text:
 18.10.2019
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 266/31
 Saskaņā ar starptautisko publisko tiesību normām juridisks spēks ir tikai ANO EEK dokumentu oriģināliem. Šo noteikumu statuss un spēkā stāšanās datums jāpārbauda ANO EEK statusa dokumenta TRANS/WP.29/343 jaunākajā redakcijā, kas pieejama tīmekļa vietnē: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Noteikumi Nr. 80 – Vienoti noteikumi par lielas pasažierietilpības transportlīdzekļu sēdekļu apstiprināšanu un šo transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz sēdekļu un to stiprinājuma vietu izturību 2019/1724
 Iekļauts viss spēkā esošais teksts līdz:
 03. sērijas grozījumu 3. papildinājumam – spēkā stāšanās datums: 2018. gada 10. februāris
 SATURA RĀDĪTĀJS
 NOTEIKUMI
 1.
 Darbības joma
 2.
 Definīcijas
 3.
 Apstiprinājuma pieteikums
 4.
 Apstiprinājums
 5.
 Prasības sēdekļiem
 6.
 Prasības transportlīdzekļa tipa sēdekļu stiprinājuma vietām
 7.
 Prasības sēdekļu uzstādīšanai transportlīdzekļa tipā
 8.
 Ražošanas atbilstība
 9.
 Sankcijas par ražošanas neatbilstību
 10.
 Sēdekļa tipa un/vai transportlīdzekļa tipa pārveidojums un apstiprinājuma paplašinājums
 11.
 Ražošanas pilnīga izbeigšana
 12.
 Pārejas noteikumi
 13.
 Par apstiprināšanas testu veikšanu atbildīgo tehnisko dienestu un tipa apstiprinātāju iestāžu nosaukumi un adreses
 PAPILDINĀJUMI
 1.
 Testa procedūras sēdekļiem atbilstoši 5. punktam un/vai stiprinājumu vietām atbilstoši 6.1.2. punktam, un/vai sāņus vērstu sēdekļu uzstādīšanai atbilstoši 7. papildinājuma 3. punktam
 2.
 Procedūra stiprinājuma vietām transportlīdzeklī, piemērojot 6.1.1. punktu
 3.
 Veicamie mērījumi
 4.
 Pieņemamības kritēriju noteikšana
 5.
 Statiskā testa prasības un procedūra
 6.
 Sēdekļa atzveltņu aizmugurējās daļas enerģijas absorbcijas raksturlielumi
 7.
 Prasības attiecībā uz pasažieru aizsardzību sāņus vērstos sēdekļos saskaņā ar 7.4.4. punktu
 PIELIKUMI
 1.
 Paziņojums par sēdekļa tipa vai tipu apstiprinājumu vai apstiprinājuma atteikumu vai paplašinājumu, vai anulēšanu, vai ražošanas pilnīgu izbeigšanu attiecībā uz tā (to) izturību saskaņā ar Noteikumiem Nr 80
 2.
 Paziņojums par transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu vai apstiprinājuma atteikumu vai paplašinājumu, vai anulēšanu, vai ražošanas pilnīgu izbeigšanu attiecībā uz sēdekļa stiprinājumu vietu izturību saskaņā ar Noteikumiem Nr 80
 3.
 Apstiprinājuma marķējuma zīmju izkārtojums
 4.
 “H” punkta un rumpja faktiskā leņķa noteikšanas procedūra mehānisko transportlīdzekļu sēdvietām
 1. DARBĪBAS JOMA
 1.1. Šos noteikumus piemēro:
 a)
 uz priekšu vērstu pasažieru sēdekļu uzstādīšanai M2 un M3 kategorijas II, III un B klases (1) transportlīdzekļos;
 b)
 M2 un M3 kategorijas II, III un B (1) klases transportlīdzekļiem attiecībā uz to pasažieru sēdekļu stiprinājuma vietām un sēdekļu uzstādīšanu;
 c)
 tie neattiecas uz sēdekļiem, kas vērsti uz aizmuguri, vai šādiem sēdekļiem uzstādītiem pagalvjiem.
 1.2. Pēc ražotāja pieprasījuma M2 (1) kategorijas transportlīdzekļus, kas apstiprināti atbilstoši Noteikumiem Nr. 17, uzskata par atbilstošiem šo noteikumu prasībām.
 1.3. Transportlīdzekļus, kuros attiecībā uz dažiem sēdekļiem izmanto Noteikumu Nr. 14 7.4. punktā noteikto atkāpi, apstiprina saskaņā ar šiem noteikumiem.
 1.4. Sāņus vērstu sēdekļu uzstādīšana ir aizliegta M2 (II, III un B klases) un M3 (II, III un B klases) kategorijas transportlīdzekļos, izņemot M3 (II, III un B klases) kategorijas transportlīdzekļus, kuru tehniski pieļaujamā maksimālā masa pārsniedz 10 tonnas ar nosacījumu, ka ir izpildītas 7.4. punkta prasības.
 1.5. Neatliekamās medicīniskās palīdzības transportlīdzekļiem un transportlīdzekļiem, kas paredzēti bruņoto spēku, civilās aizsardzības, ugunsdzēsības un sabiedriskās kārtības uzturēšanas dienestu vajadzībām, 1.4. punktu nepiemēro.
 2. DEFINĪCIJAS
 Šajos noteikumos:
 2.1. “sēdekļa apstiprinājums” ir sēdekļa tipa kā sastāvdaļas apstiprinājums saistībā ar braucēju, kas atrodas uz priekšu vērstos sēdekļos, aizsardzību attiecībā uz to izturību un sēdekļu atzveltņu konstrukciju;
 2.2. “transportlīdzekļa apstiprinājums” ir transportlīdzekļa tipa apstiprinājums attiecībā uz transportlīdzekļa struktūras to daļu izturību, pie kurām stiprina sēdekļus, un attiecībā uz sēdekļu uzstādīšanu;
 2.3. “sēdekļa tips” ir sēdekļi, kas būtiski neatšķiras attiecībā uz šādiem raksturlielumiem, kas varētu ietekmēt to izturību un stiprību:
 2.3.1. slodzi nesošo daļu struktūra, forma, izmēri un materiāli;
 2.3.2. sēdekļa atzveltnes regulēšanas un fiksēšanas sistēmas tipi un izmēri;
 2.3.3. stiprinājumu un balstu (piem., kāju) izmēri, struktūra un materiāli;
 2.4. “transportlīdzekļa tips” ir transportlīdzekļi, kas būtiski neatšķiras šādos aspektos:
 2.4.1. konstruktīvās īpatnības, uz ko attiecas šie noteikumi, un
 2.4.2. sēdekļu tips vai tipi, kam ir tipa apstiprinājums un kas uzstādīti transportlīdzeklī (ja tādi ir);
 2.5. “sēdeklis” ir struktūra, ietverot tās apdari un stiprināšanas elementus, kas varētu tikt piestiprināta transportlīdzekļa struktūrai, paredzēta izmantošanai transportlīdzeklī un viena vai vairāku pieaugušu personu sēdēšanai. Atkarībā no tā orientācijas sēdekli definē šādi:
 2.5.1. “uz priekšu vērsts sēdeklis” ir sēdeklis, ko var izmantot, transportlīdzeklim atrodoties kustībā, un kas ir vērsts uz transportlīdzekļa priekšu tā, ka sēdekļa vertikālā simetrijas plakne ar transportlīdzekļa vertikālo simetrijas plakni veido leņķi, kas ir mazāks nekā +10 ° vai –10 °;
 2.5.2. “uz aizmuguri vērsts sēdeklis” ir sēdeklis, ko var izmantot, transportlīdzeklim atrodoties kustībā, un kas ir vērsts uz transportlīdzekļa aizmuguri tā, ka sēdekļa vertikālā simetrijas plakne ar transportlīdzekļa vertikālo simetrijas plakni veido leņķi, kas ir mazāks nekā +10 ° vai –10 °;
 2.5.3. “sāņus vērsts sēdeklis” ir sēdeklis, ko var izmantot, transportlīdzeklim atrodoties kustībā, un kas ir vērsts uz transportlīdzekļa sāniem tā, ka sēdekļa vertikālā simetrijas plakne veido 90 ° (± 10 °) leņķi ar transportlīdzekļa vertikālo simetrijas plakni;
 2.6. “atsevišķs sēdeklis” ir sēdeklis, kas konstruēts un izgatavots viena sēdoša pasažiera uzņemšanai;
 2.7. “divvietīgs sēdeklis” ir sēdeklis, kas konstruēts un izgatavots divu blakus sēdošu pasažieru uzņemšanai; divus blakus esošus, savstarpēji nesaistītus sēdekļus uzskata par diviem atsevišķiem sēdekļiem;
 2.8. “sēdekļu rinda” ir sēdeklis, kas konstruēts un izgatavots trīs blakus sēdošu pasažieru uzņemšanai; vairākus atsevišķus vai divvietīgus sēdekļus, kuri novietoti cits citam blakus, neuzskata par sēdekļu rindu;
 2.9. “sēdekļa spilvens” ir sēdekļa tā daļa, kas ir gandrīz horizontāla un konstruēta sēdoša pasažiera balstīšanai;
 2.10. “sēdekļa atzveltne” ir sēdekļa tā daļa, kas ir gandrīz vertikāla un konstruēta pasažiera muguras, plecu un, iespējams, galvas balstīšanai;
 2.11. “regulēšanas sistēma” ir ierīce, ar ko sēdekli vai tā daļas var iestatīt sēdošam braucējam piemērotā stāvoklī;
 2.12. “pārvietošanas sistēma” ir ierīce, ar ko sēdekli vai vienu tā daļu var pārvietot sāņus vai gareniski bez fiksētas sēdekļa vai vienas tā daļas starppozīcijas, lai pasažieriem atvieglotu piekļuvi;
 2.13. “fiksēšanas sistēma” ir ierīce, kas nodrošina sēdekļa un tā daļu noturēšanu lietošanas stāvoklī;
 2.14. “stiprinājuma vieta” ir transportlīdzekļa grīdas vai virsbūves daļa, kurai varētu piestiprināt sēdekli;
 2.15. “stiprināšanas elementi” ir bultskrūves vai citas sastāvdaļas, ko izmanto sēdekļa stiprināšanai pie transportlīdzekļa;
 2.16. “ratiņi” ir testa iekārta, kuru izgatavo un izmanto tādu ceļu satiksmes negadījumu dinamiskai imitēšanai, kuri ietver frontālu sadursmi;
 2.17. “papildu sēdeklis” ir sēdeklis manekenam, ko uzstāda uz ratiņiem aiz testējamā sēdekļa. Šim sēdeklim jāreprezentē sēdeklis, kādu transportlīdzeklī izmanto aiz testējamā sēdekļa;
 2.18. “atskaites plakne” ir plakne, kurā atrodas manekena, ko izmanto H punkta un rumpja faktiskā leņķa noteikšanai konkrētajai sēdvietai mehāniskajā transportlīdzeklī saskaņā ar 4. pielikuma priekšrakstiem, papēžu saskares punkti;
 2.19. “atskaites augstums” ir sēdekļa augšas augstums virs atskaites plaknes;
 2.20. “manekens” ir manekens, kas atbilst HYBRID II vai III (2) specifikācijai uz priekšu vērstiem sēdekļiem; vai manekens, kas atbilst sānu trieciena manekena specifikācijām saskaņā ar Noteikumu Nr. 95 6. pielikumu attiecībā uz sāņus vērstiem sēdekļiem;
 2.21. “atskaites zona” ir telpa starp divām vertikālām garenplaknēm, kas atrodas 400 mm attālumā viena no otras un kuras ir simetriskas attiecībā pret H punktu, un ko definē Noteikumu Nr. 21 1. pielikumā aprakstītā belžņa aparāta rotācija no vertikāla stāvokļa uz horizontālu. Aparātu novieto, kā aprakstīts minētajā Noteikumu Nr. 21 pielikumā, un iestata uz tā maksimālo garumu 840 mm un minimālo garumu 736 mm, lai ierobežotu paliekošu minēto telpu;
 2.22. “trīspunktu josta” šajos noteikumos ietver arī jostas ar vairāk nekā trim stiprinājuma punktiem;
 2.23. “attālums starp sēdekļiem” vienā virzienā vērstu sēdekļu gadījumā ir attālums starp sēdekļa spilvena priekšpusi un tam priekšā esošā sēdekļa spilvena aizmuguri, mērīts horizontāli 620 mm augstumā virs grīdas.
 3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS
 3.1. Sēdekļa apstiprinājuma pieteikumu iesniedz sēdekļa ražotājs vai tā pienācīgi pilnvarots pārstāvis.
 3.2. Transportlīdzekļa apstiprinājuma pieteikumu iesniedz transportlīdzekļa ražotājs vai tā pienācīgi pilnvarots pārstāvis.
 3.3. Sēdekļa vai transportlīdzekļa apstiprinājuma pieteikumam pievieno šādus dokumentus trīs eksemplāros un šādu informāciju:
 3.3.1. sēdekļa apstiprinājumam:
 3.3.1.1. sēdekļa, tā stiprināšanas elementu un tā regulēšanas, pārvietošanas un fiksēšanas sistēmu detalizētu aprakstu;
 3.3.1.2. sēdekļa, tā stiprināšanas elementu un tā regulēšanas, pārvietošanas un fiksēšanas sistēmu rasējumus pienācīgā mērogā un pietiekamā detalizācijā;
 3.3.2. transportlīdzekļa apstiprinājumam:
 3.3.2.1. transportlīdzekļa struktūras daļu, kuras izmanto par stiprinājuma vietām, detalizētu aprakstu;
 3.3.2.2. transportlīdzekļa daļu, kuras izmanto par stiprinājuma vietām, rasējumus pienācīgā mērogā un pietiekamā detalizācijā.
 3.4. Par tipa apstiprināšanas testiem atbildīgajam tehniskajam dienestam iesniedz:
 3.4.1. sēdekļa apstiprinājuma gadījumā – divus apstiprināmā tipa sēdekļu paraugus;
 3.4.2. transportlīdzekļa apstiprinājuma gadījumā – transportlīdzekļa struktūras daļu.
