type: other

text:
Delvis genoptagelse af arbejde forhindrer ikke anvendelse af 120 dages reglen i funktionærlovens § 5, stk. 2.
 Højesteret har i en dom af 19. april 2010 omstødt Østre Landsrets afgørelse af 24. juni 2008 om fortolkning af 120 dages reglen for så vidt angår kravet om, at opsigelse skal meddeles, mens funktionæren stadig er sygemeldt.
 Sagen drejede sig om en funktionær, der på lægens anbefaling efter at have været fuldtidssygemeldt delvist genoptog sit arbejde den 25. november 2006. Arbejdet blev genoptaget på den måde, at funktionæren var på arbejde 2-3 dage om ugen. Den 17. januar 2007 var funktionæren på arbejde, og hun modtog denne dag en opsigelse med forkortet varsel i henhold til §5, stk. 2, idet hun den 16. januar 2007 havde oppebåret løn i 120 dage i 12 på hinanden følgende måneder.
 Uoverensstemmelsen i sagen angik i første række, om funktionæren som krævet i loven var syg på opsigelsestidspunktet og i anden række, og under forudsætning af at Højesteret tiltrådte arbejdsgiverens anbringende om, at funktionæren i lovens forstand også var syg den 17. januar 2007, om de dage mellem den 25. november 2006 og den 16. januar 2007, hvor funktionæren faktisk havde været på arbejde, kunne indgå i optællingen af de dage, hvorpå funktionæren havde oppebåret løn under sygdom. Konkret ville dette sidste, såfremt Højesteret tiltrådte synspunktet, have ført til, at funktionæren ikke var opsagt i umiddelbar tilknytning til udløbet af de 120 sygedage og dermed, at lovens krav for at anvende det forkortede varsel ikke var opfyldt.
 Højesteret kom i sin dom til den konklusion, at selvom funktionæren faktisk den 17. januar var på arbejde, var hun på det pågældende tidspunkt fortsat delvist uarbejdsdygtig som følge af sydom, og kravet i funktionærlovens § 5, stk. 2 om, at funktionæren ved opsigelsen fortsat skal være sygemeldt, blev derfor anset for opfyldt. Højesteret lagde i sine præmisser vægt på formålet med bestemmelsen i § 5, stk. 2, og at en aftale om, at funktionæren delvist genoptager sit arbejde, ikke i sig selv kan bevirke en udvidelse af perioden på 120 dage med løn under sygdom.
 Højesteret kom i sin konklusion vedrørende det subsidiære problem til den konklusion, at der ikke, trods det at funktionæren blev anset for syg, selvom hun var på arbejde, ved opgørelsen af de 120 dage kunne ske medregning af de dage, hvor funktionæren havde været på arbejde i den periode, hvor hun havde været delvist sygemeldt. Højesteret lagde i den forbindelse vægt på, at den løn, der blev udbetalt for disse dage, var løn for arbejde og ikke løn under sygdom.
 Schebye Jacobsen mener:
 Dommen er interessant særligt set i sammenhæng med de nye regler i sygedagpengelovens §§ 7a-c og samme lovs § 36a, som jo skal understøtte, at syge og uarbejdsdygtige medarbejdere kommer tilbage til arbejdspladsen så hurtigt som muligt for at bevare tilknytningen til arbejdsmarkedet. Der vil med disse regler formentlig blive afdækket betydeligt flere situationer, hvor funktionæren ikke blot har ret til efter aftale med arbejdsgiveren, men ligefrem pligt til at stille sig til rådighed, fordi funktionæren kun er delvist uarbejdsdygtig. Hvorledes Højesteret vil fortolke begrebet ”endnu er syg” i funktionærlovens § 5, stk. 2 i de situationer, hvor arbejdsgiveren eventuelt vælger ikke at modtage funktionærens delvise arbejdsydelse, og hvorledes eventuelle aftaler, der indgås om anvendelse eller ikke anvendelse af funktionærlovens § 5, stk. 2 ved funktionærens eventuelle genoptagelse af arbejdet delvist, vil blive bedømt i forhold til funktionærlovens § 21, henstår fortsat uafklaret. Det må dog under alle omstændigheder anbefales, at når en funktionær, der i sin kontrakt har aftalt anvendelse af funktionærlovens § 5, stk. 2, kommer i en situation, hvor arbejdet skal og kan genoptages delvist, aftales det samtidigt mellem funktionæren og arbejdsgiveren, om reglen fortsat finder anvendelse, og hvorledes opgørelse af de 120 dage så skal finde sted.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
11/Sv. 92 HR Službeni list Europske unije 173
 22011D0053
 L 196/34 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 28.7.2011.
