text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 29.4.2016
 COM(2016) 238 final
 2016/0127(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o podpisu Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o ochraně osobních informací týkajících se prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů jménem Evropské unie
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Důvody a cíle návrhu
 Kontaktní skupina na vysoké úrovni (dále jen „kontaktní skupina“), složená z vysokých úředníků Komise, předsednictví Rady a vládních zástupců USA z ministerstva spravedlnosti, vnitřní bezpečnosti a zahraničí, byla zřízena v listopadu 2006 s cílem prozkoumat způsoby, které by EU a USA umožnily těsnější a efektivnější spolupráci při výměně informací z oblasti vymáhání práva, a současně zaručit ochranu osobních údajů a soukromí. V závěrečné zprávě kontaktní skupiny z října 2009
 1
 se dospělo k závěru, že nejlepším řešením je mezinárodní dohoda závazná jak pro EU, tak pro USA, o uplatňování odsouhlasených společných zásad ochrany údajů pro transatlantické předávání údajů v oblasti vymáhání práva: výhodou takové dohody by bylo, že by stanovila základy účinné ochrany osobních údajů a ochrany soukromí, jimiž by se řídila výměna informací v oblasti vymáhání práva, a poskytovala by nejvyšší úroveň právní jistoty.
 Dne 3. prosince 2010 přijala Rada rozhodnutí, jímž Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodě mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o ochraně osobních údajů při jejich předávání a zpracovávání pro účely prevence, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu, v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech (dále jen „zastřešující dohoda“)
 2
 .
 Dne 28. března 2011 Komise zahájila jednání. Dne 8. září strany parafovaly znění dohody.
 Zastřešující dohoda (vůbec poprvé) stanoví komplexní rámec zásad a záruk ochrany údajů při předávání osobních informací
 3
 pro účely vymáhání trestního práva mezi USA na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé. Dvojím cílem je zajistit vysokou úroveň ochrany osobních údajů, a tím posílit spolupráci mezi stranami. Aniž tato zastřešující dohoda sama o sobě nepředstavuje právní základ pro jakékoli předávání osobních informací do USA, doplňuje v případě potřeby záruky ochrany údajů v rámci stávajících i budoucích dohod o předávání údajů či vnitrostátní předpisy, jimiž se takové předávání povoluje.
 To představuje významné zlepšení oproti stávající situaci, kdy se osobní údaje předávají přes Atlantik na základě právních nástrojů (mezinárodních dohod nebo vnitrostátních právních předpisů), které obecně neobsahují žádná, nebo jen slabá ustanovení o ochraně údajů.
 •
 Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Zastřešující dohoda posílí ochranu osobních údajů všech subjektů údajů z EU při jejich výměně s USA pro účely vymáhání trestního práva. Dohoda vytvořením komplexního rámce záruk ochrany údajů doplní stávající dohody (dvoustranné dohody mezi členskými státy a USA i dohody mezi EU a USA), na jejichž základě jsou osobní údaje zasílány do USA pro účely vymáhání práva, pokud nemají požadovanou úroveň ochrany a záruk.
 Kromě toho bude tato dohoda představovat „záchrannou síť“ pro budoucí dohody mezi EU/členskými státy a USA, pod kterou již nebude moci úroveň ochrany klesnout. To je důležitá záruka pro budoucnost a výrazný posun od současné situace, kdy musí být záruky, ochrana a práva vyjednávány znovu pro každou novou jednotlivou dohodu.
 Celkově bude zastřešující dohoda znamenat významnou přidanou hodnotu z hlediska zvyšování úrovně ochrany subjektů údajů z EU v souladu s požadavky primárního a sekundárního práva EU. Vůbec poprvé budou vytvořeny nástroje na ochranu údajů, které se komplexně a konsistentně vztahují na veškeré předávání údajů v dané oblasti (tj. transatlantickou výměnu údajů v oblasti policejní a justiční spolupráce v trestních věcech). Zastřešující dohoda navíc v transatlantickém kontextu zdůrazní všeobecné požadavky na mezinárodní předávání údajů stanovené v budoucí směrnici o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů (dále jen „policejní směrnice“)
 4
 přijaté dne 14. dubna 2016. S ohledem na výše uvedené skutečnosti vytváří tato zastřešující dohoda rovněž významný precedent pro možné podobné dohody s dalšími mezinárodními partnery.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Od zastřešující dohody se očekává, že bude mít významný dopad na spolupráci policie a donucovacích orgánů se Spojenými státy. Vytvoření společného a komplexního rámce pravidel a záruk týkajících se ochrany údajů umožní EU a jejím členským státům na jedné straně a orgánům USA činným v trestním řízení na straně druhé efektivnější vzájemnou spolupráci. Kromě toho zajistí, že stávající dohody budou obsahovat veškerá nezbytná ochranná opatření. To umožní kontinuitu spolupráce v oblasti vymáhání práva a zároveň zajistí vyšší právní jistotu při předávání údajů. Dohoda rovněž usnadní uzavírání budoucích dohod s USA o předávání údajů v odvětví vymáhání trestního práva, neboť záruky ochrany údajů již budou dohodnuty, a nebudou tedy muset být znovu a znovu vyjednávány. A konečně, stanovení společných norem v této klíčové, ale složité oblasti spolupráce představuje důležitý krok, který může významně přispět k obnovení důvěry v transatlantické toky údajů.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Právním základem tohoto návrhu je článek 16 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 5 SFEU.
 •Subsidiarita
 Zastřešující dohoda podle čl. 3 odst. 2 SFEU spadá do výlučné pravomoci EU. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
 •Proporcionalita
 Zastřešující dohoda stanoví záruky ochrany údajů požadované podle směrnic pro jednání přijatých Radou. Jsou považovány za nezbytné prvky, které zajišťují požadovanou úroveň ochrany při předávání osobních údajů do třetí země, a to jak podle Listiny základních práv, tak podle vyvíjejícího se acquis EU. Pro zajištění takové úrovně ochrany nelze považovat za dostačující ani podstatně menší soubor takových záruk, ani nástroj s menší závazností. Proto tento návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle, kterým je vytvoření rámce pro ochranu osobních údajů předávaných mezi Spojenými státy americkými na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé v rámci prosazování práva.
 •Volba nástroje
 Vytvoření závazného rámce pro ochranu osobních údajů, který doplní stávající dohody a bude představovat základ pro dohody budoucí, lze zajistit jedině prostřednictvím mezinárodní dohody uzavřené mezi EU a Spojenými státy.
 Navíc, jak zdůrazňuje zpráva kontaktní skupiny z října 2009, poskytuje mezinárodní dohoda nejvyšší úroveň právní jistoty.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Komise o vývoji jednání podávala pravidelné ústní i písemné zprávy určenému zvláštnímu výboru Rady. Evropský parlament byl pravidelně informován prostřednictvím svého Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (LIBE), a to jak ústně, tak písemně.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Tato iniciativa provádí směrnice Rady pro jednání ze dne 3. prosince 2010.
 •Posouzení dopadů
 Posouzení dopadů nebylo třeba. Navrhovaná dohoda je v souladu se směrnicemi Rady pro jednání.
 •Účelnost a zjednodušování právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Základní práva
 Ustanovení zastřešující dohody mají za cíl chránit základní právo na ochranu osobních údajů a právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, jak jsou zakotveny v článku 8 a v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Navrhovaná dohoda nemá žádné rozpočtové důsledky.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Bude nezbytné provedení ze strany členských států, ale žádné výrazné změny v právních předpisech se neočekávají, poněvadž ustanovení zastřešující dohody z věcného hlediska do značné míry odrážejí pravidla, která se již na vnitrostátní orgány a orgány EU vztahují podle unijního a/nebo vnitrostátního práva.
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Zastřešující dohoda obsahuje v souladu se směrnicemi Rady pro jednání pět kategorií ustanovení: i) horizontální ustanovení; ii) zásady a záruky ochrany údajů; iii) individuální práva; iv) aspekty související s uplatňováním dohody a dohledem; a v) závěrečná ustanovení.
 i)
 Horizontální ustanovení
 i) Účel dohody (článek 1)
 K dosažení účelu této dohody (tj. zajištění vysoké úrovně ochrany osobních informací a posílení spolupráce v oblasti vymáhání práva) vytváří zastřešující dohoda rámec pro ochranu osobních informací předávaných mez USA na jedné straně a EU a jejími členskými státy na straně druhé pro účely prevence, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu. Odkaz na pojmy „prevence, odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů“ (dále souhrnně jen „vymáhání práva“) zajišťuje, že tato dohoda bude slučitelná se strukturou stávajícího a budoucího acquis EU v oblasti ochrany údajů (zejména vymezení hranice mezi nařízením o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů („obecné nařízení o ochraně údajů“
 5
 ) a „policejní směrnicí“, pokud jde o jejich příslušné oblasti působnosti).