 4. APSTIPRINĀJUMS
 4.1. Sēdekļa tipam piešķir apstiprinājumu, ja apstiprināšanai atbilstīgi šiem noteikumiem iesniegtais sēdeklis atbilst attiecīgajām 5. punkta prasībām.
 4.2. Transportlīdzekļa tipam piešķir apstiprinājumu, ja apstiprināšanai atbilstīgi šiem noteikumiem iesniegtais transportlīdzeklis atbilst attiecīgajām 6. un 7. punkta prasībām.
 4.3. Katram apstiprinātajam tipam piešķir apstiprinājuma numuru. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 03, atbilstīgi 03. grozījumu sērijai) norāda grozījumu sēriju, kura ietver jaunākos būtiskākos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti apstiprinājuma izsniegšanas laikā. Viena un tā pati Nolīguma puse nepiešķir tādu pašu numuru citam sēdekļu tipam vai citam transportlīdzekļa tipam.
 4.4. Paziņojumu par sēdekļa tipa un/vai transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, apstiprinājuma paplašinājumu vai atteikumu atbilstīgi šiem noteikumiem nosūta šos noteikumus piemērojošajām 1958. gada Nolīguma pusēm, izmantojot šo noteikumu 1. pielikumā un/vai 2. pielikumā dotajam paraugam atbilstošu veidlapu.
 4.5. Katram sēdeklim, kas atbilst saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātam sēdekļa tipam, un katram transportlīdzeklim, kas atbilst saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātam transportlīdzekļa tipam, skaidri redzamā un viegli pieejamā vietā liek starptautisku apstiprinājuma marķējuma zīmi, ko veido:
 4.5.1. aplis, kas aptver burtu “E”, un tam līdzās esošs tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi apstiprinājumu (3);
 4.5.2. pa labi no 4.5.1. punktā noteiktā apļa – šo noteikumu numurs, aiz tā burts “R”, domuzīme un apstiprinājuma numurs.
 4.6. Apstiprinājuma marķējuma zīmei jābūt skaidri salasāmai un neizdzēšamai.
 4.7. Apstiprinājuma marķējuma zīmi novieto attiecīgi uz sēdekļa vai sēdekļiem, vai uz transportlīdzeklim ražotāja piestiprinātas datu plāksnes, vai tās tuvumā.
 4.8. Apstiprinājuma marķējuma zīmju izkārtojuma paraugi ir doti 3. pielikumā.
 5. PRASĪBAS SĒDEKĻIEM
 5.1. Katra tipa uz priekšu vērstiem sēdekļiem pēc ražotāja pieprasījuma piemēro vai nu 1. papildinājuma (dinamiskais tests), vai 5. un 6. papildinājuma (statiskais tests) testa prasības.
 5.2. Testus, kurus sēdekļa tips ir izturējis, reģistrē 1. pielikumā dotajam paraugam atbilstošajā paziņojuma veidlapā par sēdekļa tipa apstiprinājuma piešķiršanu.
 5.3. Ikvienā ierīkotā regulēšanas vai pārvietošanas sistēmā jābūt fiksēšanas sistēmai, kurai jādarbojas automātiski.
 5.4. Pēc testa regulēšanas un fiksēšanas sistēmai nav jābūt pilnīgā darba kārtībā.
 5.5. Pagalvi uzstāda katram ārējam priekšējam sēdeklim katrā M2 kategorijas transportlīdzeklī, kura maksimālā masa nepārsniedz 3 500 kg. Šim pagalvim jāatbilst Noteikumu Nr. 25 prasībām, ietverot 04. sērijas grozījumus.
 6. PRASĪBAS TRANSPORTLĪDZEKĻA TIPA SĒDEKĻU STIPRINĀJUMA VIETĀM
 6.1. Transportlīdzekļa sēdekļu stiprinājumu vietām jāspēj izturēt:
 6.1.1. vai nu 2. papildinājumā aprakstīto testu,
 6.1.2. vai, ja sēdeklis ir uzstādīts uz transportlīdzekļa struktūras testējamās daļas, 1. papildinājumā noteiktos testus. Sēdeklim nav jābūt apstiprinātam sēdeklim ar nosacījumu, ka tas atbilst iepriekš minētā papildinājuma 3.2.1. punkta prasībām.
 6.2. Stiprinājuma vietas vai apkārtējās zonas paliekoša deformācija, ieskaitot lūzumu, ir pieļaujama ar nosacījumu, ka noteiktais spēks ir izturēts visu noteikto laiku.
 6.3. Ja transportlīdzeklī ir vairāk nekā viena tipa stiprinājuma vietas, lai iegūtu transportlīdzekļa apstiprinājumu, testē katru variantu.
 6.4. Drīkst izmantot vienu testu, lai vienlaikus apstiprinātu sēdekli un transportlīdzekli.
 6.5. M3 kategorijas transportlīdzekļu gadījumā sēdekļu stiprinājuma vietas uzskata par atbilstīgām 6.1. un 6.2. punkta prasībām, ja attiecīgo sēdvietu drošības jostu stiprinājumu vietas atrodas tieši uz uzstādāmajiem sēdekļiem un ja šīs jostu stiprinājumu vietas atbilst Noteikumu Nr. 14 prasībām, ja nepieciešams, ievērojot šo noteikumu 7.4. punktā noteikto atkāpi.
 7. PRASĪBAS SĒDEKĻU UZSTĀDĪŠANAI TRANSPORTLĪDZEKĻA TIPĀ
 7.1. Visiem uzstādītajiem, uz priekšu vērstajiem sēdekļiem jābūt apstiprinātiem atbilstoši šo noteikumu 5. punkta prasībām un šādiem nosacījumiem:
 7.1.1. sēdekļa atskaites augstums ir vismaz 1 m, un
 7.1.2. tieši aizmugurē uzstādīta sēdekļa H punkts atrodas mazāk nekā 72 mm augstāk par konkrētā sēdekļa H punktu vai, ja aizmugurē uzstādīta sēdekļa H punkts atrodas vairāk nekā par 72 mm augstāk, konkrēto sēdekli testē un apstiprina uzstādīšanai šādā stāvoklī.
 7.2. Apstiprinot atbilstīgi 1. papildinājumam, piemēro 1. un 2. testu, izņemot šādus gadījumus:
 7.2.1. nepiemēro 1. testu, ja sēdekļa aizmugurē nevar ietriekties nepiesprādzējies pasažieris (t. i., tieši aiz testējamā sēdekļa nav uz priekšu vai sāņus vērsta sēdekļa);
 7.2.2. nepiemēro 2. testu:
 7.2.2.1. ja sēdekļa aizmugurē nevar ietriekties piesprādzējies pasažieris vai
 7.2.2.2. ja aizmugurē esošais sēdeklis ir ar trīspunktu jostu aprīkots, uz priekšu vērsts sēdeklis ar stiprinājumu vietām, kas pilnībā atbilst Noteikumu Nr. 14 prasībām (bez atkāpes), vai
 7.2.2.3. ja sēdeklis atbilst šo noteikumu 6. papildinājuma prasībām.
 7.3. Apstiprinot atbilstīgi 5. un 6. papildinājumam, piemēro visus testus, izņemot šādus gadījumus:
 7.3.1. nepiemēro 5. papildinājumā noteikto testu, ja sēdekļa aizmugurē nevar ietriekties nepiesprādzējies pasažieris (t. i., ja tieši aiz testējamā sēdekļa nav uz priekšu vai sāņus vērsta sēdekļa);
 7.3.2. nepiemēro 6. papildinājumā noteikto testu:
 7.3.2.1. ja sēdekļa aizmugurē nevar ietriekties piesprādzējies pasažieris vai
 7.3.2.2. ja aizmugurē esošais sēdeklis ir ar trīspunktu jostu aprīkots, uz priekšu vērsts sēdeklis ar stiprinājumu vietām, kas pilnībā atbilst Noteikumu Nr. 14 prasībām (bez atkāpes).
 7.4. Sāņus vērstu sēdekļu uzstādīšanai piemēro šādus nosacījumus:
 7.4.1. sēdekļa atskaites augstums ir vismaz 1 m;
 7.4.2. plakne caur blakusesošu, sāņus vērstu sēdekļu H punktiem ir paralēla atskaites plaknei;
 7.4.3. horizontālais attālums starp divu blakusesošu, sāņus vērstu sēdekļu H punktu līnijām nedrīkst pārsniegt 725 mm un nedrīkst būt mazāks kā 450 mm, mērot horizontāli starp vertikālām garenplaknēm, kas iet caur šo sēdvietu centriem (sk. 7. papildinājuma 1. attēlu), un
 7.4.4. pasažierus sāņus vērstos sēdekļos aizsargā transportlīdzekļa daļa (piem., starpsiena, siena vai uz priekšu vērsta sēdekļa atzveltne), kas atrodas pirms priekšējā, sāņus vērstā sēdekļa. Šai transportlīdzekļa daļai jāatbilst 7. papildinājuma prasībām. Testēšanas laikā tai jāsaglabā tās aizsardzības funkcija.
 8. RAŽOŠANAS ATBILSTĪBA
 Ražošanas atbilstības procedūrām jāatbilst Nolīguma 2. papildinājumā (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) izklāstītajām procedūrām, ievērojot šādas prasības.
 8.1. Sēdekļiem un/vai transportlīdzekļiem, kas apstiprināti atbilstīgi šiem noteikumiem, ir jābūt ražotiem tā, lai tie atbilstu apstiprinātajam tipam, ievērojot iepriekš 5., 6. un 7. punktā noteiktās prasības;
 8.2. Lai pārliecinātos, vai 8.1. punkta prasības ir izpildītas, veic piemērotas ražošanas pārbaudes. Šajā gadījumā piemērotas pārbaudes nozīmē pārbaudīt ražojuma izmērus, kā arī pārliecināties par to, ka pastāv procedūras efektīvai ražojumu kvalitātes kontrolei;
 8.3. Kompetentā iestāde, kas ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu, jebkurā laikā drīkst verificēt katrai ražojamajai vienībai piemērojamās atbilstības kontroles metodes un veikt paraugiem jebkurus no apstiprināšanas testiem, kurus uzskata par nepieciešamiem. Šādu verifikāciju normāls biežums ir reize gadā.
 9. SANKCIJAS PAR RAŽOŠANAS NEATBILSTĪBU
 9.1. Apstiprinājumu, kas saskaņā ar šiem noteikumiem piešķirts attiecībā uz sēdekļa tipu un/vai transportlīdzekļa tipu, drīkst anulēt, ja netiek izpildītas iepriekš noteiktās prasības.
 9.2. Ja šos noteikumus piemērojoša Nolīguma puse anulē tās iepriekš piešķirtu apstiprinājumu, tā nekavējoties par to paziņo pārējām šos noteikumus piemērojošajām Nolīguma pusēm, izmantojot šo noteikumu 1. pielikumā un/vai 2. pielikumā dotajam paraugam atbilstošu paziņojuma veidlapu.
 10. SĒDEKĻA TIPA UN/VAI TRANSPORTLĪDZEKĻA TIPA PĀRVEIDOJUMS UN APSTIPRINĀJUMA PAPLAŠINĀJUMS
 10.1. Par katru sēdekļa tipa un/vai transportlīdzekļa tipa pārveidojumu paziņo tipa apstiprinātājai iestādei, kas apstiprinājusi attiecīgo sēdekļa un/vai transportlīdzekļa tipu. Šī iestāde tad drīkst vai nu:
 10.1.1. uzskatīt, ka izdarītajiem pārveidojumiem nevarētu būt vērā ņemama nelabvēlīga ietekme un ka sēdeklis un/vai transportlīdzeklis joprojām atbilst prasībām, vai
 10.1.2. pieprasīt par testu veikšanu atbildīgajam tehniskajam dienestam atkārtotu testa ziņojumu.
 10.2. Noteikumu 4.4. punktā noteiktajā kārtībā par apstiprinājuma apliecinājumu vai atteikumu, norādot izmaiņas, paziņo šos noteikumus piemērojošajām Nolīguma pusēm.
 10.3. Tipa apstiprinātāja iestāde, kas izsniedz apstiprinājuma paplašinājumu, šādam paplašinājumam piešķir sērijas numuru un informē par to pārējās šos noteikumus piemērojošās 1958. gada Nolīguma puses, izmantojot 1. pielikumā un/vai 2. pielikumā dotajam paraugam atbilstošu paziņojuma veidlapu.
 11. RAŽOŠANAS PILNĪGA IZBEIGŠANA
 Ja apstiprinājuma turētājs pilnībā izbeidz ražot saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātu transportlīdzekļa tipu, tas par to informē iestādi, kas piešķīrusi apstiprinājumu. Saņēmusi attiecīgu paziņojumu, šī iestāde par to informē pārējās šos noteikumus piemērojošās 1958. gada Nolīguma puses, izmantojot šo noteikumu 1. pielikumā un/vai 2. pielikumā dotajam paraugam atbilstošu paziņojuma veidlapu.
 12. PĀREJAS NOTEIKUMI
 12.1. No 02. sērijas grozījumu oficiālās spēkā stāšanās dienas neviena šos noteikumus piemērojošā Nolīguma puse neatsaka piešķirt apstiprinājumus saskaņā ar šiem noteikumiem, kuri grozīti ar 02. sērijas grozījumiem.
 12.2. No 2012. gada 1. novembra Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, piešķir apstiprinājumus tikai tad, ja tiek izpildītas šo noteikumu prasības, ievērojot 02. sērijas grozījumus.
 12.3. No 2014. gada 1. novembra saskaņā ar šiem noteikumiem piešķirti apstiprinājumi zaudē spēku, izņemot tos, kas piešķirti atbilstīgi šiem noteikumiem, kuri grozīti ar 02. sērijas grozījumiem.
 12.4. No 2014. gada 1. novembra Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, drīkst atteikt pirmo nacionālo vai reģionālo reģistrāciju (pirmreizējo ekspluatācijas uzsākšanu) transportlīdzeklim, kura tips nav apstiprināts atbilstīgi šo noteikumu 02. sērijas grozījumu prasībām.