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 53/2011
 od 20. svibnja 2011.
 o izmjeni Priloga XIII. (Promet) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a, transeuropskog konvencionalnog željezničkog sustava
 (SL L 344, 8.12.2006., str. 1.).”
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom
 prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Spora Članak 2.
 zuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu
 Tekst Odluke 2006/861/EZ na islandskom i norveškom jeziku
 „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.
 koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske
 budući da: unije vjerodostojan je.
 (1) Prilog XIII. Sporazumu izmijenjen je Odlukom Zajedni Članak 3.
 čkog odbora EGP-a br. 38/2011 od 1. travnja 2011. (1) Ova Odluka stupa na snagu 21. svibnja 2011., pod uvjetom da
 (2) Odluku Komisije 2006/861/EZ od 28. srpnja 2006. o su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene
 tehničkoj specifikaciji interoperabilnosti podsustava Zajedničkom odboru EGP-a (*).
 „željeznička vozila – teretni vagoni” transeuropskog Članak 4.
 konvencionalnog željezničkog sustava treba unijeti u
 Sporazum, (2) Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u
 Službenom listu Europske unije.
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Sastavljeno u Bruxellesu 20. svibnja 2011.
 Iza točke 37.k (Odluka Komisije 2006/920/EZ) Priloga XIII.
 Sporazumu umeće se sljedeća točka:
 Za Zajednički odbor EGP-a
 „37l. 32006 D 0861: Odluka Komisije 2006/861/EZ od
 28. srpnja 2006. o tehničkoj specifikaciji interoperabil Obnašatelj dužnosti predsjednika
 nosti podsustava ‚željeznička vozila – teretni vagoni’ Gianluca GRIPPA
 (1) SL L 171, 30.6.2011., str. 39.
 (2) SL L 344, 8.12.2006., str. 1. (*) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


type: legislation

text:
 16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 306/10
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1157/2013
 af 15. november 2013
 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),
 under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.
 (2)
 Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 15. november 2013.
 På Kommissionens vegne For formanden
 Jerzy PLEWA
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.
 BILAG
 Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 (EUR/100 kg)
 KN-kode
 Tredjelandskode (1)
 Fast importværdi
 0702 00 00
 AL
 50,7
 MA
 39,1
 MK
 55,3
 ZZ
 48,4
 0707 00 05
 AL
 45,1
 MK
 59,9
 TR
 128,8
 ZZ
 77,9
 0709 93 10
 MA
 85,6
 TR
 163,7
 ZZ
 124,7
 0805 20 10
 MA
 65,4
 ZZ
 65,4
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 IL
 78,7
 TR
 77,9
 ZA
 157,1
 ZZ
 104,6
 0805 50 10
 TR
 78,2
 ZZ
 78,2
 0806 10 10
 BR
 244,0
 LB
 250,2
 PE
 322,3
 TR
 169,1
 US
 362,2
 ZZ
 269,6
 0808 10 80
 BR
 93,9
 CL
 102,3
 MK
 32,3
 NZ
 93,9
 US
 110,2
 ZA
 218,8
 ZZ
 108,6
 0808 30 90
 CN
 52,9
 TR
 112,1
 ZZ
 82,5
 (1) Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1833/2006 (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 19). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0122
 2002/122/EG: Beslut nr 5/2001 av associeringsrådet EU–Tjeckiska republiken av den 16 oktober 2001 om fastställande av villkoren för Τjeckiska republikens deltagande i Kultur 2000-programmet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 045 , 15/02/2002 s. 0050 - 0052
 Beslut nr 5/2001 av associeringsrådet EU-Tjeckiska republikenav den 16 oktober 2001om fastställande av villkoren för Τjeckiska republikens deltagande i Kultur 2000-programmet(2002/122/EG)ASSOCIERINGSRÅDET HAR FATTAT DETTA BESLUTmed beaktande av tilläggsprotokollet till Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan och Τjeckiska republiken å andra sidan(1), om Tjeckiska republikens deltagande i gemenskapens program, särskilt artiklarna 1 och 2 i detta, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 1 i tilläggsprotokollet får Tjeckiska republiken delta i gemenskapens ramprogram, särskilda program, projekt eller andra åtgärder, särskilt på kulturområdet.