type: contracts

text:
 31.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 31/1
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правна сила съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута TRANS/WP.29/343, който е на разположение на следния електронен адрес: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 3 на Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ на ООН) — Единни условия относно одобряването на светлоотражатели за моторни превозни средства и техните ремаркета
 Преработка 3
 Включващо всички текстове в сила до:
 Допълнение 10 към серия изменения 02 — Дата на влизане в сила: 2 февруари 2007 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Обхват
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Mаркировки
 5.
 Одобрение
 6.
 Общи изисквания
 7.
 Специални изисквания (изпитвания)
 8.
 Съответствие на производството
 9.
 Санкции при несъответствие на производството
 10.
 Окончателно прекратяване на производството
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитвания за одобрение, както и на административните отдели
 12.
 Преходни разпоредби
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Светлоотражатели, символи и измервателни единици
 Приложение 2 —
 Съобщение относно одобрение (или отказ за издаване или отмяна на одобрение, или за окончателно прекратяване на производството) на тип светлоотражател съгласно Правило No 3
 Приложение 3 —
 Оформление на маркировките за одобрение
 Приложение 4 —
 Процедура на изпитване — клас IA и клас IIIA
 Приложение 5 —
 Изисквания за формата и размерите
 Допълнение — Светлоотражатели за ремаркета — класове IIIA и IIIB
 Приложение 6 —
 Колориметрични изисквания
 Приложение 7 —
 Фотометрични изисквания
 Приложение 8 —
 Устойчивост на външни фактори
 Приложение 9 —
 Устойчивост на време на оптичните свойства на светлоотражателите
 Приложение 10 —
 Устойчивост на топлина
 Приложение 11 —
 Трайност на цветовете
 Приложение 12 —
 Хронологичен ред на изпитванията
 Приложение 13 —
 Устойчивост на удар — клас IVА
 Приложение 14 —
 Процедура на изпитване — клас IVА
 Приложение 15 —
 Хронологичен ред на изпитванията за клас IVA
 Приложение 16 —
 Процедура на изпитване на светлоотражатели от класове IВ и IIIВ
 Приложение 17 —
 Минимални изисквания за процедурите на контрол за съответствие на производството
 Приложение 18 —
 Минимални изисквания за вземане на образци от инспектор
 1. ОБХВАТ
 Настоящото правило се прилага за светлоотражатели (1) на превозни средства от категориите L, M, N, O и T (2).
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ (3)
 По смисъла на настоящото правило:
 2.1.
 Определенията, дадени в Правило No 48 и неговите серии от изменения, които са в сила към момента на подаване на заявление за типово одобрение, се прилагат към настоящото правило.
 2.2.
 „Светлоотразяване“ означава отразяване, при което светлината се отразява в посоки, близки до посоката, от която идва. Това свойство се запазва в широки граници на ъгъла на осветяване.
 2.3.
 „Светлоотражателен оптичен модул“ означава комбинация от оптични компоненти, позволяваща да се получи обратно отразяване.
 2.4.
 „Светлоотражател“ (1) означава готов за използване комплект, състоящ се от един или повече светлоотражателни оптични модули.
 2.5.
 „Ъгъл на разходимост“ означава ъгълът между правите, свързващи базовия център с центъра на приемника и с центъра на източника на светлина.
 2.6.
 „Ъгъл на осветяване“ означава ъгълът между базовата ос и правата, свързваща базовия център с центъра на източника на светлина.
 2.7.
 „Ъгъл на завъртане“ означава ъгълът на завъртане на светлоотражателя около базовата му ос от определено положение.
 2.8.
 „Ъглов диаметър на светлоотражателя“ означава ъгълът, при който се наблюдава най-голям размер на видимата област на светещата повърхност или от центъра на източника на светлина, или от центъра на приемника.
 2.9.
 „Осветеност на светлоотражателя“ е съкратеният израз, обичайно използван, за да се обозначи осветеността, измерена в равнина, перпендикулярна на падащите лъчи и минаваща през базовия център.
 2.10.
 „Коефициент на светлинен интензитет (CIL)“ означава частното от делението на интензитета на светлината, отразена в разглежданата посока, и осветеността на светлоотражателя за дадени ъгли на осветеност, разходимост и завъртане.
 2.11.
 Символите и измервателните единици, използвани в настоящото правило, са дадени в приложение 1 към правилото.
 2.12.
 Типът „светлоотражател“ се определя с помощта на образците и техническите описания, предоставени със заявлението за одобрение. Счита се, че светлоотражатели принадлежат към един и същи тип, когато имат един или повече „светлоотражателни оптични модули“, идентични на стандартните образци или неидентични, но симетрични и подходящи за монтиране съответно на лявата и дясната страна на превозното средство, и ако други техни части се различават от частите на стандартния образец единствено по начин, при който не са засегнати свойствата, за които се прилага настоящото правило.
 2.13.
 Светлоотражателите са разделени на три класа съобразно своите фотометрични характеристики: клас IA или IB, клас IIIA или IIIB и клас IVA.
 2.14.
 Светлотражателите от клас IB или IIIB са устройства, комбинирани с други сигнални светлини, които не са водонепропускливи съгласно точка 1.1 от приложение 8 и са интегрирани в каросерията на превозното средство.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 3.1.
 Заявлението за одобрение се подава от притежателя на търговското наименование или марка или, ако е необходимо, от негов надлежно упълномощен представител.
 По избор на заявителя в него се уточнява дали устройството може да бъде монтирано на превозно средство с различен наклон на базовата си ос спрямо базовите равнини на превозното средство и спрямо земята или, в случай на светлоотражатели клас IA, IB и IVA, може да се завърта около базовата си ос; тези различни условия на монтиране се указват във формуляра за съобщение. Заявлението се придружава от следното:
 3.1.1.
 достатъчно подробни чертежи (в три екземпляра), които дават възможност за идентификация на типа и показват геометричното положение(я) за монтиране на светлоотражателя на превозното средство, а в случай на светлоотражатели от клас IB или IIIB — подробности на монтирането. Чертежите трябва да показват мястото, предвидено за номера на одобрението и за означението на класа спрямо окръжността на маркировката за одобрение;
 3.1.2.
 кратко описание на техническите спецификации на материалите, от които са направени оптичните модули;
 3.1.3.
 образци светлоотражатели в цвят, определен от производителя, и, ако е необходимо, на средствата за закрепване; броят на образците, които следва да бъдат предоставени, е посочен в приложение 4 към настоящото правило;
 3.1.4.
 при необходимост два образеца с друг цвят (цветове) за едновременно одобряване или последващо разширение на одобрението на светлоотражатели с друг цвят (цветове);
 3.1.5.
 в случая на светлоотражатели от клас IVA: образци светлоотражатели и, ако е необходимо, на средствата за закрепване; броят на образците, които следва да бъдат предоставени, е посочен в приложение 14 към настоящото правило.
 4. МАРКИРОВКИ
 4.1.
 На всеки светлоотражател, предоставен за одобрение, трябва да е указано:
 4.1.1.
 търговското наименование или марка на заявителя;
 4.1.2.
 думата „ТОР“, вписана хоризонтално в най-високата част на светещата повърхност, ако се налага такова указание, за да се определи еднозначно ъгълът или ъглите на завъртане, предписани от производителя.
 4.2.
 На всеки светлоотражател трябва да се предвиди място с достатъчно големи размери за нанасяне на маркировката за одобрение. Това пространство се отбелязва на чертежите, посочени в точка 3.1.1 по-горе.
 4.3.
 Маркировките се нанасят на светещата повърхност или на една от светещите повърхности на светлоотражателя и трябва да са видими отвън, когато светлоотражателят е монтиран на превозното средство.
 4.4.
 Маркировката трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 5. ОДОБРЕНИЕ
 5.1.
 Ако всички предоставени образци отговарят на изискванията на настоящото правило, се издава одобрение.
 5.2.
 Ако издаденото по отношение на даден светлоотражател одобрение бъде разширено по отношение на други светлоотражатели, които се различават само по цвят, за двата образеца с различен цвят, предоставени съобразно точка 3.1.4 от настоящото правило, се изисква единствено да отговарят на колориметричните изисквания (приложение 6), като останалите изпитвания вече не се изискват. Точка 5.2. не се прилага за светлоотражатели от клас IVA.
 5.3.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението. Първите му две цифри (понастоящем 02, отговарящи на серията от изменения 02, влязла в сила на 1 юли 1985 г.) указват серията от изменения, включваща най-новите съществени технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрението. Една и съща страна по договора не може да присвоява същия номер на друг тип светлоотражател, обхванат от настоящото правило, с изключение на случай на разширение по отношение на устройство, различаващо се единствено по цвят.
 5.4.
 Страните по спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение, разширение на одобрение или отказ за издаване на одобрение на тип светлоотражател съгласно настоящото правило, посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 2 към настоящото правило.
 5.5.
 На всеки светлоотражател, който съответства на одобрен съгласно настоящото правило тип, на мястото, посочено в точка 4.2 по-горе, и в допълнение на маркировките, предписани в точка 4.1 се поставя:
 5.5.1.
 международна маркировка за одобрение, състояща се от:
 5.5.1.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, която е издала одобрението (4);
 5.5.1.2.
 номер на одобрението;
 5.5.1.3.
 група от символи IA, IB, IIIA, IIIB или IVA, показващи класа на одобрения светлоотржател.
 5.6.
 Когато два или повече осветителя са част от един и същ модул от групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители (включително светлоотражател), одобрение се издава единствено ако всеки от тези осветители удовлетворява изискванията на настоящото правило или на друго правило. Осветители, които не удовлетворяват някое от тези правила, не могат да бъдат част от този модул от групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители.
 5.6.1.
 Когато групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители съответстват на изискванията на няколко правила, може да се нанесе само една международна маркировка за одобрение, състояща се от оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, която е издала одобрението, номер на одобрението и, при необходимост, съответната стрелка. Тази маркировка за одобрение може да се постави на произволно място върху групираните, комбинирани или взаимно вградени осветители, при условие че:
 5.6.1.1.
 е видима след монтирането им;
 5.6.1.2.
 никоя част от групираните, комбинирани или взаимно вградени осветители, излъчващи светлина, не може да бъде отстранена, без да бъде отстранена в същото време маркировката за одобрение.
 5.6.2.
 Идентификационният символ за всеки осветител, съответстващ на всяко правило, съгласно което е било издадено одобрение, заедно със съответната серия от изменения, включваща най-новите основни технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрението, се поставя:
 5.6.2.1.
 или върху съответната повърхност, излъчваща светлина;
 5.6.2.2.
 или в случай на група — по такъв начин, че всеки осветител от групираните, комбинирани или взаимно вградени осветители да може лесно да се идентифицира (вж. възможните примери, показани в приложение 3.
 5.6.3.
 Размерът на елементите на отделната маркировка за одобрение не трябва да е по-малък от минималния размер, определен за най-малките отделни маркировки по правилото, съгласно което е издадено одобрението.
 5.6.4.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението. Една и съща страна по договора не може да присвоява същия номер на друг тип групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители, обхванати от настоящото правило.
 5.7.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 5.8.
 Приложение 3 към настоящото правило дава примери за оформлението на маркировки за одобрение на единичен осветител (фиг. 1) и на групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители (фиг. 2) с всички допълнителни символи, посочени по-горе.
 6. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 6.1.
 Светлоотражателите трябва да са изработени по такъв начин, че да функционират задоволително и да продължават да работят така при нормална експлоатация. Освен това те не трябва да имат проектни или производствени дефекти, които да вредят на тяхната ефективност или на поддържането им в добро състояние.
 6.2.
 Компонентите на светлоотражателите не трябва да бъдат лесно разглобяеми.
 6.3.
 Светлоотражателните оптични модули не могат да бъдат заменяеми.
 6.4.
