek Incorporated, una società statunitense con stabilimenti o uffici vendita in vari paesi, inclusi alcuni Stati membri dell'Unione, ha chiesto un'esenzione dalle misure estese a norma dell'articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base, per la società Pyrotek India Pvt. Ltd., un produttore esportatore dell'India.
 (6)
 In risposta a un questionario inviato dalla Commissione, Pyrotek India Pvt. Ltd. ha indicato di aver esportato il prodotto in esame durante il periodo dell'inchiesta antielusione che ha condotto all'estensione delle misure all'India, vale a dire dal 1o aprile 2012 al 31 marzo 2013. Pyrotek India Pvt. Ltd. non ha perciò soddisfatto le condizioni stabilite all'articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base. La domanda conteneva tuttavia elementi di prova sufficienti a giustificare l'apertura di un riesame intermedio parziale delle misure estese all'India a norma dell'articolo 11, paragrafo 3, e dell'articolo 13, paragrafo 4, del regolamento di base.
 (7)
 Il 23 settembre 2014 la Commissione ha avviato un riesame intermedio parziale a norma dell'articolo 11, paragrafo 3, e dell'articolo 13, paragrafo 4, del regolamento di base. Durante tale riesame intermedio parziale la Commissione ha stabilito che Pyrotek India Pvt. Ltd. è stata un effettivo produttore del prodotto in esame da quando ha iniziato la sua produzione nell'agosto 2011 e che non è stata coinvolta in pratiche di elusione.
 (8)
 A seguito di un'inchiesta a norma dell'articolo 11, paragrafo 3, e dell'articolo 13, paragrafo 4, del regolamento di base, il 10 settembre 2015 la Commissione ha esentato, con il regolamento di esecuzione (UE) 2015/1507 (8), alcuni produttori indiani, tra cui Pyrotek India Pvt. Ltd., dall'estensione del dazio applicabile alle importazioni del prodotto in esame spedito dall'India, indipendentemente dal fatto che sia dichiarato o meno originario di tale paese. Di conseguenza a Pyrotek India Pvt. Ltd. è stata concessa un'esenzione dalle misure estese per le esportazioni nell'Unione a decorrere da tale data.
 (9)
 A seguito di un riesame in previsione della scadenza a norma dell'articolo 11, paragrafo 2, del regolamento di base, il 6 novembre 2017 la Commissione ha istituito, con il regolamento di esecuzione (UE) 2017/1993 (9), un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della RPC, esteso alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dall'India, dall'Indonesia, dalla Malaysia, da Taiwan e dalla Thailandia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi.
 2. RIAPERTURA DELL'INCHIESTA SULLE ESENZIONI
 (10)
 Come indicato nel considerando 6, la Commissione ha stabilito che Pyrotek India Pvt. Ltd. è stata un effettivo produttore del prodotto in esame da quando ha iniziato la sua produzione nell'agosto 2011 e che non è stata coinvolta in pratiche di elusione. La Commissione ha quindi deciso di riaprire parzialmente l'inchiesta sulle esenzioni.
 (11)
 Il 18 maggio 2018 la Commissione ha proceduto alla riapertura parziale dell'inchiesta sulle esenzioni riguardante le importazioni di tessuti in fibra di vetro a maglia aperta, con maglie di larghezza e lunghezza superiori a 1,8 mm e di peso superiore a 35 g/m2, ad eccezione dei dischi in fibra di vetro, originari della RPC o spediti dall'India, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari dell'India, attualmente classificati con i codici NC ex 7019 51 00 ed ex 7019 59 00. Essa ha pubblicato un avviso di apertura nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (10) («l'avviso di apertura»).
 (12)
 Nell'avviso di apertura la Commissione ha dichiarato che la riapertura si limitava a valutare l'opportunità di estendere l'applicazione temporale dell'esenzione al periodo compreso tra il 21 dicembre 2013 e il 10 settembre 2015.