 Článek 1 tím, že upřesňuje, že zastřešující dohoda nemůže být sama o sobě právním základem pro žádné předávání osobních informací a že vždy bude zapotřebí (samostatný) právní základ, rovněž ozřejmuje, že zastřešující dohoda představuje opravdovou dohodu o základních právech, kterou se stanoví soubor ochranných opatření a záruk vztahujících se na taková předávání.
 ii) Definice (článek 2)
 Klíčové termíny zastřešující dohody jsou vymezeny v článku 2. Definice pojmů „osobní informace“, „zpracování osobních informací“, „strany“, „členský stát“ a „příslušný orgán“ jsou ve své podstatě v souladu s tím, jak jsou tyto pojmy definovány v jiných dohodách mezi EU a USA a /nebo v acquis EU o ochraně údajů.
 iii) Oblast působnosti (článek 3)
 Článek 3 zastřešující dohody definuje oblast působnosti zastřešující dohody. Zajistí, aby se ochrana a záruky poskytované zastřešující dohodou vztahovaly na všechny výměny údajů probíhající v rámci transatlantické spolupráce v oblasti vymáhání práva v trestních věcech. To zahrnuje předávání údajů na základě vnitrostátních právních předpisů, dohod mezi EU a USA (např. smlouva mezi EU a USA o vzájemné právní pomoci ), dohod mezi členskými státy a USA (např. smlouvy o vzájemné právní pomoci, dohoda o posílení spolupráce při předcházení a boji proti závažné trestné činnosti a dohody či ujednání o informacích týkajících se předcházení terorismu), jakož i zvláštních dohod, jimiž se upravuje předávání osobních údajů soukromými subjekty pro účely vymáhání práva (např. v rámci dohody o jmenné evidenci cestujících EU–USA
 6
 („PNR“) a dohody o Programu sledování financování terorismu
 7
 („TFTP“)). Oblast působnosti je formulována na základě předávání údajů, tj. vztahuje se v zásadě na veškeré předávání údajů pro účely vymáhání práva mezi EU a USA bez ohledu na státní příslušnost či místo bydliště dotčeného subjektu údajů.
 Zastřešující dohoda se nebude vztahovat na předávání osobních údajů (či jiné formy spolupráce) mezi orgány USA a členských států odpovědnými za ochranu národní bezpečnosti.
 iv) Zákaz diskriminace (článek 4)
 Článek 4 stanoví, že každá strana provede tuto zastřešující dohodu bez jakékoli svévolné nebo neodůvodněné diskriminace mezi svými státními příslušníky a státními příslušníky druhé strany.
 Tento článek doplňuje a posiluje jiná ustanovení dohody (zejména články poskytující záruky fyzickým osobám, jako je právo na přístup, opravu a správní opravné prostředky, viz níže), neboť zajišťuje, že Evropané budou mít v zásadě nárok na stejné zacházení jako občané USA, pokud jde o praktické provádění těchto ustanovení ze strany orgánů USA.
 v) Účinek dohody (článek 5)
 Pokud jde o stávající dohody mezi EU/členskými státy a USA, zastřešující dohoda bude tyto dohody vhodně doplňovat, tj. v takovém případném rozsahu, v jakém v nich budou chybět nezbytné záruky ochrany údajů
 8
 ;
 Účinné provádění zastřešující dohody (a zejména jejích článků týkajících se individuálních práv) vede k domněnce o souladu s platnými pravidly mezinárodního předávání údajů. Tuto domněnku, která není ani automatická, ani obecná, lze jako každou domněnku vyvrátit. Nejedná se o automatickou domněnku, neboť její uplatňování výslovně závisí na účinném provádění zastřešující dohody ze strany USA a konkrétněji – jak výslovně vyjasňuje čl. 5 odst. 2 – na účinném provedení článků týkajících se práv fyzických osob (zejména přístupu k informacím, jejich opravy a správních a soudních opravných prostředků). Nejedná se ani o obecnou domněnku: vzhledem k tomu, že zastřešující dohoda není „samostatný“ nástroj pro předávání údajů, funguje taková domněnka vždy jen na základě jednotlivých příkladů, tj. na základě posouzení, zda kombinace zastřešující dohody a zvláštního právního základu pro předávání poskytuje takovou úroveň ochrany, jaká je v souladu s právními předpisy EU o ochraně údajů. Jinými slovy, odlišně od rozhodnutí o odpovídající úrovni ochrany, toto ujednání neuznává en bloc úroveň ochrany poskytovanou ze strany USA jako takovou, ani není žádným obecným povolením pro předávání údajů.
 ii)
 Zásady a záruky ochrany údajů
 Níže uvedené články se týkají významných zásad pro zpracovávání osobních údajů, jakož i klíčových záruk a omezení.
 i) Omezení účelu a použití (článek 6)
 V souladu s Listinou základních práv Evropské unie a s acquis EU uplatňuje článek 6 zásadu účelového omezení na veškerá předávání osobních údajů, na která se vztahuje zastřešující dohoda, a to jak v případě předávání v souvislosti s konkrétními případy, tak v případech, kdy USA a EU / její členské státy uzavřou dohodu, která umožňuje předávání osobních údajů ve velkém množství. Zpracování (což zahrnuje i předávání) může proběhnout pouze pro výslovný a legitimní účel v rámci působnosti zastřešující dohody, tj. v případech, kdy jde o předcházení, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu.
 Další zpracování osobních informací ze strany dalších (donucovacích, regulačních nebo správních) orgánů, jiných, než je první přijímací orgán strany, je povoleno za podmínky, že není v rozporu s účelem původního předání údajů a že takový další orgán splňuje všechna ostatní ustanovení zastřešující dohody.
 Předávající příslušný orgán může v konkrétních případech rovněž uložit dodatečné podmínky (týkající se např. využití údajů).
 Osobní informace se zpracovávají pouze tehdy, mají-li přímou souvislost a nepřesahují-li účely takového zpracování.
 Článek 6 je klíčovým ustanovením dohody: zajišťuje uplatňování záruk pro celý „životní cyklus“ daného souboru údajů od původního předání údajů z EU ke zpracování příslušným orgánem USA či naopak až k dalšímu možnému sdílení/zpracování jiným orgánem USA nebo, v případě předání údajů z USA příslušnému orgánu EU nebo (jednomu) jejímu členskému státu, dalšímu možnému sdílení/zpracování jiným orgánem EU nebo členského státu.
 ii) Další předávání (článek 7)
 Omezení na další předávání stanovená v článku 7 znamenají, že pokud má orgán USA v úmyslu dále předávat údaje, které obdržel z EU či z jednoho jejího členského státu, do třetí země/mezinárodní organizaci, které nejsou vázány touto dohodou, bude nejprve muset získat souhlas orgánu činného v trestním řízení v EU, jenž původně předal údaje do USA. Toto pravidlo rovněž platí v případě, že má některý orgán EU nebo jednoho z jejích členských států v úmyslu dále předávat údaje, které obdržel z USA, do třetí země nebo mezinárodní organizaci.
 Při rozhodování, zda udělit souhlas, bude muset původní předávající orgán řádně zohlednit všechny relevantní faktory, včetně účelu, pro který byly údaje původně předány, a zda dotyčná třetí země nebo mezinárodní organizace poskytuje odpovídající úroveň ochrany osobních informací. Může rovněž předávání podmínit určitými podmínkami.
 Navíc pokud jde o články týkající se účelového omezení (viz. výše článek 6), lhůty pro uchovávání údajů (viz níže článek 12) a ochrany citlivých údajů (viz níže článek 13), tento článek výslovně zohledňuje zvláštní citlivost předávání hromadných údajů o nepodezřelých osobách (například údaje jmenné evidence cestujících o každém cestujícím uskutečňujícím let, bez ohledu na jakékoli konkrétní podezření) v tom smyslu, že vyžaduje, aby jakékoli další předávání osobních údajů „jiné než v souvislosti s konkrétními případy“ bylo možné uskutečnit pouze za zvláštních podmínek stanovených v dohodě, kdy je poskytnuto řádné zdůvodnění dalšího předávání.
 Zvláštní situace dalšího předávání do jiného státu v rámci EU (např. když francouzská policie sdílí s německou policií informace, které obdržela od FBI USA) je rovněž předmětem tohoto článku (odstavec 4), který stanoví, že pokud jsou tato předání podle platných pravidel podmíněna předchozím souhlasem, orgán, který původně informace zaslal (tj. FBI USA), nebude moci odmítnout souhlas, ani stanovit podmínky z důvodu ochrany údajů (neboť všechny dotčené orgány jsou vázány zastřešující dohodou).
 iii) Kvalita údajů a integrita informací (článek 8)
 Strany podniknou přiměřené kroky k zajištění, aby předané osobní údaje byly zachovány v takovém stavu přesnosti, relevantnosti, aktuálnosti a úplnosti, jak je pro zákonné zpracování údajů nezbytné a vhodné. Pokud přijímající nebo předávající orgán zjistí závažné pochybnosti, pokud jde o relevantnost, aktuálnost, úplnost nebo přesnost obdržených nebo předávaných osobních údajů, musí o tom, je-li to možné, informovat předávající/přijímající orgán.
 iv) Bezpečnost informací (článek 9) a oznamování incidentů týkajících se bezpečnosti informací (článek 10)
 Tyto články přispívají k zajištění vysoké úrovně ochrany osobních údajů, které si vyměňují strany zastřešující dohody.
 Za prvé, podle článku 9 strany zavedou příslušná technická, bezpečnostní a organizační opatření za účelem ochrany osobních údajů proti náhodnému nebo protiprávnímu zničení, náhodné ztrátě nebo neoprávněnému vyzrazení, pozměnění a přístupu, nebo jinému zpracování. Tato opatření mimo jiné zajistí, že bude přístup k osobním údajům umožněn pouze oprávněným zaměstnancům.