 Външната повърхност на светлоотражателите трябва да се почиства лесно. Следователно тя не трябва да бъде груба повърхност. Ако има изпъкналости, те не трябва да пречат на лесното почистване.
 6.5.
 За светлоотражатели от клас IVA средствата им за закрепване трябва да са такива, че да позволяват стабилна и трайна връзка между светлоотражателя и превозното средство.
 6.6.
 При нормална експлоатация не трябва да има достъп до вътрешната повърхност на светлоотражателите.
 7. СПЕЦИАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ (ИЗПИТВАНИЯ)
 7.1.
 Светлоотражателите трябва също така да удовлетворяват условията по отношение на размерите и формата, както и колориметричните, фотометричните, физичните и механичните изисквания, изложени в приложения V-ХI и ХIII от настоящото правило. Процедурите за изпитване са описани в приложение 4 (клас IA, IIIA), приложение 14 (клас IVA) и приложение 16 (клас IB, IIIB).
 7.2.
 В зависимост от естеството на материалите, от които светлоотражателите, и по-специално техните оптични модули, са направени, компетентните органи могат да упълномощят лаборатории да пропуснат определени незадължителни изпитвания, при изричното условие че това пропускане трябва да бъде отбелязано в „Забележки“ във формуляра, уведомяващ за одобрение.
 8. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите за съответствие на производството трябва да съответстват на определените в спогодбата, допълнение 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се спазват следните изисквания:
 8.1.
 Всеки светлоотражател, одобрен по настоящото правило, трябва да бъде произведен така, че да съответства на одобрения тип, като отговаря на изискванията, изложени в точки 6 и 7 по-горе.
 8.2.
 Спазват се минималните изисквания за процедурите за контрол на съответствието на производството, изложени в приложение 17 към настоящото правило.
 8.3.
 Спазват се минималните изисквания за вземане на образци от инспектор, изложени в приложение 18 към настоящото правило.
 8.4.
 Органът, издал типовото одобрение, може по всяко време да проверява прилаганите методи за контрол на съответствието, прилагани във всяко производствено съоръжение. Нормалната честота на тези проверки е веднъж на две години.
 9. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 9.1.
 Одобрение, издадено за тип светлоотражател, може да бъде отменено, ако не са спазени изискванията или ако светлоотражател с нанесена маркировка за одобрение не съответства на одобрения тип.
 9.2.
 Ако страна по спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени дадено от нея одобрение, тя уведомява незабавно останалите страни по договора, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца, даден в приложение 2 към настоящото правило.
 10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако титулярят на одобрението прекрати напълно производството на тип светлоотражател, одобрен в съответствие с настоящото правило, той уведомява за това органа, издал одобрението, който на свой ред уведомява за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца в приложение 2 към настоящото правило.
 11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕТО НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, КАКТО И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по спогодбата, прилагащи настоящото правило, съобщават на секретариата на ООН наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитванията, както и на административните отдели, издаващи одобрение и на които се изпращат формулярите, удостоверяващи одобрение, разширение, отказ за издаване или отмяна на одобрение, издадени в други страни.
 12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 Страните по договора, прилагащи настоящото правило:
 12.1.
 Трябва да продължат да признават одобрения, издадени за предишните класове I, II и III по отношение на монтирането на светлоотражатели, предназначени за замяна за превозни средства в експлоатация.
 12.2.
 Могат да издават одобрения за класове I и II въз основа на първоначалното правило (документ E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Add.2 от 23 септември 1964 г.), при условие че светлоотражателите са предназначени за замяна за превозни средства в експлоатация и че не би било технически осъществимо за въпросните светлоотражатели да удовлетворят фотометричните изисквания за клас IA.
 12.3.
 Могат да забранят монтирането на светлоотражатели, които не отговарят на изискванията на настоящото правило:
 12.3.1.
 на превозни средства, чиeто типово одобрение или индивидуално одобрение е издадено на или след 20 март 1984 г.;
 12.3.2.
 на превозни средства, с начало на въвеждане в експлоатация на или след 20 март 1985 г.
 (1) Наричани още „отражатели на светлина“.
 (2) Както е определено в приложение VII към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3), (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/изменение 2, последно изменено с изменение 4).
 (3) Определенията на техническите термини (с изключение на термините, използвани в Правило No 48) съответстват на тези, приети от Международната комисия по осветление (МКО).
 (4) 1 - Германия, 2 - Франция, 3 - Италия, 4 - Нидерландия, 5 - Швеция, 6 - Белгия, 7 - Унгария, 8 - Чешка република, 9 - Испания, 10 - Сърбия, 11 - Обединено кралство, 12 - Австрия, 13 - Люксембург, 14 - Швейцария, 15 (не е присвоен), 16 - Норвегия, 17 - Финландия, 18 - Дания, 19 - Румъния, 20 - Полша, 21 - Португалия, 22 - Руска федерация, 23 - Гърция, 24 - Ирландия, 25 - Хърватия, 26 - Словения, 27 - Словакия, 28 - Беларус, 29 - Естония, 30 (не е присвоен), 31 - Босна и Херцеговина, 32 - Латвия, 33 - (не е присвоен), 34 - България, 35 (не е присвоен), 36 - Литва, 37 - Турция, 38 (не е присвоен), 39 - Азербайджан, 40 - Бивша югославска република Македония, 41 - (не е присвоен), 42 - Европейска общност (официалните одобрения се предоставят от държавите-членки, които използват техния съответен ИКЕ символ), 43 - Япония, 44 - (не е присвоен), 45 - Австралия, 46 - Украйна, 47 - Южна Африка, 48 - Нова Зеландия, 49 - Кипър, 50 - Малта, 51 - Република Корея, 52 - Малайзия, 53 - Тайланд, 54 и 55 (не са присвоени) и 56 - Черна гора. Следващи номера ще бъдат присвоявани и на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединят към Спогодбата за приемане на единни технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условията за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на страните по спогодбата.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ
 Символи и измервателни единици
 A
 =
 Област на светещата повърхност на светлоотражателя (cm2)
 C
 =
 Базов център
 NC
 =
 Базова ос
 Rr
 =
 Устройство за приемане, наблюдение или измерване
 Cr
 =
 Център на приемника
 Ør
 =
 Диаметър на приемника Rr, ако е кръгъл (cm)
 Se
 =
 Източник на светлина
 Cs
 =
 Център на източника на светлина
 Øs
 =
 Диаметър на източника на светлина (cm)
 De
 =
 Разстояние от център Cs до център С (m)
 D'e
 =
 Разстояние от център Cr до център С (m)
 Забележка:
 По принцип Dе и D'e са почти еднакви и при нормални условия на наблюдение може да се приеме, че Dе = D'e.
 D
 =
 Разстояние за наблюдение, от и отвъд което светещата повърхност изглежда непрекъсната
 a
 =
 Ъгъл на разходимост
 β
 =
 Ъгъл на осветяване. По отношение на линията CsC, която винаги се приема за хоризонтална, пред този ъгъл се поставят знаците - (ляво), + (дясно), + (горе) или - (долу), според положението на източника Se спрямо оста NC, така както се вижда, когато се гледа към светлоотражателя. За всяка посока, определена от два ъгъла, вертикален и хоризонтален, винаги първо се дава вертикалният ъгъл.
 γ
 =
 Ъглов диаметър на измервателно устройство Rr, както се вижда от точка С
 δ
 =
 Ъглов диаметър на източника Se, както се вижда от точка С
 ε
 =
 Ъгъл на завъртане. Този ъгъл е положителен, когато въртенето е по часовниковата стрелка, ако се гледа към светещата повърхност. Ако светлоотражателят е маркиран с „TOP“, така указаното положение се приема като начало.
 E
 =
 Осветеност на светлоотражателя (lux)
 CIL
 =
 Коефициент на светлинен интензитет (millicandelas/lux)
 Ъглите се изразяват в градуси и минути.
 СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ
 Символи
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ПРИМЕРИ НА МАРКИРОВКИ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 Фигура 1
 (Маркировка за единични осветители)
 ОБРАЗЕЦ А
 ОБРАЗЕЦ Б
 Образец В
 Забележка:
 Горепоказаният номер на одобрение трябва да бъде поставен близо до окръжността, ограждаща буквата „Е“, в положение, ориентирано спрямо нея. Цифрите, съставляващи номера на одобрението, трябва да са обърнати в същата посока като „Е“. Групата символи, които указват класа, трябва да са диаметрално срещуположни на номера на одобрението. Компетентните органи трябва да избягват употребата на номера на одобрение IA, IB, IIIA, IIIB и IVA, които могат да бъдат объркани със символите за клас IA, IB, IIIA, IIIB и IVA.
 Тези модели показват различни възможни оформления и са дадени единствено като примери.
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на светлоотражател, показва, че съответният тип светлоотражател е одобрен в Нидерландия (E4) с одобрение No 002216. Номерът на одобрението показва, че то е издадено в съответствие с изискванията на правилото, изменено със серия от изменения 02.
 Фигура 2
 (Опростена маркировка за групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители)
 ОБРАЗЕЦ Г
 ОБРАЗЕЦ Д
 ОБРАЗЕЦ Е
 Забележка:
 Трите примера за маркировки за одобрение, образци Г, Д и Е, представляват три възможни варианта за маркирането на светлинно устройство, когато два или повече осветители са част от един и същ модул на групирани, комбинирани или взаимно вградени осветители. Тази маркировка за одобрение показва, че устройството е одобрено в Нидерландия (E4) с одобрение 3333 и включва:
 светлоотражател от клас IA, одобрен в съответствие със серия от изменения 02 на Правило No 3;
 заден пътепоказател от категория 2а, одобрен в съответствие с Правило No 6 в първоначалния му вид;
 червена задна габаритна светлина (R), одобрена в съответствие със серия от изменения 01 на Правило No 7;
 заден фар против мъгла (F), одобрен в съответствие с Правило No 38 в първоначалния му вид;
 фар за заден ход (AR), одобрен в съответствие с Правило No 23 в първоначалния му вид;
 стопсигнал с две нива на интензитет (S2), одобрен в съответствие със серия от изменения 01 на Правило No 7.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ — КЛАС IA И КЛАС IIIA
 1.
 Заявителят предоставя за одобрение десет образеца, които се изпитват в хронологичния ред, указан в приложение 12.
 2.
 След проверка на общите изисквания (точка 6 от правилото) и изискванията по отношение на формата и размерите (приложение 5), десетте образеца се подлагат на изпитването за топлоустойчивост, описано в приложение 10 към настоящото правило, като най-малко един час след това изпитване техните колориметрични характеристики (приложение 6) и CIL (приложение 7) се проверяват за ъгъл на разходимост от 20' и ъгъл на осветяване V = H = 0° или, ако е необходимо, в положението, определено в точки 4 и 4.1 от приложение 7. Двата светлоотражателя, показващи минималните и максималните стойности, трябва след това да бъдат напълно изпитани, както е показано в приложение 7. Тези два образеца се съхраняват от лабораториите за следващи проверки, които могат да бъдат сметнати за необходими. Другите осем образеца се разделят на четири групи по два:
 Първа група:
 Двата образеца се подлагат последователно на изпитването за водно проникване (точка 1.1 от приложение 8) и след това, ако резултатът от изпитването е задоволителен, се подлагат на изпитванията за устойчивост на горива и смазочни масла (точки 3 и 4 от приложение 8).
 Втора група:
 Двата образеца, ако е необходимо, се подлагат на изпитването за корозия (точка 2 от приложение 8) и след това на абразивно-силово изпитване на задната повърхност на светлоотражателя (точка 5 от приложение 8).
 Трета група:
 Двата образеца се подлагат на изпитването за устойчивост на време на оптичните свойства на светлоотражателя (приложение 9).
 Четвърта група:
 Двата образеца се подлагат на изпитването за трайност на цветовете (приложение 11).
 3.
 След като са били подложени на изпитванията, посочени в горната точка, светлоотражателите във всяка група трябва:
 3.1.