(2) Enligt artikel 2 i nämnda protokoll skall villkoren för Tjeckiska republikens deltagande på detta område fastställas av associeringsrådet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Tjeckiska republiken skall delta i Kultur 2000-programmet på de villkor som fastställs i bilagorna I och II, vilka skall utgöra en integrerad del av detta beslut.Artikel 2Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.Det skall gälla under den tid som Kultur 2000-programmet pågår, med början den 1 januari 2001.Utfärdat i Bryssel den 16 oktober 2001.På associeringsrådets vägnarL. MichelOrdförande(1) EGT L 317, 30.12.1995, s. 45.BILAGA IVillkor för Τjeckiska republikens deltagande i Kultur 2000-programmet1. Om inte annat följer av bestämmelserna i detta beslut skall Tjeckiska republiken delta i den verksamhet som genomförs inom ramen för Kultur 2000-programmet (nedan kallat programmet) i enlighet med de mål, kriterier, förfaranden och tidsfrister som fastställs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 508/2000/EG av den 14 februari 2000 om upprättande av Kultur 2000-programmet(1).2. Tjeckiska republiken skall varje år, för att få delta i programmet, betala ett bidrag till Europeiska unionens allmänna budget enligt de närmare villkor som anges i bilaga II. Om det är nödvändigt av hänsyn till utvecklingen av programmet eller till Tjeckiska republikens förmåga att tillgodogöra sig stödet, har associeringskommittén rätt att anpassa detta bidrag för att undvika obalans i budgeten i samband med genomförandet av programmet.3. Villkoren för inlämnande, bedömning och urval av ansökningar avseende institutioner, organisationer och enskilda personer i Tjeckiska republiken som kan komma i fråga för programmet skall vara desamma som för institutioner, organisationer och enskilda personer i gemenskapen. När oberoende experter skall utses för att delta i projektutvärderingen enligt de relevanta bestämmelserna i beslutet om upprättande av programmet, får kommissionen även överväga att utse tjeckiska experter.4. För att säkerställa gemenskapsdimensionen i programmet krävs det att projekt och verksamhet omfattar minst en partner från en av gemenskapens medlemsstater för att de skall kunna komma i fråga för ekonomiskt stöd från gemenskapen.5. Det högsta belopp som betalas som stöd till de kulturella kontaktpunkternas verksamhet får inte överstiga 50 % av den totala budgeten för deras verksamhetsprogram.6. Utan att det påverkar Europeiska gemenskapernas kommissions och Europeiska gemenskapernas revisionsrätts ansvar i samband med övervakningen och utvärderingen av programmet enligt artikel 8 i beslut nr 508/2000/EG skall Tjeckiska republikens deltagande i programmet kontinuerligt följas upp inom ramen för ett partnerskap mellan Europeiska gemenskapernas kommission och Tjeckiska republiken. Tjeckiska republiken skall lämna de rapporter som krävs till kommissionen och delta i andra särskilda åtgärder som gemenskapen anger i detta sammanhang.7. I överensstämmelse med gemenskapens budgetförordningar skall avtal som ingås med eller av tjeckiska organ innehålla bestämmelser om att kommissionen och revisionsrätten skall utföra eller låta utföra kontroller och revisioner. De finansiella revisionerna kan utföras i syfte att kontrollera dessa organs inkomster och utgifter i samband med avtalsenliga åtaganden gentemot gemenskapen. I en anda av samarbete och ömsesidigt intresse skall de behöriga myndigheterna i Tjeckiska republiken tillhandahålla det rimliga och genomförbara stöd som är nödvändigt för, eller som kan underlätta, utförandet av sådana kontroller och revisioner.8. Utan att det påverkar tillämpningen av de förfaranden som avses i artikel 5 i beslut nr 508/2000/EG skall tjeckiska företrädare inbjudas att delta som observatörer i programkommitténs möten när det gäller de punkter som berör dem. De tjeckiska företrädarna skall inte delta i dessa möten när det gäller de övriga punkterna eller i samband med omröstning.9. Det språk som skall användas i alla typer av kontakter med kommissionen när det gäller ansökningsförfaranden, avtal, rapporter som skall lämnas in och andra administrativa förfaranden inom ramen för programmet skall vara ett av gemenskapens officiella språk.10. Gemenskapen och Tjeckiska republiken kan när som helst med tolv månaders varsel skriftligen säga upp verksamhet som omfattas av detta beslut. Projekt och verksamhet som pågår vid tidpunkten för uppsägningen skall fortsätta till dess att de slutförts enligt de villkor som anges i detta beslut.