 Zadruhé, podle článku 10 musí být v případě incidentu v oblasti bezpečnosti, který představuje významné riziko škody, neprodleně přijata vhodná opatření ke zmírnění škod, včetně informování předávajícího orgánu a tam, kde je to vhodné vzhledem k okolnostem incidentu, dotyčné osoby. Výjimky z oznamovací povinnosti jsou taxativně uvedeny v tomto ustanovení a odpovídají přiměřeným omezením (např. národní bezpečnost).
 v) Vedení záznamů (článek 11)
 Smluvní strany musí mít zavedeny účinné postupy (např. záznamy) k prokázání zákonnosti zpracování a používání osobních informací.
 Tento požadavek představuje významnou záruku pro fyzické osoby, neboť ukládá donucovacím orgánům povinnost prokázat, že příslušná operace v oblasti zpracování údajů byla provedena v souladu se zákonem. Z povinnosti dokumentovat operace zpracovávání údajů zejména vyplývá, že v případě nezákonného zpracovávání bude existovat „stopa“. To by mělo zjednodušit vyřizování stížností a podávání žalob ohledně zákonnosti zpracování.
 vi) Lhůta pro uchovávání informací (článek 12)
 Na zpracovávání údajů se vztahují zvláštní lhůty pro uchovávání informací, aby se zajistilo, že informace nebudou uchovávány déle, než je nezbytné a vhodné. Ke stanovení těchto lhůt je zapotřebí zohlednit řada prvků, zejména účel zpracování nebo použití, povahu osobních údajů a dopad na práva a zájmy dotčených subjektů údajů.
 Dále je upřesněno, že v případě, kdy strany uzavřou dohodu o předávání „hromadných údajů“, musí tato dohoda obsahovat zvláštní ustanovení o použitelných lhůtách pro uchovávání informací. S tímto ustanovením strany přijímají zásadu, že předávání takových hromadných údajů musí obsahovat konkrétní lhůtu pro jejich uchovávání, která proto již nebude muset být znovu sjednávána.
 Lhůty pro uchovávání informací budou podrobovány pravidelnému přezkumu s cílem určit, zda změněné okolnosti nevyžadují úpravy použitelné lhůty.
 V zájmu zajištění transparentnosti budou muset být lhůty pro uchovávání informací zveřejněny či jinak zpřístupněny veřejnosti.
 vii)
 Zvláštní kategorie osobních informací (článek 13)
 Zpracování osobních údajů odhalujících rasový či etnický původ, politické názory nebo náboženské či jiné přesvědčení, členství v odborových organizacích nebo údaje týkající se zdraví nebo sexuálního života, je možné pouze za předpokladu, že budou zavedeny náležité záruky v souladu s příslušnými právními předpisy (např. skrytí informací po dosažení účelu, pro který byly údaje zpracovány nebo požadavek povolení dozorčích orgánů pro přístup k údajům).
 Dohody, které dovolují „hromadné předávání“ osobních údajů budou muset dále stanovit normy a podmínky, za kterých lze zvláštní kategorie údajů zpracovávat.
 Ustanovení o zvláštních kategoriích osobních informací jsou v souladu s požadavkem, že zpracování je přímo relevantní a přiměřené, pokud jde o jeho účel a použití podle článku 6 o omezení použití.
 viii) Automatizovaná rozhodnutí (článek 15)
 Zpracování údajů, které může mít za následek rozhodnutí s negativními důsledky pro fyzické osoby (například v rámci profilování), může být založeno pouze na automatizovaném zpracování osobních údajů, není-li to povoleno podle vnitrostátního práva, za předpokladu, že budou zavedeny náležité záruky, včetně možnosti získat právo na lidský zásah.
 ii) Transparentnost (článek 20)
 Fyzické osoby mají právo být informovány (prostřednictvím všeobecného nebo individuálního oznámení a s výhradou přiměřených omezení „z hlediska účelu“) o účelu zpracování a dalším použití jejich osobních údajů, o právních předpisech, podle nichž k k takovému zpracování dochází, o totožnosti třetích osob, kterým mohou být jejich osobní údaje zpřístupněny, jakož i o dostupných mechanismech pro přístup, opravy a opravné prostředky.
 Zvýšením informovanosti osob o tom, proč a kým jsou jejich údaje zpracovávány, se posílí jejich možnost vykonávat vlastní práva na přístup, opravu nebo opravné prostředky (viz níže články 16 až 19).
 iii)
 Individuální práva
 Tato práva mají zvláštní význam pro ochranu subjektů údajů, kteří budou mít poprvé možnost využít práv s obecnou působností na každé transatlantické předávání osobních údajů v oblasti vymáhání trestního práva.
 i) Přístup a oprava (články 16 a 17)
 Právo na přístup dává každé fyzické osobě právo požadovat a získat přístup k vlastním osobním údajům. Důvody pro omezení přístupu jsou taxativně stanoveny a odpovídají přiměřeným omezením (např. zajištění národní bezpečnosti, zabránění maření vyšetřování či stíhání trestných činů, ochrana práv a svobod ostatních). Přístup k vlastním údajům nelze podmínit vynaložením nadměrných výdajů.
 Právo na opravu opravňuje fyzickou osobu žádat o opravu nebo výmaz vlastních osobních údajů, jestliže buď neodpovídají skutečnosti, nebo byly nesprávně zpracovány. To může zahrnovat doplnění, vymazání, blokování či jiná opatření nebo postupy pro řešení nepřesnosti či nesprávného zpracování.
 Pokud příslušný orgán na základě žádosti fyzické osoby, oznámení poskytovatele osobních údajů či svého vlastního šetření dospěje k závěru, že informace jsou nepřesné nebo byly nesprávně zpracovány, přijme opatření k jejich doplnění, vymazání, či zablokování nebo jiná nápravná či opravná opatření.
 Pokud to dovolují vnitrostátní právní předpisy, má každá fyzická osoba právo zmocnit orgán dohledu (tj. vnitrostátní orgán pro ochranu údajů na žádost subjektu údajů z EU) k vyžádání přístupu či opravy jejím jménem. Tato možnost nepřímého výkonu práv prostřednictvím orgánu a v rámci právního řádu, s nímž jsou důkladně obeznámeni, by měla subjektům údajů zejména pomoci při prosazování jejich práv.
 Jsou-li žádosti o přístup či opravu zamítnuty nebo omezeny, poskytne dožádaný orgán osobě (nebo jejímu zplnomocněnému zástupci) odpověď, v níž uvede důvody zamítnutí nebo omezení přístupu nebo opravy. Povinnost poskytnout osobě odůvodněnou odpověď má za cíl umožnit a usnadnit výkon jeho práva na správní a soudní opravné prostředky v případě, že příslušný orgán činný v trestním řízení přístup/opravu zamítne či omezí.
 ii) Správní opravné prostředky (článek 18)
 Pokud osoba nesouhlasí s výsledkem své žádosti o přístup/opravu osobních údajů, bude mít právo žádat o správní opravný prostředek. Pokud jde o přístup a opravu, k usnadnění účinného výkonu tohoto práva má dotčený subjekt údajů právo zmocnit orgán dohledu (vnitrostátní orgán pro ochranu údajů subjektu údajů z EU) nebo jiného zástupce, je-li to povoleno podle použitelného vnitrostátního práva.
 Orgán, od něhož je požadována náprava, poskytne dotčenému subjektu údajů písemnou odpověď, v níž případně uvede opatření přijatá za účelem odstranění nedostatků nebo sjednání nápravy.
 ii) Soudní opravné prostředky (článek 19)
 Občané obou stran musí mít možnost domáhat se soudních opravných prostředků po i) zamítnutí přístupu, ii) zamítnutí opravy nebo iii) nezákonném zpřístupnění ze strany příslušných orgánů druhé strany.
 Na straně USA toto odráží zákon o soudní nápravě, který prezident Obama podepsal dne 24. února 2016. Tento zákon rozšíří na občany „zahrnutých zemí“
 9
 tyto tři důvody pro použití soudních opravných prostředků, jak stanoví americký zákon na ochranu soukromí (Privacy Act) z roku 1974, který je v současnosti použitelný na občany USA a osoby s trvalým pobytem. Čtvrtý bod odůvodnění preambule zastřešující dohody upřesňuje, že toto rozšíření bude zahrnovat také údaje vyměňované na základě dohod, jako je jmenná evidence cestujících a Dohody o Programu sledování financování terorismu. V kombinaci s přijetím zákona o soudní nápravě tak článek 19 výrazně zlepší soudní ochranu občanů EU.
 Ačkoli zákon o soudní nápravě obsahuje řadu omezení (zejména se bude vztahovat pouze na údaje o občanech ze „zahrnutých zemí“, jejichž údaje byly předány donucovacími orgány EU, a to zejména o občanech EU, ale nikoli pouze o nich), článek 19 zastřešující dohody řeší požadavek, na kterém EU dlouhodobě záleží.
 Ustanovení odpovídá politickým pokynům předsedy Komise Junckera, podle nichž „Spojené státy musí [...] zaručit právo všech občanů EU prosazovat práva na ochranu údajů u amerických soudů, bez ohledu na to, zda mají bydliště na půdě USA. Odstranění tuto diskriminaci bude mít zásadní význam pro obnovení důvěry v transatlantické vztahy“. Rovněž reaguje na usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. března 2014 týkající se programu sledování prováděného Národní bezpečnostní agenturou USA, v němž Parlament žádá, aby se neprodleně obnovila jednání se Spojenými státy o „zastřešující dohodě“, „aby zajistila občanům EU stejná práva jako občanům USA (...)“ a zajistila „účinné a vymahatelné (...) prostředky soudní nápravy pro všechny občany EU v USA bez jakékoli diskriminace“
 10
 .