 да имат цвят, който удовлетворява условията, определени в приложение 6; това се проверява по качествен метод и, в случай на съмнение, се потвърждава с количествен метод;
 3.2.
 да имат CIL, който удовлетворява условията, определени в приложение 7; проверката се извършва единствено за ъгъл на разходимост от 20' и за ъгъл на осветяване V = H = 0° или, ако е необходимо, в положението, определено в точки 4 и 4.1 от приложение 7.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 ИЗИСКВАНИЯ ЗА ФОРМАТА И РАЗМЕРИТЕ
 1. ФОРМА И РАЗМЕРИ НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ КЛАС IA и IB
 1.1.
 Формата на светещите повърхности трябва да бъде проста и да не може лесно от нормално разстояние за наблюдение да се обърква с буква, цифра или триъгълник.
 1.2.
 Независимо от предходната точка, е допустима форма, наподобяваща формата на просто изписаните букви или цифри O, I, U или 8.
 2. ФОРМА И РАЗМЕРИ НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ КЛАС IIIA и IIIB (вж. допълнението към настоящото приложение)
 2.1.
 Светещите повърхности на светлоотражателите от класове IIIA и IIIB трябва да имат формата на равностранен триъгълник. Ако думата „ТОР“ е вписана в единия ъгъл, върхът на този ъгъл трябва да е насочен нагоре.
 2.2.
 Светещата повърхност може да има или да няма в центъра си триъгълна област, която не е светлоотразяваща, със страни, успоредни на тези на външния триъгълник.
 2.3.
 Светещата повърхност може да бъде непрекъсната или прекъсната. Във всеки случай най-късото разстояние между два съседни светлоотражателни оптични модула не трябва да надвишава 15 mm.
 2.4.
 Светещата повърхност на светлоотражател се счита за непрекъсната, ако ръбовете на светещите повърхности на отделни съседни оптични модули са успоредни и ако споменатите оптични модули са равномерно разпределени по цялата твърда повърхност на триъгълника.
 2.5.
 Ако светещата повърхност е прекъсната, броят на отделните светлоотражателни оптични модули, включително ъгловите модули, не може да бъде по-малък от четири на всяка страна на триъгълника.
 2.5.1.
 Отделните светлоотражателни оптични модули не трябва да са заменяеми, освен ако са съставени от одобрени светлоотражатели от клас IA.
 2.6.
 Външните ръбове на светещите повърхности на триъгълни светлоотражатели от класове IIIA и IIIB трябва да бъдат с дължина между 150 и 200 mm. В случай на светлоотражатели от типа кух триъгълник, широчината на страните, измерена под прав ъгъл спрямо последните, трябва да е поне 20 % от ефективната дължина между двете крайни точки светещата повърхност.
 3. ФОРМА И РАЗМЕРИ НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ КЛАС IVA
 3.1.
 Формата на повърхностите, излъчващи светлина, трябва да бъде проста и да не може от нормално разстояние за наблюдение лесно да се обърква с буква, цифра или триъгълник. Независимо от предходната точка, е допустима форма, наподобяваща формата на просто изписаните букви или цифри O, I, U или 8.
 3.2.
 Излъчващата светлина повърхност на светлоотражателя трябва да бъде най-малко 25 cm2.
 4.
 Съответствието с горните изисквания трябва да се потвърди с визуална проверка.
 Допълнение
 СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ ЗА РЕМАРКЕТА — КЛАСОВЕ IIIА и IIIВ
 Забележка: Тези скици са само за илюстрация.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 КОЛОРИМЕТРИЧНИ ИЗИСКВАНИЯ
 1.
 Тези изисквания се прилагат само за безцветни, червени или кехлибарени светлоотражатели.
 1.1.
 Светлоотражателите могат да се състоят от комбинирани светлоотражателен оптичен модул и филтър, които трябва да бъдат проектирани така, че да не могат да бъдат разделяни при нормални условия на експлоатация.
 1.2.
 Оцветяването на светлоотражателните оптичните модули и филтри с боя или лак не е позволено.
 2.
 Когато светлоотражателят е осветен от стандартен ICI осветител А, с ъгъл на разходимост, равен на 1/3°, и ъгъл на осветяване V = H = 0°, или, ако това създаде безцветна отражателна повърхност, ъгъл V = ± 5°, H = 0°, трицветните координати на отразения светлинен поток трябва да се намират в следните граници:≤
 Червено:
 граница по отношение на жълто:
 y≤ 0,335
 граница по отношение на пурпурно:
 y ≥ 0,980 - x
 Кехлибарено:
 граница по отношение на зелено:
 y ≤ x - 0,120
 граница по отношение на червено:
 y ≥ 0,390
 граница по отношение на бяло:
 y ≥ 0,790 - 6,670 x
 2.1.
 В случай на червено и кехлибарено съответствието с колориметричните изисквания се проверява чрез визуална сравнителна проверка.
 2.2.
 Ако остават някакви съмнения след тази проверка, съответствието с колориметричните изисквания се проверява чрез определяне на трицветните координати на образеца, предизвикващ най-много съмнения.
 3.
 Безцветните светлоотражатели не трябва да отразяват избирателно, т.е. трицветните координати „x“ и „y“ на стандартния осветител „А“, използван да освети светлоотражателя, не трябва да има промяна по-голяма от 0,01 след отражение от светлоотражателя.
 3.1.
 Това се проверява чрез визуалната сравнителна проверка, като полето на проверката се осветява от източник на светлина, чиито трицветни координати се отличават с 0,01 от тези на стандартния осветител А.
 3.2.
 В случай на съмнение се определят трицветните координати за образеца с най-голямо избирателно отразяване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 ФОТОМЕТРИЧНИ ИЗИСКВАНИЯ
 1.
 Когато се подава заявление за одобрение, заявителят трябва да определи една или повече базови оси, или множество от базови оси, отговарящи на ъгъл на осветяване V = H = 0° в таблицата на коефициентите на светлинния интензитет (CIL).
 В случай когато е определена повече от една базова ос или множество от базови оси, фотометричните измервания се повтарят, като всеки път измерването се прави спрямо различна базова ос или спрямо най-външната базова ос от множеството, определено от производителя.
 2.
 За фотометрични измервания се разглежда само светещата повърхност, определена от равнините, допирателни на указаните от производителя най-външни части на оптичната система на светлоотражателя, и която се съдържа в рамките на окръжност с диаметър 200 mm за клас IA или IB, като самата светеща повърхност се ограничава до 100 cm2, въпреки че повърхността на светлоотражателните оптични модули не е необходимо да имат тази площ. Производителят определя периметъра на областта, която да бъде използвана. В случая на клас IIIА, клас IIIВ и клас IVA се разглежда цялата светеща повърхност без ограничение в размера.
 3.
 Стойности на CIL
 3.1.
 Клас IA, клас IB, клас IIIA и клас IIIB
 3.1.1.
 Стойностите CIL за червени светлоотражатели трябва да са поне равни на тези от долната таблица, изразени в millicandelas/lux, за показаните ъгли на разходимост и осветяване:
 Клас
 Ъгъл на разходимост
 α
 Ъгли на осветяване (в градуси)
 Вертикален V
 0°
 ± 10°
 ± 5°
 Хоризонтален Н
 0°
 0°
 ± 20°
 IA, IB
 20'
 300
 200
 100
 1°30'
 5
 2,8
 2,5
 IIIA, IIIB
 20'
 450
 200
 150
 1°30'
 12
 8
 8
 Стойностите на CIL, по-ниски от тези, показани в последните две колони на таблицата по-горе, са недопустими за пространствения ъгъл, имащ за връх базовия център и ограничен от равнините, пресичащи се в следните прави линии:
 (V = ± 10°, H = 0°)
 (V = ± 5°, H = 20°).
 3.1.2.
 Стойностите на CIL за кехлибарени светлоотражатели клас IА и IВ трябва да са поне равни на тези от таблицата от точка 3.1.1 по-горе, умножени с коефициента 2,5.
 3.1.3.
 Стойностите на CIL за безцветни светлоотражатели клас IА и IВ трябва да са поне равни на тези от таблицата от точка 3.1.1 по-горе, умножени с коефициента 4.
 3.2.
 За светлоотражатели клас IVА стойностите CIL трябва да са поне равни на тези от долната таблица, изразени в millicandelas/lux, за показаните ъгли на разходимост и осветяване:
 Цвят
 Ъгъл на разходимост
 α
 Ъгли на осветяване (в градуси)
 Вертикален V
 0
 ± 10
 0
 0
 0
 0
 Хоризонтален Н
 0
 0
 ± 20
 ± 30
 ± 40
 ± 50
 Бял
 20'
 1,800
 1,200
 610
 540
 470
 400
 1°30'
 34
 24
 15
 15
 15
 15
 Кехлибарен
 20'
 1,125
 750
 380
 335
 290
 250
 1°30'
 21
 15
 10
 10
 10
 10
 Червен
 20'
 450
 300
 150
 135
 115
 100
 1°30'
 9
 6
 4
 4
 4
 4
 4.
 Когато CIL на светлоотражателя е измерен за ъгъл β, равен на V = H = 0°, трябва да се установи дали се получава някакъв огледален ефект при леко обръщане на светлоотражателя. Ако има такъв ефект, измерването се прави за ъгъл β, равен на V = ± 5°, H = 0°. Приетото положение трябва да отговаря на минималния CIL за едно от тези положения.
 4.1.
 С ъгъл на осветяване β, равен на V = H = 0°, или ъгъла, определен в точка 4 по-горе, и ъгъл на разходимост от 20', светлоотражателите, които не са маркирани с „ТОР“, трябва да се завъртят около техните базови оси до положението на минимален CIL, който трябва да съответства на стойността, определена в точка 3 по-горе. Когато CIL се измерва за другите ъгли на осветяване и разходимост, светлоотражателят се поставя в положението, отговарящо на тази стойност на ε. Ако определените стойности не са достигнати, светлоотражателят може да бъде завъртян около неговата базова ос ± 5° от това положение.
 4.2.
 С ъгъл на осветяване β, равен на V = H = 0°, или ъгъла, определен в точка 4 по-горе, и ъгъл на разходимост от 20', светлоотражателите, които са маркирани с „ТОР“, трябва да се завъртят около техните оси ± 5°. CIL не трябва да пада под предписаната стойност в нито едно положение, заемано от светлоотражателя при това въртене.
 4.3.
 Ако за посоката V = H = 0° и за ε = 0° CIL надхвърли определената стойност с 50 процента или повече, всички измервания за всички ъгли на осветяване и разходимост се правят за ε = 0°.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪНШНИ ФАКТОРИ
 1. Устойчивост на проникване на вода и замърсители
 1.1. Изпитване на потапяне във вода
 1.1.1.
 От светлоотражателите, независимо дали са част от осветител или не, се демонтират всички разглобяеми части и светлоотражателите се потапят за 10 минути във вода с температура 50 ± 5 °C, като най-високата точка на горната част на светещата повърхност да се намира на около 20 mm под повърхността на водата. Това изпитване се повтаря след завъртане на светлоотражателя на 180°, така че светещата повърхност да е надолу и задната повърхност да е покрита с около 20 mm вода. След това тези оптични модули незабавно се потапят при същите условия във вода с температура 25 ± 5 °C.
 1.1.2.
 Не трябва да прониква вода до отразяващата повърхност на светлоотражателния оптичен модул. Ако визуална проверка ясно покаже наличието на вода, се счита, че светлоотражателят не е преминал изпитването.
 1.1.3.
 Ако визуална проверка не покаже наличието на вода или в случай на съмнение, CIL се измерва по метода, описан в точка 3.2 от приложение 4 или точка 4.2 от приложение14, като светлоотражателят първо леко се разклаща, за да се отстрани излишната вода отвън.
