text:
Skat.dk: Fradrag for tab på aktier - koncernforbundne selskaber - realitetsgrundsætningen
 13 Dec 2010 10:27
 SKM2010.787.LSR
 04-03573
 Fradrag, tab, aktier, koncernforbundne selskaber, realitetsgrundsætningen
 Landsskatteretten fandt under de foreliggende omstændigheder ikke grundlag for at bortse fra en kapitalforhøjelse ved opgørelsen af tab ved salg af aktier i datterselskab. SKAT var af den opfattelse, at tabet skulle reduceres under henvisning til sammenhængen mellem dispositionerne i de koncernforbundne selskaber.
 Anpartsselskabsloven § 28 (dagældende)
 Klagen vedrører spørgsmålet, om der kan godkendes fradrag for tab på aktier i selskabet H1 A/S' datterselskab, eller om fradrag med rette er nægtet under henvisning til realitetsgrundsætningen.
 Selskabsrevisionen har nægtet at godkende fradrag for tab på aktier i H2 A/S, selvangivet med 12.916.000 kr.: 10.090.900 kr.
 Landsskatteretten ændrer afgørelsen, og godkender at fradrag for tab på aktier i H2 A/S fradrages med 13.034.941 kr.
 H1 A/S (selskabet) er moderselskab for selskaberne i H-koncernen.
 Aktierne i H2 A/S er i henhold til det oplyste købt af selskabet i 1988, dengang nominelt 3.000.000 kr. Der er imidlertid den 5. december 2000 og den 28. december 2000 foretaget to forhøjelser af kapitalen i H2 A/S på hver 15.000.000 kr., hvoraf førstnævnte var en emission på 1.000 kr. med en overkurs på 14.999.000 kr.
 Selskabet har ved aftale af 29. december 2000 solgt aktierne til det af selskabet ejede datterselskab, H3 A/S, for 17.497.245 kr.
 Selskabet har ved opgørelsen af indkomsten selvangivet tab vedrørende salg af aktier i H2 A/S med 12.916.000 kr. Selskabet har dog efterfølgende fremsendt en korrigeret opgørelse, i hvilken det skattemæssige tab er opgjort til 13.034.941 kr. således:
 01.07.1987: Anskaffelse
 31.12.1988: Kapitalforhøjelse
 05.12.2000: Kapitalforhøjelse
 28.12.2000: Kapitalforhøjelse
 29.12.2000: Salgssum
 - 17.497.245 kr.
 18.001.000 - 33.319.000 kr.
 15.001.000 / 18.001.000 x 15.641.755 kr.
 H2 A/S har i 2000 indgået enkelte valutaterminsforretninger, der i henhold til det oplyste ikke afdækker forretningsmæssige dispositioner. H2 A/S har herudover alene haft renteindtægter og -udgifter.
 Selskabsrevisionen har på baggrund af den modtagne dokumentation for terminshandlerne konkluderet, at terminshandlerne i H2 A/S har haft en sammenhæng med tilsvarende terminshandler i et andet sambeskattet koncernselskab, H4 A/S.
 Selskabsrevisionen har også konkluderet, at tabet i H2 A/S er et nettotab for 2 kontraktdele, der kan specificeres således, når kontrakter og køb og salg i samme valuta opfattes som en samlet kontrakt:
 EURO/DKK
 USD / EURO, nettotab
 Valutaterminshandlerne er dateret ens i H2 A/S og H4 A/S, og sidstnævnte selskab har konstateret en gevinst på USD/DKK på 16.333.220 kr. Det samlede tab i H2 A/S udgør 1.890.000 USD, der er afløst af en ny valutaterminshandel på køb af dette beløb og salg af 15.929.865 kr., der samtidig er hævet på moderselskabets konto i F1-bank.
 H2 A/S har lånt beløbet over mellemregningskontoen i overensstemmelse med en støtteerklæring, som moderselskabet i december 2000 har afgivet over for banken, i henhold til hvilken moderselskabet har erklæret, at H1 A/S om fornødent vil tilføre selskabet tilstrækkelige likvide midler til, at det i den periode støtteerklæringen vedrører, er i stand til at opfylde sine nuværende og fremtidige forpligtelser over for banken.
 Selskabsrevisionen har ved den påklagede afgørelse reduceret selskabets fradragsberettigede tab ved salget af aktierne til 2.825.100 kr.
 Selskabsrevisionen har fundet, at kapitalforhøjelserne, der er sket i december 2000, ikke kan tages i betragtning, da de ikke er sket med det erhvervsmæssige sigte, at selskabet skulle "overleve". Den indskudte kapital skulle blot dække den i forvejen opståede underbalance, hvilket reelt betød, at selskabet mistede en tilsvarende værdi af kapitalindskuddet på samme tidspunkt, som udvidelsen fandt sted, idet datterselskabets aktivitet allerede var under afvikling.
 Selskabsrevisionen har til støtte herfor anført:
 De 30 mio. kr., som er indskudt som kapital af selskabet i H2 A/S har sikret tilgodehavendet hos H2 A/S' koncernkreditorer, hvorefter beløbet anses som udbetalt til disse.
 Der er herved etableret et lukket kredsløb for en kontant betalingsstrøm mellem forskellige koncernselskaber uden realitet (tom disposition) uden for koncernen.
 Uden denne disposition havde der været et ikke fradragsberettiget fordringstab i stedet for, som opgjort af selskabet (regnskabsmæssigt og skattemæssigt), et aktietab. Fordringen antages i mangel af oplysninger herom at være opstået vedrørende den tabsgivende aktivitet.
 Efter selskabsrevisionens opfattelse er der herved tale om, at et ønsket skattemæssigt resultat har været styrende for de civilretlige dispositioner vedrørende kapitalindskuddet m.v., der følger efter, at selskabet har standset sin aktivitet, samtidig med, at selskabet har fået underbalance.
 I den givne situation var der ingen likviditets- eller driftsmæssig eller almindelig forretningsmæssig begrundelse for at foretage kapitalindskud umiddelbart efter, at den erhvervsmæssige aktivitet ophørte med deraf følgende omkostninger m.v. frem for at stille kapitalen til rådighed via mellemregningen.
 Kapitaltilskuddet har alene været til gavn for aktionærens, selskabets, ønskede skattemæssige stilling, ikke til gavn for H2 A/S.
 Der henvises til skatterettens realitetsgrundsætning, som fremstillet af professor, dr.jur. Jan Pedersen i Skatteretten 1, 3. udgave, 1. afsnit, kapitel 7.2.4.
 Der er ikke fradrag for tabet som et aktietab, når der som her er tale om en betalingsstrøm uden realitet.
 Tabet kan således alene godkendes med udgangspunkt i aktiebeholdningen inden kapitalforhøjelsen, som fremkommer således:
 Anskaffelsessum ifølge selskabets opgørelse
 Kapitalforhøjelse ikke godkendt
 - 30.000.000 kr.
 Anskaffelsessum for oprindelige aktier
 3.139.000 kr.
 Anslået salgssum
 Skattepligtigt tab
 3.139.000 kr. x 2.700.000 kr. / 3.000.000 kr.
 2.825.100 kr.
 Kapitalforhøjelsen må anses for foretaget som led i koncernens kapitalpleje. H2 A/S har betydelig mellemregningsgæld til de øvrige koncernselskaber. Kapitalforhøjelsen kan som sådan ikke godkendes at vedrøre aktietab, jf. aktieavancebeskatningslovens § 2, stk. 2.
 Selskabsrevisionen har i forbindelse med forelæggelsen af klagen til Landsskatteretten indstillet ansættelsen ændret således, at det skattepligtige aktietab opgøres til 0 kr.
 Selskabsrevisionen har herved supplerende bemærket:
 Alle de solgte nominelt 3 mio. kr. aktier har været ejet i over 3 år. Det skattepligtige aktietab kan derfor opgøres til 0 kr.
 Selskabsrevisionen har videre bemærket, at H2 A/S og H4 A/S indgår i sambeskatningen med selskabet. Resultaterne af de modsatrettede valutaterminsforretninger ophæver derfor hinanden. Skattearrangementet med at indgå valutaterminsforretninger og efterfølgende udvide aktiekapitalen i H2 A/S er således kun foretaget for at konstruere et skattemæssigt tab på aktier.
 Selskabets betragtning omkring kapitalforhøjelse er herefter, efter SKATs opfattelse, irrelevant. Forholdet vedrører udelukkende aktietab.
 Selskabet har nedlagt påstand om, at aktietab skal godkendes med yderligere 10.209.841 kr., dvs. med et beløb, der overstiger den foretagne forhøjelse på 10.090.900 kr. med 118.941 kr. Differencen er forskellen mellem det selvangivne aktietab, 12.916.000 kr. og det i den korrigerede opgørelse opgjorte aktietab, 13.034.941 kr.