 Ustanovení čl. 19 odst. 3 upřesňuje, že rozšířením důvodů pro soudní opravné prostředky o tří výše uvedené důvody nejsou dotčeny ostatní soudní opravné prostředky, které jsou jinak dostupné, pokud jde o zpracování údajů (např. podle zákona o správním řízení, zákona o soukromí elektronické komunikace či zákona o svobodě informací). Tyto další právní základy pro soudní ochranu jsou otevřeny všem subjektům údajů z EU, jichž se týká předávání údajů pro účely vymáhání práva, a to bez ohledu na jejich státní příslušnost nebo místo bydliště.
 iv)
 Aspekty související s uplatňováním zastřešující dohody a dohledem
 i) Odpovědnost (článek 14)
 Je nutno zavést opatření na podporu odpovědnosti orgánů zpracovávajících osobní údaje, na které se vztahuje zastřešující dohoda. Zejména v případě, kdy přijímací orgán osobní údaje dále sdílí s dalšími orgány, měly by být tyto další orgány informovány o ochranných opatřeních, která se použijí podle této dohody, jakož i o možných dalších (restriktivních) podmínkách, které se na předávání vztahují podle čl. 6 odst. 3 (o omezeních účelu a použití). Závažné pochybení musí být řešeno prostřednictvím přiměřených a odrazujících trestních, občanskoprávních nebo správních sankcí.
 Opatření na posílení odpovědnosti případně rovněž zahrnují možnost zastavení dalšího předávání osobních údajů subjektům stran, na které se nevztahuje zastřešující dohoda, pokud nezajišťují účinnou ochranu osobních údajů s ohledem na účel této dohody (zejména omezení účelu a ustanovení o dalším předávání). Toto ustanovení se týká situace, kdy jsou osobní údaje zasílány orgánem EU americkému federálnímu orgánu USA (tj. orgánu, na který se vztahuje tato dohoda) a poté dále předávány donucovacímu orgánu na úrovni jednotlivých států. Podle svých ústavních zásad má USA omezenou schopnost zavazovat své federativní státy na mezinárodní úrovni
 11
 . V zájmu zajištění trvalé ochrany údajů předávaných federálním agenturám USA a následně sdílených s donucovacími orgány na úrovni států tento článek i) zahrnuje do své oblasti působnosti „další orgány“ stran (tj. orgány, na které se nevztahuje tato dohoda, jako jsou orgány federativních států USA); ii) stanoví, že jim musí být oznámeny záruky poskytované v rámci zastřešující dohody; a (iii) vyžaduje, aby předávání údajů takovým orgánům bylo zastaveno v případě, kdy účinně nechrání osobní údaje s ohledem na účel zastřešující dohody a zejména jejích článků týkajících se omezení účelu a dalšího předávání.
 Tento článek je vzhledem k cíli zajistit, aby příslušné donucovací orgány byly vedeny k odpovědnosti za dodržování této zastřešující dohody, důležitým stavebním prvkem účinného systému vymáhání práva a dohledu v rámci dohody. Rovněž usnadní podávání stížností fyzických osob v případě pochybení (a následné odpovědnosti veřejných orgánů).
 Kromě toho, že orgány EU budou schopny vyslovit obavy a získat relevantní informace od svých protějšků z USA ohledně toho, jak plní povinnosti podle čl. 14 (včetně informací týkajících se opatření přijatých v této souvislosti). Rovněž bude v rámci společných přezkumů (viz níže článek 23) věnována zvláštní pozornost účinnému provádění tohoto článku.
 ii) Účinný dohled (článek 21)
 Strany mají k dispozici jeden nebo více orgánů veřejné moci vykonávající nezávislé funkce a pravomoci v oblasti dohledu, včetně přezkumu, šetření a zásahů. Tyto orgány mají pravomoc přijímat a řešit stížností fyzických osob ve věcech týkajících se opatření, kterými se provádí zastřešující dohoda, a postupovat případy porušení zákona v souvislosti s touto dohodou k trestnímu stíhání nebo disciplinárním sankcím. S přihlédnutím ke zvláštnostem systému USA bude kombinace orgánů dozoru (včetně inspektorů pověřených ochranou údajů, generálních inspektorů a Rady pro dohled nad respektováním soukromí a občanských svobod) zároveň vykonávat funkce dohledu, které v EU provádějí orgány pro ochranu údajů.
 Tento článek doplňuje záruky dostupné na základě ustanovení týkajících se přístupu, oprav či správních opravných prostředků. Konkrétně umožňuje fyzickým osobám podávat stížnosti nezávislým orgánům na to, jak druhá strana provádí zastřešující dohodu.
 iii) Spolupráce mezi orgány dohledu (článek 22)
 Orgány dohledu vzájemně spolupracují s cílem zajistit účinné provádění dohody, zejména pokud jde o nepřímý výkon individuálních práv na přístup, opravu a správní opravné prostředky (viz výše články 16 až 18).
 Vnitrostátní kontaktní místa jsou nápomocna při určování orgánu dohledu, na který je třeba se v daném případě obrátit. K efektivnímu řešení těchto žádostí má, zejména s ohledem na existenci řady různých orgánů dohledu v USA, přispět vytvoření centrálního „kontaktního místa“ pro žádosti o pomoc a spolupráci.
 iv) Společný přezkum (článek 23)
 Strany budou realizovat pravidelné přezkumy provádění a účinnosti této zastřešující dohody se zvláštním důrazem na účinné provádění článků týkajících se individuálních práv (právo na přístup, opravu, správní a soudní opravné prostředky), jakož i otázku předávání údajů do územních celků, na které se nevztahuje dohoda (tj. státy USA). První přezkum bude proveden nejpozději do tří let od vstupu této dohody v platnost a poté v pravidelných intervalech.
 Složení příslušných delegací bude zahrnovat zástupce obou orgánů pro ochranu údajů a vymáhání práva / justiční orgány, zjištění učiněná v rámci společných přezkumů budou zveřejňována.
 v)
 Závěrečná ustanovení
 Zastřešující dohoda obsahuje řadu závěrečných ustanovení týkající se následujícího:
 oznámení druhé straně veškerých aktů, které se významně ovlivňují provádění této dohody. USA zejména EU oznámí veškerá opatření týkající se uplatňování ustanovení zákona o soudní nápravě (článek 24);
 konzultace v případě sporů ohledně způsobu výkladu a uplatňování dohody (článek 25);
 možnost pozastavení dohody jednou ze stran v případě vážného porušení této dohody druhou stranou (článek 26);
 územní působnost dohody s cílem zohlednit zvláštní postavení Spojeného království, Irska a Dánska (článek 27);
 trvání dohody na dobu neurčitou (což je zdůvodněno povahou dohody jakožto rámce pro ochranu a záruky a rovněž s ohledem na možnost dohodu pozastavit či ji vypovědět) (článek 28);
 možnost každé strany tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně, přičemž je stanoveno, že osobní údaje předané před vypovězením budou i nadále zpracovávány v souladu s pravidly zastřešující dohody (čl. 29, odst. 2 a 3);
 vstup dohody v platnost první den měsíce následujícího po dni, ve kterém si strany vymění oznámení o dokončení vnitřních schvalovacích postupů (čl. 29, odst. 1);
 jazyková doložka (bezprostředně předcházející místu pro podpis), v níž se stanoví, že i) dohoda bude podepsána v anglickém znění a ze strany EU sepsána v ostatních 23 úředních jazycích EU; ii) možnost po podpisu ověřit znění dohody v kterémkoli z těchto dalších úředních jazyků EU prostřednictvím výměny diplomatických nót s USA; iii) v případě rozporu mezi platnými jazykovými verzemi je rozhodující anglické znění.
 2016/0127 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o podpisu Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o ochraně osobních informací týkajících se prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů jménem Evropské unie
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 16 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dne 3. prosince 2010 zmocnila Rada Komisi k tomu, aby zahájila jednání s vládou Spojených států amerických týkající se dohody o ochraně osobních údajů při jejich předávání a zpracovávání pro účely prevence, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu.
 (2)Jednání s vládou Spojených států amerických byla dokončena a znění dohody bylo parafováno dne 8. září 2015.
 (3)Dohoda má za cíl stanovit komplexní rámec zásad a záruk ochrany údajů při předávání osobních informací pro účely vymáhání trestního práva mezi USA na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé. Cílem je zajistit vysokou úroveň ochrany osobních údajů, a tím posílit spolupráci mezi stranami. Aniž tato zastřešující dohoda sama o sobě nepředstavuje právní základ pro jakékoli předávání osobních informací do USA, doplňuje v případě potřeby záruky ochrany údajů v rámci stávajících i budoucích dohod o předávání údajů či vnitrostátní předpisy, jimiž se takové předávání povoluje.
 (4)Unie má pravomoc pokrývající všechna ustanovení dohody. Zejména Unie přijala směrnici 2016/XXX/EU
 12
 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů
 (5)Evropská unie má výlučnou pravomoc v rozsahu, v jakém dohoda může ovlivnit společná pravidla Unie či změnit jejich působnost.
 (6)V souladu s článkem 6a Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, nejsou Spojené království a Irsko vázány pravidly stanovenými v dohodě, které se týkají zpracování osobních údajů při výkonu činností, které spadají do oblasti působnosti kapitoly 4 (Justiční spolupráce v trestních věcech) nebo kapitoly 5 (Policejní spolupráce) hlavy V třetí části SFEU, pokud nejsou Spojené království a Irsko vázány pravidly, která vyžadují dodržování dohody.