 12.5. Pat pēc 02. sērijas grozījumu spēkā stāšanās dienas sastāvdaļu apstiprinājumi, kas piešķirti saskaņā ar šo noteikumu 01. sērijas grozījumiem, joprojām ir spēkā, un šos noteikumus piemērojošās Nolīguma puses turpina tos pieņemt un neatsaka piešķirt paplašinājumus apstiprinājumam, kas piešķirts saskaņā ar šo noteikumu 01. sērijas grozījumiem.
 12.6. No 03. sērijas grozījumu oficiālās spēkā stāšanās dienas neviena šos noteikumus piemērojošā Nolīguma puse neatsaka piešķirt apstiprinājumus saskaņā ar šiem noteikumiem, kuri grozīti ar 03. sērijas grozījumiem.
 12.7. Pēc 24 mēnešiem kopš šo noteikumu 03. sērijas grozījumu spēkā stāšanās dienas Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, piešķir apstiprinājumus jauniem transportlīdzekļu tipiem tikai tad, ja tiek izpildītas šo noteikumu prasības, ievērojot 03. sērijas grozījumus.
 12.8. Pēc 60 mēnešiem kopš šo noteikumu 03. sērijas grozījumu spēkā stāšanās dienas Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, drīkst atteikt nacionālo vai reģionālo tipa apstiprinājumu un drīkst atteikt pirmo nacionālo vai reģionālo reģistrāciju (pirmreizējo ekspluatācijas uzsākšanu) transportlīdzeklim, kas neatbilst šo noteikumu 03. sērijas grozījumu prasībām.
 12.9. Pat pēc 03. sērijas grozījumu spēkā stāšanās dienas sastāvdaļu apstiprinājumi, kas piešķirti saskaņā ar šo noteikumu 01. vai 02. sērijas grozījumiem, joprojām ir spēkā, un šos noteikumus piemērojošās Nolīguma puses turpina tos pieņemt un neatsaka piešķirt paplašinājumus apstiprinājumam, kas piešķirts saskaņā ar šo noteikumu 01. vai 02. sērijas grozījumiem.
 13. PAR APSTIPRINĀŠANAS TESTU VEIKŠANU ATBILDĪGO TEHNISKO DIENESTU UN TIPA APSTIPRINĀTĀJU IESTĀŽU NOSAUKUMI UN ADRESES
 Šos noteikumus piemērojošās 1958. gada Nolīguma puses paziņo Apvienoto Nāciju Organizācijas sekretariātam to tehnisko dienestu nosaukumus un adreses, kas atbildīgi par apstiprināšanas testu veikšanu, un tipa apstiprinātāju iestāžu nosaukumus un adreses, kuras piešķir apstiprinājumu un kurām jānosūta veidlapas, kas apliecina citās valstīs izdotu apstiprinājumu, apstiprinājuma paplašinājumu, atteikumu vai anulēšanu.
 (1) Kā definēts Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3), dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, 2. punkts – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) HYBRID II un III, kas atbilst piecdesmitās procentiles vīrieša galvenajiem izmēriem Amerikas Savienotajās Valstīs, tehniskās specifikācijas un detalizēti rasējumi, un tā iestatīšanas specifikācijas šim testam ir deponētas pie Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra, un pēc pieprasījuma ar tām var iepazīties Eiropas Ekonomikas komisijas sekretariātā, kas atrodas Palais des Nations, Ženēvā, Šveicē.
 (3) 1958. gada Nolīguma pušu pazīšanas numuri ir norādīti Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) 3. pielikumā, dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, 3. pielikums – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 1. PAPILDINĀJUMS
 Testa procedūras sēdekļiem atbilstoši 5. punktam un/vai stiprinājumu vietām atbilstoši 6.1.2. punktam, un/vai sāņus vērstu sēdekļu uzstādīšanai atbilstoši 7. papildinājuma 3. punktam
 1. PRASĪBAS
 1.1. Testos nosaka:
 1.1.1. vai sēdeklī esošo(-os) cilvēku(-us) pareizi notur tam priekšā esošais(-ie) sēdeklis(-ļi) un/vai drošības josta(-as) lietošana;
 1.1.1.1. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja manekena jebkura daļa vai galva, pārvietojoties uz priekšu, nešķērso vertikālo šķērsplakni, kas atrodas 1,6 m attālumā no papildu sēdekļa R punkta;
 1.1.2. vai sēdeklī esošais(-ie) cilvēks(-i) netiek smagi savainots(-i).
 1.1.2.1. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja mērierīcēm pieslēgtajam manekenam izpildās šādi biomehāniskās pieņemamības kritēriji, kas noteikti saskaņā ar 4. papildinājumu; proti:
 1.1.2.2. attiecībā uz manekenu uz priekšu vērstā papildu sēdeklī ir jāizpildās šādiem biomehāniskās pieņemamības kritērijiem:
 1.1.2.2.1. galvas traumas kritērijs HIC ir mazāks nekā 500;
 1.1.2.2.2. pieņemamības kritērijs krūškurvim (ThAC) ir mazāks nekā 30 g, izņemot laikposmos, kuru kopējais ilgums ir mazāks nekā 3 ms (g = 9,81 m/s2);
 1.1.2.2.3. pieņemamības kritērijs augšstilbam (FAC) ir mazāks nekā 10 kN, un laikposmos, kuru kopējais ilgums ir lielāks nekā 20 ms, netiek pārsniegta 8 kN vērtība;
 1.1.2.3. attiecībā uz manekenu sāņus vērstā papildu sēdeklī ir jāizpildās šādiem biomehāniskās pieņemamības kritērijiem:
 1.1.2.3.1. galvas traumas kritērijs HIC ir mazāks nekā 500;
 1.1.2.3.2. pieņemamības kritērijs krūškurvim:
 a)
 ribu ieliekuma kritērijs (RDC) ir mazāks nekā vai vienāds ar 42 mm;
 b)
 mīksto audu kritērijs (VC) ir mazāks nekā vai vienāds ar 1,0 m/s;
 1.1.2.3.3. pieņemamības kritērijs iegurnim:
 maksimālais spēks uz kaunuma kaula simfīzi (PSPF) ir mazāks nekā vai vienāds ar 6 kN;
 1.1.2.3.4. pieņemamības kritērijs vēderdobumam:
 maksimālais spēks uz vēderdobumu (APF) ir mazāks par vai vienāds ar 2,5 kN iekšējo spēku (kas ekvivalents 4,5 kN ārējam spēkam);
 1.1.3. vai sēdeklis un sēdekļa stiprinājumi ir pietiekami izturīgi.
 1.1.3.1. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja:
 1.1.3.1.1. testa laikā neviena sēdekļa daļa, sēdekļa stiprinājumi vai palīgierīces pilnīgi neatdalās;
 1.1.3.1.2. sēdeklis stingri paliek vietā pat tad, ja viena vai vairākas stiprinājuma vietas daļēji atdalās, un visas fiksēšanas sistēmas paliek fiksētā stāvoklī visā testa laikā;
 1.1.3.1.3. pēc testa nevienam sēdekļa struktūras elementam vai palīgierīcēm nav neviena lūzuma vai asu vai smailu malu vai stūru, kas varētu radīt miesas bojājumus.
 1.2. Visiem elementiem, kas ir atzveltnes daļa vai tās palīgierīces, ir jābūt tādiem, lai trieciena laikā nevarētu radīt pasažierim nekādus miesas bojājumus. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja visām daļām, kuras var skart 165 mm diametra lode, liekuma rādiuss ir vismaz 5 mm.
 1.2.1. Ja kāds no iepriekš minētajiem elementiem un palīgierīcēm, ko stiprina uz stingras pamatnes, ir izgatavota no materiāla, kura cietība pēc Šora A skalas ir mazāka nekā 50, tad 1.2. punktā noteiktās prasības attiecas tikai uz stingro pamatni.
 1.2.2. Uz tādām atzveltnes daļām kā sēdekļa regulēšanas ierīces un palīgierīces neattiecas neviena no 1.2. punkta prasībām, ja, neatrodoties darba stāvoklī, tās atrodas zem horizontālas plaknes, kura atrodas 400 mm virs atskaites plaknes, pat ja braucējs var nonākt saskarē ar tām.
 2. TESTĒJAMĀ SĒDEKĻA SAGATAVOŠANA
 2.1. Testējamo sēdekli uzstāda:
 2.1.1. vai nu uz testēšanas platformas, kas atveido transportlīdzekļa virsbūvi,
 2.1.2. vai uz stingras testēšanas platformas.
 2.2. Stiprinājumu vietām testējamā(-o) sēdekļa(-ļu) nostiprināšanai uz testēšanas platformas jābūt identiskām vai ar tādiem pašiem raksturlielumiem kā tām, kuras izmanto transportlīdzeklī(-ļos), kur sēdekli paredzēts izmantot.
 2.3. Testējamam sēdeklim ir jābūt nokomplektētam ar visu polsterējumu un palīgierīcēm. Ja sēdeklis ir aprīkots ar galdiņu, tam jābūt aizvērtā stāvoklī.
 2.4. Ja sēdeklis ir regulējams šķērsvirzienā, to iestata maksimāli izvirzītā stāvoklī.
 2.5. Ja sēdekļa atzveltne ir regulējama, to iestata tā, lai manekena, kuru izmanto H punkta un rumpja faktiskā leņķa noteikšanai mehānisko transportlīdzekļu sēdvietās, rumpja rezultējošais slīpums būtu iespējami tuvs tam, kādu ražotājs ieteicis normālai lietošanai, vai, ja konkrētu ražotāja ieteikumu nav, tad iespējami tuvu 25 °leņķim virzienā uz aizmuguri attiecībā pret vertikāli.
 2.6. Ja sēdekļa atzveltne ir aprīkota ar regulējama augstuma pagalvi, to iestata zemākajā stāvoklī.
 2.7. Gan papildu sēdeklim, gan testējamajam sēdeklim uzstāda apstiprināta tipa drošības jostas, kas atbilst Noteikumiem Nr. 16 un ir uzstādītas stiprinājuma vietās, kuras atbilst Noteikumiem Nr. 14 (tostarp, attiecīgos gadījumos piemērojot minēto noteikumu 7.4. punktā noteikto atkāpi).
 3. DINAMISKIE TESTI
 3.1. 1. tests
 Testēšanas platformu uzstāda uz ratiņiem.
 3.2. Papildu sēdeklis
 Papildu sēdeklis drīkst būt tāda paša tipa kā testējamais sēdeklis, un to novieto paralēli testējamajam sēdeklim tieši aiz tā. Abiem sēdekļiem ir jābūt vienādā augstumā, identiski noregulētiem un ar attālumu starp sēdekļiem 750 mm.
 3.2.1. Ja izmanto cita tipa papildu sēdekli, to norāda paziņojuma veidlapā, kas attiecas uz sēdekļa tipa apstiprinājumu un atbilst šo noteikumu 1. pielikumā dotajam paraugam.
 3.3. Manekens
 3.3.1. Nepiesprādzētu manekenu papildu sēdeklī novieto tā, lai tā simetrijas plakne atbilstu attiecīgās sēdvietas simetrijas plaknei.
 3.3.2. Neatkarīgi no manekena sēdvietas pozīcijas leņķim starp augšdelmu un rumpja rokas atskaites līniju katrā pusē ir jābūt 40 ° ± 5 °. Rumpja rokas atskaites līniju definē ribu priekšējās virsmas pieskarplaknes šķēlumu ar manekena vertikālo garenplakni, kurā atrodas roka. Kājām jābūt maksimāli izstieptām un, ja iespējams, paralēlām; papēžiem jāskar grīda.
 3.3.3. Katru vajadzīgo manekenu uzstāda sēdeklī saskaņā ar šādu procedūru.
 3.3.3.1. Manekenu novieto sēdeklī iespējami tuvu vēlamajam stāvoklim.
 3.3.3.2. Pret manekena rumpja priekšpusi iespējami zemāk novieto plakanu, stingru plāksni ar virsmas laukumu 76 mm × 76 mm.
 3.3.3.3. Plakano plāksni horizontāli spiež pret manekena rumpi ar slodzi starp 25 un 35 daN:
 3.3.3.3.1. rumpi aiz pleciem velk uz priekšu līdz vertikālam stāvoklim, pēc tam atlaiž pret sēdekļa atzveltni. Šo darbību izpilda divas reizes;
 3.3.3.3.2. nekustinot rumpi, galvu novieto tādā stāvoklī, lai virsma, kas balsta galvā ievietotās mērierīces, atrastos horizontāli un lai galvas sagitālā vidusplakne atrastos paralēli attiecīgajai transportlīdzekļa plaknei (sāņus vērstiem sēdekļiem galvas sagitālajai vidusplaknei jāatrodas paralēli sēdekļa vertikālajai vidusplaknei).
 3.3.3.4. Plakano plāksni uzmanīgi noņem.
 3.3.3.5. Manekenu pa sēdekli pārvieto uz priekšu un atkārto iepriekš aprakstīto uzstādīšanas procedūru.
 3.3.3.6. Ja nepieciešams, koriģē apakšējo ekstremitāšu stāvokli.
 3.3.3.7. Uzstādītās mērierīces nekādā veidā nedrīkst ietekmēt manekena kustību trieciena brīdī.
 3.3.3.8. Mērierīču sistēmas temperatūru pirms testa stabilizē un, cik iespējams, uztur diapazonā starp 19 °C un 26 °C.
 3.4. Trieciena imitācija
 3.4.1. Ātruma kopējās izmaiņas ratiņiem, ko izmanto trieciena imitēšanai, ir jābūt starp 30 un 32 km/h.
 3.4.2. Ratiņu palēninājumam vai, pēc pieteikuma iesniedzēja izvēles, ratiņu paātrinājumam trieciena imitēšanas brīdī jāatbilst nosacījumiem, kas norādīti tālāk attēlā. Izņemot intervālos, kuru kopējais ilgums nav lielāks kā 3 ms, ratiņu palēninājuma vai paātrinājuma līknei laikā jāatrodas starp attēlā redzamajām robežlīknēm.