 Der kan efter selskabets opfattelse ikke opstilles et selvstændigt krav om, at kapitaludvidelsen skal være sket med selskabets fortsatte drift for øje. Landsskatteretten har tidligere afvist en sådan argumentation, jf. TfS 1985.348 og LSRM 1983.7.
 Det er dog efter selskabets opfattelse en legitim forretningsmæssig begrundelse, at når et anpartsselskab har mistet sin anpartskapital, så skal selskabskapitalen retableres, jf. anpartsselskabslovens § 28 (dagældende).
 Datterselskabets valutaterminskontrakter er endvidere indgået med en ekstern handelspartner, F1-Bank, der som betingelse for at stille kreditfaciliteter til rådighed har fået en støtteerklæring, hvorefter datterselskabet om fornødent vil blive tilført tilstrækkelige midler til at kunne opfylde sine forpligtelser.
 Kapitaltilførslen er heller ikke sket efter, at den erhvervsmæssige aktivitet ophørte. Kapitaltilførslen er derimod sket på et tidspunkt, hvor det ikke var givet, at der var tale om et underskud.
 Der er således tilstrækkelige forretningsmæssige begrundelser for kapitaludvidelsen.
 Skattemyndighederne kan ikke tilsidesætte gyldige selskabsretlige dispositioner under henvisning til realitetsgrundsætningen, jf. Jan Pedersen på s. 438 og Jan Guldmand Hansen og Jacob Bundgaards artikler i SR Skat 4/2003 og TfS 2004.68.
 Der er således tale om legitime og tilstrækkelige forretningsmæssige begrundelser for den gennemførte kapitalforhøjelse.
 Realitetsgrundsætningen kan kun anvendes, hvis der er faktisk modstrid mellem formalitet og realitet. Højesteret har aldrig tilsidesat selskabsretlige realiteter.
 SKAT har indstillet afgørelsen stadfæstet, dog med beløbsmæssig justering af kapitaludvidelsen af 28. december 2000 på 15.000.0000 kr. samt den faktiske salgssum.
 Det er efter SKATs opfattelse helt afgørende, at der er tale om en skattemæssig konstruktion, hvor der på grund af sammenhængen mellem de indbyrdes afhængige terminskontrakter skabes et tab i H2 A/S og en tilsvarende gevinst i søsterselskabet H4 A/S, og hvor koncernen således de facto ikke lider et økonomisk tab.
 Ved sådanne rent skattemæssige konstruktioner er der dannet retspraksis for, at skattemyndighederne ikke er afskåret fra at gribe korrigerende ind over for de skattemæssige virkninger af dispositionerne.
 Datterselskabet H2 A/S har den 1. december 2000, 5. december 2000 og 5. december 2000 solgt 100.000.000 EUR mod køb af 87.280.000 USD henholdsvis solgt 89.170.000 USD mod køb af 100.000.000 EUR og solgt 15.929.865 DKK mod køb af 1.890.000 USD. Samtlige handler er gennemført med valørdato 12. december 2000.
 Terminsforretningerne har således medført et tab på 1.890.000 USD, svarende til et tab på 15.929.865 DKK.
 Kapitalen i datterselskabet er den 5. december 2000 forhøjet med nominelt 1.000 kr. med et overkursbeløb på 14.999.000 kr. Det samlede indskud udgjorde således 15.000.000 kr.
 Kapitalen i datterselskabet er den 28. december 2000 forhøjet med yderligere 15.000.0000 kr., der er indskudt til kurs pari.
 Selskabet har den 29. december 2000 solgt anparterne i selskabet til H3 A/S for en salgssum på 17.497.245 kr.
 Selskabet har herefter opgjort aktietabet således:
 Datterselskabets søsterselskab, H4 A/S, har, i henhold til sagens oplysninger, den 1. december 2000 henholdsvis den 5. december 2000 indgået terminsforretninger med F1-Bank om salg af 87.250.000 USD mod køb af 745.551.250 DKK henholdsvis salg af 729.218.050 DKK mod køb af 87.250.000 USD. Begge forretninger er indgået med valørdato 12. december 2000.
 Disse terminsforretninger har givet søsterselskabet en gevinst på 16.333.200 kr.
 Søsterselskabets gevinst modsvares således stort set af det tilsvarende tab i H2 A/S.
 Der er endvidere en nøje tids- og beløbsmæssig sammenhæng, hvor der er et direkte sammenfald mellem aftaletidspunkter og valørdato. Endvidere er det et faktum, at der er tale om samme beløbsstørrelse og valuta, ca. 87.250.000 USD, hvor de modsatrettede valutaer er hhv. EURO og DKK. Dette eliminerer stort set valutarisikoen, idet Danmarks Nationalbank indgår i det Europæiske valutasamarbejde, hvor kronekursen fastholdes over for EURO'en.
 Denne sammensætning af valutaterminskontrakterne og fordelingen mellem selskaberne skaber sikkerhed for, at et tab i det ene sæt kontrakter vil opvejes af en tilsvarende gevinst i det andet sæt kontrakter.
 Dette er uden betydning for koncernens skattemæssige stilling, idet både H2 A/S og H4 A/S indgår i sambeskatning med selskabet.
 Terminsforrentningerne er således ikke begrundet i forretningsmæssige eller kommercielle overvejelser. De har alene forfulgt det formål at skabe et tab hos selskabet ved et efterfølgende salg af aktierne, hvorved der har kunnet opgøres et fradragsberettiget aktietab efter aktieavancebeskatningslovens bestemmelser.
 Der er imidlertid ikke lidt et realøkonomisk tab i koncernen, når henses til de samlede indbyrdes uafhængige dispositioner, der reelt neutraliserer sig selv, idet der er tale om modsatrettede valutaterminsforretninger.
 Skattemyndighederne er ikke bundet af en af skatteyderen truffet enkeltdispositionen, hvis dispositionen er et led i en større, tilrettelagt konstruktion, der ud fra en helhedsbedømmelse falder uden for den af skatteyderen påberåbte regulering.
 Det er således fastslået i Højesteretspraksis, at en enkeltdisposition, der indgår i et større arrangement, skal vurderes ud fra en helhedsbedømmelse af den samlede konstruktion, jf. eksempelvis Højesterets præmisser i TfS 2000.148 HRD.
 Endvidere er skattemyndighederne ikke bundet af konstruerede tab eller gevinster, der er resultatet af et tilrettelagt forløb med det sigte at udnytte underskud eller udligne skattepligtig indkomst.
 En af de centrale afgørelser på området er Højesteret dom i sagen TfS 1999.597 HRD. Højesteret lagde til grund, at anparterne var erhvervet med henblik på videresalg med fortjeneste eller likvidation af selskabet. Da banken imidlertid benyttede erhvervelsen til at udlodde selskabets egenkapital og videresælge anparterne med tab til følge, fandt Højesteret ikke, at der forelå et fradragsberettiget tab.
 Selv om bankens erhvervelse af anparterne i overskudsselskabet derfor umiddelbart faldt ind under betingelserne for at opnå fradrag for tab på næringsaktier i (dagældende) aktieavancebeskatningslovs § 3, stk. 1, på tidspunktet for erhvervelsen, tiltrådte Højesteret, at tabet ikke var påført som led i bankens næring, men derimod var skattemæssigt konstrueret og derfor ikke kunne anerkendes skattemæssigt.
 Skattemyndighederne var således ikke bundet af det faktum, at erhvervelsen og afståelsen isoleret set opfyldte kriterierne for fradrag, da konstruktionen bevirkede, at udnyttelsen faldt uden for reglernes sigte og derfor ikke var omfattet af fradragsadgangen.
 Endvidere kan henvises til Højesterets dom af 4. april 2002 optrykt i SKM2002.249.HR, hvor Højesteret udtalte:
 "De obligationer, som A havde erhvervet for lånte midler, udløb den 30/9 1992. 1992-ændringsloven indebar for A, at kursgevinsten blev omfattet af kursgevinstlovens § 7A, stk. 1, for så vidt angår gevinsten vedrørende tiden efter den 16/6 1992. Udelukkende for at modvirke den heraf følgende beskatning, jf. herved § 7A, stk. 3, 2. pkt., blev værdipapirerne solgt 6 dage før udløbsdatoen på vilkår, der skabte et resultat vedrørende lånet og værdipapirerne, som under ét var negativt efter skat selv uden beskatning efter § 7A, stk. 1. Salget havde således ikke noget forretningsmæssigt formål, men var en følge af interessen i opnåelse af den nævnte forretningsmæssige disposition. Der er herefter ikke grundlag for i medfør af § 7A, stk. 3, 2. pkt., at anse kursgevinsten for undtaget for beskatning efter § 7A, stk. 1. Formålet med undtagelsesbestemmelsen er nemlig alene at undtage tilfælde, hvori der ikke indgår skattespekulation."