 (7)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a dohoda pro ně není závazná ani použitelná,
 (8)Dohoda by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Podpis Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o ochraně osobních informací týkajících se předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů jménem Evropské unie se schvaluje s výhradou jejího uzavření.
 Znění úmluvy, jež má být podepsána, se připojuje k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Generální sekretariát Rady vystaví plnou moc k podepsání dohody s výhradou jejího uzavření osobě určené Komisí.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda / předsedkyně
 (1)
 Zprávy kontaktní skupiny na vysoké úrovni o sdílení informací a ochraně soukromí a osobních údajů, Brusel, 23. listopadu 2009, dokument 15851/09, JAI 822 DATAPROTECT 74 USA 102.
 (2)
 Uzavření smysluplné a komplexní zastřešující dohod je společně s přijetím reformy v oblasti ochrany údajů v EU a nového „ systému EU–USA pro ochranu soukromí“ týkajících se předávání údajů v obchodní oblasti základním prvkem strategie, kterou stanovila Komise ve svém sdělení o obnově důvěry důvěry v toku dat mezi EU a USA (COM(20123) 846) ze dne 27. listopadu 2013, k dispozici na adrese
 http://ec.europa.eu/justice/data-protection/files/com_2013_846_en.pdf
 , jak bylo rovněž potvrzeno v politických směrech předsedy Junckera a ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě „Transatlantické toky údajů: silné záruky k obnovení důvěry“, COM(2016) 117 final ze dne 29. února 2016, k dispozici na adrese: http://ec.europa.eu/justice/data-protection/files/privacy-shield-adequacy-communication_en.pdf.
 (3)
 Termín „osobní informace“, jak se používá v zastřešující dohodě, je synonymem pojmu „osobní údaje“ v předpisech EU.
 (4)
 Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů, COM/2012/010 final - 2012/0010 (COD),dostupné na: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52012PC0010&from=en
 (5)
 Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních dat a o volném pohybu těchto údajů (obecné nařízení o ochraně údajů), COM(2012) 11 final 2012/0011 (COD), dostupné na: http://ec.europa.eu/justice/data-protection/document/review2012/com_2012_11_en.pdf
 (6)
 Dohoda mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o využívání jmenné evidence cestujících a o jejím předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států, Úř. věst. L 215, 11.8.2012, s. 5.
 (7)
 Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států pro účely Programu sledování financování terorismu, Úř. věst. L 195, 27.7.2010, s. 5.
 (8)
 Čtvrtý bod odůvodnění v preambuli uvádí, zastřešující dohoda nemění ani nepodmiňuje dohody, v nichž se stanoví, že představují přiměřenou úroveň ochrany údajů, ani se od těchto dohod neodchyluje, s výjimkou ustanovení o soudních opravných prostředcích v článku 19, které se bude vztahovat i na tyto dohody. To se týká dohod PNR a TFTP.
 (9)
 „Zahrnutá země“ je podle zákona USA o soudní nápravě země, i) která s USA uzavřela dohodu, jež stanoví odpovídající ochranu soukromí pro sdílení informací pro účely vymáhání práva (nebo která účinně sdílela informace pro účely vymáhání práva a požívá odpovídající ochranu soukromí v případě takových sdílených informací); ii) která dovoluje předávání osobních údajů k obchodním účelům prostřednictvím dohody s USA nebo jinak; iii) jejichž politiky týkající se předávání osobních údajů pro komerční účely významně nebrání prosazování zájmů národní bezpečnosti Spojených států. Označení země jako „zahrnuté země“ provádí generální prokurátor USA.
 (10)
 Viz bod 57 a bod BJ usnesení ze dne 12. března 2014 o programu agentury NSA (USA) pro sledování, subjektech členských států pro sledování a dopadech na základní práva občanů EU a na transatlantickou spolupráci v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí (2013/2188(INI)), k dispozici na adrese http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2014-0230+0+DOC+XML+V0//EN
 (11)
 Jde o federální republiku, a proto jsou zde pravomoci rozděleny mezi federální vládu a vlády jednotlivých států (viz rovněž čl. 5 odst. 2 zastřešující dohody).
 (12)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 29.4.2016
 COM(2016) 238 final
 PŘÍLOHA
 DOHODA MEZI SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI A EVROPSKOU UNIÍ O OCHRANĚ OSOBNÍCH INFORMACÍ V SOUVISLOSTI S PREVENCÍ, VYŠETŘOVÁNÍM, ODHALOVÁNÍM A STÍHÁNÍM TRESTNÝCH ČINŮ
 doprovázející
 návrh rozhodnutí Rady
 o podpisu Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o ochraně osobních informací týkajících se prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů jménem Evropské unie
 DOHODA MEZI SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI
 A EVROPSKOU UNIÍ O OCHRANĚ OSOBNÍCH INFORMACÍ V SOUVISLOSTI S PREVENCÍ, VYŠETŘOVÁNÍM, ODHALOVÁNÍM A STÍHÁNÍM TRESTNÝCH ČINŮ
 OBSAH
 Preambule
 Článek 1:
 Účel
 Článek 2:
 Definice
 Článek 3:
 Oblast působnosti
 Článek
 4:
 Zákaz diskriminace
 Článek 5:
 Účinek dohody
 Článek 6:
 Omezení účelu a použití
 Článek 7:
 Další předávání
 Článek 8:
 Zachování kvality a integrity informací
 Článek 9:
 Bezpečnost informací
 Článek 10:
 Oznamování incidentů týkajících se bezpečnosti informací
 Článek 11:
 Vedení záznamů
 Článek 12:
 Lhůta pro uchovávání informací
 Článek 13:
 Zvláštní kategorie osobních informací
 Článek 14:
 Odpovědnost
 Článek 15:
 Automatizovaná rozhodnutí
 Článek 16:
 Přístup
 Článek 17:
 Oprava
 Článek 18:
 Správní opravné prostředky
 Článek 19:
 Soudní opravné prostředky
 Článek 20:
 Transparentnost
 Článek 21:
 Účinný dohled
 Článek 22:
 Spolupráce mezi orgány dohledu
 Článek 23:
 Společný přezkum
 Článek 24:
 Oznámení
 Článek 25:
 Konzultace
 Článek 26:
 Pozastavení dohody
 Článek 27:
 Územní působnost
 Článek 28:
 Doba trvání
 Článek 29:
 Vstup v platnost a výpověď
 Majíce na paměti, že Spojené státy a Evropská unie jsou odhodlány zajistit vysokou úroveň ochrany osobních informací vyměňovaných v souvislosti s prevencí, vyšetřováním, odhalováním a stíháním trestných činů, včetně terorismu;
 Hodlajíce v zájmu ochrany svých demokratických společností a společných hodnot vytvořit dlouhodobý právní rámec k usnadnění výměny informací, které mají zásadní význam pro prevenci, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů, včetně terorismu;
 Hodlajíce zejména stanovit normy ochrany pro výměnu osobních informací na základě stávajících a budoucích dohod mezi USA a EU a jejími členskými státy v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů, včetně terorismu;
 Uznávajíce, že některé stávající dohody mezi stranami týkající se zpracování osobních informací stanoví, že uvedené dohody v rámci své působnosti poskytují odpovídající úroveň ochrany údajů, strany potvrzují, že by se tato dohoda neměla vykládat v tom smyslu, že uvedené dohody mění, podmiňuje je či se od nich jiným způsobem odchyluje; konstatují nicméně, že povinnosti stanovené článkem 19 této dohody o soudních opravných prostředcích by se vztahovaly na veškerá předání spadající do oblasti působnosti této dohody, aniž je tímto dotčen jakýkoli budoucí přezkum nebo změna takových dohod podle jejich ustanovení;
 Berouce na vědomí dlouhotrvající tradice obou stran, pokud jde o respektování soukromí jednotlivce, včetně těch, jež se odrážejí v zásadách týkajících se soukromí a ochrany osobních údajů pro účely vymáhání práva vypracovaných kontaktní skupinou EU-USA na vysoké úrovni pro sdílení informací a ochranu soukromí a osobních údajů, Listině základních práv Evropské unie a příslušných právních předpisech EU, ústavě Spojených států amerických a příslušných právních předpisech USA a v zásadách poctivých informačních praktik Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj; a
 Uznávajíce zásady proporcionality a nezbytnosti a relevance a přiměřenosti, jak jsou provedeny v příslušných právních řádech obou stran,
 se Spojené státy americké a Evropská unie DOHODLY TAKTO:
 Článek 1: Účel dohody
 1. Účelem této dohody je zajistit vysokou úroveň ochrany osobních informací a prohloubit spolupráci mezi Spojenými státy a Evropskou unií a jejími členskými státy v souvislosti s prevencí, vyšetřováním, odhalováním a stíháním trestných činů, včetně terorismu.
 2. Za tímto účelem tato dohoda stanoví rámec pro ochranu osobních informací při jejich předávání mezi Spojenými státy americkými na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé.
 3. Tato dohoda sama o sobě není právním základem pro předávání osobních informací. Pro takové předávání je vždy nezbytný právní základ.