 (13)
 Nell'avviso di apertura la Commissione ha inoltre invitato le parti interessate a manifestarsi per partecipare all'inchiesta. Essa ha informato specificamente dell'apertura dell'inchiesta sull'esenzione Pyrotek India Pvt. Ltd., l'industria dell'Unione e altre parti notoriamente interessate, invitandole a parteciparvi.
 (14)
 Alle parti interessate è stata data l'opportunità di comunicare le proprie osservazioni per iscritto e di chiedere un'audizione con la Commissione e/o il consigliere auditore nei procedimenti in materia commerciale entro i termini stabiliti nell'avviso di apertura.
 3. PRODOTTO IN ESAME
 (15)
 Il prodotto oggetto della presente inchiesta è costituito da tessuti in fibra di vetro a maglia aperta, con maglie di larghezza e lunghezza superiori a 1,8 mm e di peso superiore a 35 g/m2, ad eccezione dei dischi in fibra di vetro, originari della RPC e spediti dall'India, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari dell'India, attualmente classificati con i codici NC ex 7019 51 00 ed ex 7019 59 00 (codici TARIC 7019510014 e 7019590014).
 4. INCHIESTA
 a) Ambito dell'inchiesta
 (16)
 L'inchiesta si limita a valutare l'opportunità di estendere l'applicazione temporale dell'esenzione al periodo compreso tra il 21 dicembre 2013 e il 10 settembre 2015.
 b) Pyrotek India Pvt. Ltd.
 (17)
 La società Pyrotek India Pvt. Ltd. è una filiale indiana del gruppo multinazionale Pyrotek con sede negli Stati Uniti. Il gruppo Pyrotek è un fornitore di vari tipi di beni di consumo e di utensili per l'industria metallurgica e dell'alluminio.
 (18)
 Il richiedente fabbrica il prodotto oggetto del riesame nel suo stabilimento di Chennai, in India, e lo vende alle società collegate nell'Unione. Tali società effettuano, nella maggior parte dei casi, un'ulteriore trasformazione del prodotto oggetto del riesame e vendono il prodotto risultante agli acquirenti finali.
 c) Risultati dell'inchiesta
 (19)
 Si ricorda che nel precedente riesame intermedio parziale (11) la Commissione aveva stabilito che Pyrotek India Pvt. Ltd. è un effettivo produttore del prodotto in esame e che non è stata coinvolta in pratiche di elusione.
 (20)
 Come indicato nel considerando 6, Pyrotek India Pvt. Ltd. ha esportato il prodotto in esame durante il periodo dell'inchiesta antielusione che ha condotto all'estensione delle misure all'India, cioè dal 1o aprile 2012 al 31 marzo 2013, e ha pagato dazi antidumping sulle sue esportazioni nell'Unione in conformità al regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013.
 (21)
 Come indicato nel considerando 11, il 10 settembre 2015 Pyrotek India Pvt. Ltd. ha ottenuto, con il regolamento di esecuzione (UE) 2015/1507, un'esenzione dalle misure estese per le esportazioni nell'Unione a decorrere dall'11 settembre 2015. La data dell'inizio di tale esenzione non comprendeva però il periodo anteriore a tale data, in cui hanno dovuto essere pagati i dazi antidumping sulle esportazioni di Pyrotek India Pvt. Ltd. nell'Unione europea.
 (22)
 La Commissione ha valutato nuovamente la situazione ed ha constatato che le esportazioni effettuate da Pyrotek India Pvt. Ltd. nell'Unione nel periodo dal 21 dicembre 2013 al 10 settembre 2015 dovrebbero essere escluse dal pagamento del dazio antielusione.
 (23)
 Nessuna parte interessata si è manifestata entro il termine stabilito nell'avviso di apertura e nessuna ha presentato osservazioni per iscritto o ha chiesto di essere sentita dalla Commissione o dal consigliere auditore nei procedimenti in materia commerciale.