 Højesteret har ikke med dommen anfægtet de civilretlige dispositioner, herunder den betalte kurtage på ca. 75.000 kr. Men, Højesteret har lagt vægt på, at dispositionerne ikke havde et forretningsmæssigt formål andet end, at opnå en skattemæssig position for at undgå beskatning.
 Højesterets praksis er underbygget af SKM2007.29.HR (TfS 2007.201 HRD), hvor Højesteret efter en konkret helhedsvurdering, formålsbetragtning og realitetsbedømmelse tilsidesatte det foreliggende arrangement, selvom de foretagne dispositioner isoleret set opfyldte de skatteretlige krav til opnåelse af fradrag.
 Praksis er yderligere cementeret ved SKM2008.919.HR, hvor Højesteret udtalte:
 "Bankens nedsættelse af aktiekapitalen ved annullering af egne aktier indebærer imidlertid ikke noget tab for banken, som kan begrunde fradrag efter aktieavancebeskatningslovens § 3, stk. 4. Det påståede tab er alene et beregningsteknisk tab, der som anført fremkommer ved, at B foretager årsopgørelsen uden at lade de annullerede aktier udgå af primosaldoen og uden at lade dem indgå i ultimosaldoen med markedsværdien ved annulleringen. I denne særlige situation må der ved anvendelsen af § 3, stk. 4, foretages en regulering, der som anført af Skatteministeriet kan ske på den måde, at de annullerede aktier anses for afstået til den kurs, aktierne havde på tidspunktet for generalforsamlingens beslutning om kapitalnedsættelsen."
 I nærværende sag indgår valutaterminsforretningerne i en konstruktion, hvor dispositionerne er båret af ønsket om at opnå en skattemæssig disposition med henblik på at opnå et fradragsberettiget aktietab ved salg af aktierne i H2 A/S til det koncerninterne selskab, H3 A/S.
 De omhandlede valutaterminsforretninger er modsatrettede. Det betyder, at et tab modsvares af en tilsvarende gevinst, og da kontrakterne er indgået af 2 koncerninterne selskaber lides der hverken et tab eller opnås en gevinst i koncernsammenhæng.
 Der er derfor ikke tale om en sædvanlig forretningsmæssig disposition. Konstruktionen har til formål at oparbejde et fradrag til realisation ved afståelse af aktierne i H2 A/S.
 Det gøres derfor gældende, at valutaterminsforretningerne i begge selskaber, kapitaludvidelsen og det dermed forbundne kapitalindskud på 15.000.000 kr. og det efterfølgende salg af aktierne til H3 A/S skal ses som et samlet konstrueret forløb, hvor der reelt ikke lides et økonomisk tab.
 SKAT har under henvisning hertil sammenfattende gjort gældende:
 at der ikke er en sådan økonomisk realitet forbundet med H2 A/S' og søsterselskabets indgåede valutaterminsforretninger, at den efterfølgende kapitalforhøjelse på nom. 1.000 kr. i H2 A/S kan tillægges skattemæssig betydning,
 at der foreligger en samlet konstruktion, hvor de foretagne dispositioner indbyrdes er afhængige af hinanden,
 at dispositionerne savner et egentlig forretningsmæssigt grundlag,
 at der ved en samlet bedømmelse ikke er tale om et reelt tab, men om et tab, der er konstrueret med henblik på at opnå et skatteteknisk tab,
 at der er tale om kunstige, udelukkende skattemæssigt betingede dispositioner, som indebærer en omgåelse af skattelovgivningen, og
 at retspraksis giver skattemyndighederne adgang til at gribe korrigerende ind over for sådanne korrektioner.
 Det er derfor SKATs opfattelse, at selskabsrevisionen med rette har ændret selskabets skatteansættelse for 2000, idet der bør lægges afgørende vægt på koncernens samlede dispositioner, hvor valutaterminsforretningernes korte løbetid og den minimale risiko, der var forbundet hermed, også indgår ved bedømmelsen af den skattebetingede konstruktion.
 Den skattemæssige opgørelse som følge af tabet ved salget af aktierne i datterselskabet skal efter SKATs opfattelse foretages således:
 18.139.000 kr.
 641.755 kr.
 15.000.000 / 18.000.000 x 641.755 kr.
 534.796 kr.
 SKAT har følgelig indstillet afgørelsen ændret, således at der godkendes fradrag for tab på aktier med dette beløb.
 Selskabets supplerende bemærkninger
 Selskabets repræsentant har afvist SKATs synspunkter om, at praksis giver skattemyndig hederne adgang til at gribe korrigerende ind over for skattebetingede konstruktioner.
 Han har til støtte herfor henvist til den allerede fremførte argumentation samt til, at Landsskatteretten og Højesteret i SKM2006.176.LSR og SKM2006.749.HR har lagt afgørende vægt på, at de foretagne dispositioner er sket i overensstemmelse med de selskabsretlige regler.
 Under disse omstændigheder er der ikke tilstrækkeligt grundlag for at bortse fra kapitalforhøjelserne ved opgørelsen af tabet ved salget af aktierne i H2 A/S.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/21
 Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 31 юли 2015 г. — Xabier Ormaetxea Garai и Bernardo Lorenzo Almendros/Administración del Estado
 (Дело C-424/15)
 (2015/C 363/26)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Xabier Ormaetxea Garai и Bernardo Lorenzo Almendros
 Ответник: Administración del Estado
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 (1) година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги да се тълкува смисъл, че от гледна точка на ефективната защита на общите интереси, която е в правомощията на националния регулаторен орган в тази област, създаването от националния законодател на регулаторен и надзорен орган в съответствие с институционален модел с неспециализиран характер, който обединява в един-единствен орган съществуващите до този момент контролни органи по-специално в областта на енергетиката, телекомуникациите и конкуренцията, е в съответствие с посочената директива?
 2)
 Трябва ли условията за „независимост“ на националните регулаторни органи в областта на електронните съобщителни мрежи и услуги, на които се позовава член 3, параграфи 2 и 3а от Директива 2002/21/ЕО, изменена с Директива 2009/140/ЕО (2), да бъдат аналогични на предвидените в член 28 от Директива 95/46/ЕО (3) за националните контролни органи за защита на личните данни?
 3)
 Приложима ли е доктрината, съдържаща се в решението на Съда по дело С-288/12, Комисия/Унгария (ECLI:EU:C:2014:237) (4), към случай, в който ръководителите на национален регулаторен орган в областта на далекосъобщенията са освободени от длъжност преди изтичането на мандата им въз основа на нова правна уредба, която създава надзорен орган, групиращ различни национални регулаторни органи в регулирани сектори? Може ли само поради влизането в сила на нов национален закон, а не поради последващо неизпълнение на условията, на които трябва да отговарят тези лица и които са установени предварително в националното законодателство, посоченото освобождаване от длъжност да се счита за съвместимо с член 3, параграф 3а от Директива 2002/21/ЕО?
 (1) ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 19.
 (2) ОВ L 337, стр. 37.
 (3) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, (OB L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).
 (4) Решение на Съда от 8 април 2014 г., Комисия/Унгария (C-288/12, ECLI:EU:C:2014:237).