 1.2. Алтернативна процедура на изпитване за светлоотражатели от класове IВ и IIIВ
 Като алтернатива по искане на производителя, вместо изпитването на потапяне, определено в точка 1.1 по-горе, може да се приложи следното изпитване (на влага и прах).
 1.2.1. Изпитване на влага
 Изпитването оценява доколко светлоотражателят е устойчив на проникването на влага от водно пръскане и определя дренажния капацитет на светлоотражателите с дренажни канали и други незащитени отвори.
 1.2.1.1. Оборудване за изпитването с водно пръскане
 Използва се камера за водно пръскане със следните характеристики:
 1.2.1.1.1. Камера
 Камерата трябва да е оборудвана с дюза(и), която да осигурява плътна конусообразна водна струя на достатъчен ъгъл, за да покрие напълно образеца. Централната ос на дюзата(дюзите) трябва да сочи надолу под ъгъл 45° ± 5° към вертикалната ос на въртящата се платформа на изпитването.
 1.2.1.1.2. Въртяща се платформа на изпитването
 Въртящата се платформа на изпитването трябва да има минимален диаметър от 140 mm и да се върти около вертикална ос в центъра на камерата.
 1.2.1.1.3. Нормирано количество вода
 Количеството вода на водната струя по светлоотражателя трябва да бъде 2,5 (+ 1,6/-0) mm/min, като се измерва с вертикален цилиндричен колектор, центриран на вертикалната ос на въртящата се платформа. Височината на колектора трябва да бъде 100 mm и вътрешният диаметър трябва да бъде минимум 140 mm.
 1.2.1.2. Процедура на изпитването с водно пръскане
 Образец на светлоотражател, монтиран на платформа за изпитване, с предварително измерен и записан CIL се подлага на изпитване с воднo пръскане, както следва:
 1.2.1.2.1. Отвори на светлоотражателя
 Всички дренажни и други отвори трябва да останат отворени. Когато се използват дренажни фитили, те се изпитват в светлоотражателя.
 1.2.1.2.2. Скорост на въртене
 Светлоотражателят се върти около вертикалната си ос с честота 4,0 ± 0,5 min-1.
 1.2.1.2.3. Ако светлоотражателят е взаимно вграден или групиран със сигнални или светлинни функции, тези функции трябва да работят с предвидено по проект напрежение в цикъл, състоящ се от 5 min ВКЛЮЧЕНО (по целесъобразност в прекъсващ режим), 55 min ИЗКЛЮЧЕНО.
 1.2.1.2.4. Продължителност на изпитването
 Изпитването с водно пръскане трябва да продължи 12h (12 цикъла от 5/55 min).
 1.2.1.2.5. Период на изсушаване
 Въртенето и водната струя трябва да бъдат изключени и светлоотражателят да се изсуши за 1 h при затворена врата на камерата.
 1.2.1.2.6. Оценка на състоянието на образеца
 След приключването на периода на изсушаване светлоотражателят се преглежда отвътре за влага. Не трябва да се е събрала вода или да се появява при почукване и наклоняване на светлоотражателя. CIL се измерва съгласно метода, определен в точка 3.2 от приложение 4, след изсушаване на външната повърхност на светлоотражателя със сух памучен плат.
 1.2.2. Изпитване на излагане на прах
 Това изпитване оценява устойчивостта на светлоотражателя на проникване на прах, което би могло значително да повлияе на фотометричните характеристики на светлоотражателя.
 1.2.2.1. Оборудване за изпитването на излагане на прах
 За изпитването на излагане на прах се използва следното оборудване:
 1.2.2.1.1. Камера за изпитване на излагане на прах
 Вътрешността на камерата за изпитване трябва да е с кубична форма с дължина на страната от 0,9 до 1,5 m. Дъното може да бъде с форма на бункер (скосено или конично), за да спомага за събирането на прах. Вътрешният обем на камерата, без да бъде включено дъното с форма на бункер, трябва да е максимум 2 m3 и се натоварва с 3 до 5 kg прах за изпитване. Камерата трябва да може да пулверизира праха посредством сгъстен въздух или вентилатор по такъв начин, че прахът да се разпръсва навсякъде в нея.
 1.2.2.1.2. Прах
 Използваният прах за изпитване трябва да бъде фин прахообразен цимент в съответствие със стандарт ASTM C 150-84 (1).
 1.2.2.2. Процедура на изпитването на излагане на прах
 Образец на светлоотражтел, монтиран на платформа за изпитване, с предварително измерен и записан CIL се излага на прах, както следва:
 1.2.2.2.1. Отвори на светлоотражателя
 Всички дренажни и други отвори трябва да останат отворени. Когато се използват дренажни фитили, те се изпитват в светлоотражателя.
 1.2.2.2.2. Изпитване на излагане на прах
 Монтираният светлоотражател се поставя в камерата на разстояние не по-малко от 150 mm от стена. Светлоотражатели с дължина, надвишаваща 600 mm, се поставят хоризонтално центрирани в камерата за изпитване. Прахът за изпитване се разпръсква възможно най-пълно посредством сгъстен въздух или вентилатор(и) на интервали от 15 min за период от 2 до 15 s в продължение на 5 часа. Между периодите на разпръскване прахът се оставя да се утаи.
 1.2.2.2.3. Оценка на състоянието на образеца
 След приключване на изпитването на излагане на прах външната повърхност на светлоотражателя се почиства и изсушава със сух памучен плат и CIL се измерва съгласно метода, определен в точка 3.2 от приложение 4.
 2. УСТОЙЧИВОСТ НА КОРОЗИЯ
 2.1.
 Светлоотражателите трябва да са проектирани така, че да запазват предписаните фотометрични и колориметрични характеристики, въпреки влажността и корозивните влияния, на които обикновено са изложени. Проверява се устойчивостта на предната повърхност срещу потъмняване и защитата от влошаване на задната повърхност, особено когато може да се предполага, че основен метален компонент ще бъде подложен на тези влияния.
 2.2.
 От светлоотражателя или от осветителя, ако светлоотражателят е комбиниран с осветител, се демонтират всички разглобяеми части и светлоотражателят се подлага на действието на солена мъгла за период от 50 часа, включващ два периода на излагане от по 24 часа всеки, разделени от интервал от два часа, през който образецът може да бъде оставен да изсъхне.
 2.3.
 Солената мъгла се получава от разпръскването при температура 35° ± 2°C на солен разтвор, получен чрез разтварянето на 20 ± 2 тегловни части натриев хлорид в 80 части дестилирана вода, съдържаща не повече от 0,02 % примеси.
 2.4.
 Веднага след приключване на изпитването образецът не трябва да показва признаци на прекалена корозия, за която може да се предполага, че ще понижи ефективността на светлоотражателя.
 3. УСТОЙЧИВОСТ НА ГОРИВА
 Външната повърхност на светлоотражателя, и по-специално на светещата повърхност, леко се избърсва с памучен плат, напоен със смес на 70 обемни % нормален хептан и 30 обемни % толуол. След около пет минути повърхността се проверява визуално. Не трябва да има никакви видими повърхностни промени с изключение на незначителни повърхностни пропуквания.
 4. УСТОЙЧИВОСТ НА СМАЗОЧНИ МАСЛА
 Външната повърхност на светлоотражателя, и по-специално на осветяващата повърхност, леко се избърсва с памучен плат, напоен със смазочно масло с почистващи свойства. След около пет минути повърхността се изчиства. След това се измерва CIL (точка 3.2 от приложение 4 или точка 4.2 от приложение 14).
 5. УСТОЙЧИВОСТ НА ДОСТЪПНАТА ЗАДНА ОГЛЕДАЛНА ПОВЪРХНОСТ НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ
 5.1.
 След изчеткване на задната повърхност на светлоотражателя с твърда найлонова четка, върху споменатата задна повърхност за една минута се поставя памучен плат, напоен със сместа, определена в точка 3. След това памучният плат се отстранява и светлоотражателят се оставя да изсъхне.
 5.2.
 Веднага след края на изпаряването се пристъпва към изпитване за износване, като задната повърхност се изчетква със същата найлонова четка, както преди.
 5.3.
 След това се измерва CIL (точка 3.2 от приложение 4 или точка 4.2 от приложение 14), след като цялата задна огледална повърхност е покрита с туш.
 (1) Американско дружество за изпитване и материали.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 УСТОЙЧИВОСТ НА ВРЕМЕ НА ОПТИЧНИТЕ СВОЙСТВА (1) НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИТЕ
 1.
 Органът, издал одобрението, има право да проверява устойчивостта на време на оптичните свойства на тип светлоотражател в експлоатация.
 2.
 Компетентните органи на държави, различни от държавата, в която е издадено одобрението, могат да извършват сходни проверки на тяхна територия. Ако типът светлоотражател в експлоатация покаже систематичен дефект, споменатите органи предават всички компоненти, демонтирани за проверка на органа, издал одобрението, с искане за неговото мнение.
 3.
 В отсъствие на други критерии понятието „систематичен дефект“ на тип светлоотражател в експлоатация трябва да се тълкува в съответствие с точка 6.1 от настоящото правило.
 (1) Въпреки важността на изпитванията за проверка на устойчивостта на време на оптичните свойства на светлоотражателите, при сегашното ниво на технологията все още не е възможно да се оцени тази устойчивост при лабораторни изпитвания с ограничена продължителност.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 УСТОЙЧИВОСТ НА ТОПЛИНА
 1.
 Светлоотражателят трябва да се държи 48 последователни часа в суха атмосфера при температура от 65 ± 2 °C.
 2.
 След това изпитване не трябва да е видимо никакво пропукване или значителна деформация на светлоотражателя, и по-специално на неговия оптичен компонент.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 ТРАЙНОСТ НА ЦВЕТОВЕТЕ (1)
 1.
 Органът, издал одобрението, има право да проверява трайността на цветовете на типа светлоотражател в експлоатация.
 2.
 Компетентните органи на държави, различни от държавата, в която е издадено одобрението, могат да извършват сходни проверки на тяхна територия. Ако типът светлоотражател в експлоатация покаже систематичен дефект, споменатите органи предават всички компоненти, демонтирани за проверка, на органа, издал одобрението, с искане за тяхното мнение.
 3.
 В отсъствие на други критерии понятието „систематичен дефект“ на тип светлоотражател в експлоатация трябва да се тълкува в съответствие със смисъла на точка 9.1 от настоящото правило.
 (1) Въпреки важността на изпитванията за проверка на трайността на цветовете на светлоотражателите, при сегашното ниво на технологията все още не е възможно да се прецени трайността на цветовете при лабораторни изпитвания с ограничена продължителност.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 ХРОНОЛОГИЧЕН РЕД НА ИЗПИТВАНИЯТА
 Номер на приложение
 Точка (1)
 ИЗПИТВАНИЯ
 ОБРАЗЦИ
 a
 b
 c
 d
 e
 f
 g
 h
 i
 j
 -
 6.
 Общи изисквания: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 V
 -
 Форма и размери: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Х
 -
 Топлина:
 48 h при 65 ± 2 °C
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Визуална проверка за деформация
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 VI
 -
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 VII
 -
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 VII
 3.
 Пълна фотометрия
 x
 x
 VIII
 1.
 Вода:
 10 min. в нормално положение
 x
 x
 10 min. в обърнато положение
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 IV
 3.1.
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 x
 IV
 3.2.
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 VIII
 3.
 Моторни горива:
 5 min.
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VIII
 4.
 Масла:
 5 min
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 IV
 3.1.
 Колориметрия: визуална проверка
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 x
 IV
 3.2.
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 VIII
 2.
 Корозия:
 24 часа
 x
 x
 2 часа пауза
 x
 x
 24 часа
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VIII
 5.
 Задна повърхност:
 1 min.
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 IV
 3.1.
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 x
 IV
 3.2.
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 IХ
 -
 Устойчивост на време
 IV
 3.1.
 Колориметрия:
 Визуална проверка или
 трицветни координати
 IV
 3.2.
