type: other

text:
ZAKON O DIMNIKARSKI DEJAVNOSTI JE KRIMINAL
 ali 2 Mio (-10.000) državljanov so sužnji dimnikarskih monopolistov
 1. Na osnovi česa so bile državljanom odvzete pravice, da s tistim kar so kupili, tudi upravljajo, vzdržujejo in počnejo kar je potrebno sami ali s strokovnjaki, ki jih naročijo? To sedaj po čl. 148 ZVO-1 Ur.l. 41/04 in Zakona o obvezni dimnikarski službi Ur.l. 129/04, ne smemo.
 2. Ali so narejene kakšne raziskave (kdaj, kateri organ), kje so rezultati ugotovitev, da Slovenci nismo sposobni upravljati s svojim premoženjem, še posebej s kurilnimi napravami?
 3. Kdo je dal dovoljenje peščici vladnim birokratom in nevednim poslancem v DZ, da kršijo ustavo s podelitvijo koncesij na zasebno premoženje neki tretji osebi, ki v glavnem s svojim 33, 36, 67 čl. ščitijo nedotakljivost zasebnega premoženja?
 4. S podelitvijo koncesij tretji osebi je Vlada predala državljane na milost in nemilost koncesionarjem, ko jim je dovoljeno vse: - dovoljen jim je vstop v vse objekte kadar hočejo in lahko pregledajo vse prostore (tudi spalnico). V kolikor se temu upreš, sledi prijava inšpektorju za okolje, da onemogočaš izvajanje dela, onesnažuješ okolje in ogrožaš zdravje. Sledi inšpektorjeva prijava sodišču o prekršku, čeprav inšpektor objekta nikoli ni videl in sodišče izda SKLEP v imenu ljudstva o kazni, ki je : denarna 200€ (600€?) ali 30 dni uklonilnega zapora. Za to je obsojen vsak, ne oziraje se kakšne razloge je imel lastnik, saj mi smo le sužnji in brezpravna raja, saj je sodbo izrekel koncesionar ob prijavi. Druga kazen sledi z rubežem, če nočeš plačati računa, ker ni bilo nič narejeno (nedelo). Tu so vsi obsojeni s prijavo koncesionarja sodišču, ker ta verjame le prijavitelju.
 5. V svoji vnemi po zaslužku in obremenitvi državljanov so si izmislili kar nekaj različnih vrst nadzorov in še posebej nadzor nekih (izmišljenih) rezervnih dimnikov – lahek zaslužek za nedelo. Ker se državljani temu upirajo, jih koncesionarji terorizirajo, žalijo, ponižujejo, ustrahujejo, itd. in to vse za denar, delo ni važno. Že razlastninjenje je groba žalitev in ponižanje. Le za poslance, katere smo izvolili, to ni važno.
 6. Ker koncesionarji nimajo kvalificiranih ljudi, delajo z nekvalificiranimi in veliko naprav pokvarijo, kar pa ne znajo popraviti. Takrat ima lastnik še najmanj dvakratni strošek: naročiti serviserja (strošek) in plačati ponovni obisk dimnikarja (vsaj 1x) kontrola, če je popravljeno tisto kar je pokvaril. O plačilu škode nočejo niti govoriti. Če ugovarjaš ali reklamiraš, ti zagrozi s sodiščem ali pa kar poda obtožnico, kar si pa ne moremo privoščiti, saj večina nima denarja za sodišče in tako osramočen in ponižan sklone glavo. Tako so preko sodišč (ali pa samo grožnjo) »disciplinirali« veliko Slovencev, ki morajo prenašati ta teror.
 7. Državljani se bojimo na diktirani obisk »dimnikarja«, ker nikoli ne vemo kaj bo pokvaril, koliko denarja pobral in koliko časa bo potrebno za njim čistiti.
 8. Državljani nimamo za pritožbe, ugovore in obvestila nobenega neodvisnega in strokovnega pritožbenega organa.
 9. Naše ustno ali pisno obvestilo koncesionarju o neki zadevi ne velja nič, ker hoče on sam na licu mesta preveriti. Seveda gre tu le za zaslužek. Tako ne moremo sporočiti, da smo nekaj spremenili, zamenjali, odstranili, ker za njih to ni pomembno.