type: contracts

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 22009A0630(04)
 Umowa między Wspólnotą Europejską a Wspólnotą Bahamów w sprawie zniesienia wiz krótkoterminowych
 Dziennik Urzędowy L 169 , 30/06/2009 P. 0024 - 0029
 Umowamiędzy Wspólnotą Europejską a Wspólnotą Bahamów w sprawie zniesienia wiz krótkoterminowychWSPÓLNOTA EUROPEJSKA, zwana dalej "Wspólnotą", orazWSPÓLNOTA BAHAMÓW, zwana dalej "Bahamami",zwane dalej łącznie "Umawiającymi się Stronami",MAJĄC NA UWADZE dalszy rozwój przyjaznych stosunków między Umawiającymi się Stronami oraz pragnąc ułatwić podróże poprzez zapewnienie bezwizowego wjazdu i pobytu krótkoterminowego dla swoich obywateli,UWZGLĘDNIAJĄC rozporządzenie Rady (WE) nr 1932/2006 z dnia 21 grudnia 2006 r. zmieniające rozporządzenie (WE) nr 539/2001 wymieniające państwa trzecie, których obywatele muszą posiadać wizy podczas przekraczania granic zewnętrznych, oraz te, których obywatele są zwolnieni z tego wymogu [1] między innymi poprzez przeniesienie sześciu krajów trzecich – w tym Bahamów – do wykazu krajów trzecich, których obywatele są zwolnieni z wymogu posiadania wiz podczas pobytu krótkoterminowego w państwach członkowskich Unii Europejskiej (UE),MAJĄC NA UWADZE, że art. 2 rozporządzenia (WE) nr 1932/2006 stanowi, że zwolnienie z obowiązku wizowego obywateli tych sześciu państw zaczyna obowiązywać dopiero po wejściu w życie umowy w sprawie zwolnienia z obowiązku wizowego, która zostanie zawarta między Wspólnotą Europejską a danym państwem,UZNAJĄC, że obywatele niektórych państw członkowskich są zwolnieni z obowiązku wizowego podczas podróży na Bahamy na okres nieprzekraczający 3 lub 8 miesięcy, natomiast obywatele pozostałych państw członkowskich podlegają obowiązkowi wizowemu,PRAGNĄC zagwarantować przestrzeganie zasady równego traktowania wszystkich obywateli UE,BIORĄC POD UWAGĘ, że osoby podróżujące w celu wykonywania działalności zarobkowej podczas pobytu krótkoterminowego nie są objęte niniejsza umową, i dlatego dla tej kategorii osób obowiązują w dalszym ciągu odpowiednie przepisy prawa wspólnotowego i prawa krajowego państw członkowskich oraz prawa krajowego Bahamów, dotyczące obowiązku wizowego lub zwolnienia z takiego obowiązku oraz dostępu do zatrudnienia,BIORĄC POD UWAGĘ Protokół w sprawie stanowiska Zjednoczonego Królestwa i Irlandii oraz Protokół włączający dorobek Schengen w ramy Unii Europejskiej, załączone do Traktatu o Unii Europejskiej oraz Traktatu ustanawiającego Wspólnotę Europejską, a także potwierdzając, że postanowienia niniejszej umowy nie mają zastosowania do Zjednoczonego Królestwa i Irlandii,UZGODNIŁY, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1CelNiniejsza umowa stanowi, że obywatele Unii Europejskiej i obywatele Bahamów mogą podróżować bez wiz na terytorium drugiej Umawiającej się Strony, jeżeli ich pobyt nie przekracza trzech miesięcy w okresie sześciu miesięcy.Artykuł 2DefinicjeNa potrzeby niniejszej umowy:a) "państwo członkowskie" oznacza każde państwo członkowskie Unii Europejskiej z wyjątkiem Zjednoczonego Królestwa i Irlandii;b) "obywatel Unii Europejskiej" oznacza obywatela państwa członkowskiego zgodnie z definicją zawartą w lit. a);c) "obywatel Bahamów" oznacza każdą osobę posiadającą obywatelstwo Bahamów;d) "strefa Schengen" oznacza obszar bez granic wewnętrznych obejmujący terytoria państw członkowskich określonych w lit. a), w pełni stosujących dorobek Schengen;Artykuł 3Zakres stosowania1. Obywatele Unii Europejskiej posiadający ważny paszport zwykły, dyplomatyczny lub służbowy/urzędowy wydany przez państwo członkowskie mogą wjechać i przebywać bez wizy na terytorium Bahamów przez okres pobytu określony w art. 4 ust. 1.Obywatele Bahamów posiadający ważny paszport zwykły, dyplomatyczny lub służbowy/urzędowy wydany przez Bahamy mogą wjechać i przebywać bez wizy na terytorium państw członkowskich przez okres pobytu określony w art. 4 ust. 2.2. Ustęp 1 nie dotyczy osób podróżujących w celu wykonywania działalności zarobkowej.W przypadku tej kategorii osób każde państwo członkowskie może indywidualnie podjąć decyzję o nałożeniu obowiązku wizowego na obywateli Bahamów lub o jego wycofaniu zgodnie z art. 4 ust. 3 rozporządzenia (WE) nr 539/2001.W przypadku tej kategorii osób Bahamy mogą podjąć decyzję o nałożeniu obowiązku wizowego lub jego zniesieniu w odniesieniu do obywateli poszczególnych państw członkowskich zgodnie ze swoim prawem krajowym.3. Zniesienie obowiązku wizowego określone w niniejszej umowie obowiązuje bez uszczerbku dla ustaw Umawiających się Stron dotyczących warunków wjazdu i pobytu krótkoterminowego. Państwa członkowskie oraz Bahamy zastrzegają sobie prawo do odmowy wjazdu i pobytu krótkoterminowego na swoich terytoriach, jeśli którykolwiek z powyższych warunków nie jest spełniony.4. Zniesienie wiz obowiązuje niezależnie od środka transportu wykorzystywanego do przekroczenia granicy Umawiających się Stron.5. Kwestie nieobjęte niniejszą umową są regulowane prawem wspólnotowym, prawem krajowym państw członkowskich lub prawem krajowym Bahamów.Artykuł 4Czas pobytu1. Obywatele Unii Europejskiej mogą przebywać na terytorium Bahamów maksymalnie przez okres trzech miesięcy w okresie sześciu miesięcy następujących po dacie pierwszego wjazdu na terytorium tego państwa.2. Obywatele Bahamów mogą przebywać w strefie Schengen maksymalnie przez okres trzech miesięcy w okresie sześciu miesięcy następujących po dacie pierwszego wjazdu na terytorium któregoś z państw członkowskich, stosującego w pełni dorobek Schengen. Przedmiotowy okres trzech miesięcy w okresie sześciu miesięcy jest obliczany niezależnie od jakiegokolwiek pobytu w państwie członkowskim, które nie stosuje jeszcze w pełni dorobku Schengen.Obywatele Bahamów mogą przebywać maksymalnie przez okres trzech miesięcy w okresie sześciu miesięcy następujących po dacie pierwszego wjazdu na terytorium każdego z państw członkowskich, które nie stosują jeszcze w pełni dorobku Schengen, niezależnie od czasu pobytu liczonego dla strefy Schengen.3. Niniejsza umowa nie ma wpływu na możliwość przedłużenia przez Bahamy oraz państwa członkowskie czasu pobytu na ponad trzy miesiące zgodnie z prawem krajowym i wspólnotowym.Artykuł 5Terytorialny zakres stosowania1. W przypadku Republiki Francuskiej postanowienia niniejszej umowy stosuje się tylko do jej europejskiego obszaru.2. W przypadku Królestwa Niderlandów postanowienia niniejszej umowy stosuje się tylko do jego europejskiego obszaru.Artykuł 6Wspólny Komitet ds. Zarządzania Umową1. Umawiające się Strony powołują wspólny komitet ekspertów (dalej zwany "komitetem"), w skład którego wchodzą przedstawiciele Wspólnoty Europejskiej oraz przedstawiciele Bahamów. Wspólnotę reprezentuje Komisja Europejska.2. Komitet wykonuje między innymi zadania polegające na:a) kontroli wykonania niniejszej umowy;b) proponowaniu zmian lub uzupełnień do niniejszej umowy;c) rozstrzyganiu sporów dotyczących interpretacji bądź stosowania postanowień niniejszej umowy.3. Posiedzenia komitetu zwoływane są w każdym przypadku, gdy jest to niezbędne, na wniosek jednej z Umawiających się Stron.4. Komitet uchwala swój regulamin wewnętrzny.Artykuł 7Stosunek między umową a istniejącymi umowami o zniesieniu wiz między państwami członkowskimi a BahamamiNiniejsza umowa jest nadrzędna wobec postanowień wszelkich dwustronnych umów lub ustaleń zawartych między poszczególnymi państwami członkowskimi a Bahamami, o ile ich postanowienia dotyczą kwestii wchodzących w zakres niniejszej umowy.Artykuł 8Przepisy końcowe1. Niniejsza umowa zostaje ratyfikowana lub zatwierdzona przez Umawiające się Strony zgodnie z ich wewnętrznymi procedurami i wchodzi w życie pierwszego dnia drugiego miesiąca następującego po dniu, w którym Umawiające się Strony dokonają wzajemnej notyfikacji o zakończeniu wyżej wymienionych procedur.2. Niniejsza umowa zostaje zawarta na czas nieokreślony z zastrzeżeniem możliwości jej wypowiedzenia zgodnie z ust. 5.3. Niniejszą umowę można zmienić za pisemnym porozumieniem Umawiających się Stron. Zmiany wchodzą w życie po dniu, w którym Umawiające się Strony powiadamiają się wzajemnie o zakończeniu niezbędnych w tym celu procedur.4. Każda z Umawiających się Stron może zawiesić wykonywanie części lub wszystkich postanowień niniejszej umowy, zwłaszcza ze względu