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 ХI
 -
 Трайност на цветовете
 IV
 3.1.
 Колориметрия:
 Визуална проверка или
 трицветни координати
 IV
 3.2.
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 IV
 2.
 Оставяне на образци в администрацията
 x
 x
 (1) От правилото.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 13
 УСТОЙЧИВОСТ НА УДАР — КЛАС IVА
 1.
 Светлоотражателят се монтира по начин, подобен на начина за монтиране на превозното средство, но с леща, поставена хоризонтално и ориентирана нагоре.
 2.
 От височина 0,76 m еднократно се пуска полирана топка от твърда стомана с диаметър 13 mm вертикално в централната част на лещата. Топката може да бъде насочвана, без обаче да бъде ограничавано свободното й падане.
 3.
 Когато светлоотражателят е изпитван с този метод при стайна температура, лещата не трябва да се пропуква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 14
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ — КЛАС IVА
 1.
 Заявителят предоставя за одобрение десет образеца, които се изпитват в хронологичния ред, указан в приложение 15.
 2.
 След проверка на изискванията от точки 6.1-6.5 и изискванията за формата и размерите (приложение 5) десетте образеца се подлагат на изпитване на устойчивост на топлина (приложение 10) и, минимум един час след това изпитване, на изпитване за техните колориметрични характеристики (приложение6) и CIL (приложение 7) за ъгъл на разходимост от 20' и ъгъл на осветяване V = H = 0° или, ако е необходимо, в положенията, определени в приложение 7. Двата светлоотражателя, даващи минималната и максималната стойност, трябва след това да бъдат напълно изпитани, както е показано в приложение 7. Тези два образеца се съхраняват от лабораториите за следващи проверки, които могат да бъдат сметнати за необходими.
 3.
 От оставащите осем се избират произволно четири образеца и се разделят на две групи от по два.
 Първа група:
 Двата образеца се подлагат последователно на изпитване за устойчивост на проникване на вода (точка 1 от приложение 8) и тогава, ако резултатът от изпитването е задоволителен, се подлагат на изпитвания за устойчивост на горива и смазочни масла (точки 3 и 4 от приложение 8).
 Втора група:
 Двата образеца, ако е необходимо, се подлагат на изпитването за корозия (точка 2 от приложение 8) и след това на абразивно-силовото изпитване на задната повърхност на светлоотражателя (точка 5 от приложение 8). Двата образеца се подлагат също на изпитването на удар (приложение 13).
 4.
 След като са били подложени на изпитванията, посочени в точката по-горе, светлоотражателите във всяка група трябва да имат:
 4.1.
 цвят, който удовлетворява условията, определени в приложение 6; проверката се извършва посредством качествен метод и се потвърждава в случай на съмнение, от количествен метод;
 4.2.
 CIL, който удовлетворява условията, определени в приложение 7; проверката се извършва единствено за ъгъл на разходимост 20' и за ъгъл на осветяване V = H = 0° или, ако е необходимо, в положенията, определени в приложение 7.
 5.
 Останалите четири образеца могат да бъдат използвани, ако е необходимо, за всякакви други цели.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 15
 ХРОНОЛОГИЧЕН РЕД НА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА КЛАС IVA
 Номер на приложение
 Точка (1)
 ИЗПИТВАНИЯ
 ОБРАЗЦИ
 a
 b
 c
 d
 e
 f
 g
 h
 i
 j
 -
 6.
 Общи изисквания: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 V
 -
 Форма и размери: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Х
 -
 Топлина:
 48 h при 65 ± 20 °C
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Визуална инспекция за деформация
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 VI
 -
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 VII
 -
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 VII
 -
 Пълна фотометрия
 x
 x
 VIII
 1.
 Вода:
 10 min. в нормално положение
 x
 x
 10 min. в обърнато положение
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VIII
 3.
 Моторни горива:
 5 min.
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VIII
 4.
 Масла:
 5 min.
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VI
 -
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 x
 VII
 -
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 VIII
 2.
 Корозия:
 24 часа
 x
 x
 2 часа пауза
 x
 x
 24 часа
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VIII
 5.
 Задна
 повърхност: 1 min.
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 ХIII
 -
 Въздействие
 x
 x
 визуална проверка
 x
 x
 VI
 -
 Колориметрия: визуална проверка
 x
 x
 Трицветни координати в случай на съмнение
 x
 x
 VII
 -
 Фотометрия: ограничена до 20' и V = H = 0°
 x
 x
 ХIV
 2.
 Оставяне на образци в администрацията
 x
 x
 (1) От правилото.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 16
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ НА СВЕТЛООТРАЖАТЕЛИ ОТ КЛАСОВЕ IB И IIIB
 Светлоотражателите от класове IB и IIIB се изпитват съгласно процедурите на изпитване, определение в приложение 4, като се следва хронологичният ред на изпитванията, даден в приложение 12, с изключение на изпитването съгласно точка 1 от приложение 8, което може да бъде заместено за светлоотражателите от класове IB и IIIB с изпитването, определено в точка 1.2 от приложение 8.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 17
 МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЦЕДУРИТЕ НА КОНТРОЛ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1.
 Изискванията за съответствие се считат за удовлетворени от механична и геометрична гледна точка, ако разликите не надвишават неизбежните производствени отклонения в рамките на изискванията на настоящото правило.
 1.2.
 По отношение на фотометричните показатели, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели не се оспорва, ако при изпитването на фотометричните показатели на всеки произволно избран светлоотражател, никоя от измерените стойности не се отклонява неблагоприятно с повече от 20 процента от минималните стойности, предписани в настоящото правило.
 1.3.
 Координатите на цветността трябва да се спазват.
 2. МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОВЕРКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО ОТ ПРОИЗВОДИТЕЛЯ
 За всеки тип светлоотражател титулярят на маркировката за одобрение провежда на подходящи интервали най-малко следните изпитвания. Изпитванията се провеждат в съответствие с разпоредбите на настоящото правило.
 Ако някой образец покаже несъответствие по отношение на типа на съответното изпитване, се взимат допълнителни образци и се изпитват. Производителят предприема мерки за осигуряване съответствието на съответното производство.
 2.1. Естество на изпитванията
 Изпитванията за съответствие по настоящото правило обхващат фотометричните и колориметрични характеристики и устойчивостта на проникване на вода.
 2.2. Методи на изпитванията
 2.2.1.
 Като правило изпитванията се извършват в съответствие с методите, определени в настоящото правило.
 2.2.2.
 При всички изпитвания за съответствие, извършвани от производителя, могат да се използват еквивалентни методи със съгласието на компетентния орган, отговарящ за изпитванията за типово одобрение. Отговорност на производителя е да докаже, че прилаганите методи са еквивалентни на тези, определени в настоящото правило.
 2.2.3.
 Прилагането на точки 2.2.1 и 2.2.2 изисква редовното калибриране на апаратурата за изпитване, както и установяването на съответствието й с измерванията, направени от компетентен орган.
 2.2.4.
 Във всички случаи еталонните методи са посочените в настоящото правило, особено за целите на административната проверка и вземането на образци.
 2.3. Начин на вземане на образци
 Образците светлоотражатели се избират произволно от еднородна партида произведени устройства. Еднородна партида означава съвкупност от светлоотражатели от един и същи тип, определена според производствените методи на производителя.
 Като правило оценката обхваща серийното производство от отделни фабрики. Производителят обаче може да групира заедно документите относно един и същ тип от няколко фабрики, при условие че в тях се работи по еднаква система и управление на качеството.
 2.4. Измерени и записани фотометрични характеристики
 Образецът светлоотражател се подлага на фотометричните измервания в точките и в координатите на цветността, предвидени в правилото.
 2.5. Критерии за приемливост
 Производителят е отговорен за извършването на статистическо проучване на резултатите от изпитването и за определяне със съгласието на компетентния орган на критериите, които обуславят приемливостта на неговата продукция, за да се отговори на изискванията, определени за проверка на съответствието на продуктите в точка 8.1 от настоящото правило.
 Критериите относно приемливостта трябва да са такива, че при доверителна вероятност от 95 процента, минималната вероятност да се премине проверка на произволно избрано отделно устройство в съответствие с приложение 18 (първо вземане на образци) да бъде 0,95.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 18
 МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ ОТ ИНСПЕКТОР
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1.
 Изискванията за съответствие се считат за удовлетворени от механична и геометрична гледна точка, в съответствие с евентуалните изисквания на настоящото правило, ако разликите не надвишават неизбежните производствени отклонения.
 1.2.
 По отношение на фотометричните показатели, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели не се оспорва, ако при изпитването на фотометричните показатели на който и да е произволно избран светлоотражател:
 1.2.1.
 никоя измерена стойност не се отклонява неблагоприятно с повече от 20 процента от минималните стойности, предписани в настоящото правило;
 1.2.2.
 светлоотражателите с очевидни дефекти се отхвърлят.
 1.3.
 Координатите на цветността трябва да се спазват.
 2. ПЪРВО ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ
 При първото вземане на образци се избират произволно четири светлоотражателя. Първият образец от две устройства се обозначава с А, а вторият образец от две устройства се обозначава с Б.
 2.1. Случаи, в които съответствието не се оспорва
 2.1.1.
 След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели не се оспорва, когато стойностите, измерени на светлоотражателите, показват следните отклонения в неблагоприятна посока:
 2.1.1.1.
 образец А
 А1:
 един светлоотражател
 0 процента
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 А2:
 двата светлоотражателя повече от
 0 процента
 но не повече от
 20 процента
 преминава се към образец В
 2.1.1.2.
 образец В
 В1:
 двата светлоотражателя
 0 процента
 2.2. Случаи, в които съответствието се оспорва
 2.2.1.
 След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели се оспорва и производителят трябва да приведе производството си в съответствие с изискванията (привеждане в съответствие), ако стойностите, измерени на дадените светлоотражатели, показват следните отклонения:
 2.2.1.1.
 образец А
 А3:
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 един светлоотражател повече от
 20 процента
 но не повече от
 30 процента
 2.2.1.2.
 образец В
 B2:
 в случай на А2
 един светлоотражател повече от
 0 процента
 но не повече от
 20 процента
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 B3:
 в случай на А2
 един светлоотражател
 0 процента
 един светлоотражател повече от
 20 процента
 но не повече от
 30 процента
 2.3. Отмяна на одобрение
 Съответствието се оспорва и се прилагат разпоредбите на параграф 9, ако след прилагането на процедурата за вземане на образците, описана във фигура 1 от настоящото приложение, отклоненията на измерените стойности на светлоотражателите са:
 2.3.1.
 образец А
 А4:
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 един светлоотражател повече от
 30 процента
 А5:
 двата светлоотражателя повече от
 20 процента
 2.3.2.
 образец В
 B4:
 в случай на А2
 един светлоотражател повече от
 0 процента
 но не повече от
 20 процента
 един светлоотражател повече от
 20 процента
 B5 :
 в случай на А2
 двата светлоотражателя повече от
 20 процента
 B6:
 в случай на А2
 един светлоотражател
 0 процента
 един светлоотражател повече от
 30 процента
 3. ПОВТОРНО ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ
 Необходимо е в рамките на два месеца след уведомяването в случаите на A3, B2, B3 да се извърши повторно вземане на образци, трето вземане на образец С от два светлоотражателя и четвърто вземане на образец D от два светлоотражателя, избрани от наличната продукцията, произведена след привеждането ѝ в съответствие.
 3.1. Случаи, в които съответствието не се оспорва
 3.1.1.
 След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели не се оспорва, ако стойностите, измерени на дадените светлоотражатели, показват следните отклонения:
 3.1.1.1.
 образец С
 C1:
 един светлоотражател
 0 процента
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 C2:
 двата светлоотражателя повече от
 0 процента
 но не повече от
 20 процента
 преминава се към образец D
 3.1.1.2.
 образец D
 D1:
 в случай на C2
 двата светлоотражателя
 0 процента
 3.2. Случаи, в които съответствието се оспорва
 3.2.1.