(1) EGT L 63, 10.3.2000, s. 1.BILAGA IIΤjeckiska republikens ekonomiska bidrag till Kultur 2000-programmet1. Det ekonomiska bidrag som Tjeckiska republiken skall betala till Europeiska unionens allmänna budget för att få delta i programmet skall vara följande:>Plats för tabell>2. Tjeckiska republiken skall betala det bidrag som anges ovan med medel dels från den tjeckiska nationella budgeten, dels från Tjeckiska republikens nationella Phareprogram. Om inte annat följer av det särskilda programplaneringsförfarandet för Phare skall de erforderliga Pharemedlen överföras till Tjeckiska republiken med stöd av en särskild finansieringsöverenskommelse. Dessa medel skall tillsammans med den del som tas från Tjeckiska republikens statsbudget utgöra Tjeckiska republikens nationella bidrag från vilket Tjeckiska republiken skall göra betalningar på grundval av kommissionens årliga betalningsinfordran.3. Pharemedel skall begäras enligt följande tidsplan:>Plats för tabell>Den resterande delen av Tjeckiska republikens bidrag skall täckas med medel från Tjeckiska republikens statsbudget.4. Budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget skall gälla, särskilt när det gäller förvaltningen av Tjeckiska republikens bidrag.Resekostnader och kostnader för uppehälle som företrädare och experter från Tjeckiska republiken har i samband med deltagandet som observatörer i den kommitté som avses i punkt 8 i bilaga I, eller i samband med andra möten som rör genomförandet av programmet, skall betalas av kommissionen på samma grundval och i enlighet med de förfaranden som nu tillämpas för icke-nationella experter från Europeiska unionens medlemsstater.5. När detta beslut träder i kraft och därefter i början av varje år skall kommissionen sända en betalningsinfordran till Tjeckiska republiken motsvarande dess bidrag till programmets budget enligt detta beslut.Detta bidrag skall anges i euro och betalas in på ett av kommissionen öppnat bankkonto i euro.Tjeckiska republiken skall betala sitt bidrag enligt betalningsinfordran- senast den 1 maj när det gäller den del som finansieras med medel från dess nationella budget, under förutsättning att kommissionen skickar ut sin betalningsinfordran före den 1 april, eller senast en månad efter det att betalningsinfordran har skickats ut, om detta sker senare,- senast den 1 maj när det gäller den del som finansieras med medel från Phare, under förutsättning att motsvarande belopp vid den tidpunkten har skickats till Tjeckiska republiken, eller senast 30 dagar efter det att dessa medel har sänts till Tjeckiska republiken.Vid försenad inbetalning av bidraget skall Tjeckiska republiken betala dröjsmålsränta på utestående belopp från förfallodagen. Räntesatsen skall vara den räntesats som Europeiska centralbanken tillämpar för sina transaktioner i euro den dag då bidraget förfaller till betalning med ett tillägg av 1,5 procentenheter.


type: caselaw

text:
 26.11.2005
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 296/3
 ARRÊT DE LA COUR
 (troisième chambre)
 du 6 octobre 2005
 dans l'affaire C-291/03 (demande de décision préjudicielle VAT and Duties Tribunal, Manchester): MyTravel plc contre Commissioners of Customs & Excise (1)
 (Sixième directive TVA - Régime des agences de voyages - Voyages à forfait - Prestations acquises auprès de tiers et prestations propres - Méthode de calcul de la taxe)
 (2005/C 296/06)
 Langue de procédure: l'anglais
 Dans l'affaire C-291/03, ayant pour objet une demande de décision préjudicielle au titre de l'article 234 CE, introduite par le VAT and Duties Tribunal, Manchester (Royaume-Uni), par décision du 30 juin 2003, parvenue à la Cour le 4 juillet 2003, dans la procédure MyTravel plc contre Commissioners of Customs & Excise, la Cour (troisième chambre), composée de M. A. Rosas, président de chambre, MM. A. Borg Barthet (rapporteur), J.-P. Puissochet, S. von Bahr et U. Lõhmus, juges, avocat général: M. P. Léger, greffier: Mme M. M. Ferreira, administrateur principal, a rendu le 6 octobre 2005 un arrêt dont le dispositif est le suivant:
 1.