 Článek 2: Definice
 Pro účely této dohody:
 1.„osobními informacemi“ se rozumí informace týkající se identifikované nebo identifikovatelné fyzické osoby. Identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo či nepřímo identifikovat odkazem především na identifikační číslo nebo na jeden či více zvláštních prvků její fyzické, fyziologické, psychické, hospodářské, kulturní nebo sociální identity;
 2.„zpracováním osobních informací“ se rozumí jakýkoli úkon nebo soubor úkonů týkajících se shromažďování, uchovávání, používání, pozměňování, organizace nebo strukturování, zveřejňování nebo šíření, nebo nakládání;
 3.„stranami“ se rozumí Evropská unie a Spojené státy americké;
 4.„členským státem“ se rozumí členský stát Evropské unie;
 5.„příslušným orgánem“ se rozumí v případě Spojených států jejich vnitrostátní donucovací orgán odpovědný za prevenci, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu a v případě Evropské unie orgán Evropské unie a orgán členského státu odpovědný za prevenci, vyšetřování, odhalování nebo stíhání trestných činů, včetně terorismu.
 Článek 3: Oblast působnosti
 1. Tato dohoda se vztahuje na osobní informace předané mezi příslušnými orgány jedné strany a příslušnými orgány druhé strany, nebo předané jiným způsobem podle dohody uzavřené mezi Spojenými státy a Evropskou unií nebo jejími členskými státy pro účely prevence, odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů, včetně terorismu.
 2. Tato dohoda neovlivňuje ani se nedotýká předávání nebo jiných forem spolupráce mezi orgány členských států a Spojených států jiných než uvedených v čl. 2 odst. 5, které jsou odpovědné za ochranu národní bezpečnosti.
 Článek 4: Zákaz diskriminace
 Každá strana musí dodržovat své závazky vyplývající z této dohody pro účely ochrany osobních informací svých státních příslušníků a státních příslušníků druhé strany bez ohledu na jejich státní příslušnost, a aniž by se dopouštěla svévolné a neodůvodněné diskriminace.
 Článek 5: Účinek dohody
 1. Dohoda doplňuje, avšak nenahrazuje, ustanovení o ochraně osobních informací v mezinárodních dohodách mezi stranami, nebo Spojenými státy a členskými státy, jejichž předmětem jsou záležitosti spadající do působnosti této dohody.
 2. Strany přijmou veškerá nezbytná opatření k provedení této dohody, včetně zejména svých povinností, které tato dohoda stanoví, pokud jde o přístup, nápravu a správní a soudní opravné prostředky pro fyzické osoby. Ochrany a opravných prostředků stanovených v této dohodě požívají fyzické osoby a subjekty způsobem, který je proveden v příslušných vnitrostátních právních předpisech každé strany. Spojené státy své povinnosti plní způsobem, který je slučitelný s jejich základními zásadami federalismu.
 3. Prováděním ustanovení odstavce 2 se má za to, že zpracování osobních informací Spojenými státy, nebo Evropskou unií a jejími členskými státy, pokud jde o záležitosti spadající do působnosti této dohody, je v souladu s jejich příslušnými právními předpisy o ochraně údajů, které omezují nebo podmiňují mezinárodní přenosy osobních informací, a nesmí být vyžadováno žádné další povolení podle těchto právních předpisů.
 Článek 6: Omezení účelu a použití
 1. Předání osobních informací musí být pro konkrétní účely povoleno právním základem pro předání, jak je stanoveno v článku 1.
 2. Další zpracování osobních informací smluvní stranou nesmí být v rozporu s účely, pro něž došlo k jejich předání. Slučitelné zpracování zahrnuje zpracování podle stávajících mezinárodních dohod a písemných mezinárodních rámců pro prevenci, odhalování, vyšetřování nebo stíhání závažné trestné činnosti. Veškeré takové zpracovávání osobních informací jinými vnitrostátními donucovacími, regulačními nebo správními orgány musí probíhat při dodržení ostatních ustanovení této dohody.
 3. Bez ohledu na tento článek si předávající příslušný orgán zachová možnost stanovit v konkrétním případě dodatečné podmínky v takovém rozsahu, jaký umožňuje platný právní rámec pro předávání. Mezi tyto podmínky nepatří obecné podmínky ochrany údajů, to znamená podmínky, jež se nevztahují ke konkrétním skutečnostem daného případu. Podléhají-li informace konkrétním podmínkám, musí je přijímající příslušný orgán splnit. Příslušný orgán poskytující takové informace může po příjemci rovněž požadovat, aby jej informoval, jak předané informace použil.
 4. Pokud Spojené státy na jedné straně a Evropská unie nebo členský stát na straně druhé uzavřou dohodu o předávání osobních informací jiných než souvisejících s konkrétními případy, vyšetřováním nebo stíháním, musí být v takové dohodě dále uvedeny účely, pro něž se informace předávají a zpracovávají.
 5. Strany v rámci svých právních předpisů zajistí, aby byly osobní informace zpracovávány způsobem, který přímo souvisí s účely daného zpracování a není vůči nim nepřiměřený či příliš široce pojatý.
 Článek 7: Další předávání
 1. Pokud příslušný orgán jedné strany předal osobní informace týkající se konkrétního případu příslušnému orgánu druhé strany, lze tyto informace předat státu, který není vázán touto dohodou či mezinárodnímu subjektu pouze v případě, že byl předtím získán souhlas příslušného orgánu, který informace původně odeslal.
 2. Při udělování svého souhlasu s předáním podle odstavce 1 příslušný orgán, který informace původně odeslal, náležitě zohlední veškeré relevantní faktory, včetně závažnosti trestného činu, účelu, pro který byly údaje původně předány, a skutečnost, zda stát, jenž není vázán touto dohodou nebo dotčený mezinárodní subjekt zajišťuje odpovídající úroveň ochrany osobních informací. Předání může rovněž podmínit konkrétními podmínkami.
 3. Pokud Spojené státy na jedné straně a Evropská unie nebo členský stát na straně druhé uzavřou dohodu o předávání osobních informací jiných než souvisejících s konkrétními případy, vyšetřováním nebo stíháním, lze další předání osobních informací provést pouze v souladu s konkrétními podmínkami uvedenými v dohodě, jež pro další předání poskytují náležité odůvodnění. Dohoda musí rovněž obsahovat patřičné informační mechanismy mezi příslušnými orgány.
 4. Žádné ustanovení tohoto článku nelze vykládat tak, že se dotýká jakéhokoli požadavku, povinnosti nebo postupu, podle nichž musí být získán předchozí souhlas orgánu, který informace původně předal před tím, než jsou informace dále předány státu nebo subjektu vázanému touto dohodou, za předpokladu, že důvodem pro odmítnutí souhlasu s takovým předáním nebo pro jeho podmínění určitými podmínkami není úroveň ochrany údajů v tomto státě nebo subjektu.
 Článek 8: Zachování kvality a integrity informací
 Strany přijmou přiměřená opatření k zajištění toho, aby byly osobní informace uchovávány s takovou přesností, relevancí, včasností a úplností, jaká je nezbytná a vhodná k jejich zákonnému zpracování. Za tímto účelem musí mít příslušné orgány zavedeny postupy, jejichž cílem je zajistit kvalitu a integritu osobních informací, včetně:
 a) opatření uvedených v článku 17;
 b) získá-li předávající příslušný orgán vážné pochybnosti ohledně relevance, včasnosti, úplnosti nebo přesnosti těchto osobních informací nebo posouzení, které předal, musí o tom, je-li to možné, vyrozumět přijímající příslušný orgán;
 c) získá-li přijímající příslušný orgán vážné pochybnosti ohledně relevance, včasnosti, úplnosti nebo přesnosti osobních informací, které obdržel od vládního orgánu, nebo o posouzení, které příslušný předávající orgán provedl ve věci přesnosti informací nebo spolehlivosti zdroje, musí o tom, je-li to možné, vyrozumět příslušný předávající orgán.
 Článek 9: Bezpečnost informací
 Strany zajistí náležitá technická, bezpečnostní a organizační opatření na ochranu osobních informací, aby se zabránilo:
 a) náhodnému nebo nedovolenému zničení;
 b) náhodné ztrátě; a
 c) neoprávněnému zpřístupnění, pozměnění, přístupu, nebo jinému zpracování.
 Součástí těchto opatření musí být náležitá ochranná opatření týkající se povolení, které je nutné pro přístup k osobním informacím.
 Článek 10: Oznamování incidentů týkajících se bezpečnosti informací
 1. Při zjištění incidentu zahrnujícího náhodnou ztrátu nebo zničení, neoprávněný přístup, zpřístupnění nebo pozměnění osobních informací, s nímž je spojeno značné riziko škody, přijímající příslušný orgán bezodkladně posoudí pravděpodobnost a rozsah škod hrozících fyzickým osobám a integritě systému předávajícího příslušného orgánu a neprodleně podnikne náležité kroky ke zmírnění škod.
 2. Součástí opatření na zmírnění škod je oznámení předávajícímu příslušnému orgánu. Oznámení však může:
 a) zahrnovat vhodná omezení, pokud jde o další předávání oznámení;
 b) být pozdrženo, nebo od něj lze upustit, pokud by mohlo ohrozit národní bezpečnost;
 c) být pozdrženo, pokud by mohlo ohrozit opatření k zajištění veřejné bezpečnosti.