 (24)
 La Commissione ritiene pertanto che sarebbe opportuno concedere un'esenzione a Pyrotek India Pvt. Ltd. Tale esenzione dovrebbe applicarsi al periodo compreso tra il 21 dicembre 2013 e il 10 settembre 2015, in conformità all'articolo 11, paragrafo 3, del regolamento di base
 (25)
 Il regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 dovrebbe quindi essere modificato al fine di chiarire che le esenzioni concesse alle società Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd. e Pyrotek India Pvt. Ltd. si applicano a decorrere dalla data di entrata in vigore del regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013, cioè il 21 dicembre 2013, fino all'entrata in vigore del regolamento di esecuzione (UE) 2015/1507, cioè l'11 settembre 2015. L'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1371/2013 dovrebbe pertanto essere modificato di conseguenza.
 (26)
 Inoltre, in seguito alle osservazioni presentate da Pyrotek India Pvt. Ltd. dopo la comunicazione delle conclusioni, la Commissione ritiene opportuno chiarire che sono ammissibili anche domande di rimborso o sgravio dei dazi antidumping pagati per il prodotto in esame fabbricato da Pyrotek India Pvt. Ltd. e importato nell'Unione durante il periodo di registrazione dei prodotti stabilito nel regolamento (UE) n. 322/2013.
 (27)
 È pertanto opportuno prorogare fino al 1o settembre 2019 il termine previsto all'articolo 121, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 952/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (12), in modo da consentire che le autorità doganali nazionali possano procedere, in conformità alla legislazione doganale applicabile, al rimborso o allo sgravio del dazio indebitamente riscosso nei casi in cui i termini previsti in tale paragrafo sono scaduti prima della data di applicazione del presente regolamento.
 5. PROCEDURA
 (28)
 Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato istituito a norma dell'articolo 15, paragrafo 1, del regolamento (UE) 2016/1036,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 Il regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 è così modificato:
 1)
 all'articolo 1, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
 «2. L'applicazione dell'esenzione concessa alle società Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd e Pyrotek India Pvt. Ltd. è subordinata alla presentazione alle autorità doganali degli Stati membri di una fattura commerciale valida, conforme ai requisiti stabiliti nell'allegato del presente regolamento. Qualora tale fattura non sia presentata, si applica il dazio antidumping di cui al paragrafo 1.
 Le esenzioni concesse alle società Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd. e Pyrotek India Pvt. Ltd. si applicano a decorrere dal 21 dicembre 2013.»;
 2)
 all'articolo 1, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
 «4. Salvo diverse disposizioni, si applicano le norme vigenti in materia di dazi doganali. Il termine di cui all'articolo 121, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 952/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (*1) è prorogato fino al 1o settembre 2019 per le domande di rimborso o sgravio presentate dalle società Montex Glass Fibre Industries Pvt. Ltd. e Pyrotek India Pvt. Ltd., in conformità alla legislazione doganale applicabile, al fine di coprire il rimborso o lo sgravio dei dazi antidumping sulle importazioni del prodotto in esame effettuate nel periodo compreso tra il 21 dicembre 2013 e il 10 settembre 2015 o nel periodo di registrazione fissato all'articolo 2 del regolamento (UE) n. 322/2013 della Commissione.
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 13 novembre 2018
 Per la Commissione
 Il presidente
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) GU L 176 del 30.6.2016, pag. 21, modificata da ultimo dal regolamento (UE) 2018/825 (GU L 143 del 7.6.2018, pag. 1).
 (2) Regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 del Consiglio, del 3 agosto 2011, che istituisce un dazio antidumping definitivo e dispone la riscossione definitiva dei dazi provvisori istituiti sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese (GU L 204 del 9.8.2011, pag. 1).
 (3) Regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio, del 30 novembre 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (GU L 343, del 22.12.2009, pag. 51), modificato da ultimo dal regolamento (UE) n. 37/2014 del Parlamento europeo e del Consiglio (GU L 18 del 21.1.2014, pag. 1) sostituito dal regolamento (UE) 2016/1036 modificato da ultimo dal regolamento (UE) 2018/825.
 (4) Regolamento di esecuzione (UE) n. 672/2012 del Consiglio, del 16 luglio 2012, che estende il dazio antidumping definitivo, istituito dal regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 sulle importazioni di determinati tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese, alle importazioni di determinati tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dalla Malaysia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tale paese (GU L 196 del 24.7.2012, pag. 1).