 Une agence de voyages ou un organisateur de circuits touristiques, qui a, pour une période d'imposition, rempli sa déclaration relative à la taxe sur la valeur ajoutée en utilisant la méthode prévue par la réglementation nationale qui transpose en droit interne la sixième directive 77/388/CEE du Conseil, du 17 mai 1977, en matière d'harmonisation des législations des États membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires — Système commun de taxe sur la valeur ajoutée: assiette uniforme, peut recalculer sa dette de taxe sur la valeur ajoutée selon la méthode jugée conforme au droit communautaire par la Cour, dans les conditions prévues par son droit national, lesquelles doivent respecter les principes d'équivalence et d'effectivité.
 2.
 L'article 26 de la sixième directive 77/388 doit être interprété en ce sens qu'une agence de voyages ou un organisateur de circuits touristiques qui, contre le paiement d'un prix forfaitaire, fournit au voyageur des prestations acquises auprès de tiers et des prestations effectuées par lui-même doit, en principe, isoler la partie du forfait correspondant à ses prestations propres sur la base de leur valeur de marché, dès lors que cette valeur peut être déterminée. Dans un tel cas de figure, un assujetti ne peut utiliser le critère des coûts réels que s'il démontre que ce critère rend fidèlement compte de la structure réelle du forfait. L'application du critère de la valeur de marché n'est pas subordonnée à la condition qu'elle soit plus simple que celle de la méthode fondée sur les coûts réels ni à la condition qu'elle aboutisse à une dette de taxe sur la valeur ajoutée identique ou voisine de celle qui résulterait de l'utilisation de la méthode fondée sur les coûts réels. Dès lors:
 —
 une agence de voyages ou un organisateur de circuits touristiques ne peut pas utiliser de manière discrétionnaire la méthode fondée sur la valeur de marché et
 —
 cette dernière méthode s'applique pour les prestations propres dont la valeur de marché peut être déterminée, même si, dans le cadre de la même période d'imposition, la valeur de certains composants propres du forfait ne peut pas être déterminée dans la mesure où l'assujetti ne vend pas de prestations analogues hors forfait.
 3.
 Il appartient à la juridiction de renvoi de déterminer, au vu des circonstances du litige au principal, la valeur de marché des voyages en avion fournis dans l'affaire au principal dans le cadre des vacances à prix forfaitaires. Cette juridiction de renvoi peut déterminer ladite valeur de marché à partir de valeurs moyennes. Dans ce contexte, le marché basé sur les places vendues aux autres organisateurs de circuits touristiques peut constituer le marché le plus approprié.
 (1) JO C 213 du 6.9.2003.


text:
 12.10.2013
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 298/10
 Tožba, vložena 21. avgusta 2013 – Sea Handling proti Komisiji
 (Zadeva T-456/13)
 2013/C 298/17
 Jezik postopka: italijanščina
 Stranke
 Tožeča stranka: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italija) (zastopnika: B. Nascimbene in M. Merola, odvetnika)
 Tožena stranka: Evropska komisija
 Predlogi
 Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
 —
 razglasi ničnost izpodbijane odločbe, s katero je Komisija družbi SEA Handling S.p.A. zavrnila dostop do dokumentov iz zahtevka z dne 27. februarja 2013;
 —
 Komisiji naloži, naj tožeči stranki predloži zahtevane dokumente;
 —
 Komisiji naloži plačilo stroškov.
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve
 Ta tožba je vložena zoper odločbo Komisije, s katero je bil tožeči stranki zavrnjen dostop do dokumentov, ki so pri Komisiji in ki se nanašajo na upravni postopek, v katerem je bil sprejet Sklep Komisije z dne 19. decembra 2012 o povečanju kapitala, ki ga je družba SEA S.p.A. izvedla v korist družbe SEA Handling (postopek SA.21420 – Italija SEA Handling).