 След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите светлоотражатели се оспорва и производителят трябва да приведе продукцията си в съответствие с изискванията (привеждане в съответствие), ако стойностите, измерени на дадените светлоотражатели, показват следните отклонения:
 3.2.1.1.
 образец D
 D2:
 в случай на С2
 един светлоотражател повече от
 0 процента
 но не повече от
 20 процента
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 3.3. Отмяна на одобрение
 Съответствието се оспорва и се прилагат разпоредбите на параграф 9, ако след прилагането на процедурата за вземане на образците, описана във фигура 1 от настоящото приложение, отклоненията на измерените стойности на светлоотражателите са:
 3.3.1.
 образец С
 C3:
 един светлоотражател не повече от
 20 процента
 един светлоотражател повече от
 20 процента
 C4:
 двата светлоотражателя повече от
 20 процента
 3.3.2.
 образец D
 D3:
 в случай на С2
 един светлоотражател 0 или повече от
 0 процента
 един светлоотражател повече от
 20 процента
 4. УСТОЙЧИВОСТ НА ПРОНИКВАНЕ НА ВОДА
 По отношение на проверката на устойчивостта на проникване на вода се прилага следната процедура:
 След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, един от светлоотражателите от образец А се изпитва съгласно процедурата, описана в точка 1 от приложение 8, съответно точка 3 от приложение 14 за светлоотражатели клас IVA.
 Светлоотражателите се считат за приемливи, ако са преминали изпитването.
 Ако образец А обаче не издържи изпитването, на същата процедура се подлагат двата светлоотражателя от образец В, като и двата трябва да преминат изпитването.
 Фигура 1


type: other

text:
Justiitsministri 15. veebruari 2006. a määruse nr 5 „Kohtute infosüsteemi põhimäärus“ ja 22. detsembri 2005. a määruse nr 57 „Maa-, haldus- ja ringkonnakohtu kantselei kodukord“ muutmine – Riigi Teataja
 Justiitsministri 15. veebruari 2006. a määruse nr 5 „Kohtute infosüsteemi põhimäärus“ ja 22. detsembri 2005. a määruse nr 57 „Maa-, haldus- ja ringkonnakohtu kantselei kodukord“ muutmine
 RT I, 26.06.2014, 8
 Vastu võetud 18.06.2014 nr 20
 Määrus kehtestatakse kohtute seaduse § 34 lõike 3 ja § 42 lõike 1, kriminaalmenetluse seadustiku § 1562 lõike 2, tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 3111 lõike 8 ja väärteomenetluse seadustiku § 471 lõike 2 alusel.
 § 1. Justiitsministri 15. veebruari 2006. a määruse nr 5 „Kohtute infosüsteemi põhimäärus“ muutmine
 Justiitsministri 15. veebruari 2006. a määruses nr 5 „Kohtute infosüsteemi põhimäärus“ tehakse järgmised muudatused:
 1) paragrahvi 4 täiendatakse pärast sõna „süsteemiga“ sõnadega „ja maksekäsu kiirmenetluse infosüsteemiga“;
 2) määruse 2. peatüki pealkirjas asendatakse sõna „NENDE“ sõnaga „KASUTAJATE“;
 3) paragrahvi 5 lõike 2 punkt 3 tunnistatakse kehtetuks;
 4) määrust täiendatakse §-ga 51 järgmises sõnastuses:
 „§ 51. Registriandmete saaja
 Registriandmete saaja (edaspidi andmesaaja) on kohtute seaduse § 34 lõike 4 alusel kohtute infosüsteemi andmetele juurdepääsuõigust omav isik ja asutus.“;
 5) paragrahvi 6 lõike 1 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
 „1) kohtunikud, kohtuteenistuses olevad ametnikud ja kohtu töötajad § 16 kohaselt;“;
 „(2) Volitatud töötleja ja andmesaaja, kelle koosseisu kuulub käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2–6 nimetatud ametikoht, edastab Registrite ja Infosüsteemide Keskuse elektronposti aadressil teatise, et registreerida kohtute infosüsteemi kasutajaks käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2–6 nimetatud ametikohal teenistuses olev ametnik või töötaja. Teatises tuleb märkida ametniku või töötaja ees- ja perekonnanimi, isikukood, ametikoha nimetus koos struktuuriüksuse ja asutuse nimetusega ning ametniku või töötaja elektronposti aadress.“;
 7) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
 „(21) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 nimetatud ametikohal oleva kasutaja registreerib kohtute infosüsteemi kasutajaks volitatud töötleja, kelle koosseisu registreeritav kasutaja kuulub. Registreerijaks on kohtute infosüsteemi volitatud töötleja poolt kohtuasutuse sisemise töökorraldusega määratud isik.“;
 8) paragrahvi 6 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna „töötleja“ tekstiosaga „ja andmesaaja, kelle koosseisu kuulub käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 2–6 nimetatud ametikoht,“;
 9) paragrahvi 6 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
 „(31) Volitatud töötleja, kelle koosseisu kuulub käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 nimetatud ametikoht, on kohustatud tagama kohtute infosüsteemis registreeritud kasutajate andmete ajakohasuse. Selleks lõpetab volitatud töötleja viivitamata kohtute infosüsteemi registreeritud kasutaja kasutusõigused, kui registreeritud kasutaja teenistus- või töösuhe lõpeb.“;
 10) paragrahvi 6 lõikes 4 asendatakse tekstiosa „lõikes 1“ tekstiosaga „lõike 1 punktides 2–6“;
 11) paragrahvi 61 lõikeid 1 ja 4, § 62 lõikeid 2 ja 3 ning § 12 lõike 1 punkti 2 täiendatakse pärast sõna „töötleja“ sõnadega „ja andmesaaja“ vastavas käändes;
 12) paragrahvi 62 lõiget 4 ja § 19 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna „töötleja“ sõnadega „või andmesaaja“ vastavas käändes;
 13) paragrahvi 9 lõiget 2 täiendatakse punktiga 31 järgmises sõnastuses:
 „31) skaneeritud paberdokumendid vastavalt justiitsministri 22. detsembri 2005. a määruse nr 57 „Maa-, haldus- ja ringkonnakohtu kantselei kodukord“ § 35 lõikes 6 sätestatule.“;
 Veaparandus - Parandatud ilmne ebatäpsus lisatava punkti numbris Riigi Teataja seaduse § 10 lõike 3 alusel arvestades Justiitsministeeriumi 25.06.2014 taotlust nr 16-1/14-5391
 14) paragrahvi 9 lõike 2 punkt 1 sõnastatakse järgmiselt:
 „1) kohtulahendid DOCX- (Office Open XML Document) vormingus;
 15) paragrahvi 9 lõikes 3 asendatakse tekstiosa „Lõike 2 punktides 1–3“ tekstiosaga „Lõikes 2“;
 16) paragrahvi 11 pealkiri sõnastatakse järgmiselt:
 „§ 11. Kohtumenetlusega seotud teabe avalikustamine“;
 17) paragrahvi 11 sissejuhatav lauseosa sõnastatakse järgmiselt:
 „Riigi Teataja võrguväljaande veebilehel avalikustatakse:“;
 18) paragrahvi 11 täiendatakse punktiga 11 järgmises sõnastuses:
 „11) kohtuistungite toimumise aeg ja koht ning kohtulahendite kuulutamise aeg.“;
 19) paragrahvi 13 lõike 1 punktis 1 asendatakse tekstiosa „lõike 2 punktides 1–3“ tekstiosaga „lõikes 2“;
 20) paragrahvi 13 lõiget 2 täiendatakse pärast sõna „kuulub“ sõnadega „ringkonnakohtute ja“;
 21) määrust täiendatakse §-ga 131 järgmises sõnastuses:
 „§ 131. Andmesaaja pädevus
 4) võtab andmete turvalisuse – käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse – tagamiseks registri turvanõuetele vastavaid organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid ning rakendab neid järjepidevalt.“;
 22) paragrahvi 15 lõiget 1 täiendatakse pärast sõna „töötlejal“ sõnadega „ning andmesaajal“;
 23) paragrahvi 16 lõige 1 sõnastatakse järgmiselt:
 „(1) Kohtunikule, kohtuteenistuses olevatele ametnikule ja kohtu töötajale määratakse vastavalt nende tööülesannete sisule järgmine kasutajaroll:
 7) vaatleja;
 13 spetsialist;
 14) tõlk.“;
 24) paragrahvi 16 lõikes 11 ja § 17 lõikes 11 asendatakse sõnad „kolme alamkasutajaliiki“ sõnadega „järgimisi alamkasutajaliike“;
 25) paragrahvi 16 lõiget 11 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
 „4) põhiseaduslikkuse järelevalve asjade andmete vaatleja.“;
 26) paragrahvi 17 lõiget 11 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
 27) paragrahvi 18 lõige 5 sõnastatakse järgmiselt:
 „(5) Kohtute infosüsteemi turvaklass on K2T3S3 ja turbeaste kõrge (H).“;
 28) määruse 4. peatükki täiendatakse §-ga 181 järgmises sõnastuses:
 „§ 181. Kohtute infosüsteemi logi
 (5) Käesolevat paragrahvi ei kohaldata § 11 kohaselt avalikustatud andmetele juurdepääsu saamisel.“;
 29) määruse lisa 1 „Kohtute infosüsteemi kantavad andmed“ kehtestatakse uues sõnastuses (lisatud).
 § 2. Justiitsministri 22. detsembri 2005. a määruse nr 57 „Maa-, haldus- ja ringkonnakohtu kantselei kodukord“ muutmine
 Justiitsministri 22. detsembri 2005. a määruses nr 57 „Maa-, haldus- ja ringkonnakohtu kantselei kodukord“ tehakse järgmised muudatused:
 1) paragrahvi 1 lõiget 2 täiendatakse punktiga 13 järgmises sõnastuses:
 „13) e-edastamisvorm – lisa 13.“;
 2) paragrahvi 61 täiendatakse lõikega 7 järgmises sõnastuses:
 „(7) Kui menetlusdokumenti ei saadeta adressaadile infosüsteemi kaudu, kasutab kohus menetlusdokumendi saatmiseks vastavalt dokumendi kättetoimetamise nõudele käesoleva määruse lisana 12 või 13 kehtestatud vormi.“;
 3) määruse lisa 12 kehtestatakse uues sõnastuses (lisatud);
 4) määrust täiendatakse lisaga 13 „e-edastamisvorm“ (lisatud).
 1) Määrus jõustub üldises korras.
 2) Määruse § 1 punkt 27 jõustub 1. jaanuaril 2017.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52013PC0881
 Proposta għal REGOLAMENT TAL-KUNSILL li jemenda r-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 617/2007 tal-14 ta' Mejju 2007 dwar l-implimentazzjoni tal-10 Fond Ewropew għall-Iżvilupp tal-FEŻ skont il-Ftehim ta' Sħubija AKP-KE għall-implimentazzjoni tal-Faċilità ta' Tranżizzjoni /* COM/2013/0881 final - 2013/0429 (NLE) */
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 Il-Ftehim Intern li jistabbilixxi
 l-ħdax-il Fond Ewropew għall-Iżvilupp (il-11-il FEŻ)
 ġie ffirmat mill-Istati Membri, mlaqqgħin fil-Kunsill,
 f'Ġunju 2013. Dan il-Ftehim Intern se jidħol biss fis-seħħ
 wara r-ratifika mill-Istati Membri kollha. Dan il-proċess probabbilment
 mhux se jiġi konkluż qabel Jannar 2014.
