type: wikipedia

text:
Die Waldhäuser Hütte ist eine Schutzhütte der Sektion Waltershausen-Gotha des Deutschen Alpenvereins (DAV). Sie liegt im Thüringer Wald in Deutschland. Es handelt sich um eine Selbstversorgerhütte ohne Bewirtschaftung.
 Geschichte
 Gründung und Zusammenschluss der Sektionen
 Die Sektion Gotha wurde am 17. November 1895 im Hotel zum „Deutschen Hof“ in Gotha gegründet. Die Sektion Waltershausen wurde in Waltershausen gegründet und am 24. Januar 1991 als Wander- und Skiverein in den Deutschen Alpenverein aufgenommen. Am 16. März 1995 fand der Zusammenschluss der beiden Vereine statt und man nahm eine Namensänderung vor, der Verein nannte sich nun Sektion Waltershausen-Gotha.
 Die Waltershäuser Hütte
 Bei einer Waldbegehung 1953 wurde der Standort der Hütte ausgewählt, die erforderlichen Genehmigungen mussten vom Forstamt Schmalkalden eingeholt werden. Von einer Luftüberwachungsstation vom Zweitem Weltkrieg konnten die Betonfundamente und der Stromanschluss verwendet werden. In der Nähe befand sich eine Barackenkolonie, die während des Krieges für sogenannte Fremdarbeiter und nach Kriegsende für deutsche Kriegsgefangene als Quarantänelager diente. Eine dieser Baracken baute man ab und stellte es auf das vorhandene Fundament. Man war froh diese Möglichkeiten gefunden zu haben, denn nach dem Krieg war das Baumaterial knapp. In weiteren Arbeitseinsätzen wurde die Hütte noch komplettiert. Am 13. Dezember 1953 konnte die Hütte eingeweiht werden, sie bekam den Namen Trockenberg-Hütte. Am 26. Januar 1958 brannte die Hütte bis auf das Fundament nieder. Ein Wiederaufbau wurde einstimmig beschlossen. Finanziert werden sollte die neue Hütte hauptsächlich aus dem Geld der Brandschutzversicherung. Allerdings forderte diese, dass der Neubau massiv sein müsse. Am 10. Juli 1959 konnte Richtfest gefeiert werden. Die Hütte wurde nunmehr Waltershäuser Hütte genannt und wurde am 15. Oktober 1960 unter großer Anteilnahme der Öffentlichkeit eingeweiht.
 Lage
 Die Waltershäuser Hütte liegt auf einer Höhe von im Thüringer Wald, bei Brotterode.
 Zustieg
 Grenzwiese (Kleiner Inselberg)
 Nachbarhütten
 Weidmannsruh Wanderheim Selbstversorgerhütte ().
 Tourenmöglichkeiten
 Rennsteig Mehrtagestour, 169,8 km, Gehzeit 40 Std.
 Brotteröder Wanderabenteuer Tour 1, 18,9 km, Gehzeit 6,1 Std
 Zur Ebertswiese, 12,4 km, Gehzeit 4,1 Std.
 Alternative Floh-Seligenthal (Heuberghaus) nach Ruhla (Hubertushaus), 18,8 km, Gehzeit 5,5 Std.
 Winterwanderweg Rennsteig vom Heuberghaus Friedrichroda bis zum Kleinen Inselberg, 7,6 km, Gehzeit 2 Std.
 Klettermöglichkeiten
 Klettergebiet Lauchagrund. Der Lauchagrund ist das wichtigste Klettergebiet Thüringens. Die zahlreichen Felsmassive bieten über 260 Kletterwege mit nahezu allen Schwierigkeiten.
 Der Trusetaler Hauptgang ist eines der größten Klettergebiete Thüringens. Geklettert wird in einer durch Bergbau entstandenen Felsenschlucht. Die nordöstlich und südwestlich ausgerichteten Wände des 2021 eröffneten Klettergebiets verfügen über ca. 60 Routen. Die Einstiegsbereiche sind familien- und kinderfreundlich, die Schwierigkeitsgrade reichen vom 2. bis zum 10. Grad.
 Langlaufmögklichkeit
 Kalte-Heide-Loipe Langlauf, 7,4 km, Dauer 2 Std.