na porządek publiczny, ochronę bezpieczeństwa narodowego, ochronę zdrowia publicznego, nielegalną imigrację lub ponowne wprowadzenie obowiązku wizowego przez którąś z Umawiających się Stron. O decyzji w sprawie zawieszenia niniejszej umowy należy zawiadomić drugą Umawiającą się Stronę nie później niż 2 miesiące przed jej wejściem w życie. Z chwilą ustania powodów zawieszenia umowy Umawiająca się Strona, która zawiesiła stosowanie niniejszej umowy, bezzwłocznie zawiadamia o tym drugą Umawiającą się Stronę.5. Każda z Umawiających się Stron może wypowiedzieć niniejszą umowę w drodze pisemnego zawiadomienia drugiej Strony. Niniejsza umowa przestaje obowiązywać po upływie 90 dni od daty takiego powiadomienia.6. Bahamy mogą zawiesić obowiązywanie umowy lub wypowiedzieć umowę wyłącznie w odniesieniu do wszystkich państw członkowskich.7. Wspólnota może zawiesić obowiązywanie umowy lub wypowiedzieć umowę wyłącznie w odniesieniu do wszystkich swoich państw członkowskich.Sporządzono w dwóch egzemplarzach w Brukseli dnia 28 maja 2009 r., w każdym z następujących języków: angielskim, bułgarskim, czeskim, duńskim, estońskim, fińskim, francuskim, greckim, hiszpańskim, litewskim, łotewskim, maltańskim, niderlandzkim, niemieckim, polskim, portugalskim, rumuńskim, słowackim, słoweńskim, szwedzkim, węgierskim i włoskim, przy czym każdy z tych tekstów jest tak samo autentyczny.За Европейската общностPor la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduAz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaPentru Comunitatea EuropeanăZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaFör Europeiska gemenskapen+++++ TIFF +++++За Бахамската общностPor la Commonwealth de Las BahamasZa Bahamské společenstvíFor Commonwealth of The BahamasFür das Commonwealth der BahamasBahama Ühenduse nimelΓια την Κοινοπολιτεία των Νήσων ΜπαχάμεςFor the Commonwealth of The BahamasPour le Commonwealth des BahamasPer il Commonwealth delle BahamasBahamu Salu Sadraudzības vārdāBahamų Sandraugos varduA Bahamai Közösség részérőlGħall-Commonwealth tal-BahamasVoor het Gemenebest van de Bahama’sW imieniu Wspólnoty BahamówPela Comunidade das BaamasPentru Uniunea BahamasZa Bahamské spoločenstvoZa Zvezo BahamiBahaman liittovaltion puolestaFör Samväldet Bahamas+++++ TIFF +++++[1] Dz.U. L 405 z 30.12.2006, s. 19.--------------------------------------------------


type: legislation

text:
 16.12.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 450/10
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2021/2236
 af 15. december 2021
 om nærmere gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1529 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1529 af 15. september 2021 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III) (1), særlig artikel 16, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/947 (2) fastsætter regler og procedurer for gennemførelsen af bistand, der gælder for IPA III-bistand. Betragtning 52 og artikel 16 i forordning (EU) 2021/1529 tillægger Kommissionen beføjelse til at fastsætte specifikke regler, der fastlægger ensartede betingelser for gennemførelsen af forordningen. Der bør fastsættes særlige regler for håndtering af de specifikke situationer, navnlig i forbindelse med indirekte forvaltning med modtagerne i bilag I til forordning (EU) 2021/1529 (»IPA III-modtagere«), grænseoverskridende samarbejde som defineret i artikel 2, litra b), i forordning (EU) 2021/1529 og bistand til udvikling af landdistrikterne.
 (2)
 For at sikre, at førtiltrædelsesbistanden gennemføres på en ensartet måde hos alle IPA III-modtagere under overholdelse af princippet om forsvarlig finansiel forvaltning, bør Kommissionen og IPA III-modtagerne indgå ordninger i form af rammeaftaler om finansielt partnerskab og sektoraftaler, der fastsætter principperne for deres samarbejde inden for rammerne af denne forordning.
 (3)
 Kommissionen bør støtte IPA III-modtagerne i deres indsats for at udvikle deres kapacitet til at forvalte EU-midler i overensstemmelse med de principper og regler, der er fastsat i EU-lovgivningen. I dette øjemed bør Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, overdrage budgetgennemførelsesopgaver til IPA III-modtagerne.
 (4)
 Det er nødvendigt at fastsætte specifikke regler for overdragelse af budgetgennemførelsesopgaver til IPA III-modtagerne i overensstemmelse med Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (3).
 (5)
 Det er nødvendigt at fastsætte nærmere regler vedrørende overvågning og evaluering foretaget af IPA III-modtagerne ved gennemførelse af IPA-III-bistand i forbindelse med indirekte forvaltning.
 (6)
 Det er nødvendigt at fastlægge specifikke regler for rapportering for at specificere de rapporteringskrav, IPA III-modtagerne skal overholde.
 (7)
 IPA III vil fortsat støtte oprettelsen og styrkelsen af sektorkoordinerings- og sektorovervågningssystemer, der står i et rimeligt forhold til IPA-modtagerens ansvar. De strukturer, der er oprettet i forbindelse med sektortilgangen under IPA og IPA II, kan fortsætte med at varetage deres opgaver, og der bør oprettes nye sektorovervågningsudvalg, når IPA-modtagerens ansvar berettiger det.
 (8)
 Det er nødvendigt at fastsætte specifikke regler for finansiel korrektion og den procedure, der skal anvendes over for IPA III-modtagerne ved gennemførelse af IPA III-bistand i forbindelse med indirekte forvaltning.
 (9)
 IPA III-bistand bør anvendes til at fremme grænseoverskridende samarbejde mellem IPA III-modtagere. Et ægte grænseoverskridende samarbejde mellem IPA III-modtagere bør omfatte fælles udvikling, gennemførelse og finansiering af aktiviteter, der fører til tættere naboskabsforbindelser, bæredygtige partnerskaber med henblik på socioøkonomisk udvikling eller fjernelse af hindringer for denne udvikling.
 (10)
 Det er derfor nødvendigt at fastlægge ensartede regler for forvaltningen af grænseoverskridende samarbejde mellem IPA III-modtagere, herunder roller og ansvarsområder for de strukturer og myndigheder, der deltager i forvaltningen af de grænseoverskridende samarbejdsprogrammer.
 (11)
 Grænseoverskridende samarbejde mellem en eller flere medlemsstater og en eller flere IPA III-modtagere som defineret i artikel 2, litra a), i forordning 2021/1529 bør ikke være omfattet af denne gennemførelsesforordning, medmindre finansieringsaftaler indgået i henhold til artikel 59 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1059 (4) henviser til denne gennemførelsesforordning, en given rammeaftale om finansielt partnerskab eller en specifik bestemmelse heri.
 (12)
 Bistand til udvikling af landdistrikterne under IPA III bør øge konkurrenceevnen i landbrugsfødevaresektoren og fremme en gradvis tilpasning til EU-retten vedrørende den fælles landbrugspolitik. Der er behov for specifikke regler for at kunne finansiere bistand, der har samme karakter som bistand under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, via forvaltnings- og kontrolsystemer, der minder om strukturer med tilsvarende funktioner i medlemsstaterne, under overholdelse af principperne for god forvaltning.
 (13)
 For at sikre en rettidig programmering og gennemførelse af IPA III-programmerne for 2021 bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 (14)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra IPA III-udvalget —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 AFSNIT I
 EMNE OG GENERELLE RAMMER FOR GENNEMFØRELSE AF IPA-BISTAND
 Artikel 1
 Genstand og anvendelsesområde
 Denne forordning fastsætter specifikke regler, der fastlægger ensartede betingelser for gennemførelse af forordning (EU) 2021/1529 for så vidt angår strukturer for gennemførelse af IPA III-bistand, indirekte forvaltning med IPA III-modtagere og særlige regler for grænseoverskridende samarbejde og bistand til landbrug og udvikling af landdistrikterne. Grænseoverskridende samarbejde mellem en eller flere medlemsstater og en eller flere IPA III-modtagere som defineret i artikel 2, litra a), i forordning 2021/1529 er ikke omfattet af denne gennemførelsesforordning, medmindre der i finansieringsaftaler indgået i henhold til artikel 59 forordning (EU) 2021/1059 henvises til denne gennemførelsesforordning, en given rammeaftale om finansielt partnerskab eller en specifik bestemmelse deri.