 3.4.3. Turklāt vidējam palēninājumam vai paātrinājumam ir jābūt starp 6,5 un 8,5 g.
 3.5. 2. tests
 3.5.1. Atkārto 1. testu ar manekenu, kas nosēdināts papildu sēdeklī: manekens jātur drošības jostai, kas uzstādīta un noregulēta saskaņā ar ražotāja norādījumiem. Drošības jostas stiprinājuma punktu skaitu 2. testam ieraksta paziņojuma veidlapā, kas attiecas uz sēdekļa tipa apstiprinājumu un atbilst šo noteikumu 1. pielikumā dotajam paraugam.
 3.5.2. Papildu sēdeklim ir jābūt vai nu tāda paša tipa kā testējamajam sēdeklim, vai arī cita tipa, detalizētu informāciju par kuru ieraksta paziņojuma veidlapā, kas attiecas uz sēdekļa tipa apstiprinājumu un atbilst šo noteikumu 1. pielikumā dotajam paraugam.
 3.5.3. Arī citām transportlīdzekļa daļām, kas nav sēdeklis, drīkst piemērot 2. testu, kā minēts Noteikumu Nr. 16 8.1.7. punktā un Noteikumu Nr. 14 5.3.5. punktā.
 3.5.4. Ja 2. testu veic ar manekenu, ko notur trīspunktu josta, un ievainojuma kritēriji nav pārsniegti, papildu sēdekli uzskata par atbilstošu prasībām attiecībā uz statiskā testa slodzēm un augšējās stiprinājuma vietas kustību testa laikā, kā noteikts Noteikumos Nr. 14 attiecībā uz tā uzstādīšanu.
 3.5.5. Arī sāņus vērstiem sēdekļiem drīkst piemērot 2. testu. Šādā gadījumā 3.2. punktā minētais papildu sēdeklis ir sāņus vērsts sēdeklis, kas novietots, kā noteikts 7. papildinājumā.
 2. PAPILDINĀJUMS
 Procedūra stiprinājuma vietām transportlīdzeklī, piemērojot 6.1.1. punktu
 1. TESTA APARĀTS
 1.1. Stingru struktūru, kas pietiekami reprezentē izmantošanai transportlīdzeklī paredzēto sēdekli, ar ražotāja nodrošinātiem stiprinājumiem (bultskrūvēm, skrūvēm u. c.) piestiprina pie testiem iesniegtās struktūras daļām.
 1.2. Ja vairākus sēdekļa tipus, kas savstarpēji atšķiras pēc attāluma starp to kāju priekšējiem un aizmugurējiem galiem, var uzstādīt tajā pašā stiprinājuma vietā, testu veic ar mazāko attālumu starp kājām. Šo attālumu starp kājām apraksta tipa apstiprinājuma sertifikātā.
 2. TESTA PROCEDŪRA
 2.1. Spēku F pieliek:
 2.1.1. ar stingru struktūru, kas definēta iepriekš 1.1. punktā, augstumā 750 mm virs atskaites plaknes un uz vertikālās līnijas, kas satur ģeometrisko centru tai virsmai, ko ierobežo daudzstūris, kura virsotnes ir dažādās stiprinājuma vietas vai attiecīgā gadījumā – sēdekļa tālākās stiprinājuma vietas;
 2.1.2. horizontālā virzienā, vērstu uz transportlīdzekļa priekšu;
 2.1.3. ar iespējami īsu aizturi un uz vismaz 0,2 s.
 2.2. Spēku F nosaka vai nu
 2.2.1. pēc šādas formulas: F = (5 000 ± 50) × i, kur:
 F ir izteikts N, un i norāda sēdvietu skaitu sēdeklī, kuram jāapstiprina testējamās stiprinājumu vietas; vai pēc ražotāja pieprasījuma
 2.2.2. saskaņā ar reprezentatīvām slodzēm, kas izmērītas šo noteikumu 1. papildinājumā aprakstītajos dinamiskajos testos.
 3. PAPILDINĀJUMS
 VEICAMIE MĒRĪJUMI
 1. Visus nepieciešamos mērījumus veic ar mērījumu sistēmām, kas atbilst specifikācijām starptautiskajā standartā ISO 6487:1987 “Mērīšanas metodes triecienu testos. Mērinstrumenti”.
 2. Dinamiskais tests
 2.1. Uz ratiņiem veicamie mērījumi
 Ratiņu palēninājuma vai paātrinājuma raksturlielumus mēra, veicot palēninājumu vai paātrinājumu mērījumus uz ratiņu stingrā rāmja, izmantojot mērījumu sistēmas ar CFC 60.
 2.2. Manekeniem veicami mērījumi
 Mērierīču nolasījumus reģistrē pa autonomiem datu kanāliem ar šādām CFC:
 2.2.1. Mērījumi manekena galvā
 Rezultējošo triaksiālo paātrinājumu attiecībā uz smaguma centru (γ
 r) (1) mēra ar CFC 600.
 2.2.2. Mērījumi manekena krūškurvī
 Rezultējošo paātrinājumu smaguma centrā mēra ar CFC 180. Ribu ieliekumu un viskozitātes kritēriju (VC) mēra ar CFC 180.
 2.2.3. Mērījumi manekena augšstilbā
 Aksiālo saspiešanas spēku mēra ar CFC 600.
 2.2.4. Mērījumi manekena vēderdobumā
 Vēderdobuma spēkus mēra ar CFC 600.
 2.2.5. Mērījumi manekena iegurnī
 Spēku uz kaunuma kaulu mēra ar CFC 600.
 (1) Izteiktu g (= 9,81 m/s2), skalas iedaļas vērtību aprēķina saskaņā ar šādu formulu:
 γr
 2 = γ l
 2 + γ v
 2 + γ t
 2
 kur:
 γl
 =
 momentānā vērtība paātrinājumam garenvirzienā;
 γν
 =
 momentānā vērtība vertikālajam paātrinājumam;
 γl
 =
 momentānā vērtība paātrinājumam šķērsvirzienā.
 4. PAPILDINĀJUMS
 PIEŅEMAMĪBAS KRITĒRIJU NOTEIKŠANA
 1. Frontāls trieciens (uz priekšu vērsts sēdeklis)
 1.1. Galvas traumas kritērijs (HIC)
 1.1.1. Šo traumas kritēriju (HIC) aprēķina, pamatojoties uz rezultējošo triaksiālo paātrinājumu, izmērītu saskaņā ar 3. papildinājuma 2.2.1. punktu, izmantojot šādu izteiksmi:
 kur t1 un t2 ir jebkādas laika vērtības testa laikā, HIC esot maksimālajai vērtībai intervālā t1, t2. Vērtību t1 un t2 izsaka sekundēs.
 1.2. Pieņemamības kritērijs krūškurvim (ThAC)
 1.2.1. Šo kritēriju nosaka rezultējošā paātrinājuma absolūtā vērtība, izteikta g un izmērīta saskaņā ar 3. papildinājuma 2.2.2. punktu, un paātrinājuma periods, izteikts ms.
 1.3. Pieņemamības kritērijs augšstilbam (FAC)
 Šo kritēriju nosaka kN izteikta saspiešanas slodze, kas aksiāli pārnesta uz katru manekena augšstilba kaulu un izmērīta saskaņā ar 3. papildinājuma 2.2.3. punktu, un saspiešanas slodzes ilgums, izteikts ms.
 2. Sānu trieciens (sāņus vērsts sēdeklis)
 2.1. Galvas traumas kritēriju (HIC) skatīt iepriekš 1.1. punktā.
 2.2. Pieņemamības kritērijs krūškurvim
 2.2.1. Krūškurvja ieliekums: maksimālais krūškurvja ieliekums ir jebkuras ribas ieliekuma maksimālā vērtība, noteikta ar krūškurvja pārvietojuma mērpārveidotājiem.
 2.2.2. Viskozitātes kritērijs (VC)
 Maksimālā viskozitātes reakcija ir jebkuras ribas VC maksimālā vērtība, aprēķināta, reizinot momentāno relatīvo krūškurvja saspiešanu attiecībā uz pusi no krūškurvja un momentāno saspiešanas ātrumu, kas iegūts, diferencējot saspiešanu. Šī aprēķina nolūkā puses no krūškurvja standarta platums ir 140 mm.
 kur D (metros) = ribu ieliekums
 Izmantojamais aprēķina algoritms ir noteikts Noteikumu Nr. 95 4. pielikuma 2. papildinājumā.
 2.3. Pieņemamības kritērijs vēderdobumam
 Maksimālais spēks uz vēderdobumu ir trīs spēku, kas izmērīti ar mērpārveidotājiem, kuri uzstādīti 39 mm zem virsmas trieciena pusē, summas maksimālā vērtība.
 2.4. Pieņemamības kritērijs iegurnim
 Maksimālais spēks uz kaunuma kaula simfīzi (PSPF) ir maksimālais spēks, kas izmērīts ar slodzes devēju kaunuma kaula simfīzē.
 5. PAPILDINĀJUMS
 STATISKĀ TESTA PRASĪBAS UN PROCEDŪRA
 1. PRASĪBAS
 1.1. Prasības sēdekļiem, ko testē saskaņā ar šo papildinājumu, lai noteiktu:
 1.1.1. vai sēdeklī sēdošos pareizi notur to priekšā esošie sēdekļi,
 1.1.2. vai sēdeklī sēdošie netiek smagi ievainoti, un
 1.1.3. vai sēdeklis un sēdekļa stiprinājumi ir pietiekami izturīgi.
 1.2. Iepriekš 1.1.1. punktā noteiktās prasības uzskata par izpildītām, ja katra 2.2.1. punktā noteiktā spēka pielikšanas centrālā punkta maksimālais pārvietojums, mērīts horizontālajā plaknē un attiecīgās sēdvietas vidējā garenplaknē, nepārsniedz 400 mm.
 1.3. Iepriekš 1.1.2. punktā noteiktās prasības uzskata par izpildītām, ja:
 1.3.1. katra 2.2.1. punktā noteiktā spēka pielikšanas centrālā punkta maksimālais pārvietojums, mērīts atbilstoši 1.2. punktā aprakstītajam, nav mazāks kā 100 mm;
 1.3.2. katra 2.2.2. punktā noteiktā spēka pielikšanas centrālā punkta maksimālais pārvietojums, mērīts atbilstoši 1.2. punktā aprakstītajam, nav mazāks kā 50 mm.
 1.3.3. Visiem elementiem, kas ir atzveltnes daļa vai tās palīgierīces, ir jābūt tādiem, lai trieciena laikā nevarētu radīt pasažierim nekādus miesas bojājumus. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja visām daļām, kuras var skart 165 mm diametra lode, liekuma rādiuss ir vismaz 5 mm.
 1.3.4. Ja kāds no iepriekš minētajiem elementiem un palīgierīcēm, ko stiprina uz stingras pamatnes, ir izgatavota no materiāla, kura cietība pēc Šora A skalas ir mazāka nekā 50, tad 1.3.3. punktā noteiktās prasības attiecas tikai uz stingro pamatni.
 1.3.5. Uz tādām atzveltnes daļām kā sēdekļa regulēšanas ierīces un palīgierīces neattiecas neviena no 1.3.3. punkta prasībām, ja, neatrodoties darba stāvoklī, tās atrodas zem horizontālas plaknes, kura atrodas 400 mm virs atskaites plaknes, pat ja braucējs var nonākt saskarē ar tām.
 1.4. Uzskata, ka 1.1.3. punkta prasības ir izpildītas, ja:
 1.4.1. testa laikā neviena sēdekļa daļa, sēdekļa stiprinājumi vai palīgierīces pilnīgi neatdalās;
 1.4.2. sēdeklis stingri paliek vietā pat tad, ja viena vai vairākas stiprinājuma vietas daļēji atdalās, un visas fiksēšanas sistēmas paliek fiksētā stāvoklī visā testa laikā;
 1.4.3. pēc testa nevienam sēdekļa struktūras elementam vai palīgierīcēm nav neviena lūzuma vai asu vai smailu malu vai stūru, kas varētu radīt miesas bojājumus.
 2. STATISKIE TESTI
 2.1. Testa aparāts
 2.1.1. Tas sastāv no cilindriskām virsmām, kuru liekuma rādiuss ir vienāds ar 82 ± 3 mm un platums ir:
 2.1.1.1. attiecībā uz augšējo formu vismaz vienāds ar testējamā sēdekļa katras sēdvietas sēdekļa atzveltnes platumu;
 2.1.1.2. vienāds ar 320 –0/+10 mm attiecībā uz apakšējo formu, kā parādīts šā papildinājuma attēlā.
 2.1.2. Virsmām, kuras atbalstās pret sēdekļa daļām, jābūt izgatavotām no materiāla, kura cietība pēc Šora A skalas nav mazāka kā 80.
 2.1.3. Katru cilindrisko virsmu aprīko vismaz ar vienu spēka pārveidotāju, kas spēj mērīt spēkus, kurus pieliek 2.2.1.1. punktā noteiktajā virzienā.
 2.2. Testa procedūra
 2.2.1. Testa spēku ± 50 N ar ierīci, kura atbilst 2.1. punkta prasībām, pieliek sēdekļa aizmugurējai daļai, kura atbilst katrai sēdekļa sēdvietai.
 2.2.1.1. Spēka pielikšanas virzienam jāatrodas konkrētās sēdvietas vertikālajā vidusplaknē; tam jābūt horizontālam un vērstam no aizmugures uz sēdekļa priekšu.
 2.2.1.2. Šim virzienam jāatrodas augstumā H1, kam jābūt starp 0,70 m un 0,80 m un virs atskaites plaknes. Precīzu augstumu nosaka ražotājs.
 2.2.2. Testa spēku, kas vienāds ar ± 100 N, ar 2.1. punktam atbilstošu ierīci vienlaicīgi pieliek sēdekļa aizmugurējai daļai, kura atbilst katrai sēdekļa sēdvietai, tajā pašā vertikālajā plaknē un tajā pašā virzienā augstumā H2, kam jābūt starp 0,45 m un 0,55 m virs atskaites plaknes. Precīzu augstumu nosaka ražotājs.
 2.2.3. Pieliekot 2.2.1. un 2.2.2. punktā norādītos spēkus, cik iespējams, nodrošina testa formas saskari ar sēdekļa aizmuguri. Tām jāspēj rotēt horizontālā plaknē.