 10. Peščica menedžerskih monopolistov (ne dimnikarjev) je z ustrahovanji in grožnjami utišala vse medije tako, da ni mogoče o tej problematiki objaviti nobenega prispevka. Medtem pa pospešeno disciplinirajo državljane s tožbami, ki jih brez razlike, sodišča vse obsodijo na razne denarne kazni. To pomeni, da imamo sodstvo že po vzoru Severne Koreje. To počnejo s predstavniki CI (civilne iniciative), katere hočejo disciplinirati in si izmišljujejo razne ovadbe in sodišča jim nasedajo.
 11. Opozarjamo vse Župane in Občinske svete, da preprečijo teroriziranje, poniževanje in zaničevanje svojih občanov, ki so jih izvolili, od dimnikarskih pokvarjencev. Mi bomo naredili vse, da nepošteni župani ne bodo več izvoljeni.
 Tu je naveden samo delček problemov in krivic s katerimi se soočajo državljani in to samo zato, ker je neki puhoglavi birokrat nasedel neki skupini pohlepnežev, ki je pripravila zakone za lahek zaslužek na račun državljanov in ni vedel kaj je podpisal. Tako je to storila Vlada in DZ, katerega poslanci pa po večini ne vedo kaj potrjujejo in zaradi svoje nevednosti so državljanom (ki so jih izvolili) povzročili veliko kalvarijo.
 Ponovno poudarjamo, da ostro obsojamo izjavo nekega birokrata (ki ima korist): »TAKA REŠITEV JE POTREBNA, KER SLOVENCI NISMO DOVOLJ OZAVEŠČENI IN ODGOVORNI TER SPOSOBNI, DA BI SAMI SKRBELI ZA VZDRŽEVANJE SVOJIH NAPRAV«. To je nesramno grobo ponižanje in žalitev slovenskega naroda in to tako, da nas ima za bebce.
 Če se ima Slovenija za USTAVNO PRAVNO IN SOCIALNO DRŽAVO potem ta zakonodaja to negira. Zato v imenu 95% Slovencev (5% ima koristi te zakonodaje) zahtevamo takoj popolno razveljavitev te dimnikarske zakonodaje:
 - Čl. 148 Zakona ZVO-1, Ur.list 41/04
 - Zakona o obvezni dimnikarski službi, Ur.list 129/04
 - Uredba o koncesijah in vse koncesijske pogodbe
 - Vse uredbe in pravilnike s tega področja
 - Dimnikarska dejavnost se umesti v gospodarstvo, kamor tudi spada in se jo prenese na Ministrstvo za gospodarstvo
 - Ministrstvo za gospodarstvo preda dejavnost na Občine, kjer se razporedi v obrtniško-servisno dejavnost, kjer so tudi ostali obrtniki in tam jih bodo državljani našli, ko jih bodo potrebovali. V kolikor bo narejeno tako, bo to za državljane prijazna ureditev.
 Če ne verjamete , da državljani to zahtevajo, organizirajte referendum.
 Pri obravnavi mora Ustavno sodišče imeti pred očmi 2 milijona ponižanih in izkoriščenih slovenskih državljanov in , da pri tem upošteva vse naše predloge.
 Imamo tudi predloge za novo ureditev dimnikarske dejavnosti v Občinah.
 KAKO POTEKA TO IZŽIVLJANJE KONCESIONARJEV NAD DRŽAVLJANI
 1. Najprej se lastniku nepremičnine najavi, da pride pa če je to lastniku prav ali ne. Ni važno ali je objekt uporabljan ali ima kurilne naprave in kakšne. Ni važno, če je obisk sploh potreben. Važen je le denar.