 (5) Regolamento di esecuzione (UE) n. 21/2013 del Consiglio, del 10 gennaio 2013, che estende il dazio antidumping definitivo istituito dal regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti da Taiwan e dalla Thailandia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi (GU L 11 del 16.1.2013, pag. 1).
 (6) Regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 del Consiglio, del 16 dicembre 2013, che estende il dazio antidumping definitivo istituito dal regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese, alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dall'India e dall'Indonesia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi (GU L 346 del 20.12.2013, pag. 20).
 (7) Regolamento (UE) n. 322/2013 della Commissione, del 9 aprile 2013, che apre un'inchiesta sulla possibile elusione delle misure antidumping istituite dal regolamento di esecuzione (UE) n. 791/2011 del Consiglio sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese mediante le importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dall'India e dall'Indonesia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o no originari di tali paesi, e che dispone la registrazione di dette importazioni (GU L 101 del 10.4.2013, pag. 1).
 (8) Regolamento di esecuzione (UE) 2015/1507 della Commissione, del 9 settembre 2015, recante modifica del regolamento di esecuzione (UE) n. 1371/2013 del Consiglio che estende il dazio antidumping definitivo istituito sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese alle importazioni dei medesimi provenienti tra l'altro dall'India, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tale paese (GU L 236 del 10.9.2015, pag. 1).
 (9) Regolamento di esecuzione (UE) 2017/1993 della Commissione, del 6 novembre 2017, che istituisce un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese esteso alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta spediti dall'India, dall'Indonesia, dalla Malaysia, da Taiwan e dalla Thailandia, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari di tali paesi, in seguito ad un riesame in previsione della scadenza a norma dell'articolo 11, paragrafo 2, del regolamento (UE) 2016/1036 del Parlamento europeo e del Consiglio (GU L 288 del 7.11.2017, pag. 4).
 (10) Avviso di apertura relativo alle misure antidumping applicabili alle importazioni di alcuni tessuti in fibra di vetro a maglia aperta originari della Repubblica popolare cinese, estese alle importazioni spedite dall'India, indipendentemente dal fatto che siano dichiarati o meno originari dell'India (GU C 171 del 18.5.2018, pag. 10).
 (11) Regolamento di esecuzione (UE) 2015/1507 considerando da 12 a 16.
 (12) Regolamento (UE) n. 952/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 ottobre 2013, che istituisce il codice doganale dell'Unione (GU L 269 del 10.10.2013, pag. 1).
 (*1) GU L 269 del 10.10.2013, pag. 1.».


type: caselaw

text:
 20.11.2004
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 284/5
 SODBA SODIŠČA
 (šesti senat)
 z dne 30. septembra 2004
 v zadevi C-359/03: Komisija Evropskih skupnosti proti Republiki Avstriji (1)
 (Neizpolnitev obveznosti države - Direktiva 90/270/EGS - Varstvo delavcev - Delo s slikovnimi zasloni - Minimalne varnostne in zdravstvene zahteve - Neizvršitev prenosa)
 (2004/C 284/09)
 Jezik postopka: nemščina
 V zadevi C-359/03, Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: D. Martin in H. Kreppel) proti Republiki Avstriji (zastopnik: E. Riedl), katere predmet je tožba zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 226 ES z dne 19. avgusta 2003, je Sodišče (šesti senat) v sestavi J.-P. Puissochet, predsednik senata, S. von Bahr in A. Borg Barthet (poročevalec), sodnika, generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer, sodni tajnik: R. Grass, dne 30. septembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi kot sledi:
 1.
 S tem, da ni sprejela vseh zakonskih, podzakonskih in upravnih predpisov, potrebnih za popolno uskladitev z Direktivo Sveta 90/270/EGS z dne 29. maja 1990 o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za delo s slikovnimi zasloni (peta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), Republika Avstrija ni izpolnila obveznosti iz te direktive.
 2.
 Republiki Avstriji se naloži plačilo stroškov.
 (1) UL C 264, 1.11.2003.