 2.2.4. Ja sēdeklis sastāv vairāk nekā no vienas sēdvietas, spēkus, kas atbilst katrai sēdvietai, pieliek vienlaicīgi, un ir jābūt tik daudz augšējo un apakšējo testa formu, cik ir sēdvietu.
 2.2.5. Katras testa formas sākotnējo novietojumu katrai sēdvietai nosaka, ļaujot tai nonākt saskarē ar sēdekli ar spēku, kas vienāds ar vismaz 20 N.
 2.2.6. Spēkus, kas norādīti 2.2.1. un 2.2.2. punktā, pieliek iespējami strauji un notur kopā pie norādītās vērtības vismaz 0,2 sekundes neatkarīgi no deformācijas.
 2.2.7. Ja tests ir veikts, izmantojot vienu vai vairākus spēkus, bet visi spēki nav pārsnieguši 2.2.1. un 2.2.2. punktā norādītos spēkus, un ja sēdeklis atbilst prasībām, testu uzskata par izturētu.
 Statiskā testa aparāts
 6. PAPILDINĀJUMS
 SĒDEKĻA ATZVELTŅU AIZMUGURĒJĀS DAĻAS ENERĢIJAS ABSORBCIJAS RAKSTURLIELUMI
 1. Sēdekļa atzveltņu aizmugurējo daļu elementus, kas atrodas atskaites zonā, kura definēta šo noteikumu 2.21. punktā, pēc ražotāja pieprasījuma verificē saskaņā ar enerģijas absorbcijas prasībām, kas noteiktas Noteikumu Nr. 21 4. pielikumā. Šajā nolūkā visas uzstādītās palīgierīces testē visos lietošanas stāvokļos, izņemot galdiņus, kuriem ir jāatrodas aizvērtā stāvoklī.
 2. Atsauci uz šo testu norāda paziņojuma veidlapā, kas attiecas uz sēdekļa tipa apstiprinājumu un atbilst šo noteikumu 1. pielikumā dotajam paraugam. Pievieno rasējumu, kurā redzama sēdekļa atzveltnes aizmugurējās daļas zona, kas verificēta enerģijas izkliedes testā.
 3. Šo testu drīkst piemērot transportlīdzekļa daļām, kas nav sēdeklis (1. papildinājuma 3.5.3. punkts un 7. papildinājuma 2.3. punkts).
 7. PAPILDINĀJUMS
 Prasības attiecībā uz pasažieru aizsardzību sāņus vērstos sēdekļos saskaņā ar 7.4.4. punktu
 1. Attālums starp vistālāk priekšā esošo, sāņus vērsto sēdekli un transportlīdzekļa daļu uz priekšu no šā vistālāk priekšā esošā, sāņus vērstā sēdekļa nedrīkst pārsniegt 450 mm. Visus mērījumus veic 1 000 mm virs vistālāk priekšā esošā, sāņus vērstā sēdekļa atskaites plaknes (sk. 1. attēlu).
 1. attēls
 Prasības sāņus vērstu sēdekļu izvietošanai
 2. Transportlīdzekļa daļai (piem., šķērssienai, sienai vai uz priekšu vērsta sēdekļa atzveltnei) pirms vistālāk priekšā esošā sāņus vērstā sēdekļa jāatbilst šādām prasībām, lai tā varētu aizsargāt minētajā vistālāk priekšā esošajā sāņus vērstajā sēdeklī esošu pasažieri (sk. 2. attēlu):
 2.1. transportlīdzekļa daļas augstums, pamatojoties uz vistālāk priekšā esošā, sāņus vērstā sēdekļa atskaites plakni, nedrīkst būt mazāks kā 1 020 mm, un
 2.2. transportlīdzekļa daļas faktiskās trieciena virsmas platumam ir jābūt 200 mm, un augstumam – 580 mm. Šo virsmu izvieto tā, ka vertikālā viduslīnija atrodas 50 mm aiz vistālāk priekšā esošā, sāņus vērstā sēdekļa H punkta; un
 2.3. transportlīdzekļa daļas virsmai, to projicējot uz vertikālu plakni caur šo H punktu, jāsedz vismaz 95 procentus no faktiskās trieciena virsmas. Šai transportlīdzekļa daļai jāatbilst 6. papildinājumā noteiktajai enerģijas absorbcijas prasībai.
 2.3.1. Ja attiecīgajā virsmā ir atstarpe (parasti divi uz priekšu vērsti sēdekļi, starp kuriem ir atstarpe), katrai atstarpei nosaka attālumu, izmantojot lodi ar diametru 165 mm. Lodi liek saskarē ar atstarpi tajā atstarpes zonas punktā, kas pieļauj maksimālo lodes iespiešanos, nepieliekot slodzi. Attālumam starp abiem lodes saskares punktiem jābūt mazākam nekā 60 mm.
 3. Pēc ražotāja izvēles drīkst veikt testu saskaņā ar 1. papildinājumu, izmantojot piemērotu manekenu sāņus vērstiem sēdekļiem.
 2. attēls
 Prasības transportlīdzekļa daļai, kas atrodas uz priekšu no vistālāk priekšā esošā, sāņus vērstā sēdekļa, izvietošanai
 1. PIELIKUMS
 PAZIŅOJUMS
 (maksimālais formāts: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Izdevējs:
 Iestādes nosaukums:
 ...
 ...
 par (2):
 apstiprinājuma piešķiršanu
 apstiprinājuma paplašināšanu
 apstiprinājuma atteikšanu
 apstiprinājuma anulēšanu
 ražošanas pilnīgu izbeigšanu
 sēdekļa tipam vai tipiem attiecībā uz tā (to) izturību atbilstīgi Noteikumiem Nr. 80
 Apstiprinājuma Nr. ... Paplašinājuma Nr. ...
 1. Sēdekļa tirdzniecības nosaukums vai preču zīme: ...
 2. Sēdekļa tips: ...
 3. Ražotāja nosaukums un adrese: ...
 4. Ja attiecināms, ražotāja pārstāvja nosaukums un adrese: ...
 5. Papildu informācija:
 5.1. Sēdekļa tipa, tā stiprināšanas elementu un regulēšanas, pārvietošanas un fiksēšanas sistēmu īss apraksts, norādot minimālo attālumu starp stiprināšanas punktiem: ...
 5.2. Sēdekļu atrašanās vieta un izkārtojums: ...
 5.3. Sēdekļi, ja tādi ir, kuros iestrādāta drošības jostas stiprinājuma vieta: ...
 5.4. Sēdekļa atzveltnes aizmugurējās daļas enerģijas absorbcijas tests: jā/nē (2)
 5.5. Rasējumi, kuros redzama sēdekļa atzveltnes aizmugures daļas zona, kas verificēta attiecībā uz enerģijas izkliedi: ...
 5.6. Sēdeklis apstiprināts saskaņā šo noteikumu 5.1. punktu (dinamiskais tests): jā/nē (2)
 5.6.1. 1. tests saskaņā ar 1. papildinājumu: jā/nē (2)
 5.6.2. 2. tests saskaņā ar 1. papildinājumu: jā/nē (2)
 5.6.3. Drošības jostu un stiprinājuma vietu apraksts, kuras izmanto 2. testa nolūkā: ...
 5.6.4. Papildu sēdekļa tips, kuru izmanto 2. testā (ja atšķiras no apstiprinātā sēdekļa tipa): ...
 5.7. Sēdeklis apstiprināts saskaņā šo noteikumu 5.1. punktu (dinamiskais tests): jā/nē (2)
 5.8. Tests saskaņā ar 5. papildinājumu: jā/nē (2)
 5.9. Tests saskaņā ar 6. papildinājumu: jā/nē (2)
 6. Sēdeklis iesniegts apstiprināšanai (datums): ...
 7. Ierīces tips: palēninājums/paātrinājums (2)
 8. Par apstiprināšanas testu veikšanu atbildīgais tehniskais dienests: ...
 9. Šā dienesta izdotā ziņojuma datums: ...
 10. Šā dienesta izdotā ziņojuma numurs: ...
 11. Apstiprinājums piešķirts/atteikts/paplašināts/anulēts (2)
 12. Apstiprinājuma marķējuma zīmes atrašanās vieta uz sēdekļa: ...
 13. Vieta: ...
 14. Datums: ...
 15. Paraksts: ...
 16. Pēc pieprasījuma pieejami šādi dokumenti ar iepriekš norādīto apstiprinājuma numuru: ...
 (1) Tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi, paplašinājusi, atteikusi vai anulējusi apstiprinājumu (apstiprināšanas prasības skatīt noteikumos).
 (2) Lieko svītrot.
 2. PIELIKUMS
 PAZIŅOJUMS
 (maksimālais formāts: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Izdevējs:
 Iestādes nosaukums:
 ...
 ...
 par (2):
 apstiprinājuma piešķiršanu
 apstiprinājuma paplašināšanu
 apstiprinājuma atteikšanu
 apstiprinājuma anulēšanu
 ražošanas pilnīgu izbeigšanu
 transportlīdzekļa tipam attiecībā uz sēdekļu stiprinājuma vietu izturību saskaņā ar Noteikumiem Nr. 80
 Apstiprinājums Nr. ... Paplašinājums Nr. ...
 1. Transportlīdzekļa tirdzniecības nosaukums vai preču zīme: ...
 2. Transportlīdzekļa tips: ...
 3. Ražotāja nosaukums un adrese: ...
 4. Ja attiecināms, ražotāja pārstāvja nosaukums un adrese: ...
 5. Papildu informācija:
 5.1. Transportlīdzekļa tipa īss apraksts attiecībā uz tā stiprinājuma vietām un mazākā attāluma starp stiprinājuma vietām vērtību: ...
 5.2. Apstiprināta tipa sēdekļu (ja tādi ir) marka un tips: ...
 5.3. Par katru sēdekļu rindu: atsevišķi/sols, neregulējami/regulējami, neregulējama atzveltne/regulējama atzveltne, nolaižama atzveltne/noliecama atzveltne (2)
 5.4. Sēdekļu atrašanās vieta un izkārtojums (sēdekļiem ar tipa apstiprinājumu un citiem sēdekļiem): ...
 5.5. Sēdekļi, ja tādi ir, kuros iestrādātas drošības jostas stiprinājuma vietas: ...
 6. Transportlīdzeklis iesniegts apstiprināšanai (datums): ...
 7. Par apstiprināšanas testu veikšanu atbildīgais tehniskais dienests: ...
 8. Šā dienesta izdotā ziņojuma datums: ...
 9. Šā dienesta izdotā ziņojuma numurs: ...
 10. Apstiprinājums piešķirts/atteikts/paplašināts/anulēts (2)
 11. Apstiprinājuma marķējuma zīmes atrašanās vieta uz transportlīdzekļa: ...
 12. Vieta: ...
 13. Datums: ...
 14. Paraksts: ...
 15. Pēc pieprasījuma pieejami šādi dokumenti ar iepriekš norādīto apstiprinājuma numuru: ...
 (1) Tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi, paplašinājusi, atteikusi vai anulējusi apstiprinājumu (apstiprināšanas prasības skatīt noteikumos).
 (2) Lieko svītrot.
 3. PIELIKUMS
 APSTIPRINĀJUMA MARĶĒJUMA ZĪMJU IZKĀRTOJUMS
 1. Sēdekļa apstiprinājuma marķējuma zīmes izkārtojums
 a = vismaz 8 mm
 Attēlotais apstiprinājuma marķējums uz sēdekļa norāda, ka konkrētais sēdekļa tips attiecībā uz sēdekļu izturību, veicot testus saskaņā ar 4. pielikuma 2. punktu, ir apstiprināts Nīderlandē (E4) ar numuru 032439. Apstiprinājuma numurs norāda, ka apstiprinājums piešķirts saskaņā ar Noteikumu Nr. 80 prasībām, kuri grozīti ar 03. sērijas grozījumiem.
 2. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma marķējuma izkārtojums
 a = vismaz 8 mm
 Attēlotais apstiprinājuma marķējums uz transportlīdzekļa norāda, ka šis transportlīdzekļa tips attiecībā uz transportlīdzekļa stiprinājumu vietu izturību ir apstiprināts Nīderlandē (E4) ar numuru 032439. Apstiprinājuma numurs norāda, ka apstiprinājums piešķirts saskaņā ar Noteikumu Nr. 80 prasībām, kuri grozīti ar 03. sērijas grozījumiem.
 4. PIELIKUMS
 “H” punkta un rumpja faktiskā leņķa noteikšanas procedūra mehānisko transportlīdzekļu sēdvietām (1)
 1. papildinājums
 –
 Telpiskās “H” punkta mašīnas (3-D H mašīnas) apraksts (1) (2)
 2. papildinājums
 –
 Telpiskā atskaites sistēma (1)
 3. papildinājums
 –
 Atsauces dati par sēdvietām (1)
 (1) Procedūra ir aprakstīta Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3.) 1. pielikumā (dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2).www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Detalizētu informāciju par 3 DH mašīnas konstrukciju var saņemt no Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Vorendeila, Pensilvānija 15096, Amerikas Savienotās Valstis. Šī mašīna atbilst ISO standartā 6549-1980 aprakstītajai.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 24.1.2018
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 19/5
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2018/107 НА КОМИСИЯТА
 от 12 януари 2018 година
 за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [„Jajca izpod Kamniških planin“ (ЗГУ)]
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 52, параграф 2 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Jajca izpod Kamniških planin“, подадено от Словения, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз
 (2).
 (2)
 Тъй като Комисията не получи никакви възражения по член 51 от Регламент (ЕС) No 1151/2012, наименованието „Jajca izpod Kamniških planin“ следва да се регистрира,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Регистрира се наименованието „Jajca izpod Kamniških planin“ (ЗГУ).
 Наименованието по първа алинея се използва за идентифициране на продукт от клас 1.4. Други продукти от животински произход (яйца, мед, различни млечни продукти, с изключение на масло и др.) от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2014 на Комисията (3).
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 12 януари 2018 година.
 За Комисията,
 от името на председателя,
 Phil HOGAN
 Член на Комисията
 (1) ОВ L 343, 14.12.2012 г., стр. 1.