 Ko ta »strokovnjak« pride v objekt se brez vprašanja in dovoljenja lastnika odpravi na ogled vseh prostorov, ker obvestilo lastnika, kaj ima, ne velja nič (to je kriminalistična preiskava), tudi WC, spalnice, shrambe... , da ne bi imel lastnik kje skrito kurilno napravo ali skrivni dimnik. To ponižanje stane lastnika cca 50 – 80€. Pri tem pa ni upoštevno še čiščenje celega objekta od umazanije, ki jo je »strokovnjak« pustil za sabo.
 2. Obiske na terenu odreja koncesionar kakor in kadar to njemu odgovarja. Največ obiskov se zvrsti pod imenom »NADZOR«, ker se najbolj splača, saj se sprehajajo le z blokom in svinčnikom v rokah – važen je le denar, saj delo utruja, pa še umaže se. (račun cca 50 - 70€).
 3. Kljub temu, da »dimnikar« nima kvalifikacij in znanja za dela na pečeh (saj naj bi bil le dimnikar) se spusti na peči, tudi če o njih nima pojma in srečnemu naključju je pripisati, če se kaj ne pokvari, ker popraviti tako ne zna. Na osnovi česa so na tem procesu vzdrževanja kurilnih naprav »dimnikarji« na prvem mestu, ker je to skregano z vso pametjo in logiko, ko pa se ve, da ti nimajo potrebnega znanja. Znanje imajo le monterji in serviserji (to so v eni osebi) za te naprave in oni so merodajni in oni po potrebi pokličejo na pomoč dimnikarja, če naprave ne očisti lastnik.
 4. REZERVNI DIMNIKI (posebnost v Sloveniji). Lastnik zgradi hišo za trenutne potrebe. Nekateri pa planirajo oz. predvidevajo tudi možne potrebe v bodočnosti, ki bi lahko nastale. Med ostalimi možnimi potrebami so tudi lahko razne tuljave za kurjavo, zračenje, razne napeljave, ker je taka vgradnja cenejša, kot pa kasnejša razbijanja in popravljanja. Pri sedanjem dimnikarskem režimu, ki ga dirigirajo monopolistični menedžerji, uporaba teh tuljav za potrebe lastnika, ni več mogoča, ker so jih ti okvalificirali za »REZERVNE DIMNIKE« in so v njihovem upravljanju, ker morajo vsaka tri leta (če rabijo denar tudi prej) kasirati za nadzor in jih lastnik ne sme uporabiti za druge namene. To pomeni, da tisto kar si je lastnik, ob gradnji
 začrtal, ni več mogoče in si mora ev. potrebno tuljavo dodatno zgraditi ali pa pridobiti dovoljenje od koncesionarja, da mu, proti plačilu, odstopi kakšno obstoječo tuljavo (račun 40€).
 5. Meritve. Te izvajajo ljudje, ki o tehniki delovanja kurilnih naprav nimajo pojma in kakor se sliši, nekateri te tudi naročajo pri serviserjih (vprašljivih kvalitet). To potrjujejo tudi povzročene številne okvare in poškodbe na napravah. Da pa ne bi premalo »kasiral« ne opravi istočasno kontrolni pregled in čiščenje in zato pride še dvakrat in seveda dvakrat »KASIRA« n to vsakokrat 30 – 50€.
 6. Iz takšnih ali drugačnih razlogov kupi lastnik novo peč TOPLOTNO ČRPALKO in jo postavi ob obstoječo peč na olje, katero pusti za rezervo za vsak slučaj. To spremembo sporoči koncesionarju, monopolistu in odjavi staro peč in glej ga zlomka, njegovo sporočilo ne velja več, ker ni verodostojna oseba ampak mora to preveriti in ugotoviti (proti krepkemu plačilu) njihova zaupna in strokovna oseba. In nato koncesionar odredi, da mora lastnik za staro peč vseeno plačati vse dajatve (nadzor in čiščenje, da se ne bi nabrala pajčevina, kar je zelo nevarno?? (račun cca 30€). Dajatvi se lahko izogne, če staro peč podre in odstrani. Če ne uboga ukaza, sledi sodišče in kazen za neposlušnost??! To isto velja za vse druge spremembe. Naveden je le en primer.