text:
Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses Keskkonnaministeeriumi keskkonnateenistuste, Riikliku Looduskaitsekeskuse ja Kiirguskeskuse ühendamisega Keskkonnaametiks – Riigi Teataja
 Vabariigi Valitsuse määruste muutmine seoses Keskkonnaministeeriumi keskkonnateenistuste, Riikliku Looduskaitsekeskuse ja Kiirguskeskuse ühendamisega Keskkonnaametiks
 RT I 2009, 7, 47
 Vastu võetud 15.01.2009 nr 12
 Määrus kehtestatakse «Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika rakendamise seaduse» § 9 lõike 2, «Euroopa Ühenduste Komisjoni, kes esindab Euroopa Ühendust, ja Eesti Vabariigi vahel sõlmitud Eesti Vabariigis põllumajanduse ja maaelu arendamise liitumiseelse programmi mitmeaastase rahastuslepingu ratifitseerimise seaduse» § 2 lõike 1, «Hädaolukorraks valmisoleku seaduse» § 28 lõike 2, «Jäätmeseaduse» § 6 lõike 2 ja § 103, «Kalapüügiseaduse» § 22 lõike 2, «Loomakaitseseaduse» § 29 lõike 5, «Kiirgusseaduse» § 44 lõike 2 ja § 61 lõike 14, «Taimekaitseseaduse» § 12 lõike 2 ning «Veeseaduse» § 24 lõike 2, § 26 lõike 3, § 261 lõike 1, § 263 lõike 2, § 36 lõike 2 ja § 38 lõike 2 alusel.
 «EUROOPA LIIDU ÜHISE PÕLLUMAJANDUSPOLIITIKA RAKENDAMISE SEADUSE» ALUSEL KEHTESTATUD MÄÄRUSTE MUUTMINE
 § 1. Vabariigi Valitsuse 16. augusti 2007. a määruses nr 210 «Makseagentuuri ja kontrolliasutuste koostöö täpsem kord» (RT I 2007, 50, 349) tehakse järgmised muudatused:
 1) paragrahvis 1 asendatakse sõnad «Riikliku Looduskaitsekeskuse (edaspidi LKK)» sõnaga «Keskkonnaameti»;
 2) määruses asendatakse lühend «LKK» sõnaga «Keskkonnaamet» vastavas käändes.
 «EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJONI, KES ESINDAB EUROOPA ÜHENDUST, JA EESTI VABARIIGI VAHEL SÕLMITUD EESTI VABARIIGIS PÕLLUMAJANDUSE JA MAAELU ARENDAMISE LIITUMISEELSE PROGRAMMI MITMEAASTASE RAHASTUSLEPINGU RATIFITSEERIMISE SEADUSE» ALUSEL KEHTESTATUD MÄÄRUSTE MUUTMINE
 § 2. Vabariigi Valitsuse 28. juuni 2001. a määruse nr 216 «Eesti Vabariigis põllumajanduse ja maaelu arendamise liitumiseelse programmi raames antava investeeringutoetuse taotlemise, taotluse menetlemise ja toetuse maksmise kord» (RT I 2001, 60, 363; 2003, 39, 268) § 6 punktis 17, § 7 punktis 14, § 8 punktis 18 ja § 9 punktis 14 ning määruse lisa 2 punktis 24, lisa 6 punktis 22, lisa 8 punktis 23 ja lisa 10 punktis 23 asendatakse sõnad «kavandatava investeeringuobjekti asukohajärgse keskkonnateenistuse» sõnaga «Keskkonnaameti».
 § 3. Vabariigi Valitsuse 3. juuni 2003. a määruses nr 164 «Eesti Vabariigis põllumajanduse ja maaelu arendamise liitumiseelse programmi raames antava külade taastamise ja arendamise investeeringutoetuse taotlemise, taotluse menetlemise ja toetuse maksmise kord» (RT I 2003, 45, 319; 75, 505) tehakse järgmised muudatused:
 1) paragrahvi 7 punktis 9 asendatakse sõnad «investeeringuobjekti asukohajärgse keskkonnateenistuse» sõnaga «Keskkonnaameti»;
 2) lisas 3 esitatud taotluse D osa real 1.21 asendatakse sõnad «kavandatava investeeringuobjekti asukohajärgse keskkonnateenistuse» sõnaga «Keskkonnaameti».