 (2) ОВ C 296, 7.9.2017 г., стр. 20.
 (3) Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2014 на Комисията от 13 юни 2014 г. за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) No 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 179, 19.6.2014 г., стр. 36).


type: wikipedia

text:
Kermit puede referirse a:
 Kermit the Frog, conocida en España como Rana Gustavo y en Hispanoamérica como Rana René, el personaje de los Muppets;
 Kermit, protocolo para la transferencia de datos.
 Kermit, banda malagueña (España) de rock instrumental.
 Lugares:
 Kermit (Texas);
 Kermit (Virginia Occidental).
 Personas:
 Kermit Cintrón (1979 - ), boxeador puertorriqueño;
 Kermit Driscoll (1956 - ), bajista de jazz;
 Kermit Hunter (1910 - 2001), dramaturgo estadounidense;
 Kermit E. Krantz (1923 - 2007), cirujano estadounidense.
 Kermit Love (1916 - 2008), marionetista estadounidense;
 Kermit Ruffins (1964 - ), trompetista, cantante y compositor de jazz;
 Kermit Schaefer (1923 - 1979), escritor y productor de radio y televisión;
 Kermit Washington (1951 - ), exjugador de la NBA.


text:
 Avis juridique important
 |
 31975D0403
 75/403/Euratom, CECA, CEE: Décision de la Commission, du 27 juin 1975, portant habilitation en matière d' établissement de valeurs moyennes forfaitaires pour la détermination de la valeur en douane des pommes et des poires
 Journal officiel n° L 177 du 08/07/1975 p. 0022 - 0023 édition spéciale grecque: chapitre 02 tome 2 p. 0085
 ++++ ( 1 ) JO N L 147 DU 11 . 7 . 1967 , P . 1 . ( 2 ) JO N L 7 DU 6 . 1 . 1973 , P . 1 . ( 3 ) JO N L 163 DU 28 . 6 . 1975 , P . 45 . DECISION DE LA COMMISSION DU 27 JUIN 1975 PORTANT HABILITATION EN MATIERE D'ETABLISSEMENT DE VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES POUR LA DETERMINATION DE LA VALEUR EN DOUANE DES POMMES ET DES POIRES ( 75/403/EURATOM , CECA , CEE ) LA COMMISSION DES COMMUNAUTES EUROPEENNES , VU LE TRAITE INSTITUANT UN CONSEIL UNIQUE ET UNE COMMISSION UNIQUE DES COMMUNAUTES EUROPEENNES , VU LE REGLEMENT INTERIEUR PROVISOIRE DE LA COMMISSION DU 6 JUILLET 1967 ( 1 ) , MODIFIE EN DERNIER LIEU PAR LA DECISION DU 6 JANVIER 1973 ( 2 ) , CONSIDERANT QUE LE FONCTIONNEMENT D'UN SYSTEME DE VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES IMPLIQUE L'ADOPTION PAR LA COMMISSION DE MESURES DE GESTION NOMBREUSES ET URGENTES REQUERANT LA PRISE EN CONSIDERATION DE NOMBRE DE DONNEES ET DES CALCULS COMPLEXES ; CONSIDERANT QUE LE REGLEMENT ( CEE ) N 1641/75 DE LA COMMISSION DU 27 JUIN 1975 ETABLIT UN TEL SYSTEME POUR LES POMMES ET LES POIRES ( 3 ) ; QU'IL PREVOIT LA FIXATION DE VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES EN PRINCIPE TOUS LES QUATORZE JOURS POUR CHACUNE DES RUBRIQUES ENUMEREES A L'ANNEXE DUDIT REGLEMENT ; CONSIDERANT QUE , COMPTE TENU NOTAMMENT DES DISPOSITIONS DES ARTICLES 2 , 3 ET 5 DU REGLEMENT PRECITE , LA COMMISSION NE DISPOSE QUE D'UN DELAI TRES BREF POUR ETABLIR ET FAIRE ENTRER EN VIGUEUR LES VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES ; CONSIDERANT QUE LA FIXATION DES VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES CONSISTE A ETABLIR LES MOYENNES PONDEREES DES PRIX MOYENS FRANCO FRONTIERE NON DEDOUANES , COMMUNIQUES A LA COMMISSION PAR LES ETATS MEMBRES ; QUE CETTE FIXATION NE COMPORTE QUE DES CALCULS A CARACTERE TECHNIQUE ; CONSIDERANT QUE POUR PERMETTRE A CE SYSTEME DE FONCTIONNER , IL CONVIENT D'HABILITER A PRENDRE CES MESURES LE MEMBRE DE LA COMMISSION RESPONSABLE DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " OU _ EN CAS D'EMPECHEMENT ET DANS L'ORDRE _ UN AUTRE MEMBRE DE LA COMMISSION OU LE DIRECTEUR DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " , AGISSANT AU NOM ET SOUS LA RESPONSABILITE DE LA COMMISSION ; CONSIDERANT QUE L'HABILITATION EST EXERCEE SOUS LE CONTROLE DE LA COMMISSION ET QUE LES ACTES EN CAUSE SERONT ADOPTES EN EXECUTION DES REGLES APPLICABLES ET DES ORIENTATIONS GENERALES DONNEES PAR LA COMMISSION LORS DE LA PRESENTE DECISION AINSI QUE DES ORIENTATIONS COMPLEMENTAIRES QUI SERONT DONNEES A L'AVENIR ; CONSIDERANT QU'UN RAPPORT PERIODIQUE SUR L'UTILISATION DE L'HABILITATION SERA PRESENTE A LA COMMISSION ; CONSIDERANT QUE L'HABILITATION N'EMPECHE PAS LA COMMISSION DE DELIBERER EN COLLEGE CHAQUE FOIS QU'ELLE LE JUGE NECESSAIRE , DECIDE : ARTICLE PREMIER 1 . LA COMMISSION HABILITE LE MEMBRE DE LA COMMISSION RESPONSABLE DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " A FIXER , AU NOM DE LA COMMISSION ET SOUS LA RESPONSABILITE DE CELLE-CI , LES VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES PREVUES A L'ARTICLE 2 DU REGLEMENT ( CEE ) N 1641/75 , DU 27 JUIN 1975 , PORTANT ETABLISSEMENT D'UN SYSTEME DE VALEURS MOYENNES FORFAITAIRES POUR LA DETERMINATION DE LA VALEUR EN DOUANE DES POMMES ET DES POIRES . 2 . L'HABILITATION VISEE AU PARAGRAPHE 1 EST EXERCEE , EN CAS D'EMPECHEMENT DU MEMBRE DE LA COMMISSION RESPONSABLE DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " : A ) PAR UN DES AUTRES MEMBRES DE LA COMMISSION ET , EN CAS D'EMPECHEMENT DE CEUX-CI , B ) PAR LE DIRECTEUR DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " . ARTICLE 2 LA COMMISSION EXAMINE LES RAPPORTS QUE LE MEMBRE RESPONSABLE DU SERVICE " GESTION DE L'UNION DOUANIERE " LUI SOUMET PERIODIQUEMENT SUR L'UTILISATION DE L'HABILITATION PREVUE A L'ARTICLE 1ER AINSI QUE SUR LES DIFFICULTES CONSTATEES . LA COMMISSION DONNE , LE CAS ECHEANT , AUX PERSONNES HABILITEES , DES ORIENTATIONS COMPLEMENTAIRES . ARTICLE 3 LA PRESENTE DECISION ENTRE EN VIGUEUR LE 1ER JUILLET 1975 . ELLE SERA PUBLIEE AU JOURNAL OFFICIEL DES COMMUNAUTES EUROPEENNES . FAIT A BRUXELLES , LE 27 JUIN 1975 . PAR LA COMMISSION LE PRESIDENT FRANCOIS-XAVIER ORTOLI


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0192
 Ehdotus neuvoston asetus (EY, Euratom) Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön eläkkeisiin [1 päivästä toukokuuta 2004] liittyvien korjauskertoimien vahvistamisesta /* KOM/2004/0192 lopull. */
 Ehdotus NEUVOSTON ASETUS (EY, Euratom) Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön eläkkeisiin [1 päivästä toukokuuta 2004] liittyvien korjauskertoimien vahvistamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. JohdantoTehdessään xxx päätöksen henkilöstösääntöjen muuttamisesta neuvosto päätti poistaa saavutettuihin eläkeoikeuksiin liittyvät korjauskertoimet [1 päivästä toukokuuta 2004] ja suojata ennen kyseistä päivää saavutetut eläkeoikeudet soveltamalla eläkkeisiin erityisiä siirtymäkauden korjauskertoimia.Neuvosto vahvistaa henkilöstösääntöjen XIII liitteessä olevan 20 artiklan ja liitteessä XI olevan 3 artiklan säännösten mukaisesti yhteisöjen eläkkeensaajien ennen [1 päivää toukokuuta 2004] saavuttamiin eläkeoikeuksiin sovellettavat korjauskertoimet.Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan säännösten mukaisesti Belgiassa ja Luxemburgissa ei sovelleta korjauskertoimia. 2. Eläkkeensaajiin sovellettavat laskennalliset korjauskertoimet Eurostat on henkilöstösääntöjen XI liitteessä olevan 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan toisen alakohdan mukaisesti määrittänyt hintapariteetit, jotka ilmaisevat 1 päivänä heinäkuuta 2003 jäsenvaltioissa maksettujen Euroopan yhteisöjen eläkkeiden ostovoiman vastaavuuden suhteessa viitevaltio Belgiassa maksettuihin Euroopan yhteisöjen eläkkeisiin.Eri maiden korjauskertoimet määritetään suoraan hintapariteettien ja 1 päivänä heinäkuuta 2003 sovellettujen valuuttakertoimien välisten suhteiden perusteella.Henkilöstösäänntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan säännösten mukaisesti kyseisiä korjauskertoimia sovelletaan sellaisinaan virkamiesten ja muun henkilöstön eläkkeiden siirtoon [1 päivästä toukokuuta 2004]. Hintapariteetit, valuuttakertoimet ja eläkkeisiin sovellettavat laskennalliset korjauskertoimet on esitetty jäljempänä taulukossa A. >VIITTAUS KAAVIOON>3. eläkkeensaajiin sovellettavat korjauskertoimetHenkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti eläkkeisiin sovellettavat korjauskertoimet lasketaan painottamalla henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa vahvistettuja, virkamiehiin sovellettavia korjauskertoimia 80 prosentilla sekä kyseisen kohdan toisessa luetelmakohdassa vahvistettuja, eläkkeiden laskennallisia korjauskertoimia 20 prosentilla. Eläkkeisiin eri valtioissa sovellettavat korjauskertoimet esitetään jäljempänä taulukossa B.>VIITTAUS KAAVIOON>Ehdotus NEUVOSTON ASETUS (EY, Euratom) Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön eläkkeisiin [1 päivästä toukokuuta 2004] liittyvien korjauskertoimien vahvistamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan ja erityisesti sen 13 artiklan,ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavat henkilöstösäännöt ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevat palvelussuhteen ehdot, jotka on vahvistettu asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 [1] ja joita on viimeksi muutettu asetuksella (EY, EHTY, Euratom) N:o ..... [2], ja erityisesti mainittujen henkilöstösääntöjen 63, 64, 65, 65 a ja 82 artiklan ja liitteen XI ja XIII sekä mainittujen palvelussuhteen ehtojen 20 artiklan 1 kohdan ja 64 artiklan,[1] EYVL L 56, 4.3.1968, s. 1.[2] EUVL L, s. 1.ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 1 kohdan soveltaminen edellyttää jäsenvaltioissa maksettavien eläkkeiden korjauskertoimien vahvistamista. (2) Kyseisiä kertoimia sovelletaan välittömästi liitteessä VII olevassa 17 artiklassa mainittuihin siirtoihin. (3) Liitteessä XIII olevan 20 artiklan 2 kohdan soveltaminen edellyttää kyseisten kertoimien keskiarvon painottamista 20 prosentilla ja virkamiehille jäsenvaltioissa [pääkaupungeissa] maksettaviin palkkoihin sovellettavien kertoimien painottamista 80 prosentilla,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla1. Virkamiesten ja muun henkilöstön suorittamiin siirtoihin yhteen jäljempänä olevassa luettelossa mainituista maista liitteessä VII olevan 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti sovellettavat korjauskertoimet ovat [1 päivästä toukokuuta 2004] seuraavat: >VIITTAUS KAAVIOON>2. Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti sovellettavat korjauskertoimet ovat [1 päivästä toukokuuta 2004] seuraavat: >VIITTAUS KAAVIOON>2 artiklaTämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä [...] päivänä [...]kuuta [...]. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja>TAULUKON PAIKKA>


type: other

text:
Leppetrahv: millal ja kuidas?
 Leppetrahvi kokkuleppimisest või saada päästerõngas, mis hoiab ära hulga segadust ja närvikulu ning päästab kahju suuruse tõendamisest, tegelikult lausa kahju olemasolu tõendamisest.
 Töölepingu seaduses (TLS) on mitmes kohas nimetatud võimalikku leppetrahvi kokkulepet. Sellest on juttu saladuse hoidmise kohustuse (§ 22), konkurentsipiirangu (§ 26) ning tööle asumisest keeldumise või töölt omavolilise lahkumise juures (§ 77).
 TLS seletuskirjas on selgitatud, et erinevalt teistest lepingulistest suhetest, töösuhetes leppetrahve muude rikkumiste puhul ei tohi kokku leppida, st need on ainukesed võimalikud juhud.
 Mida leppetrahv aga tähendab, saab teada hoopis võlaõigusseadusest (VÕS).
 Töösuhtes toimib see tavaliselt suunal töötaja tööandjale, kuid ei ole välistatud ka vastupidine kokkulepe. Tööanda “leppetrahvid” on tegelikult lülitatud juba ka seadusesse, nt tööandja vastutus ebaseadusliku ülesütlemise korral.Leppetrahvi ei pea paika panema konkreetse numbriga. See võib tuleneda näiteks töötaja rikkumisele eelneva 6 kuu keskmisest töötasust, riigi keskmisest töötasust või kasvõi piimahinnast. Kui sätestada sõltuvus keskmisest töötasust, siis tuleb ka määrata, mitmekordsest töötasust jutt käib (nt neljakordne eelneva 6 kuu keskmine töötasu). Vastse korral on võimalik tõlgendus, et mõeldud on ühekordset keskmist tasu.Tähtis on see, et lepingus oleks kokku lepitud üheselt arusaadav valem, mille järgi leppetrahvi arvutatakse.