 7. Trda goriva. Tu je Vlada izmislila UNIKUM, ker je zakonsko odredila najmanj 4x –tni letni obisk »dimnikarja« če uporabljajo peč ali ne. Tudi, če lastnik sporoči, da peči ne uporablja, sledi obisk (saj obvestilo lastnika tako ni nič vredno, ker ni verodostojno), ki lastnika stane cca 50€ x 4 = 200€ in še 1 – 2x nadzor cca 40€ x 2 = 80€, kar skupaj lahko znaša 280€ letno.
 Zakaj mora vsako slovensko gospodinjstvo 8-mim monopolistom, ki so si, po želji, razdelili 70 – 80% Slovenije, plačati cca najmanj 300 €/letno, obrtniki in ustanove pa po nekaj tisoč.
 Ali je to neki davek monopolističnim menedžerjem za bogatenje, kar moramo po zakonu sužnji tajkunom pomagati pa četudi sami nimamo kaj za jesti (to se dogaja), saj za delo to ni, ker tega ni – razen redkih izjem. Teh osem (8) monopolistov pobere cca 62 Mio/letno oz vsak povprečno cca 8 Mio. Ostali poklicni dimnikarji, ki pošteno delajo pa so dobili drobtinice (glej poročilo Računskega sodišča).
 Tu se vprašajo državljani z malimi dohodki ali kupiti kurjavo in reskirati sodišče ali denar prihraniti za dimnikarja, ker ta »KASIRA«, če se kuri ali ne, ker njega ne briga, če lastnika zebe in ali ima kaj za jesti. Glavno je, da njegov inkaso štima.
 Sicer pa, če hočejo imeti napravo čisto, jo morajo sami očistiti tako kot samo čistili do prihoda te koruptivne zakonodaje. Saj tudi tovarne pošiljajo z napravami potrebna orodja, da lahko to sami naredimo.
 Vlada je koncesionarjem dala vse možnosti, da delajo z državljani kot so to delali razni inkviziterji v zgodovini. Pa bo še slabše, saj že sedaj preko sodišč dosežejo prednostno kar hočejo.
 Mi se borimo za pravično in državljanom prijazno zakonodajo, kjer bo upoštevana Ustava in človekove pravice, da ne bomo živeli vedno v stresu in bojazni po kazni.
 Naše zahteve podpira cca 95% Slovencev oz. cca 500.000 pisnih podpor: Občinskih svetov oz. županov (32 Občin) neposrednih podpisov občanov (tudi občina s 100% podpisov vseh gospodinjstev in cca 16.000 podpisov PETICIJE na spletu.
 V kolikor želi Vlada oz. Minister (ta noče, ker podpira monopoliste, pa čeprav Slovenci trpijo teror in poniževanja) ta problem rešiti, mora takoj ukiniti ta oddelek na nekdanjem MOP-u, kjer so vsi birokrati še iz Podobnikovega ministrovanja, ki so to kriminalno zakonodajo pripravili. To gnezdo je potrebno razmontirati, ker drugače tega problema ne bo mogoče rešiti, kot ga predlagamo v imenu državljanov. Na čelu te kolone sta g. Kaplar in Dolinar ter ostali Podobnikovci.
 Ker mi nič več ne verjamemo našim oblastem (zlasti sodni) bomo ta manifest istočasno poslali tudi odgovornim v Bruselj, kjer že imajo naša pisma in se zgražajo nad početjem naših oblasti.
 Ker bomo potrebovali za nadaljevanje borbe za naše pravice nekaj denarja za odvetnika (do sedaj smo plačevali vse vsak sam), vabimo vse zainteresirane, da se vključijo v DCI Malečnik in prispevajo svoj delež (prijavnice so na spletu).
 Združbi koncesionarjev je Vlada zakonsko omogočila, da nam poberejo denar s katerim nas potem preganjajo preko sodišč.