 «HÄDAOLUKORRAKS VALMISOLEKU SEADUSE» ALUSEL KEHTESTATUD MÄÄRUSTE MUUTMINE
 § 4. Vabariigi Valitsuse 20. mai 2002. a määruse nr 166 «Hädaolukorrast teavitamise kord ja nõuded edastatavale teabele» (RT I 2002, 43, 279; 2008, 57, 317) § 6 lõike 3 punktis 4 asendatakse sõnad «Eesti Kiirguskeskus» sõnaga «Keskkonnaamet».
 § 5. Vabariigi Valitsuse 6. aprilli 2004. a määruses nr 103 «Jäätmete ohtlike jäätmete hulka liigitamise kord» (RT I 2004, 23, 156; 2008, 41, 236) tehakse järgmised muudatused:
 « (2) Kui jäätmevaldaja on vastavalt «Jäätmeseaduse» § 73 lõikele 2 ja §-le 75 kohustatud omama jäätmeluba või on aruandekohuslane «Jäätmeseaduse» § 117 lõike 1 või lõike 2 alusel, siis esitab jäätmevaldaja lõikes 1 nimetatud analüüside, katsete ja arvutuste tulemused ning nende alusel tehtud põhjendatud järeldused Keskkonnaametile (edaspidi amet). Jäätmevaldaja esitab nimetatud materjalid ametile kas jäätmeloa taotlusmaterjalide hulgas või ameti põhjendatud nõudmisel.»;
 2) paragrahvi 6 lõikes 3 asendatakse läbivalt sõna «keskkonnateenistus» sõnaga «amet».
 § 6. Vabariigi Valitsuse 26. aprilli 2004. a määruses nr 121 «Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi andmise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kord ja menetluse käigus läbiviidavate menetlustoimingute tähtajad, litsentsi taotlemiseks vajalike andmete loetelu ja litsentsi vorm» (RT I 2004, 31, 211; 2008, 42, 242) tehakse järgmised muudatused:
 2) paragrahvi 8 lõikes 4 asendatakse sõna «Keskkonnaministeeriumi» sõnaga «Keskkonnaameti»;
 3) paragrahvi 10 lõike 1 punkt 4 sõnastatakse järgmiselt:
 « 4) taotleja jäätmekäitluskohajärgse või kui jäätmekäitluskoht puudub, ettevõtte asukohajärgse valla- või linnavalitsuse arvamus kavandatava tegevuse kohta;».
 § 7. Vabariigi Valitsuse 12. märtsi 1996. a määrusega nr 75 kinnitatud «Kalade veekogudesse asustamise korras» (RT I 1996, 20, 377; 2000, 34, 213) tehakse järgmised muudatused:
 «Asustamisloa saamiseks esitab isik taotluse Keskkonnaametile (edaspidi loa andja).»;
 2) punkti 2 alapunkti 1 viimane alalõik tunnistatakse kehtetuks;
 3) punkti 3 esimene lause sõnastatakse järgmiselt:
 «Loa andja annab asustamisloa 2 nädala jooksul pärast taotluse esitamist.»;
 4) punkti 3 alapunkt 2 sõnastatakse järgmiselt:
 « 2) Loa andja keeldub asustamisloa andmisest, kui ekspertiis on asustamise suhtes eitav.»;
 5) punkti 3 alapunkt 3 tunnistatakse kehtetuks.
 § 8. Vabariigi Valitsuse 8. juuli 2004. a määruses nr 243 «Radioaktiivsete jäätmete sisse-, välja- ja läbiveo dokumentide menetlemise korra erisused lähtuvalt päritolu- ja sihtriigist» (RT I 2004, 57, 406) asendatakse läbivalt sõna «Keskkonnaministeerium» sõnaga «Keskkonnaamet» vastavas käändes.