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov.
 1.
 Prvi tožbeni razlog: kršitve postopka.
 —
 Tožeča stranka v zvezi s tem navaja kršitev členov 7(1) in (3) ter 8(1) in (2) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331) in členov 41 in 47 Listine Evropske unije o temeljih pravicah, ker naj bi po eni strani v postopku, v katerem je bila sprejeta izpodbijana odločba, prihajalo do obdobij neupravičenega molka in nezadostno utemeljenih odlogov, po drugi strani pa naj bi nespoštovanje določenih rokov kršilo pravico tožeče stranke do obrambe.
 2.
 Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001.
 —
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je bila z izpodbijano odločbo storjena očitna napaka pri presoji in kršena obveznost obrazložitve v delu, v katerem se domneva, da bi dostop do dokumentov povzročil veliko škodo za preiskavo Komisije in že zaključeno preiskavo, pri čemer ni natančno opredeljeno, za kakšno vrsto škode naj bi šlo.
 3.
 Tretji tožbeni razlog: kršitev člena 4(2) Uredbe št. 1049/2001.
 —
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je bila z izpodbijano odločbo storjena očitna napaka pri presoji in kršena obveznost obrazložitve v delu, v katerem je določeno, da bi odobritev dostopa do dokumentov ogrozila poslovne interese pritožnika, ne da bi bilo pojasnjeno, kateri interesi so to, s čimer se je posredno ogrozilo postopek nadzora na področju državnih pomoči, in v delu, v katerem zasebne interese zamenjuje z javnim interesom pravilnega poteka preiskav in interese, varovane s členom 4(2) zgoraj navedene Uredbe št. 1049/2001, razlaga preširoko.
 4.
 Četrti tožbeni razlog: kršitev člena 4(6) Uredbe št. 1049/2001 in načela sorazmernosti.
 —
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da v izpodbijani odločbi prav tako ni bila proučena možnost, ali bi tožeči stranki lahko bil odobren delni dostop do zahtevanih dokumentov.
 5.
 Peti tožbeni razlog: kršitev člena 4(2) in (3) Uredbe št. 1049/2001 in načela sorazmernosti tudi v povezavi s členom 42 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
 —
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da v izpodbijani odločbi ni bilo opravljeno tehtanje med uporabljenimi izjemami in javnim interesom. Natančneje, Komisija naj bi zavrnila dostop do dokumentov, ne da bi upoštevala obstoj prevladujočega javnega interesa razkritja zahtevanih dokumentov in ne da bi preučila konkretne učinke takega razkritja na poslovne interese tretjih in na preiskave, varovane s členom 4(2) že navedene uredbe.


type: wikipedia

text:
D'Entrecasteaux nationalpark är en nationalpark i Australien. Den ligger i delstaten Western Australia, i den sydvästra delen av landet, km väster om huvudstaden Canberra. D'Entrecasteaux nationalpark ligger meter över havet.
 I omgivningarna runt D'Entrecasteaux nationalpark växer i huvudsak städsegrön lövskog. Medelhavsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är °C. Den varmaste månaden är januari, då medeltemperaturen är °C, och den kallaste är juli, med °C. Genomsnittlig årsnederbörd är millimeter. Den regnigaste månaden är maj, med i genomsnitt mm nederbörd, och den torraste är januari, med mm nederbörd.