 Mi se vsem resničnim DIMNIKARJEM, ki delajo pošteno in strokovno iskreno OPRAVIČUJEMO za vse navedbe, ki pa se njih ne tičejo. Naša kritika je namenjena nesposobnemu in skorumpiranemu Ministrstvu (Ministru) oz. Vladi in ji dopovedati, da se z narodom tako ne sme delati, ker še nismo v Severni Koreji. Kakor tudi pokvarjenim poslancem, da jih nismo zato volili, da bi nas dali na natezalnice, ker ne vedo kaj delajo.
 Vsem naslovnikom želimo veliko dopustniškega veselja, katerega naj ne pokvari to pismo in
 Avtor: član Tone Kristan
 - Vladi RS – Predsednica ga. Alenka Bratušek -osebno
 - Predsednik RS - g. Borut Pahor
 - Predsednik DZ- g. Janko Veber – osebno
 - Ustavno sodišče – predsednik g. Ernest Petrič - osebno
 - Predsednik Vrhovnega sodišča –g. Branko Masleša
 - Vrhovni državni tožilec – g. Zvonko Fišer
 - Predsednik protikorupcijske komisije – g. Goran Klemenčič
 - Predsednik Računskega sodišča – g. Tomaž Vesel
 - Urad človekovih pravic – predsednica ga. Vlasta Nussdorfer
 - Tržna inšpekcija RS – ga. Andrejka Grlič
 - Vse občine v RS (župani in občinski sveti)
 - Evropska komisija Internal Servis Bruselj (Komisija za okolje Parlamenta EU)
 - Vse razpoložljive spletne strani


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 28.1.2015
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 21/12
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/126 AL COMISIEI
 din 27 ianuarie 2015
 de stabilire a valorilor forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (1),
 având în vedere Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în sectorul fructelor și legumelor și în sectorul fructelor și legumelor procesate (2), în special articolul 136 alineatul (1),
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 prevede, ca urmare a rezultatelor negocierilor comerciale multilaterale din cadrul Rundei Uruguay, criteriile pentru stabilirea de către Comisie a valorilor forfetare de import din țări terțe pentru produsele și perioadele menționate în partea A din anexa XVI la regulamentul respectiv.
 (2)
 Valoarea forfetară de import se calculează în fiecare zi lucrătoare, în conformitate cu articolul 136 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011, ținând seama de datele zilnice variabile. Prin urmare, prezentul regulament trebuie să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Valorile forfetare de import prevăzute la articolul 136 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 sunt stabilite în anexa la prezentul regulament.
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 27 ianuarie 2015.
 Pentru Comisie,
 pentru președinte
 Jerzy PLEWA
 Director general pentru agricultură și dezvoltare rurală
 (1) JO L 347, 20.12.2013, p. 671.
 (2) JO L 157, 15.6.2011, p. 1.
 ANEXĂ
 Valorile forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 (EUR/100 kg)
 Codul NC
 Codul țării terțe (1)
 Valoarea forfetară de import
 0702 00 00
 EG
 340,0
 MA
 111,1
 TR
 152,0
 ZZ
 201,0
 0707 00 05
 JO
 229,9
 TR
 180,3
 ZZ
 205,1
 0709 91 00
 EG
 122,4
 ZZ
 122,4
 0709 93 10
 MA
 226,5
 TR
 199,1
 ZZ
 212,8
 0805 10 20
 EG
 48,2
 MA
 56,5
 TN
 54,5
 TR
 65,6
 ZZ
 56,2
 0805 20 10
 IL
 175,2
 MA
 79,6
 ZZ
 127,4
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 EG
 74,4
 IL
 109,5
 MA
 87,0
 TR
 83,2
 ZZ
 88,5
 0805 50 10
 TR
 63,6
 ZZ
 63,6
 0808 10 80
 BR
 59,6
 CL
 90,1
 MK
 26,7
 US
 171,5
 ZZ
 87,0
 0808 30 90
 CL
 265,9
 US
 138,7
 ZZ
 202,3
 (1) Nomenclatura țărilor stabilită prin Regulamentul (UE) nr. 1106/2012 al Comisiei din 27 noiembrie 2012 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 471/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind statisticile comunitare privind comerțul exterior cu țările terțe, în ceea ce privește actualizarea nomenclatorului țărilor și teritoriilor (JO L 328, 28.11.2012, p. 7). Codul „ZZ” desemnează „alte origini”.