 Il-Kummissjoni pproponiet miżuri ta'
 tranżizzjoni (‘Faċilità ta' Tranżizzjoni’) sabiex tiżgura
 d-disponibbiltà tal-fondi għall-kooperazzjoni mal-pajjiżi tal-Afrika,
 tal-Karibew u tal-Paċifiku u mal-Pajjiżi u t-Territorji
 extra-Ewropej, bejn Jannar 2014 u d-dħul fis-seħħ
 tal-Ftehim Intern li jistabbilixxi l-11-il FEŻ. Din il-Faċilità
 tiġi iffinanzjata mill-bilanċi u l-fondi diżimpenjati tal-10
 FEŻ u dawk preċedenti. Il-fondi impenjati skont din il-Faċilità
 ta’ Tranżizzjoni jitqiesu taħt il-11-il FEŻ.
 Il-Kummissjoni adottat ukoll proposta
 għal Regolament li jipprovdi regoli ta' implimentazzjoni għall-11-il FEŻ
 li jintegraw l-orjentazzjonijiet il-ġodda tal-politika tal-UE għall-iżvilupp
 b’mod partikolari dawk stabbiliti fil-Komunikazzjoni "Inżidu l-impatt
 tal-Politika tal-UE għall-Iżvilupp: Aġenda
 għall-Bidla"[1],
 u tal-aħħar modifiki tal-Ftehim ta’ Cotonou. Dan ir-Regolament ma
 jistax jiġi adottat mill-Kunsill qabel id-dħul fis-seħħ
 tal-11-il Ftehim Intern tal-FEŻ jew qabel l-adozzjoni mill-Kunsill ta’
 deċiżjoni li tippermetti għall-applikazzjoni provviżorja
 ta’ xi wħud mid-dispożizzjonijiet tiegħu. Fid-dawl
 tal-aħħar diskussjonijiet fil-Kunsill, mhuwiex mistenni li xi
 wħud minn dawn il-proċessi se jkunu konklużi qabel
 Jannar 2014.
 Huwa xieraq li l-azzjonijiet
 appoġġjati mill-Faċilità ta' Tranżizzjoni jiġu
 implimentati mill-aktar fis possibbli bl-użu tal-istess regoli bħal
 dawk previsti fil-11-il FEŻ. Għaldaqstant, il-Kummissjoni tipproponi
 li r-Regolament tal-Kunsill dwar l-implimentazzjoni tal-10 FEŻ jiġi
 mmodifikat b'ċertu mod li r-regoli ta' implimentazzjoni li se japplikaw
 għall-11-il FEŻ jkunu japplikaw ukoll għall-ġestjoni
 finanzjarja u operattiva tal-Faċilità ta' Tranżizzjoni.
 In-negozjati għar-regolament ta'
 implimentazzjoni tal-11-il FEŻ għadhom ma ġewx konklużi
 fil-Kunsill (u għalhekk ir-regoli ta' implimentazzjoni tal-11-il FEŻ
 għadhom ma ġewx stabbilizzati). Għaldaqstant, fl-anness ta' din
 il-proposta se jiġi inkluż it-test tad-dispożizzjonijiet
 għall-11-il-FEŻ ladarba jkun ġie stabbilit, hekk kif
 in-negozjati msemmijin hawn fuq ikunu ntemmew. B'hekk, l-unità tar-regoli
 għall-implimentazzjoni tal-11-il FEŻ mill-2014 sal-2020 se tkun żgurata.
 Il-Kummissjoni għalhekk tissuġġerixxi
 li l-Kunsill jadotta r-Regolament mehmuż, biex ikun teknikament
 ikkumplimentat fl-anness tiegħu skont il-paragrafu ta’ qabel.
 2013/0429 (NLE)
 Proposta għal
 REGOLAMENT TAL-KUNSILL
 li jemenda r-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 617/2007
 tal-14 ta' Mejju 2007 dwar l-implimentazzjoni tal-10 Fond
 Ewropew għall-Iżvilupp tal-FEŻ skont il-Ftehim ta' Sħubija
 AKP-KE għall-implimentazzjoni tal-Faċilità ta' Tranżizzjoni
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar
 il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
 Wara li kkunsidra l-Ftehim ta' Sħubija,
 bejn il-membri tal-Grupp tal-Istati Afrikani, tal-Karibew u tal-Paċifiku,
 min-naħa, u l-Komunità Ewropea u l-Istati Membri tagħha,
 min-naħa l-oħra, iffirmat f'Cotonou fit-23 ta' Ġunju 2000[2] (minn hawn 'il quddiem
 imsejjaħ il-Ftehim ta' Cotonou),
 Wara li kkunsidra l-Ftehim Intern bejn
 ir-Rappreżentanti tal-Gvernijiet tal-Istati Membri, imlaqqgħin
 fil-Kunsill, dwar il-finanzjament tal-għajnuna Komunitarja skont il-qafas
 finanzjarju pluriennali għall-perjodu 2008 sal-2013 skont il-Ftehim ta'
 Sħubija AKP-KE u dwar l-allokazzjoni ta' assistenza finanzjarja
 għall-Pajjiżi u t-Territorji Extra-Ewropej li għalihom tapplika
 l-Parti Erbgħa tat-Trattat tal-KE[3]
 (minn hawn 'il quddiem imsejjaħ il-Ftehim Intern), u b'mod partikolari
 l-Artikolu 10(1) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni
 Ewropea,
 Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Bank Ewropew
 tal-Investiment,
 Billi:
 (1) Id-Deċiżjoni
 tal-Kunsill ta' [xx/xx/2013] tistabbilixxi l-miżuri ta' tranżizzjoni
 tal-ġestjoni tal-FEŻ (Faċilità ta' Tranżizzjoni) sabiex
 tiżgura d-disponibbiltà tal-fondi għall-kooperazzjoni
 mal-pajjiżi tal-Afrika, tal-Karibew u tal-Paċifiku u mal-Pajjiżi
 u t-Territorji extra-Ewropej, mill-1 ta' Jannar 2014
 sad-dħul fis-seħħ tal-11-il Fond Ewropew,
 (2) Huwa meħtieġ li
 jiġu mmodifikati r-regoli ta' implimentazzjoni tal-10 FEŻ għall-ġestjoni
 operattiva u finanzjarja tal-miżuri ta' tranżizzjoni ('Faċilità
 ta' Tranżizzjoni') li jiffinanzjaw il-perjodu ta' tranżizzjoni bejn
 l-10 u l-11-il FEŻ sad-dħul fis-seħħ tal-11-il Ftehim
 Intern tal-FEŻ u r-regoli ta' implimentazzjoni tiegħu, b'konformità
 ma' tal-aħħar,
 (3) L-organizzazzjoni u
 l-funzjonament tas-Servizz Ewropew għall-Azzjoni Esterna huma deskritti
 fid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2010/427/UE,
 ADOTTA DAN IR-REGOLAMENT:
 Artikolu 1
 Għall-iskop tal-implimentazzjoni
 tal-Faċilità ta' Tranżizzjoni, id-dispożizzjonijiet
 tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 617/2007 huma sostitwiti b’dawk
 stabbiliti fl-Anness għal dan ir-Regolament.
 Artikolu 2
 L-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament
 tkun skont id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2010/427/UE, li tistabbilixxi
 l-organizzazzjoni u l-funzjonament tas-Servizz Ewropew għall-Azzjoni
 Esterna.
 Artikolu 3
 Dan ir-Regolament jidħol
 fis-seħħ fit-tielet jum wara l-pubblikazzjoni tiegħu f' Il-Ġurnal
 Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
 Dan japplika mid-data tad-dħul
 tiegħu fis-seħħ u sad-dħul fl-applikazzjoni tar-Regolament
 ta' Implimentazzjoni tal-11-il FEŻ.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 [1] COM(2011)637
 [2] ĠU L 317, 15.12.2000, p. 3. Il-Ftehim kif
 emendat mill-Ftehim iffirmat fil-Lussemburgu
 fil-25 ta' Ġunju 2005 (ĠU L 287, 28.10.2005,
 p. 4) u bil-Ftehim iffimat f'Ouagadougou
 fit-22 ta' Ġunju 2010 (ĠU L 287, 4.11.2010,
 p. 3).
 [3] ĠU L 247
 tad-9.9.2006, p. 32


text:
 Avis juridique important
 |
 21994A0103(29)
 Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum - Protokoll 28 über geistiges Eigentum
 Amtsblatt Nr. L 001 vom 03/01/1994 S. 0194 - 0196
 PROTOKOLL 28über geistiges EigentumArtikel 1 Gegenstand des Schutzes(1) In diesem Protokoll umfasst der Begriff "geistiges Eigentum" auch den Schutz des gewerblichen und kommerziellen Eigentums gemäß Artikel 13 des Abkommens. (2) Vorbehaltlich der Bestimmungen dieses Protokolls und des Anhangs XVII passen die Vertragsparteien nach Inkrafttreten des Abkommens ihre Rechtsvorschriften über den Schutz des geistigen Eigentums in der Weise an, daß diese den Grundsätzen des freien Waren- und Dienstleistungsverkehrs und dem im Gemeinschaftsrecht auf dem Gebiet der Rechte des geistigen Eigentums erreichten Schutzniveau, einschließlich des Grads der Durchsetzbarkeit dieser Rechte, entsprechen. (3) Nach Maßgabe der Verfahrensvorschriften des Abkommens und unbeschadet der Bestimmungen dieses Protokolls und des Anhangs XVII passen die EFTA-Staaten auf Ersuchen und nach Konsultierung der Vertragsparteien ihre Rechtsvorschriften über den Schutz des geistigen Eigentums in der Weise an, daß diese mindestens dem Schutzniveau entsprechen, das nach Unterzeichnung des Abkommens in der Gemeinschaft gilt. Artikel 2 Erschöpfung der Rechte(1) Soweit die Erschöpfung der Rechte in Maßnahmen oder in der Rechtsprechung der Gemeinschaft geregelt ist, sehen die Vertragsparteien die Erschöpfung der Rechte des geistigen Eigentums nach Maßgabe des Gemeinschaftsrechts vor. Diese Bestimmung ist unbeschadet der künftigen Entwicklung der Rechtsprechung in Übereinstimmung mit den vor der Unterzeichnung des Abkommens ergangenen einschlägigen Entscheidungen des Gerichtshofs der Europäischen Gemeinschaften auszulegen. (2) Für Patentrechte gilt diese Bestimmung spätestens ein Jahr nach Inkrafttreten des Abkommens. Artikel 3 Gemeinschaftspatente(1) Die Vertragsparteien verpflichten sich, alles in ihren Kräften Stehende zu tun, um binnen drei Jahren nach Inkrafttreten der Vereinbarung 89/695/EWG über Gemeinschaftspatente die Verhandlungen über die Beteiligung der EFTA-Staaten an dieser Vereinbarung zum Abschluß zu bringen. Die Beteiligung Islands erfolgt frühestens am 1. Januar 1998. (2) Die besonderen Bedingungen für die Beteiligung der EFTA-Staaten an der Vereinbarung 89/695/EWG über Gemeinschaftspatente bilden Gegenstand künftiger Verhandlungen. (3) Die Gemeinschaft verpflichtet sich, nach Inkrafttreten der Vereinbarung über Gemeinschaftspatente alle EFTA-Staaten, die dies wünschen, gemäß Artikel 8 der Vereinbarung über Gemeinschaftspatente einzuladen, in Verhandlungen einzutreten, sofern die Bestimmungen der Absätze 4 und 5 erfuellt sind. (4) Die EFTA-Staaten übernehmen die materiellen Bestimmungen des Europäischen Patentübereinkommens vom 5. Oktober 1973 in ihre Rechtsvorschriften. (5) Hinsichtlich der Patentierbarkeit von Arzneimitteln und Lebensmitteln hat Finnland den Bestimmungen des Absatzes 4 bis zum 1. Januar 1995 nachzukommen. Hinsichtlich der Patentierbarkeit von Arzneimitteln hat Island den Bestimmungen des Absatzes 4 bis zum 1. Januar 1997 nachzukommen. Vor Ablauf der jeweiligen Frist richtet die Gemeinschaft weder an Finnland noch an Island eine Einladung gemäß Absatz 3. (6) Unbeschadet des Artikels 2 kann sich der Inhaber oder Berechtigte eines Patents, das für ein in Absatz 5 genanntes Erzeugnis in einem Vertragsstaat zu einem Zeitpunkt angemeldet wurde, zu dem weder in Finnland noch in Island ein Erzeugnispatent für das Erzeugnis erlangt werden konnte, auf die Rechte aus dem Patent berufen, um die Einfuhr und das Inverkehrbringen des Erzeugnisses in den Vertragsstaaten, in denen das Erzeugnis patentrechtlich geschützt ist, zu verhindern, selbst wenn das Erzeugnis in Finnland oder Island zuerst vom Patentinhaber oder mit seiner Zustimmung in Verkehr gebracht worden ist. Dieses Recht kann für die in Absatz 5 genannten Erzeugnisse bis zum Ende des zweiten Jahres, nachdem Finnland oder Island die Patentierbarkeit dieser Erzeugnisse eingeführt hat, geltend gemacht werden. Artikel 4 Halbleitererzeugnisse(1) Die Vertragsparteien sind berechtigt, die Ausdehnung des Rechtsschutzes von Topographien von