 Artikel 2
 Definitioner
 I denne forordning forstås ved:
 a)
 »IPA III-modtager«: en af de modtagere, der er anført i bilag I til forordning (EU) 2021/1529
 b)
 »rammeaftale om finansielt partnerskab«: en aftale, der indgås mellem Kommissionen og en IPA III-modtager, og som fastsætter principperne for det finansielle samarbejde mellem IPA III-modtageren og Kommissionen inden for rammerne af denne forordning
 c)
 »sektoraftale«: en aftale, der indgås mellem Kommissionen og en IPA III-modtager med henblik på gennemførelse af et bestemt IPA III-program, og som fastsætter de regler og procedurer, der skal følges, og som ikke er indeholdt i rammeaftalen om finansielt partnerskab eller i finansieringsaftalerne
 d)
 »finansieringsaftale«: en årlig eller flerårig aftale, der indgås mellem Kommissionen og en IPA III-modtager med henblik på gennemførelsen af IPA III-bistand
 e)
 »myndighed«: en IPA III-modtagers eller en medlemsstats offentlige instans eller organ på centralt, regionalt eller lokalt plan
 f)
 »stort projekt«: et projekt, der omfatter en række arbejder, aktiviteter eller tjenesteydelser, og som i sig selv tager sigte på at udføre en bestemt udelelig opgave af en præcis økonomisk eller teknisk karakter med tydeligt fastlagte mål, og hvis samlede omkostninger overstiger dem, der er fastsat i rammeaftalen om finansielt partnerskab
 g)
 »støttemodtager«: et offentligt eller privat organ, der har ansvaret for at iværksætte og gennemføre operationer inden for rammerne af et grænseoverskridende samarbejdsprogram
 h)
 »operation«: et projekt, en kontrakt, et tiltag eller en gruppe af projekter, som den ordregivende myndighed for det pågældende program har valgt, eller som hører under dens ansvar, og som bidrager til målene for den prioritet eller de prioriteter, som operationen vedrører
 i)
 »ledende IPA III-modtager«: den IPA III-modtager, der er udpeget som leder og derfor er vært for den ordregivende myndighed for det grænseoverskridende program.
 Artikel 3
 Principper for EU-finansiering
 IPA III-bistand skal støtte vedtagelsen og gennemførelsen af IPA III-modtagernes reformer, jf. artikel 3 forordning (EU) 2021/1529. I forbindelse med specifikke programmer og enkeltstående tiltag kan det være nødvendigt med finansielle bidrag fra både IPA III-modtageren og Unionen.
 Artikel 4
 Princippet om ejerskab
 1. IPA III-modtageren har det primære ejerskab over programmeringen og gennemførelsen af IPA III-bistanden.
 2. IPA III-modtageren udpeger en national IPA-koordinator.
 3. Den nationale IPA-koordinator skal sikre en tæt forbindelse mellem anvendelsen af IPA III-bistand og den generelle tiltrædelsesproces.
 4. Den nationale IPA-koordinator er Kommissionens primære samarbejdspartner i forbindelse med den overordnede koordinering af programmeringen i overensstemmelse med målene og de tematiske prioriteringer i IPA III-programmeringsrammen, jf. artikel 7 i forordning (EU) 2021/1529 (»IPA III-programmeringsrammen«), overvågningen af gennemførelsen, evalueringen og rapporteringen vedrørende IPA III-bistand, herunder koordineringen inden for IPA III-modtagerens forvaltning og med andre donorer. Den nationale IPA-koordinator skal også bestræbe sig på at sikre, at IPA III-modtageres forvaltning træffer alle nødvendige foranstaltninger til at gøre gennemførelsen af de tilhørende programmer lettere.
 5. Den nationale IPA-koordinator koordinerer IPA III-modtageres deltagelse i de relevante territoriale og grænseoverskridende samarbejdsprogrammer i henhold forordning (EU) 2021/1529 og forordning (EU) 2021/1059. Den nationale IPA-koordinator kan uddelegere denne koordineringsopgave til en struktur, der er oprettet med henblik på forvaltning af grænseoverskridende samarbejde, hvis det er relevant.
 6. Den nationale IPA-koordinator skal være en højtstående embedsmand i IPA III-modtagerens regering eller centrale forvaltning og have de relevante beføjelser.
 Artikel 5
 Rammeaftale om finansielt partnerskab, sektoraftaler og finansieringsaftale
 1. Kommissionen og IPA III-modtageren indgår en rammeaftale om finansielt partnerskab, som fastsætter særlige ordninger for forvaltning, kontrol, tilsyn, overvågning, evaluering, rapportering og revision af IPA III-bistand, og som forpligter IPA III-modtageren til at indføre EU-rettens relevante krav i sin retsorden. Rammeaftalen om finansielt partnerskab kan suppleres af sektoraftaler, der fastsætter specifikke bestemmelser vedrørende forvaltningen og gennemførelsen af IPA III-bistand inden for bestemte politikområder eller programmer.
 2. Medmindre der er tale om behørigt begrundede tilfælde, ydes IPA III-bistanden først til IPA III-modtageren, efter at rammeaftalen om finansielt partnerskab og, hvor det er relevant, den gældende sektoraftale er trådt i kraft.
 3. Finansieringsaftaler skal beskrive de vilkår, hvorpå IPA III-bistanden skal ydes, herunder de gennemførelsesmetoder, der skal finde anvendelse for IPA III-bistand, gennemførelsesfrister samt regler for, hvilke udgifter der er støtteberettigede.
 4. I de tilfælde hvor programmer gennemføres ved indirekte forvaltning forestået af en IPA III-modtager, skal rammeaftalen om finansielt partnerskab, sektoraftalen, hvis det er relevant, og finansieringsaftalen som helhed overholde bestemmelserne i artikel 129, artikel 155, stk. 6, og artikel 158 i forordning (EU, Euratom) 2018/1046.
 5. Rammeaftalen om finansielt partnerskab finder anvendelse på alle finansieringsaftaler. Sektoraftaler anvendes i givet fald på alle finansieringsaftaler, der indgås i forbindelse med det politikområde eller program, der er omfattet af sektoraftalen.
 6. Ud over de elementer, der er omhandlet i artikel 130 i forordning (EU, Euratom) 2018/1046, skal rammeaftalerne om finansielt partnerskab og, hvor det er relevant, sektoraftalerne navnlig indeholde nærmere bestemmelser om:
 a)
 de strukturer og myndigheder, der er nødvendige for at kunne forvalte, kontrollere, føre tilsyn med, overvåge, evaluere, rapportere og revidere IPA III-bistand, samt disse strukturers og myndigheders funktioner og ansvar
 b)
 betingelser og kontrolkrav for IPA III-modtagerens oprettelse af de strukturer og myndigheder, der er nødvendige med henblik på overdragelse af budgetgennemførelsesopgaver vedrørende IPA III-bistand
 c)
 regler om skatter, told og afgifter, jf. artikel 27, stk. 9, og 10, i forordning (EU) 2021/947
 d)
 krav vedrørende betalinger, gennemgang og godkendelse af regnskaber samt finansielle korrektionsprocedurer, frigørelse af uudnyttede midler og afslutning af programmerne.
 Artikel 6
 Rapportering
 Den nationale IPA-koordinator sender senest den 15. februar i det efterfølgende regnskabsår en årsrapport om gennemførelsen af den finansielle bistand under IPA III til Kommissionen. Andre rapporteringskrav fastsættes i rammeaftalen om finansielt partnerskab.
 Artikel 7
 IPA-overvågningsudvalget
 1. Kommissionen og IPA III-modtageren nedsætter et IPA-overvågningsudvalg, senest seks måneder efter at den første finansieringsaftale er trådt i kraft. Dette udvalg varetager også IPA-overvågningsudvalgets ansvarsområder i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 (5) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (6).
 2. IPA-overvågningsudvalget vurderer den overordnede, effektivitet, virkning, kvalitet, sammenhæng, koordinering og overholdelse for så vidt angår gennemførelsen af alle tiltag med henblik på at opnå de resultater, der er fastsat i finansieringsaftalerne og i IPA III-programmeringsrammen. Det skal i den forbindelse, hvor det er relevant, basere sin vurdering på de oplysninger, som de i artikel 10 omhandlede sektorovervågningsudvalg indgiver, og IPA III-modtagerens andre eksisterende centrale koordineringsstrukturer.
 3. IPA-overvågningsudvalget sammensættes af repræsentanter for Kommissionen, den nationale IPA-koordinator, andre relevante myndigheder og organer i IPA III-modtageren og, hvor det er relevant, bilaterale donorer, internationale organisationer, internationale finansielle institutioner og andre interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og private organisationer.
 4. En repræsentant for Kommissionen og den nationale IPA-koordinator leder sammen møderne i IPA-overvågningsudvalget.
 5. IPA-overvågningsudvalget vedtager selv sin forretningsorden.
 6. IPA-overvågningsudvalget træder sammen mindst en gang om året. Der kan afholdes ad hoc-møder på initiativ af Kommissionen eller IPA III-modtageren, navnlig på tematisk grundlag.
 AFSNIT II
 INDIREKTE FORVALTNING FORESTÅET AF IPA III-MODTAGERE
 Artikel 8
 Strukturer og myndigheder
 1. I tilfælde af indirekte forvaltning forestået af IPA III-modtageren opretter IPA III-modtageren følgende strukturer og myndigheder:
 a)
 en national IPA-koordinator
 b)
 en national anvisningsberettiget
 c)
 en forvaltningsstruktur bestående af et støttekontor for den nationale anvisningsberettigede og et regnskabsorgan
 d)
 forvaltningsmyndigheder og bemyndigede organer
 e)
 en revisionsmyndighed.