 Karten
 Thüringer Wald, Großer Inselsberg – Friedrichroda – Brotterode – Tambach-Dietharz: Wanderkarte mit Ausflugszielen, Einkehr- & Freizeittipps, ... GPS-genau. 1:25.000 (Wanderkarte: WK) Landkarte – Gefaltete Karte ISBN 978-3747305386
 Einzelnachweise
 Schutzhütte in Deutschland
 Thüringer Wald
 Bauwerk in Brotterode-Trusetal


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 10.10.2016
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 371/2
 Žalba koju je 5. srpnja 2016. podnijela Irska protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 22. travnja 2016. u spojenim predmetima T-50/06 RENV II i T-69/06 RENV II: Aughinish Alumina Ltd protiv Europske komisije
 (Predmet C-369/16 P)
 (2016/C 371/02)
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Žalitelj: Irska (zastupnici: E. Creedon, T. Joyce, agenti, P. McGarry, Senior Counsel)
 Druge stranke u postupku: Aughinish Alumina Ltd, Europska komisija
 Zahtjev
 Tužitelj od Suda zahtijeva da:
 —
 ukine presudu
 —
 poništi Odluku (1)
 —
 naloži Komisiji snošenje troškova postupka.
 Žalbeni razlozi i glavni argumenti
 U prilog svojoj žalbi, Irska ističe četiri žalbena razloga:
 a)
 Presudom Općeg suda pogrešno je primijenjeno pravo s obzirom na to da je njome utvrđeno da načelo prave sigurnosti nije bilo primjenjivo i/ili da se Irska i Aughinish Alumina Ltd na njega nisu mogli pozvati, unatoč neopravdanom kašnjenju Komisije u donošenju sporne odluke.
 b)
 Opći sud pogrešno je primijenio pravo utvrdivši da nije bilo povrede načela poštovanja legitimnih očekivanja, usprkos tomu što je utvrđeno da je kašnjenje u istrazi Komisije bilo neopravdano i neoprostivo.
 c)
 Opći sud je počinio pogrešku zaključivši da je predmetna potpora „odgovarala programu potpora” kako je definiran u članku1. točki (d) Uredbe Vijeća br. 659/1999 (2); nadalje je Opći sud počinio pogrešku zaključivši da je rok zastare iz članka 15. Uredbe br. 659/1999 tekao od datuma svakog uvoza mineralnih ulja od strane Aughinish Alumina Ltd.
 d)
 Opći sud je počinio pogrešku odbivši prihvatiti tužbu zbog toga što se potpora mogla definirati kao potpora koja je postojala prije pristupanja.
 (1) 2006/323/EZ: Odluka Komisije od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina na mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija u pokrajini Gardanne, u pokrajini Shannon i na Sardiniji, a koje su provele Francuska, Irska i Italija (priopćeno pod brojem dokumenta C (2005) 4436) (SL L 119, str. 12.)
 (2) Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 II
 112th CONGRESS
 1st Session
 S. 1490
 IN THE SENATE OF THE UNITED STATES
 August 2, 2011
 Mr. Casey introduced the
 following bill; which was read twice and referred to the
 Committee on Health, Education, Labor,
 and Pensions
 A BILL
 To amend the Patient Protection and Affordable Care Act
 to authorize additional funding for the pregnancy assistance
 fund.
 1.Short
 titleThis Act may be cited as
 the Pregnancy Assistance Fund
 Expansion Act.
 2.Additional
 funding for the Pregnancy Assistance FundSection 10214 of the Patient Protection and
 Affordable Care Act (42 U.S.C. 18204) is amended by adding at the end the
 following: In addition to amounts authorized to be appropriated in the
 previous sentence, there are authorized to be appropriated to carry out section
 10210, an additional $25,000,000 for each of fiscal years 2012 through
 2019..


text:
Nigerija (eng.: Federal Republic of Nigeria, hausa: Jamhuriyar Taraiyar Nijeriya, igbo: Ọ̀hàńjíkọ̀ Ọ̀hànézè Naìjíríyà, joruba: Orílẹ̀-èdè Olómìniira Aláàpapọ̀ Nàìjíríà) je država u zapadnoj Africi. Na jugu izlazi na Gvinejski zaljev, koji je dio Atlantskog oceana. Na zapadu graniči s Beninom, na sjeveru s Nigerom, na sjeveroistoku s Čadom te na istoku s Kamerunom. Nigerija je po broju stanovnika daleko najveća afrička zemlja.