 Leppetrahv tuleks leppida kokku sellises suuruses, et see kataks rikkumisest tekkiva võimaliku kahju. Erinevus kahju hüvitamisest seisneb selles, et kui on kokku lepitud leppetrahv, peab üks pool tõendama ainult seda, et rikkumine aset leidis ja et teine pool oli selles süüdi. töötaja Mari lekitas tööandja ärisaladust.
 Kusjuures juba seda on tavaliselt väga keeruline tõendada.Kui leppetrahvi ei ole kokku lepitud, siis peaks töötaja käest hüvituse saamiseks tööandja tõendama lisaks ka seda, milline kahju talle ärisaladuse rikkumise tõttu tekkis. See on veelgi keerulisem.Seega - leppetrahvi kokkuleppimine päästab kahju suuruse tõendamisest, tegelikult lausa kahju olemasolu tõendamisest.
 See küll ei tähenda, et kui töötaja tõendab, et kahju üldse ei tekkinud või see oli väga väike, siis ei võiks kohus leppetrahvi vähendada (VÕS § 162).
 Erinevate rikkumiste eest võiksid olla määratud erineva suurusega leppetrahvid. Ärisaladuse avaldamise eest võiks leppetrahv arvestada seda, kui suurt kahju töötaja võib ärisaladuse avaldamisega teha. Töölt omavoliliselt lahkumise leppetrahv peaks tõenäoliselt olema väiksem, kuna sellest tekivad eelkõige kulud asendaja leidmiseks ja lihtsalt ebameeldivused tööandjale. Viimane võib teatud töökohtadel küll tuua kaasa oluliselt suuremaid kahjusid.
 Leppetrahvi ei pea kokku leppima ka meeletult suurt, kuna leppetrahv ei välista seda ületava kahju nõudmist (VÕS § 161 lg 2 ja eelnimettud TLS §-d). See tähendab, et kui tegelikult põhjustati ärisaladuse avaldamisega suurem kahju kui tööandja leppetrahvi kokkuleppimisel oskas ette näha, siis võib ta ka ülejäänud kahju sisse nõuda, kui suudab seda tõendada.
 Leppetrahvi kokkuleppest võiks nähtuda, kas leppetrahv on mõeldud kohustuse täitmisele sundimiseks või kohustuse täitmise asendamiseks (VÕS §159 lg 1). Kui seda kirjas ei ole, siis tuleb asuda tõlgendama.
 Tööle asumisest keeldumise puhul on tegemist leppetrahviga kohustuse täitmise asendamiseks, kuna selle täitmist ei eeldata, hakatakse otsima uut inimest. Konkurentsikeelu rikkumise korral ei ole asi nii üheselt selge. Kas töötaja võib leppetrahvi ära makstes konkurendi juures edasi töötada või peab ta lisaks leppetrahvile konkurendi juurest lahkuma? Selleks ongi kasulik see lepingus täpsustada.
 Väga oluline on meeles pidada, et leppetrahvi tuleb hakata nõudma mõistliku aja jooksul pärast rikkumist (VÕS §159 lg 2). Ei ole aktsepteeritav see, kui tööandja juba tükk aega rikkumisest teab, kuid ei viitsi midagi ette võtta ning mingil hilisemal hetkel mõtleb, et võiks töötaja nüüd ette võtta. Mõistlik aeg sõltub asjaoludest, kuid seda võiks mõõta pigem nädalates kui kuudes.
 Kõige tähtsam on aga meeles pidada, et leppetrahv tuleb lepingusse kirja panna. Riigikohtu praktikas on olnud juhtumeid, kus küll lepiti kokku mingi keeld, kuid leppetrahvi nõuet mitte. Seega jäi tööandja ka rahast ilma.
 Autor: Lemmi Kann, Kaire Lang


type: caselaw

text:
C 184/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.6.98
 råvare i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i udformet således, at de i praksis gùr det umuligt eller
 punkt C, fùrste afsnit. Selv om det fremgår, at stoffet urimeligt vanskeligt at opnå erstatning.
 ikke er en råvare, kan sådanne oplysninger dog krñ-
 ves, hvis ikke der findes andre midler til at vurdere (1) EFT C 174 af 8.7.1995.
 råvarens renhed som fùlge af de sñrlige forhold ved
 processen for fremstillingen af råvaren på basis af det
 pågñldende stof.
 Når den kompetente myndighed krñver, at den, der
 ansùger om en markedsfùringstilladelse, meddeler DOMSTOLENS DOM
 oplysninger i henhold til artikel 9, nr. 3, i direktiv
 81/851/EéF, suspenderes de frister, som er angivet i (Sjette Afdeling)
 samme direktivs artikel 8, indtil oplysningerne medde- af 30. april 1998
 les.
 i sag C-230/96, Cabour SA og Nord Distribution Auto-
 mobile SA mod Arnor »SOCO« SARL, procesdeltager:
 2) Det er uden betydning for besvarelserne af det fùrste Automobiles Peugeot SA og Automobiles CitroeÈn SA
 spùrgsmål, om processen for fremstillingen af et prñ- (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Cour d'appel de
 parat er kontinuerlig eller ikke kontinuerlig. Douai) (1)
 (Konkurrence Ð salg af automobiler Ð gyldigheden af en
 3) Den kompetente myndighed er ikke befùjet til at fri- eneforhandlingsaftale Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 og
 tage ansùgeren af en markedsfùringstilladelse for at 3 Ð forordning (EéF) nr. 123/85 Ð forordning (EéF)
 meddele en oplysning eller fremlñgge et dokument, nr. 1475/95)
 som er foreskrevet i artikel 5 i direktiv 81/851/EéF, (98/C 184/02)
 selv om det fremgår, at det i et konkret tilfñlde er
 praktisk talt umuligt at fremskaffe den pågñldende
 oplysning. (Processprog: fransk)
 4) Gennemgangen af det fjerde spùrgsmål har intet frem- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden efter propor- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 tionalitetsprincippet af artikel 5, stk. 2, nr. 3, 4 og 9, i
 direktiv 81/851/EéF og punkt A, B og C i fùrste del
 af bilaget til direktiv 81/852/EéF. I sag C-230/96, angående en anmodning, som Cour
 d'appel de Douai i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende
 5) Gennemgangen af det femte spùrgsmål har intet frem- sag, Cabour SA og Nord Distribution Automobile SA mod
 bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af direktiv Arnor »SOCO« SARL, procesdeltager: Automobiles Peu-
 81/851/EéF og 81/852/EéF efter EF-traktatens geot SA og Automobiles CitroeÈn SA, at opnå en prñjudi-
 artikel 30-36. ciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 85, stk. 1, og visse bestemmelser i Kommissionens
 forordning (EéF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om
 6) Artikel 40 i direktiv 81/851/EéF skal fortolkes såle- anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af
 des, at det ikke er nùdvendigt at begrunde et krav om salgs- og serviceaftaler vedrùrende motorkùretùjer (EFT
 yderligere oplysninger i henhold til direktivets artikel 9, L 15 af 18.1.1985, s. 16), og Kommissionens forordning
 nr. 3. (EéF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 (EFT L 145 af
 29.6.1995, s. 25), har Domstolen (Sjette Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dom-
 7) En medlemsstat er forpligtet til at erstatte det tab, som merne R. Schintgen (refererende dommer), G. F. Mancini,
 er påfùrt den, der ansùger om en markedsfùringstilla- P. J. G. Kapteyn og G. Hirsch; generaladvokat: G.
 delse, som fùlge af, at der er anmodet om oplysninger Tesauro; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Louter-
 og stillet krav, som er i strid med direktiv 81/851/EéF man-Hubeau, den 30. april 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 og 81/852/EéF, når den fñllesskabsretlige bestem- sion lyder således:
 melse, der er overtrådt, har til formål at tillñgge bor-
 gerne rettigheder, når overtrñdelsen er tilstrñkkelig
 kvalificeret, og når der er direkte årsagsforbindelse 1) Artikel 5, stk. 2, nr. 1, litra a) og b), i Kommissionens
 mellem overtrñdelsen og det tab, borgerne har lidt. forordning (EéF) nr. 123/85 af 12. december 1984
 Med dette forbehold er staten pligtig at erstatte det om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kate-
 tab, der er forvoldt ved en tilsidesñttelse af fñlles- gorier af salgs- og serviceaftaler vedrùrende motorkù-
 skabsretten, som må tilregnes den, efter nationale retùjer skal fortolkes således, at fritagelsen i henhold
 erstatningsregler, idet betingelserne i den nationale lov- til forordningen finder anvendelse på en klausul i en
 givning, der finder anvendelse, dog ikke må vñre min- eneforhandlingsaftale, som er begrñnset til at fore-
 dre gunstige end de betingelser, der gñlder for tilsva- skrive, at parterne med henblik på at frigùre hinanden
 rende sùgsmål efter national ret, og ikke må vñre for deres respektive forpligtelser til ikke at konkurrere
 ---pagebreak--- 13.6.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 184/3
 kan påberåbe sig sagligt rimelige grunde uden nñrmere DOMSTOLENS DOM
 at angive, hvori disse kan bestå.
 (Sjette Afdeling)
 af 30. april 1998
 Artikel 3, nr. 3, og artikel 5, stk. 2, i forordning
 i sag C-24/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 (EéF) nr. 123/85 skal fortolkes således, at fritagelsen i
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 henhold til forordningen ikke finder anvendelse på en
 klausul i en aftale, som, medmindre der foreligger sag- (Traktatbrud Ð ret til ophold Ð forpligtelse til at vñre i
 ligt rimelige grunde, forbyder forhandleren at sñlge besiddelse af identitetspapirer Ð sanktioner)
 nye kùretùjer af ethvert andet mñrke, endog i forret-
 ningslokaler, som er adskilt fra dem, hvori aftaleva- (98/C 184/03)
 rerne udbydes.
 (Processprog: tysk)
 Artikel 4, stk. 1, nr. 3, og artikel 5, stk. 2, nr. 2 og 3, i
 forordning (EéF) nr. 123/85 skal fortolkes således, at
 fritagelsen i henhold til forordningen finder anvendelse
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 på en klausul i en aftale, som pålñgger forhandleren et
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 bestemt salgsmål, til hvilket der Ð såfremt det ikke
 nås Ð er knyttet sanktioner, der kan strñkke sig til
 opsigelse af aftalen, dog under forudsñtning af, at fast-
 sñttelsen af salgsmålet er udtryk for en simpel forplig- I sag C-24/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 telse til at anvende bestemte midler. skaber (befuldmñgtigede: Peter Hillenkamp og Pieter Jan
 Kuijper) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuld-
 mñgtiget: Ernst Röder), angående en påstand om, at det
 fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat
 2) Artikel 3, nr. 3, og artikel 5, stk. 2, i Kommissionens sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 48, 52
 forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om og 59 samt artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 68/360/EéF
 anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på katego- af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om
 rier af salgs- og serviceaftaler vedrùrende motorkùretù- rejse og ophold inden for Fñllesskabet for medlemsstater-
 jer skal fortolkes således, at fritagelsen i henhold til nes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (EFT L 257
 forordningen ikke finder anvendelse på en klausul i en af 19.10.1968 II, s. 477) og artikel 4, stk. 1, i Rådets
 aftale, som, medmindre der foreligger sagligt rimelige direktiv 73/148/EéF af 21. maj 1973 om ophñvelse af
 grunde, forbyder forhandleren at sñlge nye kùretùjer rejse- og opholdsbegrñnsninger inden for Fñllesskabet for
 af andre mñrker, endog i forretningslokaler, som er statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering
 adskilt fra dem, hvori aftalevarerne udbydes. og udveksling af tjenesteydelser (EFT L 172 af 28.6.1973,
 s. 14), idet statsborgere fra andre medlemsstater, der
 opholder sig på tysk område, med hensyn til skyldgraden
 Artikel 4, stk. 1, nr. 3, og artikel 5, stk. 2, nr. 2 og 3, i og bùderammen er udsat for åbenbar forskelsbehandling i
 forordning (EF) nr. 1475/95 skal fortolkes således, at forhold til tyske statsborgere, der på tilsvarende måde tilsi-
 fritagelsen i henhold til forordningen finder anvendelse desñtter forpligtelsen til at vñre i besiddelse af et gyldigt
 på en klausul i en aftale, som pålñgger forhandleren et identitetspapir, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 bestemt salgsmål, til hvilket der Ð såfremt det ikke sat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm (refererende
 nås Ð er knyttet sanktioner, der kan strñkke sig til dommer), og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray, G.
 opsigelse af aftalen, dog under forudsñtning af, at fast- Hirsch og K. M. Ioannou; generaladvokat: F. G. Jacobs;
 sñttelsen af salgsmålet er udtryk for en simpel forplig- justitssekretñr: R. Grass, den 30. april 1998 afsagt dom,
 telse til at anvende bestemte midler, og at fastsñttelsen hvis konklusion lyder således:
 er sket efter aftale mellem parterne eller i tilfñlde af
 uenighed mellem dem ved en uvildig sagkyndig.
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for-
 pligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 48, 52 og
 3) Forbuddet i traktatens artikel 85, stk. 1, finder anven- 59 samt artikel 4 i Rådets direktiv 68/360/EéF af
 delse på klausuler i en eneforhandlingsaftale vedrù- 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om
 rende automobiler i tilfñlde, hvor disse ikke er dñkket rejse og ophold inden for Fñllesskabet for medlemssta-
 af gruppefritagelsen, såfremt de pågñldende klausuler ternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer og
 under hensyntagen til den ùkonomiske og retlige sam- artikel 4 i Rådets direktiv 73/148/EéF af 21. maj
 menhñng har til formål eller til fùlge at begrñnse kon- 1973 om ophñvelse af rejse- og opholdsbegrñnsninger
 kurrencen inden for fñllesmarkedet mñrkbart, og hvis inden for Fñllesskabet for statsborgere i medlemssta-
 de kan påvirke handelen mellem medlemsstaterne. terne med hensyn til etablering og udveksling af tjene-
 steydelser, idet statsborgere fra andre medlemsstater,
 der opholder sig på tysk område, med hensyn til skyld-
 (1) EFT C 269 af 14.9.1996. graden og bùderammen er udsat for åbenbar forskels-
 behandling i forhold til tyske statsborgere, der på til-
 svarende måde tilsidesñtter forpligtelsen til at vñre i
 besiddelse af et gyldigt identitetspapir.