 2. De i stk. 1 nævnte strukturers roller og ansvarsområder fastsættes i rammeaftalen om finansielt partnerskab.
 3. IPA III-modtageren skal sikre en passende adskillelse af opgaver mellem og inden for de strukturer og myndigheder, der er omhandlet i stk. 1.
 Artikel 9
 Indirekte forvaltning med en IPA III-modtager
 1. Kommissionen kan gennemføre IPA III-bistand ved indirekte forvaltning med en IPA III-modtager ved at indgå en finansieringsaftale i overensstemmelse med artikel 154 og 158 i forordning (EU, Euratom) 2018/1046.
 2. Forud for undertegnelsen af en finansieringsaftale indhenter Kommissionen dokumentation for, at betingelserne i artikel 154, stk. 4, første afsnit, litra a)-f), i forordning (EU, Euratom) 2018/1046 er opfyldt. Kommissionen sikrer også, at de strukturer og myndigheder, der er omhandlet i artikel 8 i nærværende forordning, er blevet oprettet.
 3. Den nationale anvisningsberettigede overvåger, at de strukturer og myndigheder, der er omhandlet i artikel 8, fortsat opfylder de krav, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2. Hvis kravene ikke er opfyldt, underretter den nationale anvisningsberettigede straks Kommissionen herom og træffer passende sikkerhedsforanstaltninger vedrørende foretagne betalinger eller indgåede kontrakter.
 4. Flerårige programmer, der er omfattet af en finansieringsaftale, og hvori der gøres brug af bestemmelserne i artikel 30, stk. 3, første afsnit, i forordning (EU) 2021/947, gennemføres ved indirekte forvaltning med IPA III-modtagere. Afgørelser om vedtagelse af flerårige handlingsplaner som omhandlet i artikel 23 i forordning (EU) 2021/947 skal, hvor det er relevant, indeholde en liste over store projekter. Kommissionen anvender artikel 30, stk. 3, andet og tredje afsnit, i forordning (EU) 2021/947, medmindre der er fastsat en tidligere frist for de automatiske frigørelser i en sektoraftale eller finansieringsaftale.
 5. Det beløb, frigørelsen berører, jf. stk. 4, nedsættes med beløb svarende til den del af budgetforpligtelsen, for hvilken en af følgende betingelser er opfyldt:
 a)
 tiltaget er suspenderet af en retssag eller en administrativ klage med opsættende virkning
 b)
 det ikke har været muligt at forelægge en betalingsanmodning som følge af force majeure, der i væsentlig grad berører gennemførelsen af hele eller en del af programmet.
 Den IPA III-modtager, som påberåber sig force majeure, skal påvise dens direkte konsekvenser for gennemførelsen af hele eller en del af programmet.
 6. IPA III-modtageren sender Kommissionen oplysninger om de betingelser, der er omhandlet i denne artikels stk. 5, litra a) og b), i den årsrapport, der henvises til i artikel 6.
 Artikel 10
 Sektorovervågningsudvalg
 1. IPA III-modtageren nedsætter IPA-sektorovervågningsudvalg til at overvåge årlige og flerårige programmer, der gennemføres ved indirekte forvaltning forestået af IPA III-modtageren, og som finansieres i henhold til forordning (EF) nr. 1085/2006, forordning (EU) nr. 231/2014 og forordning (EU) 2021/1529 i en specifik sektor. Disse udvalg skal være nedsat, senest seks måneder efter at den første finansieringsaftale i den pågældende sektor er trådt i kraft.
 2. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet kan forpligtelsen til at nedsætte et IPA-sektorovervågningsudvalg i forbindelse med årlige programmer, der gennemføres ved indirekte forvaltning, fraviges i finansieringsaftalen.
 3. I de tilfælde hvor der er oprettet et IPA-sektorovervågningsudvalg, kan det pågældende udvalg ud over de flerårige programmer, der gennemføres ved indirekte forvaltning, overvåge andre årlige programmer, der finansieres i henhold til forordning (EF) nr. 1085/2006, forordning (EU) nr. 231/2014 og forordning (EU) 2021/1529, og som gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning inden for samme specifikke sektor.
 4. For så vidt angår grænseoverskridende samarbejdsprogrammer varetager det fælles overvågningsudvalg, der er omhandlet i artikel 18, IPA-sektorovervågningsudvalgets funktioner.
 5. Hvert IPA-sektorovervågningsudvalg overvåger fremskridtene i programgennemførelsen. Det vurderer effektiviteten, virkningen, kvaliteten, sammenhængen, koordineringen og overholdelsen for så vidt angår gennemførelsen af tiltagene inden for programmet samt tiltagenes forenelighed med de relevante strategier.
 6. Hvert IPA-sektorovervågningsudvalg vedtager selv sin forretningsorden.
 7. IPA-sektorovervågningsudvalget sammensættes af repræsentanter for de relevante myndigheder og organer i IPA III-modtageren, andre interessenter såsom økonomiske, sociale og miljømæssige partnere og internationale organisationer, internationale finansielle institutioner og civilsamfundet. Kommissionen deltager i udvalgets arbejde. Møder i IPA-sektorovervågningsudvalget ledes af en ledende repræsentant for IPA III-modtageren. Afhængigt af politikområdet eller programmet kan Kommissionen være med til at lede udvalgsmøderne.
 8. IPA-sektorovervågningsudvalgene træder sammen mindst to gange hver tolvte måned.
 Artikel 11
 Evalueringer foretaget af en IPA III-modtager som led i indirekte forvaltning
 1. Den IPA III-modtager, der gennemfører IPA III-bistand ved indirekte forvaltning, har ansvaret for at foretage evalueringer af de programmer, som den forvalter, i overensstemmelse med artikel 34 i forordning (EU, Euratom) 2018/1046, artikel 42 i forordning (EU) 2021/947 og Kommissionens gældende retningslinjer.
 2. IPA III-modtageren udarbejder i samråd med Kommissionen en evalueringsplan over de evalueringsaktiviteter, der skal gennemføres.
 Artikel 12
 Kommissionens finansielle korrektioner
 1. For at sikre, at IPA III-bistanden er blevet anvendt i overensstemmelse med de gældende regler, benytter Kommissionen finansielle korrektionsmekanismer.
 2. Behovet for at foretage en finansiel korrektion kan opstå af følgende årsager:
 a)
 konstatering af fejl, uregelmæssigheder, svig eller korruption
 b)
 konstatering af en svaghed eller mangel i IPA III-modtagerens forvaltnings- og kontrolsystemer
 c)
 forsømmelse af forpligtelsen til at sikre opnåelsen af resultater eller bæredygtigheden af tiltaget eller begge dele
 d)
 Kommissionens opfølgning på revisionsmyndighedens revisionsrapporter og -udtalelser.
 3. Hvis Kommissionen finder, at udgifterne i de programmer, der er omfattet af IPA III, er blevet afholdt og betalt på en måde, der er i strid med gældende regler, beslutter den, hvilke beløb der skal udelukkes fra EU-finansiering.
 4. Finansielle korrektioner foretages i givet fald i form af modregning i de situationer, der er omhandlet i stk. 2.
 5. Kommissionen anvender de finansielle korrektioner på grundlag af konstateringer af de uretmæssigt anvendte beløb og finansielle konsekvenser for budgettet. Hvis sådanne beløb ikke kan fastslås nøjagtigt med henblik på anvendelse af individuelle korrektioner, kan Kommissionen anvende korrektioner, der er baseret på standardsatser, eller korrektioner, der er baseret på en ekstrapolering af konstateringerne. Når Kommissionen fastsætter størrelsen af en korrektion, tager den hensyn til de i stk. 2 omhandlede situationers art og grovhed og/eller omfang og finansielle virkninger.
 Artikel 13
 Gennemgang og godkendelse af regnskaber
 Kommissionen sikrer sig, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og retvisende, ved at anvende en procedure for gennemgang og godkendelse af regnskaber, der er fastsat i rammeaftalen om finansielt partnerskab eller sektoraftalen, hvis det er relevant.
 AFSNIT III
 GRÆNSEOVERSKRIDENDE SAMARBEJDE MELLEM IPA III-MODTAGERE
 Artikel 14
 Tematiske prioriteringer og medfinansiering
 1. De tematiske prioriteringer for IPA III-bistand til grænseoverskridende samarbejde er de prioriteringer, der er fastlagt i bilag III til forordning (EU) 2021/1529.
 2. Unionens medfinansieringssats for hver tematisk prioritering må ikke være højere end 85 % af et grænseoverskridende samarbejdsprograms støtteberettigede udgifter.