 Povijest
 Prva poznata civilizacija na nigerijskom području bila je ona naroda Nok koji je od 500. pr. Kr. do 200. posl. Kr. živio na visoravni Josu, a po stupnju razvoja pripadao je željeznom dobu.
 Sjevernom je Nigerijom od 9. stoljeća tijekom više od 600 godina dominiralo trgovačko carstvo Kanem-Bornu sa sjedištem oko jezera Čad. Svoju je moć temeljilo na prekosaharskoj trgovini sa sjevernoafričkim Berberima. Početkom 19. stoljeća islamski reformator Usman dan Fodio podvrgnuo je kontroli naroda Fulani velik dio nigerijskog sjevera. Od 15. do 17. stoljeća na jugozapadu se razvilo kraljevstvo Oyo naroda Yoruba, a na jugoistoku carstvo Benin naroda Edo.
 Europski su trgovci u razdoblju od 17. do 19. stoljeća na obali uspostavili postaje za trgovinu robovima koje su transportirali na američki kontinent. Prvi Europljani koji su vidjeli obalui današnje Nigerije bili su članovi posade jedne portugalske lađe 1472. godine. Godine 1786. u Nigeriji se mogao kupiti rob za 2 funte, a prodati u Americi za 65 funti. U tom je dobu godišnje prevoženo preko Atlantika i više od 100 000 robova. Još 1847., nakon što su mnoge države načelno zabranile trgovinu robljem, iz Afrike je u cijeli svijet odaslano preko 80 000 pripadnika roblja. U 19. su stoljeću robovi kao glavna roba zamijenjeni drugim dobrima, na primjer palminim uljem. Robovanje u Nigeriji stavljeno je van zakona tek 1901. godine, a kućni robovi postojali su i ranih 1950-ih.
 Na prijelazu 19. u 20. stoljeće područje Nigerije kolonizirala je Velika Britanija, ispočetka je podijelivši na Sjevernu i Južnu Nigeriju. Obje su kolonije ujedinjene 1914. Britanci su lokalnim poglavarima ostavili značajne ovlasti, osobito na islamskom sjeveru, dok je jug kristijaniziran, a donekle i europeiziran, što je pogodovalo gospodarskom razvoju i učinilo jug bogatijim, a njegove stanovnike bolje obrazovanima. Lagos, stavljen pod britansku upravu tek 1906., imao je ranih 1950-ih 270 000 stanovnika. Od toga su tek 4 000 bili Europljani, a u samome središtu grada živjelo je 28 000 ljudi na 24 ha zemlje.
 Piramide u Kanu, podvrgnutom britanskoj upravi tek 1903., odlikuju se time što svaka sadrži 767 t kikirikija. Iz Kana su Britanci održavali zračnu crtu za Meku, kako bi nigerijski muslimani hodočastili. Let je koštao 149 funti, a godine 1953. bilo je 1 159 putnika. Na islamskom sjeveru Nigerije bila su potkraj kolonijalnog doba 52 emira, a svaki je godišnje dobivao 7 000 funti plaće i 300 funti za svoje kućanstvo. U pokrajini Sokoto točno je 30 bijelaca uz pomoć 300 nenaoružanih crnih policajaca vladalo nad 1 500 000 stanovnika. Fulani su bili vladajuća klasa, a pripadnike naroda Hausa su držali kao kmetove pošto su ih 1800. pod vodstvom ratnika Osmana Dan Fodija podjarmili džihadom, te uspostavili svoje carstvo. U Sjevernoj Nigeriji zabilježeno je ranih 1950-ih čak 40 000 slučajeva gube, a bilharzija je već dosegla 80%.
 Nakon Drugog svjetskog rata Britanija je kao odgovor na rastući nigerijski nacionalizam započela prijenos vlasti na domaće stanovništvo u okviru federalne strukture uvjetovane antagonizmom velikog broja etničkih skupina i dviju glavnih religija, kršćanstva i islama. Potkraj kolonijalnoga doba u Nigeriji su od oko 35 000 000 stanovnika tek 1 750 bili bijelci. Godine 1960. zemlja je postala neovisna federacija triju regija koje su zadržale velik stupanj samouprave. Od 1933. do 1954. nigerijski nacionalni dohodak je ušesterostručen. Te godine zemlja je imala 509 liječnika, 41 kino i 12 dnevnih listova. Samo oko 20 000 žitelja imalo je završenu srednju školu, a oko 95 % je bilo nepismeno. Sveučilišni koledž u Ibadanu otvoren je 1952. godine, a posjedovao je knjižnicu od 100 000 knjiga. Postojala je samo 1 600 km duga željeznička pruga od Lagosa do Porto Harcourta.