 § 9. Vabariigi Valitsuse 8. juuli 2004. a määruse nr 244 «Riikliku kiirgustöötajate doosiregistri pidamise põhimäärus» (RT I 2004, 57, 407) § 3 lõikes 2 asendatakse sõna «Kiirguskeskus» sõnaga «Keskkonnaamet.»
 «LOOMAKAITSESEADUSE» ALUSEL KEHTESTATUD MÄÄRUSTE MUUTMINE
 § 10. Vabariigi Valitsuse 19. septembri 2003. a määruse nr 237 «Loomaaia tegevusloa taotlemisel esitatavate dokumentide loetelu, taotluse menetlemise ja tegevusloa väljastamise kord» (RT I 2003, 62, 411) § 2 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
 « (1) Tegevusloa andmise või sellest keeldumise kavandatavale loomaaiale (edaspidi loomaaed) otsustab Keskkonnaamet (edaspidi tegevusloa andja) pärast loomaaia tegevuslubade komisjoni (edaspidi komisjon) arvamuse ärakuulamist.».
 § 11. Vabariigi Valitsuse 30. märtsi 2007. a määruse nr 86 «Ohtlike taimekahjustajate ja nende peremeestaimede Eestisse toimetamise ja riigisiseselt edasitoimetamise ning sordiaretuses, katsetes ja muus teadustöös kasutamise nõuded ja eriloa väljastamise kord» (RT I 2007, 28, 157; 2008, 39, 230) § 5 lõikest 4 jäetakse välja sõnad «keskkonnaministri sellekohase».
 § 12. Vabariigi Valitsuse 26. oktoobri 1999. a määrusega nr 324 «Vabariigi Valitsuse 18. juuni 1993. a määruse nr 184 «Riigi veekatastri põhimääruse kinnitamine» muutmine» kinnitatud ««Riigi veekatastri» pidamise põhimääruse» (RT I 1999, 83, 757; 2003, 1, 11) punkti 15 alapunktis 4 asendatakse sõna «keskkonnateenistused» sõnaga «Keskkonnaamet».
 § 13. Vabariigi Valitsuse 16. mai 2001. a määruse nr 172 «Naftasaaduste hoidmisehitiste veekaitsenõuded» (RT I 2001, 47, 262; 2006, 12, 86) § 14 lõikes 2 asendatakse sõnad «hoidmisehitise asukohajärgses keskkonnateenistuses» sõnaga «Keskkonnaametis».
 § 14. Vabariigi Valitsuse 31. juuli 2001. a määruse nr 269 «Heitvee veekogusse või pinnasesse juhtimise kord» (RT I 2001, 69, 424; 2006, 10, 67) § 16 lõigetes 1 ja 3 asendatakse sõnad «maakonna keskkonnateenistus» sõnaga «Keskkonnaamet» vastavas käändes.
 § 15. Vabariigi Valitsuse 28. augusti 2001. a määruse nr 288 «Veekaitsenõuded väetise- ja sõnnikuhoidlatele ning siloladustamiskohtadele ja sõnniku, silomahla ja muude väetiste kasutamise ja hoidmise nõuded» (RT I 2001, 72, 443; 2004, 13, 89) § 12 lõikes 3 asendatakse sõna «keskkonnateenistus» sõnaga «Keskkonnaamet».
 § 16. Vabariigi Valitsuse 21. jaanuari 2003. a määruse nr 17 «Pandivere ja Adavere-Põltsamaa nitraaditundliku ala kaitse-eeskiri» (RT I 2003, 10, 49) teises normitehnilises märkuses asendatakse sõnad «Keskkonnaministeeriumi Järvamaa, Lääne-Virumaa ja Jõgevamaa keskkonnateenistustes» sõnaga «Keskkonnaametis».
 § 17. Vabariigi Valitsuse 3. juuni 2004. a määruse nr 210 «Vesikondade ja alamvesikondade nimetamine» (RT I 2004, 48, 339; 2008, 7, 55) §-s 2 asendatakse sõnad «maakondade keskkonnateenistustes» sõnaga «Keskkonnaametis».
 § 18. Määrus jõustub 1. veebruaril 2009. a.