 3. Připadá-li to vzhledem k okolnostem incidentu v úvahu, je součástí opatření na zmírnění škod rovněž oznámení dotčené osobě, ledaže by takové oznámení mohlo ohrozit:
 a) veřejnou bezpečnost nebo bezpečnost státu;
 b) úřední šetření, vyšetřování nebo stíhání;
 c) prevenci, odhalování, vyšetřování či stíhání trestných činů;
 d) práva a svobody jiných osob, zejména ochranu obětí a svědků.
 4. Příslušné orgány zapojené do předávání osobních informací mohou vést konzultace týkající se konkrétního incidentu a reakce na něj.
 Článek 11: Vedení záznamů
 1. Smluvní strany musí mít zavedeny účinné metody prokazování zákonnosti zpracování osobních informací, mezi něž může patřit vedení protokolů a jiných způsobů záznamů.
 2. Příslušné orgány mohou tyto protokoly nebo záznamy používat k zachování řádného chodu dotčených databází nebo souborů, k zajištění neporušenosti a bezpečnosti údajů a v případě potřeby k zálohovacím postupům.
 Článek 12: Lhůta pro uchovávání informací
 1. Strany ve svých právních řádech stanoví konkrétní lhůty pro uchovávání záznamů obsahujících osobní informace, aby bylo zajištěno, že se osobní informace nebudou uchovávat déle, než je nezbytné a vhodné. Tyto lhůty pro uchovávání zohlední účely zpracování, povahu údajů a orgán, který je zpracovává, dopad na příslušná práva a zájmy dotčených osob, a další relevantní právní úvahy.
 2. Pokud Spojené státy na jedné straně a Evropská unie nebo členský stát na straně druhé uzavřou dohodu o předávání osobních informací jiných než souvisejících s konkrétními případy, vyšetřováním nebo stíháním, bude součástí takové dohody konkrétní vzájemně dohodnuté ustanovení o lhůtách pro uchovávání.
 3. Strany stanoví postupy pro pravidelný přezkum lhůt pro uchovávání, aby mohly určit, zda si změna okolností vyžaduje další změny příslušné lhůty.
 4. Tyto lhůty pro uchovávání strany zveřejní nebo jiným způsobem zpřístupní veřejnosti.
 Článek 13: Zvláštní kategorie osobních informací
 1. Osobní informace, které odhalují rasový či etnický původ, politické názory nebo náboženské či jiné přesvědčení, členství v odborových organizacích, nebo osobní informace týkající se zdraví nebo sexuálního života lze zpracovávat pouze při vhodných zárukách v souladu se zákonem. Mezi tyto vhodné záruky může patřit: zúžení okruhu účelů, pro něž lze údaje zpracovávat, například tím, že se umožní pouze zpracování případ od případu; maskování, vymazání nebo blokování informací poté, co jejich zpracování splnilo svůj účel; zúžení okruhu zaměstnanců majících k informacím přístup; zavedení povinného specializovaného školení pro zaměstnance, kteří mají k informacím přístup; zavedení požadavku, aby přístup k informacím podléhal schválení nadřízenou osobou; nebo další ochranná opatření. Tyto záruky musí řádně zohlednit povahu informací, jejich zvláště citlivé náležitosti a účel, k němuž se informace zpracovávají.
 2. Pokud Spojené státy na jedné straně a Evropská unie nebo členský stát na straně druhé uzavřou dohodu o předávání osobních informací jiných než souvisejících s konkrétními případy, vyšetřováním nebo stíháním, stanoví taková dohoda konkrétní normy a podmínky, za nichž lze dané informace zpracovávat, přičemž náležitě zohlední povahu informací a účel, k němuž se používají.
 Článek 14: Odpovědnost
 1. Strany zavedou opatření na podporu odpovědnosti za zpracování osobních informací v působnosti této dohody svými příslušnými orgány a svými dalšími orgány, jimž byly osobní informace předány. Součástí těchto opatření musí být oznámení o zárukách vztahujících se na předávání osobních informací podle této dohody, jakož i o podmínkách, které mohl uložit předávající příslušný orgán podle čl. 6 odst. 3. Závažné pochybení se musí řešit pomocí náležitých trestních, občanskoprávních nebo správních sankcí s odrazujícím účinkem.
 2. Opatření uvedená v odstavci 1 podle situace zahrnují zastavení předávání osobních informací orgánům územních celků stran nepodléhajících této dohodě, které účinně neochraňují osobní informace, s přihlédnutím k účelu této dohody, a zejména k jejím ustanovením o omezení účelu a použití a o dalším předávání.
 3. V případě obvinění z nesprávného uplatňování tohoto článku platí, že kterákoli strana může požádat druhou stranu, aby poskytla příslušné informace, popřípadě i včetně těch, které se týkají opatření přijatých podle tohoto článku.
 Článek 15: Automatizovaná rozhodnutí
 Rozhodnutí, která vedou k značně nepříznivým krokům vůči příslušným zájmům fyzické osoby, nesmí být založena pouze na automatizovaném zpracování osobních informací bez lidského zásahu, není-li to vnitrostátním právem dovoleno, a musí být spojena s vhodnými zárukami, mezi něž patří možnost lidského zásahu.
 Článek 16: Přístup
 1. Strany zajistí, aby každá osoba měla právo usilovat o přístup k svým osobním informacím a, s výhradou omezení uvedených v odstavci 2, jej získat. O přístup se žádá u příslušného orgánu a tento orgán jej i přiznává v souladu s platným právním řádem státu, v němž se o přístup žádá.
 2. Získání těchto informací v určitém konkrétním případě může podléhat přiměřeným omezením podle vnitrostátního práva, přičemž se přihlédne k oprávněným zájmům dotčené osoby tak, aby:
 a) byla chráněna práva a svobody druhých, včetně jejich soukromí;
 b) byla zajištěna veřejná bezpečnost a bezpečnost státu;
 c) byly chráněny informace citlivé z hlediska vymáhání práva;
 d) nedocházelo k maření úředních nebo právních šetření, vyšetřování nebo řízení;
 e) nebyla narušována prevence, odhalování, vyšetřování nebo stíhání trestných činů nebo výkon trestů;
 f) byly jiným způsobem chráněny zájmy stanovené v právních předpisech o svobodě informací a přístupu veřejnosti k dokumentům.
 3. Přístup fyzické osoby k svým osobním informacím nesmí být podmíněn vynaložením nepřiměřených výdajů.
 4. Umožňuje-li to vnitrostátní právo, je fyzická osoba oprávněna zmocnit orgán dohledu nebo jiného zástupce, aby o přístup požádal jejím jménem.
 5. Je-li přístup zamítnut nebo omezen, sdělí dožádaný příslušný orgán bez zbytečného prodlení této osobě nebo jejímu zplnomocněnému zástupci podle odstavce 4 důvody, proč byl přístup zamítnut nebo omezen.
 Článek 17: Oprava
 1. Strany zajistí, aby měla každá osoba právo požádat o korekci nebo opravu svých osobních informací, které považuje za nepřesné nebo nesprávně zpracované. Korekce či oprava může zahrnovat doplnění, vymazání, blokování či jiná opatření nebo metody, jimiž lze odstranit nepřesnosti nebo napravit nesprávné zpracování. O korekci nebo opravu se žádá u příslušného orgánu a tento orgán ji rovněž přiznává v souladu s platným právním řádem státu, v němž se o přístup žádá.
 2. Jestliže přijímající příslušný orgán na základě:
 a) žádosti podle odstavce 1;
 b) oznámení od poskytovatele; nebo
 c) svého vlastního vyšetřování nebo šetření
 dospěje k závěru, že informace, které obdržel na základě této dohody, byly nepřesné nebo nesprávně zpracované, přijme opatření spočívající v doplnění, vymazání, blokování nebo jiných způsobech korekce či opravy, dle situace.
 3. Umožňuje-li to vnitrostátní právo, je fyzická osoba oprávněna zmocnit orgán dohledu nebo jiného zástupce, aby o korekci nebo opravu usiloval jejím jménem.
 4. Je-li korekce nebo oprava zamítnuta nebo omezena, sdělí dožádaný příslušný orgán bez zbytečného prodlení této osobě nebo jejímu zplnomocněnému zástupci podle odstavce 3 důvody, na jejichž základě byla korekce nebo oprava zamítnuta či omezena.
 Článek 18: Správní opravné prostředky
 1. Strany zajistí, aby měla každá osoba nárok na správní opravné prostředky, je-li přesvědčena, že její žádost o přístup podle článku 16 nebo o opravu nepřesných informací nebo o nápravu nesprávného zpracování podle čl. 17 byla nesprávně zamítnuta. O opravný prostředek se žádá u příslušného orgánu a tento orgán jej i uděluje, a to v souladu s platným právním řádem státu, v němž se o nápravu žádá.
 2. Umožňuje-li to vnitrostátní právo, je fyzická osoba oprávněna zmocnit orgán dohledu nebo jiného zástupce, aby se správního opravného prostředku domáhal jejím jménem.
 3. Příslušný orgán, od něhož se požaduje náprava, provede patřičná šetření nebo ověření a bez zbytečného odkladu písemně, a to i elektronickou cestou, sdělí výsledek, dle povahy případu i včetně toho, jaká opatření přijal pro odstranění nedostatků nebo zjednání nápravy. Oznámení o postupu, jímž se žádá o jakýkoliv další správní opravný prostředek, musí odpovídat ustanovením článku 20.