Halbleitererzeugnissen auf Personen zu beschließen, die keinen Rechtsschutz nach Maßgabe des Abkommens genießen und aus Drittländern oder Gebieten stammen, die nicht Vertragspartei sind. Sie können hierzu auch Abkommen schließen. (2) Dehnt eine Vertragspartei den Rechtsschutz der Topographien von Halbleitererzeugnissen auf Nichtvertragsparteien aus, so unternimmt die betreffende Vertragspartei alles in ihrer Kraft Stehende, damit die Nichtvertragspartei den anderen Vertragsparteien des Abkommens zu den gleichen Bedingungen Rechtsschutz gewährt. (3) Die Ausdehnung der Rechte durch parallele oder gleichwertige Abkommen, Vereinbarungen oder gleichwertige Beschlüsse zwischen einer der Vertragsparteien und einem Drittland wird von allen Vertragsparteien anerkannt und beachtet. (4) Auf die Absätze 1 bis 3 finden die im Abkommen niedergelegten allgemeinen Regeln über die gegenseitige Unterrichtung, Konsultierung und Streitschlichtung Anwendung. (5) Für den Fall, daß zwischen einer Vertragspartei und einem Drittland abweichende Beziehungen begründet werden, sind gemäß Absatz 4 unverzueglich Konsultationen über die Auswirkungen einer solchen Abweichung auf das Fortbestehen des freien Warenverkehrs im Sinne des vorliegenden Abkommens einzuleiten. Werden solche Abkommen, Vereinbarungen oder Beschlüsse trotz anhaltender Meinungsverschiedenheiten zwischen der Gemeinschaft und der betreffenden anderen Vertragspartei angenommen, so findet Teil VII des Abkommens Anwendung. Artikel 5 Internationale Übereinkommen(1) Die Vertragsparteien verpflichten sich, vor dem 1. Januar 1995 folgenden multilateralen Übereinkommen auf dem Gebiet des gewerblichen, geistigen und kommerziellen Eigentums beizutreten: a) Pariser Verbandsübereinkunft zum Schutz des gewerblichen Eigentums (Stockholmer Fassung von 1967); b) Berner Übereinkunft zum Schutz von Werken der Literatur und Kunst (Pariser Fassung von 1971); c) Internationales Abkommen zum Schutz der ausübenden Künstler, der Hersteller von Tonträgern und der Sendeunternehmen (Rom 1961); d) Protokoll zum Madrider Abkommen über die internationale Registrierung von Marken (Madrid 1989); e) Abkommen von Nizza über die internationale Klassifikation von Waren und Dienstleistungen für die Eintragung von Marken (Genf 1977, geänderte Fassung 1979); f) Budapester Vertrag über die internationale Anerkennung der Hinterlegung von Mikroorganismen für die Zwecke von Patentverfahren (1980); g) Vertrag über die internationale Zusammenarbeit auf dem Gebiet des Patentwesens (1984). (2) Der in Absatz 1 genannte Termin für den Beitritt Finnlands, Norwegens und Irlands zu dem Protokoll zum Madrider Markenabkommen wird auf den 1. Januar 1996, für Island hingegen auf den 1. Januar 1997 verlegt. (3) Nach Inkrafttreten dieses Protokolls übernehmen die Vertragsparteien die materiellen Bestimmungen der in Absatz 1 Buchstaben a bis c aufgeführten Übereinkommen in ihr innerstaatliches Recht. Irland setzt die materiellen Bestimmungen der Berner Übereinkunft bis zum 1. Januar 1995 in innerstaatliches Recht um. Artikel 6 Verhandlungen im Rahmen des Allgemeinen Zoll- und HandelsabkommensDie Vertragsparteien kommen überein, die durch das Abkommen begründete Regelung über das geistige Eigentum unbeschadet der Zuständigkeiten der Gemeinschaft und ihrer Mitgliedstaaten auf diesem Gebiet im Hinblick auf die Verhandlungsergebnisse der Uruguay-Runde zu verbessern. Artikel 7 Gegenseitige Unterrichtung und KonsultierungDie Vertragsparteien verpflichten sich, sich gegenseitig über die Arbeiten im Rahmen internationaler Organisationen und Übereinkommen, die das geistige Eigentum betreffen, auf dem laufenden zu halten. Die Vertragsparteien verpflichten sich, auf Ersuchen in Bereichen, für die eine Gemeinschaftsregelung gilt, im obengenannten Rahmen und Kontext vorherige Konsultationen durchzuführen. Artikel 8 ÜbergangsbestimmungenDie Vertragsparteien kommen überein, in Verhandlungen einzutreten, um interessierten EFTA-Staaten die volle Beteiligung an künftigen gemeinschaftsrechtlichen Maßnahmen auf dem Gebiet des geistigen Eigentums zu ermöglichen. Werden solche Maßnahmen vor Inkrafttreten des Abkommens erlassen, so sind die Verhandlungen über die Beteiligung an diesen Maßnahmen zum frühestmöglichen Zeitpunkt aufzunehmen. Artikel 9 ZuständigkeitenDie Zuständigkeiten der Gemeinschaft und ihrer Mitgliedstaaten auf dem Gebiet des geistigen Eigentums bleiben von den Bestimmungen dieses Protokolls unberührt.


type: caselaw

text:
 13.10.2012
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 311/5
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. jūlijā iesniedza The Equality Tribunal (Īrija) — Z/A Government Department and the Board of Management of a Community School
 (Lieta C-363/12)
 2012/C 311/06
 Tiesvedības valoda — angļu
 Iesniedzējtiesa
 The Equality Tribunal
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Prasītāja: Z
 Atbildētājs: A Government Department and the Board of Management of a Community School
 Prejudiciālie jautājumi
 1.
 Ņemot vērā šādas Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normas –
 i)
 Līguma par Eiropas Savienību 3. pantu,
 ii)
 Līguma par Eiropas Savienības darbību 8. un 157. pantu un/vai
 iii)
 Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21., 23., 33. un 34. pantu,
 vai Direktīva 2006/54/EK (it īpaši tās 4. un 14. pants) ir interpretējama tādējādi, ka attiecībā uz sievieti, kuras ģenētisku bērnu uz surogātgrūtniecības līguma pamata ir dzemdējusi surogātmāte, un kura kopš sava ģenētiskā bērna dzimšanas ir atbildīga par viņa kopšanu, un kurai tiek atteikts apmaksāts atvaļinājums, kas būtu pielīdzināms grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, notiek diskriminācija dzimuma dēļ?
 2.
 Ja atbilde uz 1. jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīva 2006/54/EK (1) ir saderīga ar iepriekš minētajām Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normām?
 3.
 Ņemot vērā šādas Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normas –
 i)
 Līguma par Eiropas Savienības darbību 10. pantu un/vai
 ii)
 Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21., 26. un 34. pantu,
 vai Direktīva 2000/78/EK (2) (it īpaši tās 3. panta 1. punkts un 5. pants) ir interpretējama tādējādi, ka attiecībā uz sievieti, kura cieš no invaliditātes, kas viņai liedz dzemdēt, un kuras ģenētisks bērns ir dzemdēts uz surogātgrūtniecības līguma pamata, un kura kopš sava ģenētiskā bērna dzimšanas ir atbildīga par viņa kopšanu, un kurai tiek atteikts apmaksāts atvaļinājums, kas būtu pielīdzināms grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, notiek diskriminācija invaliditātes dēļ?
 4.
 Ja atbilde uz 3. jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīva 2000/78/EK ir saderīga ar iepriekš minētajām Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normām?
 5.
 Vai var atsaukties uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām, lai interpretētu Direktīvu 2000/78/EK un/vai apstrīdētu tās spēkā esamību?
 6.
 Ja atbilde uz 5. jautājumu būtu apstiprinoša, vai Direktīva 2000/78/EK (it īpaši tās 3. un 5. pants) ir saderīga ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 5. un 6. pantu, kā arī tās 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 28. panta 2. punkta b) apakšpunktu?
 (1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).
 (2) Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


text:
 Avis juridique important
 |
 11951K/PRO/CJ/36
 Tratado constitutivo de la Comunidad Europea del Carbon y del Acero ( CECA ), Protocolo sobre el Estatuto del Tribunal de Justicia de la Comunidad Europea del Carbon y del Acero, Titulo III: Procedimiento, Terceria, Articulo 36
 Artículo 36.Las personas físicas o jurídicas, así como las instituciones de la Comunidad, podrán, en los casos y condiciones que determine el reglamento de procedimiento, interponer tercería contra las sentencias dictadas sin que hayan sido citadas a comparecer.


text:
 20.6.2009
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 141/17
 A Bíróság (ötödik tanács) 2009. április 2-i ítélete (a Bundesfinanzhof (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Hauptzollamt Bremen kontra J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.
 (C-134/08. sz. ügy) (1)
 (2193/2003/EK rendelet - Az Amerikai Egyesült Államokból származó egyes termékekre vonatkozó kiegészítő behozatali vámok - Időbeli hatály - A 4. cikk (2) bekezdése - Az említett rendelet hatálybalépését követően exportált termékek, amelyek azonban bizonyíthatóan úton voltak már a Közösség felé az említett vámok alkalmazásának kezdő időpontjában - Vámfizetési kötelezettség)
 2009/C 141/28
 Az eljárás nyelve: német
 A kérdést előterjesztő bíróság
 Bundesfinanzhof
 Az alapeljárás felei
 Felperes: Hauptzollamt Bremen
 Alperes: J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.
 Tárgy
 Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bundesfinanzhof — Az Amerikai Egyesült Államokból származó egyes termékekre vonatkozóan kiegészítő behozatali vámok megállapításáról szóló, 2003. december 8-i 2193/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 328., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 15. kötet, 6. o.) 4. cikke (2) bekezdésének értelmezése — Az Amerikai Egyesült Államokból a Közösségbe exportált termékek kiegészítő vámkötelezettsége az említett rendelet hatálybalépését követően, de amelyek bizonyíthatóan úton voltak már a Közösség felé a kiegészítő vámok alkalmazásának kezdő időpontjában, és amelyek rendeltetési helye nem volt módosítható.
 Rendelkező rész
 Az Amerikai Egyesült Államokból származó egyes termékekre vonatkozóan kiegészítő behozatali vámok megállapításáról szóló, 2003. december 8-i 2193/2003/EK tanácsi rendelet 4. cikkének (2) bekezdését annak szövegével egyezően úgy kell értelmezni, hogy azok a termékek, amelyek a rendelet hatályba lépésének időpontjában már bizonyíthatóan úton voltak az Európai Közösség területe felé, és amelyek rendeltetési helye nem volt módosítható, nem tartoznak a kiegészítő vámok hatálya alá.
 (1) HL C 171., 2008.7.5.