 Artikel 15
 Teknisk bistand
 1. Hvert grænseoverskridende samarbejdsprogram skal omfatte en specifik budgetbevilling til teknisk bistand, som højst må udgøre 10 % af Unionens bidrag til det grænseoverskridende samarbejdsprogram.
 Der kan ydes teknisk bistand til støtte for aktiviteter inden for forberedelse, forvaltning, overvågning, evaluering, oplysning, kommunikation, netværksarbejde, tvistbilæggelse, kontrol- og revision i forbindelse med gennemførelsen af programmet såvel som aktiviteter til styrkelse af den administrative kapacitet til at gennemføre programmet. Den tekniske bistand kan navnlig støtte finansieringen af det fælles tekniske sekretariat, aktiviteter, der skal nedbringe støttemodtagernes administrative byrder, herunder elektroniske dataudvekslingssystemer, og tiltag, der skal styrke kapaciteten hos myndighederne i deltagerlandene og hos støttemodtagerne til at forvalte IPA III-bistanden samt udveksling af bedste praksis mellem dem.
 2. Teknisk bistand kan også vedrøre de forudgående og efterfølgende programmeringsperioder.
 Artikel 16
 Programmering og udvælgelse af operationer
 1. Grænseoverskridende samarbejdsprogrammer udarbejdes efter Kommissionens programmodel, forberedes i fællesskab af de deltagende IPA III-modtagere og indgives elektronisk til Kommissionen. De deltagende IPA III-modtagere og Kommissionen fastlægger sammen listen over støtteberettigede regioner, som skal indgå i det relevante grænseoverskridende samarbejdsprogram.
 2. Operationer, der udvælges under et grænseoverskridende samarbejdsprogram, skal have klare grænseoverskridende virkninger og fordele.
 3. Operationer under grænseoverskridende samarbejdsprogrammer udvælges af den ordregivende myndighed via indkaldelser af forslag, der dækker hele det støtteberettigede område.
 4. Deltagende IPA III-modtagere kan også udpege operationer uden brug af indkaldelse af forslag. I så tilfælde skal operationerne være udtrykkeligt nævnt i det grænseoverskridende samarbejdsprogram, der er omhandlet i stk. 1.
 5. Operationer, der udvælges med henblik på grænseoverskridende samarbejde, skal involvere støttemodtagere fra mindst to deltagende IPA III-modtagere. Støttemodtagerne skal samarbejde om udviklingen og gennemførelsen af operationerne. De skal desuden samarbejde om enten personaleanliggender eller om finansieringen af operationer eller om begge dele.
 6. En operation kan gennemføres i en enkelt IPA III-modtager, såfremt det kan dokumenteres, at der opnås grænseoverskridende virkninger og fordele.
 Artikel 17
 Støttemodtagere
 1. Støttemodtagerne skal være etableret i en IPA III-modtager, der deltager i programmet.
 2. Støttemodtagerne udpeger mellem sig en ledende støttemodtager. Den ledende støttemodtager sikrer gennemførelsen af hele operationen og overvåger, at operationen gennemføres i overensstemmelse med betingelserne i kontrakten, og fastlægger de ordninger med de øvrige støttemodtagere, som skal sikre en forsvarlig finansiel forvaltning af de midler, der bevilges til operationen, herunder ordningerne for inddrivelse af uretmæssigt ubetalte beløb.
 Artikel 18
 Strukturer og myndigheder
 1. Følgende strukturer skal inddrages i forvaltningen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer i IPA III-modtagere:
 a)
 de nationale IPA-koordinatorer for de IPA III-modtagere, der deltager i det grænseoverskridende samarbejdsprogram, som i fællesskab har ansvaret for at sikre, at målene i de foreslåede grænseoverskridende samarbejdsprogrammer er i overensstemmelse med målene i IPA III-programmeringsrammen
 b)
 den nationale anvisningsberettigede og forvaltningsstrukturen, jf. artikel 8, stk. 1, litra c), i den ledende IPA III-modtager, hvis det grænseoverskridende program gennemføres ved indirekte forvaltning
 c)
 de grænseoverskridende samarbejdsstrukturer i alle deltagende IPA III-modtagere, som skal samarbejde tæt om programmeringen og gennemførelsen af det pågældende grænseoverskridende program. I tilfælde af indirekte forvaltning udfører den grænseoverskridende samarbejdsstruktur i den ledende IPA III-modtager de opgaver, der påhviler den forvaltningsmyndighed, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra d). Forvaltningsmyndigheden udpeger bemyndigede organer
 d)
 revisionsmyndigheden, jf. artikel 8, stk. 1 litra e), hvis det grænseoverskridende program gennemføres ved indirekte forvaltning med IPA III-modtageren. Hvis revisionsmyndigheden ikke har beføjelse til at udføre sine funktioner i hele det område, der er omfattet af et grænseoverskridende samarbejdsprogram, skal den bistås af en gruppe revisorer, som omfatter repræsentanter for hvert land, der deltager i det grænseoverskridende samarbejdsprogram.
 2. De i stk. 1 nævnte strukturers roller og ansvarsområder fastsættes yderligere i rammeaftalen om finansielt partnerskab.
 3. De deltagende IPA III-modtagere opretter for hvert grænseoverskridende samarbejdsprogram et fælles overvågningsudvalg, som også skal varetage rollen som sektorovervågningsudvalg, jf. artikel 10.
 4. Der oprettes et fælles teknisk sekretariat, som skal bistå Kommissionen såvel som andre strukturer og myndigheder, herunder det fælles overvågningsudvalg. Samme fælles tekniske sekretariat kan bistå ved forberedelsen og gennemførelsen af mere end ét grænseoverskridende samarbejdsprogram.
 5. Ved indirekte forvaltning forestået af en IPA III-modtager skal de deltagende IPA III-modtagere indgå en bilateral eller multilateral aftale, som fastsætter deres respektive ansvarsområder i gennemførelsen af det relevante grænseoverskridende samarbejdsprogram. Minimumskravene for en sådan ordning fastsættes i den finansielle partnerskabsrammeaftale.
 Artikel 19
 Særlige finansielle bestemmelser
 Grænseoverskridende samarbejdsprogrammer under IPA III gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning gennem flerårige programmer.
 AFSNIT IV
 LANDBRUG OG UDVIKLING AF LANDDISTRIKTER
 Artikel 20
 Særlige bestemmelser vedrørende bistand til udvikling af landdistrikter
 1. Bistand til udvikling af landdistrikterne skal være omfattet af et flerårigt program, som udgør en flerårig handlingsplan i henhold til artikel 23 og 24 i forordning (EU) 2021/947, og som skal udarbejdes på centralt plan, forberedes af de relevante myndigheder, der er udpeget af IPA III-modtageren, og indgives til Kommissionen efter høring af relevante interessenter.
 2. Programmer for udvikling af landdistrikterne gennemføres af IPA III-modtagerne ved indirekte forvaltning i henhold til artikel 62, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) 2018/1046 og muliggør finansiering af udvalgte typer tiltag som dem, der finansieres inden for rammerne af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne.
 3. For så vidt angår programmer for udvikling af landdistrikter består de strukturer, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra d), af IPA-agenturet for udvikling af landdistrikter (IPARD-agenturet) og IPARD-forvaltningsmyndigheden, som skal arbejde tæt sammen.
 4. Ved fastlæggelsen af andelen af offentlige udgifter som en procentdel af de samlede støtteberettigede udgifter tages der ikke hensyn til national støtte, der har til formål at lette adgangen til lån, som ydes uden bidrag fra Unionen i henhold til forordning (EU) 2021/1529.
 5. Investeringsprojekter under programmer for udvikling af landdistrikter er fortsat berettigede til EU-finansiering, forudsat at de ikke ændres væsentligt inden for fem år efter den sidste betaling.
 6. For så vidt angår programmer for udvikling af landdistrikter er det sektorovervågningsudvalg, der er omhandlet i artikel 10, sektorovervågningsudvalget for IPARD.
 AFSNIT V
 AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
 Artikel 21
 Ikrafttræden og anvendelse
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Den anvendes fra den 1. januar 2021.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2021.
 På Kommissionens vegne
 Ursula VON DER LEYEN
 Formand
 (1) EUT L 330 af 20.9.2021, s. 1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/947 af 9. juni 2021 om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde — et globalt Europa, og om ændring og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 466/2014/EU og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1601 og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 (EUT L 209 af 14.6.2021, s. 1).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT L 193 af 30.7.2018, s. 1).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1059 af 24. juni 2021 om særlige bestemmelser for målet om europæisk territorialt samarbejde (Interreg), der støttes af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og de eksterne finansieringsinstrumenter (EUT L 231 af 30.6.2021, s. 94).
 (5) Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 af 17. juli 2006 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (Ipa) (EUT L 210 af 31.7.2006, s. 82).
 (6) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 af 11. marts 2014 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA II) (EUT L 77 af 15.3.2014, s. 11).