 Článek 19: Soudní opravné prostředky
 1. Strany ve svých právních řádech stanoví, že každý občan smluvní strany, s výhradou podmínky předchozího vyčerpání veškerých správních opravných prostředků, má právo na soudní přezkum ve věci:
 a) zamítnutí přístupu k záznamům obsahujícím jeho osobní informace ze strany příslušného orgánu;
 b) zamítnutí provedení změny v záznamech obsahujících jeho osobní informace ze strany příslušného orgánu; a
 c) nedovoleného zpřístupnění takové informace, k němuž došlo úmyslně nebo záměrně, a to včetně možnosti náhrady škody.
 2. O soudní přezkum se žádá v souladu s platným právním řádem státu, v němž se o nápravu žádá, a v souladu s ním se také přiznává.
 3. Ustanoveními odstavců 1 a 2 nejsou dotčeny jiné možnosti soudního přezkumu, jež jsou k dispozici v souvislosti se zpracováním osobních informací fyzických osob podle práva státu, v němž se o nápravu žádá.
 4. V případě pozastavení nebo ukončení platnosti dohody nevytváří čl. 26 odst. 2 nebo čl. 29 odst. 3 základ pro soudní ochranu, která již podle práva dotčené smluvní strany není k dispozici.
 Článek 20: Transparentnost
 1. Strany fyzické osobě poskytnou oznámení týkající se jejích osobních informací, přičemž toto oznámení mohou příslušné orgány učinit prostřednictvím obecných oznámení nebo konkrétním oznámením, a to takovou formou a v takové lhůtě, jaké stanoví právní řád platný pro orgán, jenž oznámení poskytuje; oznámení má tyto náležitosti:
 a) účely, k jakým uvedený orgán tyto informace zpracovává;
 b) účely, k jakým lze tyto informace sdílet s dalšími orgány;
 c) právní předpisy nebo pravidla, podle nichž se zpracování provádí;
 d) třetí strany, jimž se tyto informace sdělují a
 e) přístup, korekce či opravy, jakož i dostupné opravné prostředky.
 2. Tato oznamovací povinnost podléhá přiměřeným omezením podle vnitrostátních právních předpisů, pokud jde o záležitosti uvedené v čl. 16 odst. 2 písm. a) až f).
 Článek 21: Účinný dohled
 1. Strany zřídí jeden nebo více orgánů veřejného dohledu, které:
 a) vykonávají funkce a pravomoci nezávislého dohledu, včetně přezkumu, šetření a zásahu, případně i z vlastní iniciativy;
 b) mají pravomoc přijímat stížnosti fyzických osob ve věcech týkajících se opatření, jimiž se provádí tato dohoda, a na základě těchto stížností konat; a
 c) mají pravomoc nařídit stíhání nebo disciplinární opatření za porušení zákona v souvislosti s touto dohodou.
 2. Evropská unie zajistí dohled podle tohoto článku prostřednictvím svých orgánů pro ochranu údajů a obdobných orgánů v členských státech.
 3. Spojené státy zajistí dohled podle tohoto článku kumulativně vícero orgány, mezi něž mohou mimo jiné patřit generální inspektoři, vedoucí úřadů pro ochranu údajů, nejvyšší kontrolní úřad, rady pro dohled nad výkonem ochrany soukromí a občanských svobod a jiné exekutivní a legislativní příslušné orgány pro kontrolu výkonu ochrany soukromí a občanských svobod.
 Článek 22: Spolupráce mezi orgány dohledu
 1. Při plnění funkcí souvisejících s touto dohodou vedou orgány vykonávající dohled podle článku 21 dle potřeby vzájemné konzultace, aby zajistily účinné provádění ustanovení článků 16, 17 a 18.
 2. Strany zřídí vnitrostátní kontaktní místa, která budou asistovat při určování orgánu dohledu, na který je třeba se v konkrétním případě obrátit.
 Článek 23: Společný přezkum
 1. Strany provádějí pravidelné společné přezkumy politik a postupů, jimiž se tato dohoda provádí, a jejich účinnosti. Ve společných přezkumech je třeba věnovat zvláštní pozornost účinnému provádění ochranných opatření podle článku 14 o odpovědnosti, článku 16 o přístupu, článku 17 o opravách, článku 18 o správních opravných prostředcích a článku 19 o soudních opravných prostředcích.
 2. První společný přezkum se provede do tří let ode dne vstupu této dohody v platnost a poté v pravidelných intervalech. Strany s předstihem společně stanoví podmínky a náležitosti přezkumu a navzájem si sdělí složení svých delegací, jejichž členy budou zástupci orgánů veřejného dohledu podle článku 21 o účinném dohledu a zástupci donucovacích a justičních orgánů. Zjištění učiněná při společném přezkumu budou zveřejněna.
 3. Pokud strany nebo Spojené státy a členský stát uzavřely jinou dohodu, jejíž předmět spadá rovněž do působnosti této dohody a která stanoví společné přezkumy, nebudou se přezkumy duplikovat a jejich závěry se v příslušném rozsahu zařadí mezi zjištění společného přezkumu podle této dohody.
 Článek 24: Oznámení
 1. Spojené státy oznámí Evropské unii veškeré designace provedené orgány USA v souvislosti s článkem 19 a veškeré jejich změny.
 2. Strany vynaloží přiměřené úsilí, aby se vzájemně informovaly o schválení veškerých zákonů nebo přijetí právních předpisů, které mají podstatný vliv na provádění této dohody, přičemž tak učiní pokud možno před tím, než nabudou účinku.
 Článek 25: Konzultace
 Každý spor o výklad nebo uplatňování této dohody se řeší konzultací mezi stranami za účelem dosažení vzájemně přijatelného řešení.
 Článek 26: Pozastavení dohody
 1. V případě závažného porušení této dohody může kterákoli strana dohodu zcela nebo zčásti pozastavit, a to písemným oznámením zaslaným druhé straně diplomatickou cestou. Toto písemné oznámení lze zaslat pouze, pokud strany předtím po přiměřenou dobu vedly konzultace a nepodařilo se jim nalézt řešení, a pozastavení pak nabývá účinku dvacet dnů ode dne doručení oznámení. Pozastavující strana může pozastavení dohody zrušit písemným oznámením zaslaným druhé straně. Pozastavení dohody bude ukončeno okamžitě po obdržení tohoto oznámení.
 2. Bez ohledu na pozastavení této dohody se osobní informace spadající do její působnosti, a k jejichž předání došlo před pozastavením dohody, nadále zpracovávají v souladu s touto dohodou.
 Článek 27: Územní působnost
 1. V Dánsku, Spojeném království nebo Irsku se tato dohoda použije pouze v případě, že Evropská komise písemně oznámí Spojeným státům, že se Dánsko, Spojené království nebo Irsko rozhodly, že se v jejich státě bude tato dohoda používat.
 2. Oznámí-li Evropská komise ještě před vstupem této dohody v platnost Spojeným státům, že se dohoda bude používat na území Dánska, Spojeného království nebo Irska, bude se tato dohoda v daném státě používat ode dne svého vstupu v platnost.
 3. Oznámí-li Evropská komise Spojeným státům až po vstupu této dohody v platnost, že se dohoda bude používat v Dánsku, Spojeném království nebo Irsku, začne se v daném státě tato dohoda používat prvním dnem měsíce následujícího poté, co Spojené státy oznámení obdržely.
 Článek 28: Doba trvání dohody
 Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou.
 Článek 29: Vstup v platnost a výpověď
 1. Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si strany navzájem oznámily završení svých vnitřních postupů nezbytných k tomu, aby dohoda vstoupila v platnost.
 2. Kterákoli strana může tuto dohodu ukončit písemným oznámením zaslaným druhé straně diplomatickou cestou. Výpověď nabývá účinku třicet dní ode dne přijetí daného oznámení.
 3. Bez ohledu na výpověď této dohody se osobní informace spadající do její působnosti, a k jejichž předání došlo před ukončením dohody, nadále zpracovávají v souladu s touto dohodou.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zástupci k této dohodě své podpisy.
 V .....dne.... 201 ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém. Podle práva EU je tato dohoda rovněž sepsána Evropskou unií v jazyce bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, irském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském. Tato další jazyková znění lze ověřit výměnou diplomatických nót mezi Spojenými státy a Evropskou unií. V případě rozporu mezi platnými jazykovými verzemi je rozhodující anglické znění.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve spojených věcech C-37/02 a C-38/02 (žádosti o předběžné rozhodnutí předložené Tribunale administrativo regionale per il Veneto): Di Lenardo Adriano Srl a Dilexport Srl proti Ministero del Commercio con l'Estero (1)
 (Banány - Společná organizace trhu - Nařízení (ES) č. 896/2001 - Společný režim obchodu se třetími zeměmi - Primární dovozy - Platnost - Ochrana legitimního očekávání - Retroaktivita - Výkonná pravomoc)
 (2004/C 228/06)
 Jednací jazyk: italština
 Ve spojených věcech C-37/02 a C-38/02, jejichž předmětem jsou žádosti předložené Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Itálie) a směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Di Lenardo Adriano Srl (C-37/02), Dilexport Srl (C-38/02) a Ministero del Commercio con l'Estero rozhodnutí o předběžné otázce týkající se platnosti článků 1, 3, 4, 5, 6 a 31 nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství (Úř. věst. L 126, s. 6), Soudní dvůr (druhý senát) ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet a R. Schintgen (zpravodaj), F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, tajemník: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Přezkum předběžných otázek neukázal řádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost článků 1, 3, 4, 5, čl. 6 písm. c) a článku 31 nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství.
 (1) Úř. věst. C 97, 20.4. 2002.