text:
5P.367/1999 (21.03.2000)
 5P.367/1999
 B.________, représenté par Me Jacqueline Curtet, avocate à Genève,
 la décision prise le 23 août 1999 par l'Autorité de surveillance des tutelles du canton de Genève;
 (art. 4 aCst. ; rémunération du tuteur)
 A.- Par décision du 8 mai 1998, l'avocat B.________ a été désigné comme coreprésentant légal provisoire de X.________ puis, le 14 décembre 1998, ensuite de l'interdiction de celui-ci, comme son cotuteur, pour les aspects financier et judiciaire de la représentation.
 La faillite du pupille a été prononcée le 2 février 1999. Le 9 juin suivant, B.________ a demandé au Tribunal tutélaire d'être relevé de ses fonctions pour cause de différend concernant sa rémunération de tuteur.
 Par ordonnance du 21 juin 1999, le tribunal a donné suite à cette requête et approuvé les rapports d'activité de B.________, dont la rémunération a été arrêtée à 43'704 fr.30, débours inclus; le paiement de cette somme a été mis à la charge de l'Etat de Genève.
 B.- B.________ a recouru contre cette ordonnance, dans la mesure où elle portait sur la quotité de ses honoraires; il concluait à ce que l'Etat de Genève soit condamné à lui verser la somme de 95'836 fr.80.
 Par décision du 23 août 1999, communiquée le 31 août suivant, l'Autorité de surveillance des tutelles du canton de Genève a rejeté le recours et confirmé sur ce point l'ordonnance attaquée.
 C.- Agissant par la voie du recours de droit public au Tribunal fédéral, B.________ conclut à l'annulation de la décision du 23 août 1999 et au renvoi de l'affaire à l'Autorité de surveillance pour nouvelle décision dans le sens des considérants. Il demande en outre le rejet de toutes autres ou contraires conclusions, les frais et dépens de l'ensemble de la procédure étant mis à la charge de l'Etat et du Tribunal tutélaire de Genève.
 L'Autorité de surveillance se réfère aux considérants de sa décision. L'Etat de Genève ne s'est pas déterminé.
 Considérants en droit :
 1.- a) Par arrêt du 16 novembre 1999, la cour de céans a déclaré irrecevable le recours en réforme déposé parallèlement par l'avocat Borgeaud. Le présent recours est donc recevable au regard de l'art. 84 al. 2 OJ. Déposé en temps utile contre une décision finale rendue en dernière instance cantonale, il est également recevable au regard des art. 86 al. 1,87 et 89 al. 1 OJ.
 b) Vu la nature cassatoire du recours de droit public (ATF 125 II 86 consid. 5a p. 96 et la jurisprudence citée), les conclusions du recourant qui tendent à autre chose qu'à l'annulation de la décision attaquée sont irrecevables.
 2.- Le recourant reproche à l'Autorité de surveillance d'avoir arbitrairement fixé sa rémunération en appliquant par analogie le règlement cantonal sur l'assistance juridique en lieu et place du tarif des avocats genevois. Contrairement à l'avis du recourant, cette question doit être jugée sous l'angle de l'arbitraire, la valeur litigieuse ne jouant aucun rôle à cet égard.
 Selon la jurisprudence, une décision est arbitraire lorsqu'elle méconnaît gravement une norme ou un principe juridique clair et indiscuté, ou lorsqu'elle contredit de manière choquante le sentiment de la justice et de l'équité. La violation incriminée doit être manifeste et reconnaissable d'emblée. Il n'y a pas arbitraire du seul fait qu'une solution autre que celle de l'autorité cantonale apparaît convenable ou même préférable. Enfin, une décision ne sera annulée que si elle est arbitraire dans son résultat, mais non lorsque seuls ses motifs sont insoutenables ou encore lorsqu'elle n'est pas motivée (ATF 125 II 129 consid. 5bp. 134; 124 I 247 consid. 5 p.250; 123 I 1 consid. 4 p.5 et les arrêts cités).
 3.- Le recourant soutient en substance qu'il a été désigné comme tuteur en sa qualité d'avocat et que son mandat était essentiellement judiciaire; sa rémunération devait donc être fixée selon les règles de sa profession. La situation économique du pupille ne serait pas déterminante puisque les honoraires et frais de la tutelle sont en l'occurrence assumés par un tiers, à savoir l'Etat de Genève. De plus, la portée spécifique de l'art. 143A de la loi sur l'organisation judiciaire du canton de Genève (LOJ gen. ) ne permettrait pas d'appliquer par analogie le règlement sur l'assistance juridique à la rémunération du tuteur.
 a) Selon l'art. 416 CC, le tuteur a droit à une rémunération prélevée sur les biens du pupille; celle-ci est fixée par l'autorité tutélaire pour chaque période comptable, eu égard au travail du tuteur et aux revenus du pupille. La loi ne précise pas comment procéder à cette fixation. Selon la doctrine et la jurisprudence unanimes, lorsque le tuteur - ou le curateur - doit fournir des services propres à son activité professionnelle, il a droit à une rémunération particulière, fixée en principe sur la base du tarif professionnel reconnu. Même en pareil cas, l'autorité tutélaire conserve cependant un certain pouvoir d'appréciation, lui permettant selon les circonstances - notamment en fonction de la situation économique du pupille - de réduire l'indemnité qui serait due selon le tarif, voire de s'écarter de ce dernier (ATF 116 II 399 consid. 4b p. 400-403). En l'absence de biens du pupille, la rémunération du tuteur est en règle générale assurée par la collectivité responsable de l'institution de la tutelle, selon les modalités prévues par le droit cantonal (ATF 98 V 230 consid. 4c p. 237; Geiser, Commentaire bâlois, n. 4 ad art. 416 CC). Le recourant ne prétend pas que de telles dispositions existeraient dans le canton de Genève.
 b) En l'espèce, il est admis que le tuteur a été nommé en sa qualité d'avocat et qu'il a fourni des services propres à sa formation professionnelle. L'autorité cantonale a toutefois confirmé la décision de première instance fixant la rémunération du recourant sur la base du tarif horaire valable en matière d'assistance juridique, soit 150 fr. par heure, compte tenu de l'insolvabilité du pupille, l'entretien de celui-ci n'étant au demeurant pas assuré par des proches. Cette solution n'apparaît pas insoutenable. La doctrine considère en effet que si l'avocat désigné ès qualités a en principe droit à être rémunéré sur la base du tarif professionnel reconnu, cette indemnité sera cependant réduite lorsque le pupille n'a que peu ou pas de ressources (Egger, Commentaire zurichois, 2e éd., n. 19 ad art. 416 CC; Kaufmann, Commentaire bernois, 2e éd., n. 20-22 ad art. 416 CC). De plus, la prise en charge des frais de tutelle par la collectivité publique trouve sa justification dans le fait que cette institution relève - comme l'accès aux tribunaux - des mesures auxquelles peut prétendre une personne indigente; l'existence d'un tel droit répond à des principes semblables à ceux de l'assistance judiciaire (Geiser, op. cit. , loc.
 cit. ). Au vu du pouvoir d'appréciation dont l'autorité dispose à cet égard, il n'était dès lors pas arbitraire de considérer que le tuteur pouvait, en principe, être indemnisé selon un tarif inférieur à celui pratiqué par le barreau genevois, bien qu'il ait agi en sa qualité d'avocat; l'autorité cantonale relève du reste à juste titre que s'il n'avait pas été désigné comme tuteur, il aurait de toute façon dû tenir compte de l'indigence de son mandant, soit dans la détermination de ses honoraires, soit en lui suggérant de requérir - précisément - l'assistance juridique.
 Selon l'autorité cantonale, des exceptions sont cependant envisageables en présence de circonstances particulières, notamment lorsqu'il s'agit d'un mandat spécialement long et complexe et que les services rendus finissent par dépasser nettement, du point de vue du temps consacré, la somme de travail qu'un avocat doit normalement assumer pour un client qui bénéficie de l'assistance juridique, ou qu'ils empêchent l'avocat de consacrer suffisamment de temps à d'autres mandats plus rémunérateurs lui assurant des revenus dépassant la simple couverture de ses frais généraux. En l'occurrence, l'avocat et son stagiaire avaient consacré environ 432 heures aux aspects financiers et procéduraux de la tutelle de X.________. Toutefois, ces heures avaient été réparties sur une période de plus de treize mois, laissant à l'étude du recourant le temps de gérer simultanément d'autres affaires plus lucratives. Par ailleurs, celui-ci avait été relevé de ses fonctions de cotuteur à sa demande, de sorte que la charge résultant de l'administration des affaires du pupille était restée limitée dans le temps.
 Le recourant ne conteste pas ces motifs. Il se contente essentiellement d'affirmer que l'application du règlement sur l'assistance juridique couvre à peine ses frais généraux, ce que l'Autorité de surveillance n'a pas méconnu; de plus, ce seul fait ne permet pas de dire que l'autorité cantonale ait commis arbitraire. Ses critiques étant pour le surplus appellatoires, le recourant ne démontre pas que la décision querellée soit insoutenable dans son résultat (art. 90 al. 1 let. b OJ; ATF 110 Ia 1 consid. 2a p. 3/4; 107 Ia 186). Le grief doit par conséquent être rejeté dans la mesure où il est recevable, sans qu'il y ait lieu d'examiner les arguments du recourant en relation avec l'art. 143A LOJ gen.
 4.- Le recourant reproche aussi à l'autorité cantonale d'avoir agi contrairement à l'art. 2 al. 2 CC, dès lors qu'au moment de sa nomination, aucun indice ne lui permettait de penser que sa rémunération ne serait pas fondée sur le tarif de sa profession. Pour autant qu'il soit suffisamment motivé (art. 90 al. 1 let. b OJ), ce moyen apparaît manifestement mal fondé: l'absence de règlement préalable concernant la base de rémunération ne saurait être interprétée comme une promesse de l'autorité; de plus, le recourant n'ignorait pas la faillite de son pupille, de sorte qu'il ne pouvait raisonnablement exclure que ledit tarif ne soit pas appliqué. Il se réfère en outre au principe de l'égalité de traitement; ce grief est toutefois irrecevable, faute d'être suffisamment motivé.
 5.- En conclusion, le recours doit être rejeté dans la mesure où il est recevable, aux frais de son auteur (art. 156 al. 1 OJ).
 2. Met à la charge du recourant un émolument judiciaire de 3'500 fr.
 3. Communique le présent arrêt en copie aux parties et à l'Autorité de surveillance des tutelles du canton de Genève.


text:
Apache HTTP Server on avoimeen lähdekoodiin perustuva HTTP-palvelinohjelma. Apachen HTTP-palvelin on Apache Software Foundationin tunnetuin tuote.
 Yleistä
 Apachen HTTP-palvelin on saatavilla Unixille (BSD:t, Linux), Windowsille ja useille muille käyttöjärjestelmille, ja lisäksi se on integroitu OS X -käyttöjärjestelmään. Sen kehitys alkoi NCSA:n httpd-palvelinohjelmasta. Alkujaan Apache oli vain joukko päivityksiä ja korjauksia NCSA:n palvelimeen, mutta version 2.0 myötä se kirjoitettiin kokonaan uudelleen. Apachen nimi viittaa virallisesti Apassi-intiaaniheimoon, mutta sen on sanottu alusta lähtien olevan myös väännös ilmaisusta "a patchy server" (paikattu palvelin).
 Pelkkä Apache tukee ainoastaan staattisten tiedostojen jakamista HTTP-protokollan yli. Apachen ydintä voidaan täydentää useilla moduuleilla, jotka mahdollistavat palvelimen räätälöinnin omia tarpeita vastaavaksi. Osa moduuleista tulee ohjelmiston mukana, osa on muiden tahojen tekemiä. Mukana tulevia moduuleita ovat muun muassa mod_cgi, joka mahdollistaa ulkoisten ohjelmien ajamisen CGI-ympäristössä, ja mod_rewrite, joka mahdollistaa erittäin monipuolisen URIen manipuloinnin. Ulkopuolisia moduuleja ovat muun muassa mod_perl, joka integroi Perl-tulkin palvelimeen ja nopeuttaa täten Perl-kielellä kirjoitettujen skriptien suorittamista, ja mod_log_mysql, joka mahdollistaa lokien tallentamisen MySQL-tietokantaan.
 Vuoden 1996 huhtikuusta lähtien Apache on ollut Internetin suosituin HTTP-palvelin. Netcraftin tutkimuksen mukaan Apachella on 50 prosentin osuus kaikista palvelimista elokuussa 2008. Toiseksi suosituin palvelinohjelmisto on ollut Netcraftin mukaan Microsoftin IIS.
 Myöhemmin nginx on ohittanut Apachen suosiossa ja Microsoftin palvelin on menettänyt suosiotaan.
 Versiointi
 Apachen versio 2.2.0 julkaistiin 1. joulukuuta 2005.
 Apache käyttää versionumerojärjestelmää, jota Linux-ydin ennen käytti: jos sekundäärinen versionumero on pariton, on kyseessä kehitys- ja testiversio, jossa saattaa olla testaamattomia ja toimimattomia ominaisuuksia, ja jos numero on parillinen, on kyseessä vakaa, tuotantokäyttöön tarkoitettu versio.
 Katso myös
 .htaccess – Apachen hakemistokohtainen asetustiedosto
 Apache Cocoon
 LAMP
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto
 Linux-ohjelmat
 Windows-ohjelmat
 Seulonnan keskeiset artikkelit
 Apache Software Foundation
 Palvelinsovellukset