 U 1966. u zemlji su se dogodila dva uzastopna državna udara u kojima su dominaciju preuzeli vojni časnici, prvo s juga, a onda sa sjevera zemlje. Nedugo nakon toga jugoistočna je regija u kojoj je većinu činio narod Igbo, izložen progonima na sjeveru, proglasila neovisnost kao Republika Biafra, čime je započeo troipolgodišnji građanski rat; Biafra je uz velike ljudske žrtve pobijeđena. U Nigeriji je 1960-ih vođen građanski rat nakon kojeg je vlada generala Yakobua uspostavila mir podijelivši zemlju na 12 saveznih država umjesto na dotadašnje 4 potpuno umjetne pokrajine, ostavštinu kolonijalnog doba u kojem su bijelci iscrtali granice nimalo ne poštujući povijest i etnički zemljovid kontinenta. U sedamdesetima je u Nigeriji počelo vađenje nafte, ali prihodi od njene prodaje nisu značajnije doprinijeli poboljšanju životnog standarda većine stanovništva.
 Od 1970. do 1998. na vlasti su se smjenjivale vojne i korumpirane civilne vlade. Osobito je zloglasan bio režim generala Sanija Abache (1993. – 1998.) za vrijeme kojeg su pogubljeni brojni politički protivnici, među njima i poznati novinar Ken Saro-Wiwa. Nakon Abachine smrti održani su slobodni predsjednički izbori na kojima je pobijedio predsjednik Olusegun Obasanjo. Krajem svibnja 2007. godine, nakon održanih izbora, predsjednik Nigerije postao je Umaru Yar'Adua.
 Zemljopis
 Na sjeveru i jugu zemlje nalaze se ravnice i brežuljkasta područja, središnji dio zauzima visoravan Jos, dok se na istoku iz Kameruna nastavlja visoravan Adamwa u kojoj je i najviši vrh, Dimlang (2042 m). Glavne nigerijske rijeke su Niger, po kojem je zemlja dobila ime, i Benue, njegov lijevi pritok. Veći dio Benuea plovan je, kao i donji tok Nigera, koji se ulijeva u Gvinejski zaljev deltom, najvećom u Africi.
 Najveći gradovi su bivši glavni grad Lagos, Ibadan, Port Harcourt, Kano i glavni grad Abuja, s čijom se gradnjom započelo 1970-ih.
 Stanovništvo
 Današnje nigerijske granice određene su dogovorima europskih država u 19. stoljeću i ne podudaraju se s etničkim, vjerskim ili jezičnim podjelama tako da je Nigerija među etnički najšarolikijim zemljama svijeta s oko 250 naroda. Najveće skupine su: na sjeveru Hausa-Fulani (29%), uglavnom muslimani, na jugozapadu Yoruba (21%) većinom kršćani uz nešto muslimana i animista, te na jugoistoku Igbo (Ibo, 18%), kršćani. Jezik Hausa pripada Afro-azijatskoj jezičnoj porodici čiji su članovi i npr. berberski i semitski jezici, dok su jezici Yoruba i Igbo u Benue-kongoanskoj skupini Nigersko-kongoanske porodice.
 Narod Igbo na istoku brojio je ranih 1950-ih oko 4 000 000 pripadnika, podijeljenih na najmanje 2 000 zasebnih jedinica. Nisu imali poglavice, a vršili su obrezivanje žena. Nevjeste su kupovali blagom, mjedenim šipkama, radom, puškom ili gotovinom. Nisu poznavali poljubac u usta, a njihov izraz za voditi ljubav doslovce preveden znači "gledati u oči". Grijeh je voditi ljubav po danu ili na novo pooranoj zemlji. Još 1945. događali su se pojedini slučajevi kanibalizma u zemlji Iboa. U njihovoj tradiciji postojali su ljudi-leopardi, ubojice iz vjerskih pobuda, koji se oblače u leopardova krzna i sakate žrtve čeličnim kukama-kandžama. Godine 1947. 70 od ovih ubojica bilo je uhvaćeno, osuđeno i smaknuto.