type: caselaw

text:
16.6.2001 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/13
 T-203/95, Connolly vastaan komissio, 19.5.1999 antaman 1) Valitus hylätään.
 tuomion (Kok. H. 1999, s. I-A-83 ja II-443) kumoamista, ja
 jossa valittajan vastapuolena on Euroopan yhteisöjen komissio, 2) Connolly velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 (asiamiehinään G. Valsesia ja J. Currall, avustajanaan asianajaja
 D. Waelbroeck), yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
 nossa presidentti G.C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjoh- (1) EYVL C 299, 16.10.1999.
 tajat C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet (esittelevä
 tuomari) ja V. Skouris sekä tuomarit D.A.O. Edward,
 J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen ja N. Colneric,
 julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass,
 on antanut 6.3.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on
 seuraava:
 1) Valitus hylätään.
 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
 2) Connolly velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 (viides jaosto)
 (1) EYVL C 281, 2.10.1999.
 8 päivänä maaliskuuta 2001
 yhdistetyissä asioissa C-397/98 ja C-410/98 (High Court
 of Justicen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Metallge-
 sellschaft Ltd ym. (C-397/98), Hoechst AG ja Hoechst
 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (UK) Ltd (C-410/98) vastaan Commissioners of Inland
 Revenue ja HM Attorney General (1)
 6 päivänä maaliskuuta 2001
 (Sijoittautumisvapaus – Pääomien vapaa liikkuvuus – Yhtiö-
 asiassa C-274/99 P, Bernard Connolly vastaan Euroopan veroennakon maksaminen tytäryhtiön emoyhtiölleen jaka-
 yhteisöjen komissio(1) masta voitosta – Emoyhtiö, jonka kotipaikka on toisessa
 jäsenvaltiossa – Yhteisön oikeuden rikkominen – Palautta-
 miskanne tai vahingonkorvauskanne – Korot)
 (Muutoksenhaku – Henkilöstö – Kurinpitomenettely – Hen-
 kilöstösääntöjen 11, 12 ja 17 artikla – Sananvapaus –
 Lojaalisuusvelvollisuus – Virkamiehen asemaan kohdistuvan (2001/C 173/22)
 arvonannon heikentäminen)
 (2001/C 173/21) (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
 tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
 (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa) Yhdistetyissä asioissa C-397/98 ja C-410/98, jotka High Court
 of Justice (England & Wales), Chancery Division (Yhdistynyt
 Asiassa C-274/99 P, Bernard Connolly, Euroopan yhteisöjen kuningaskunta) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
 komission entinen virkamies, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen
 kuningaskunta), edustajinaan J. Sambon ja P.-P. van Gehuch- tuomioistuimen käsiteltäviksi saadakseen tässä kansallisessa
 ten, prosessiosoite Luxemburgissa, jossa valittaja vaatii muu- tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Metallgesellschaft
 toksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas- Ltd ym. (C-397/98), Hoechst AG ja Hoechst (UK) Ltd
 teen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asioissa T-34/96 ja (C-410/98) vastaan Commissioners of Inland Revenue ja HM
 T-163/96, Connolly vastaan komissio, 19.5.1999 antaman Attorney General, ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuk-
 tuomion (Kok H. 1999, s. I-A-87 ja II-463) kumoamista, sen 6 ja 52 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY
 vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään 43 artikla), EY:n perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on
 G. Valsesia ja J. Currall, joita avustaa D. Waelbroeck), yhteisöjen tullut EY 48 artikla) ja/tai EY:n perustamissopimuksen 73
 tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G.C. Rodrı́- b artiklan (josta on tullut EY 56 artikla) tulkinnasta, yhteisöjen
 guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat C. Gulmann, A. La tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
 Pergola, M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja V. Skouris sekä puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit M. Wathelet
 tuomarit D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón, (esittelevä tuomari), D.A.O. Edward, P. Jann ja L. Sevón,
 R. Schintgen ja N. Colneric, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hew-
 Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 6.3.2001 tuomion, lett, on antanut 8.3.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on
 jonka tuomiolauselma on seuraava: seuraava:


type: contracts

text:
 Σημαντική ανακοίνωση νομικού περιεχομένου
 |
 12008E/PRO/13
 Ενοποιημένη απόδοση της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης - ΠΡΩΤΟΚΟΛΛΑ - Πρωτόκολλο (αριθ. 13) σχετικά με τα κριτήρια σύγκλισης
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. 115 της 09/05/2008 σ. 0281 - 0282
 ΠΡΩΤΟΚΟΛΛΟ (αριθ. 13)ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΤΑ ΚΡΙΤΗΡΙΑ ΣΥΓΚΛΙΣΗΣΤΑ ΥΨΗΛΑ ΣΥΜΒΑΛΛΟΜΕNΑ ΜΕΡΗ,ΕΠΙΘΥΜΩNΤΑΣ να καθορίσουν τις λεπτομέρειες των κριτηρίων σύγκλισης που θα καθοδηγήσουν στην Ένωση κατά τη λήψη αποφάσεων σχετικά με τη την κατάργηση των παρεκκλίσεων των κρατών μελών για τα οποία ισχύει παρέκκλιση, όπως αναφέρεται στο άρθρο 140, της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,ΣΥΜΦΩNΗΣΑN επί των ακόλουθων διατάξεων, οι οποίες προσαρτώνται στη Συνθήκη για την Ευρωπαϊκή Ένωση και στη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,Άρθρο 1Το κριτήριο της σταθερότητας των τιμών, που αναφέρεται στο άρθρο 140, παράγραφος 1, πρώτη περίπτωση της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης, σημαίνει ότι ένα κράτος μέλος έχει σταθερές επιδόσεις στο θέμα των τιμών και μέσο ποσοστό πληθωρισμού, καταγεγραμμένο επί ένα έτος πριν από τον έλεγχο, που δεν υπερβαίνει εκείνο των τριών, το πολύ, κρατών μελών με τις καλύτερες επιδόσεις από άποψη σταθερότητας τιμών, περισσότερο από 1 1⁄2 ποσοστιαία μονάδα. Ο πληθωρισμός υπολογίζεται βάσει του δείκτη τιμών καταναλωτή (ΔΤΚ) ή σε συγκρίσιμη βάση, λαμβάνοντας υπόψη τις διαφορές των εθνικών ορισμών.Άρθρο 2Το κριτήριο της δημοσιονομικής κατάστασης, που αναφέρεται στο άρθρο 140, παράγραφος 1, δεύτερη περίπτωση της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης, σημαίνει ότι τη στιγμή της εξέτασης δεν έχει ληφθεί απόφαση του Συμβουλίου, για το κράτος μέλος, όπως αναφέρεται στο άρθρο 126, παράγραφος 6, της εν λόγω Συνθήκης, όσον αφορά την ύπαρξη υπερβολικού ελλείμματος.Άρθρο 3Το κριτήριο της συμμετοχής στο μηχανισμό συναλλαγματικών ισοτιμιών του ευρωπαϊκού νομισματικού συστήματος, που αναφέρεται στο άρθρο 140, παράγραφος 1, τρίτη περίπτωση της εν λόγω Συνθήκης, σημαίνει ότι ένα κράτος μέλος έχει τηρήσει τα κανονικά περιθώρια διακύμανσης που προβλέπει ο μηχανισμός συναλλαγματικών ισοτιμιών του ευρωπαϊκού νομισματικού συστήματος χωρίς σοβαρή ένταση κατά τα δύο, τουλάχιστον, τελευταία έτη πριν από την εξέταση. Ειδικότερα, το κράτος μέλος δεν πρέπει να έχει υποτιμήσει την κεντρική διμερή ισοτιμία του νομίσματος έναντι του ευρώ με δική πρωτοβουλία μέσα στο ίδιο χρονικό διάστημα.