 Narod Joruba odlikuje se mnogim jedinstvenim običajima. Primjerice, očevo imanje nasljeđuje sin, a majčino kći. Cijene gotovo 400 bogova, a najvažniji je Olorum, čije ime znači "vlasnik nebesa". Jedno manje božanstvo je "bi", bog malih boginja (kozica). Do 1900. bio je običaj glavu nižeg poglavice, kad umre, poslati oniju od Ife kao znak štivanja. Američki antropolog William T. Bascom opisuje kako su neki potomci robova iz plemena Joruba na Kubi zadržale svoje stare običaje. Hrane se i žrtvuju životinje kao Jorube, a vjerovanja u neka svoja božanstva pomiješali su s kršćanstvom. Za njih je Ivan Krstitelj bog Ogun, a pjesme na mješovitom jorupsko-španjolskom znao je emitirati havanski radio.
 Najbrojnija vjerska zajednica u zemlji iz popisa 2018. godine su muslimani (53,5 %) kršćani (45,9%, od čega su većina Protestanti, a oko 25% katolici) i ostatak su pripadnici domaćih vjera 0.6%.
 U posljednjih nekoliko godina vjerske su razlike izbile u prvi plan, osobito na sjeveru gdje je u nekim federalnim jedinicama uveden u cijelosti ili djelomično islamski šerijatski zakon.
 Jezici Nigerije
 Na području Nigerije priznato je 527 individualnih jezika, od kojih je 514 živih, 11 je nestalih (izumrlih) i dva su nematerinska, koji se govore samo kao drugi jezici. Nacionalni ili službeni su Edo jezik, efik, adamavski fulfulde, Hausa jezik, idoma, igbo, centralnokanurski, yoruba, engleski.
 Gospodarstvo
 Unatoč naftnom bogatstvu nigerijsko je gospodarstvo dugo bilo opterećeno političkom nestabilnošću, korupcijom, neodgovarajućom infrastrukturom i slabim upravljanjem. Civilni su i vojni političari u proteklih nekoliko desetljeća pronevjerili velike iznose. Pod novom demokratski izabranom vladom pokrenute su, iako postupno, gospodarske reforme. Naftni sektor još uvijek čini 20% BDP-a, sudjeluje s oko 95% u ukupnom izvozu i doprinosi 65% proračunskih prihoda. Uglavnom nekomercijalni poljoprivredni sektor ne može se nositi s povećanjem broja stanovnika pa je Nigerija uvoznik hrane.
 BDP je za 2005. procijenjen na 1200 USD po stanovniku (mjereno po PPP-u). 2011. je procijenjeno da je BDP skočio na 2600 USD po stanovniku i očekuje se da će do 2025. Nigerija ući u 20 najrazvijenijih svjetskih ekonomija.
 Izvori
 Vanjske poveznice
 Vlada
 Vlada Nigerije službena stranica
 National Population Commission of Nigeria
 Nigerijski portali
 Nigerian Circle - Nigeria Rasprave, politika, zabava
 Ostali projekti


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/9
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 24 февруари 2012 г. — Wim J. J. Slot/3 H Camping-Center Heinsberg GmbH
 (Дело C-98/12)
 2012/C 126/17
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец в ревизионното производство: Wim J. J. Slot
 Ответник в ревизионното производство: 3 H Camping-Center Heinsberg GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 В случаите когато търговец насочва дейността си към друга държава членка посредством оформлението на уебсайта си, а потребител с местоживеене в тази държава отиде на мястото, където търговецът е установен, следвайки посочената на уебсайта информация, и страните подпишат там договор, може ли да се счита, че е налице потребителски договор по смисъла на член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1),
 или
 член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 44/2001 изисква в такъв случай да се сключи договор съгласно условията и реда за договорите от разстояние?
 2.
 Ако член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 44/2001 следва да се тълкува в смисъл, че в посочените случаи договорът трябва по принцип да се сключи съгласно условията и реда за договорите от разстояние:
 прилага ли се правилото за компетентност на съда по местоживеенето на потребителя, предвидено в член 15, параграф 1, буква в) във връзка с член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001, когато страните по договора сключат съгласно условията и реда за договорите от разстояние предварителна договореност, която впоследствие води пряко до сключването на договора?
 (1) Регламент (ЕО) No°44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).