Άρθρο 4Το κριτήριο της σύγκλισης των επιτοκίων, που αναφέρεται στο άρθρο 140, παράγραφος 1, τέταρτη περίπτωση της εν λόγω Συνθήκης, σημαίνει ότι το υπό παρατήρηση κράτος μέλος, επί διάστημα ενός έτους πριν από την εξέταση, έχει μέσο ονομαστικό μακροπρόθεσμο επιτόκιο το οποίο δεν υπερβαίνει εκείνο των τριών, το πολύ, κρατών μελών με τις καλύτερες επιδόσεις από άποψη σταθερότητας τιμών, περισσότερο από 2 ποσοστιαίες μονάδες. Τα επιτόκια υπολογίζονται βάσει μακροπροθέσμων ομολόγων του δημοσίου ή συγκρίσιμων χρεογράφων, λαμβάνοντας υπόψη τις διαφορές των εθνικών ορισμών.Άρθρο 5Τα στατιστικά στοιχεία που χρησιμοποιούνται για την εφαρμογή του παρόντος πρωτοκόλλου παρέχονται από την Επιτροπή.Άρθρο 6Το Συμβούλιο, αποφασίζοντας ομόφωνα προτάσει της Επιτροπής και μετά από διαβούλευση με το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, ή την ΕΚΤ και με την Οικονομική και Δημοσιονομική Επιτροπή, θεσπίζει τις κατάλληλες διατάξεις για τον καθορισμό των λεπτομερειών των κριτηρίων σύγκλισης που αναφέρονται στο άρθρο 140, της εν λόγω Συνθήκης, οι οποίες θα αντικαταστήσουν τότε το παρόν πρωτόκολλο.--------------------------------------------------


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/7
 Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. от Seven for all mankind LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 6 октомври 2011 г. по дело T-176/10 — Seven SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-655/11)
 2012/C 65/14
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Seven for all mankind LLC (представител: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 октомври 2011 г., връчено на 7 октомври 2011 г. (Дело T-176/10),
 —
 да потвърди решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 януари 2010 г., връчено на 15 февруари 2010 г. (преписка R 1514/2008-2),
 —
 да осъди Seven SpA да понесе освен направените от него разноски и разноските, направени от Seven For All Mankind в настоящото производство и в производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени по следните съображения:
 —
 първо, Общият съд допуснал процесуално нарушение, засягащо интересите на жалбоподателя, при преценката на отличителния характер на думата „SEVEN“,
 —
 второ, Общият съд не се съобразил с установената съдебна практика при преценката на понятието за сходство на марките, изведено в член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността, и не взел предвид всички релевантни обстоятелства в конкретния случай.


text:
 30.12.2006
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 331/30
 Sodba Sodišča prve stopnje z dne 5. decembra 2006 — Westfalen Gassen Nederland proti Komisiji
 (Zadeva T-303/02) (1)
 (Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Nizozemski trg plina za industrijske in medicinske namene - Določitev cen - Dokaz udeležbe pri omejevalnem sporazumu - Dokaz zavračanja - Načeli prepovedi diskriminacije in sorazmernosti - Izračun glob)
 (2006/C 331/66)
 Jezik postopka: nizozemščina
 Stranki
 Tožeča stranka: Westfalen Gassen Nederland BV (Deventer, Nizozemska) (Zastopnika: M. Essers in M. Custers, odvetnika)
 Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (Zastopnik: A. Bouquet, zastopnik)
 Predmet
 Predlog za delno razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2003/207/ES z dne 24. julija 2002 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 ES (zadeva COMP/E-3/36.700 — Plin za industrijske in medicinske namene) (UL 2003, L 84, str. 1), in podredno, predlog za zmanjšanje globe, naložene tožeči stranki.
 Izrek
 1)
 Tožba se zavrne.
 2)
 Westfalen Gassen Nederland BV se naloži plačilo lastnih stroškov in tri četrtine stroškov, ki jih je priglasila Komisija. Komisija nosi četrtino svojih stroškov.
 (1) UL C 305, 7.12.2002.