 Kommentarer
 Källor
 Nationalparker i Western Australia


text:
Re: Sportowa Bydgoszcz - zdjęcia na FotoForum | Gazeta.pl
 Re: Sportowa Bydgoszcz
 Autor: fotoart-1 Data: 04.02.14, 15:41
 Sportowa Bydgoszcz. - paula_joanna 30.09.08, 15:17
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro666 18.04.09, 23:19
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro666 22.06.09, 21:47
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - jaandrz 29.08.09, 21:12
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro666 26.09.09, 17:21
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 25.12.09, 21:47
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 26.01.10, 21:08
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 14.02.10, 20:50
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - waldi333335 28.09.11, 20:15
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - waldi333335 04.10.11, 18:57
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 14.02.10, 22:51
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro666 13.03.10, 23:06
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro666 21.09.10, 15:09
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 02.11.10, 12:15
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 06.11.10, 21:10
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - lorensik 18.11.10, 12:02
 To też sportowa Bydgoszcz - jaandrz 26.02.11, 18:00
 Re: To też sportowa Bydgoszcz, c.d. - jaandrz 26.02.11, 18:01
 Akademickie Mistrzostwa Pomorza i Kujaw w Trójboju - azzurro.666 02.04.11, 21:09
 Skatepark w Myślęcinku - azzurro.666 25.09.11, 02:37
 Hipodrom w Myślęcinku - azzurro.666 26.09.11, 21:11
 Re: Hipodrom w Myślęcinku - azzurro.666 28.09.11, 18:23
 Re: Hipodrom w Myślęcinku - azzurro.666 28.09.11, 18:25
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - waldi333335 04.10.11, 18:53
 I Bieg z Łapką - azzurro.666 11.08.12, 19:33
 Re: I Bieg z Łapką - maciej_kulesza 29.07.13, 20:31
 II Bieg z Łapką - azzurro.666 03.08.13, 18:31
 Re: II Bieg z Łapką - azzurro.666 03.08.13, 18:32
 Re: II Bieg z Łapką - azzurro.666 03.08.13, 18:33
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 05.09.13, 12:07
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 12.09.13, 13:46
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro.666 22.12.13, 15:50
 Re: Sportowa Bydgoszcz. - azzurro.666 22.12.13, 15:51
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 27.01.14, 16:43
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 29.01.14, 22:59
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 31.01.14, 21:11
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 04.02.14, 15:41
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 06.02.14, 16:15
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 10.02.14, 18:20
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 13.02.14, 18:19
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 17.02.14, 17:41
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 20.02.14, 20:33
 Re: Sportowa Bydgoszcz - azzurro666 03.05.14, 22:33
 Puchar Polski dla Zawiszy Bydgoszcz - maciej_kulesza 03.05.14, 22:35
 Re: Puchar Polski dla Zawiszy Bydgoszcz - maciej_kulesza 03.05.14, 22:36
 Re: Puchar Polski dla Zawiszy Bydgoszcz - maciej_kulesza 03.05.14, 22:37
 Re: Puchar Polski dla Zawiszy Bydgoszcz - maciej_kulesza 03.05.14, 22:38
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 24.05.14, 21:59
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 02.06.14, 22:19
 Jet Club Race na Brdzie - azzurro666 21.06.14, 20:40
 Re: Jet Club Race na Brdzie - azzurro666 21.06.14, 20:41
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 15.07.14, 20:40
 III Bieg z Łapką - azzurro666 02.08.14, 21:43
 Re: III Bieg z Łapką - azzurro666 02.08.14, 21:48
 Re: III Bieg z Łapką - azzurro666 02.08.14, 21:49
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 11.09.14, 13:24
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 25.10.14, 16:30
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 28.01.15, 09:33
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 13.02.15, 10:50
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 28.04.15, 20:53
 Re: Sportowa Bydgoszcz - maciej_kulesza 01.04.16, 00:00
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 06.05.16, 10:47
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 10.05.16, 10:58
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 26.06.16, 20:52
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 02.04.17, 10:48
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 19.06.17, 19:52
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 22.06.17, 19:49
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 24.06.17, 10:05
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 10.10.17, 15:45
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 09.05.19, 13:11
 Re: Sportowa Bydgoszcz - fotoart-1 28.06.19, 18:34


text:
Nr. L 94/ 10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 4. 91
 KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 930/91
 af 15 . april 1991
 om suspension af præferencetolden og genindførelse af tolden ifølge Den Fælles
 Toldtarif ved indførsel af storblomstrede roser med oprindelse i Marokko
 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 3129/90 (4) er
 FÆLLESSKABER HAR — Fællesskabets produktionspriser for nelliker og roser
 blevet fastsat med henblik på ordningens anvendelse ;
 under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det
 Europæiske Økonomiske Fællesskab, ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 700/88 (5),
 ændret ved forordning (EØF) nr. 3556/88 (6), er gennem
 førelsesbestemmelserne for ordningen blevet fastsat ;
 under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4088/87
 af 21 . december 1987 om betingelserne for anvendelse af med henblik på ordningens løbende anvendelse bør
 præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrknin følgende gælde ved importprisens beregning :
 gens produkter med oprindelse i Cypern, Israel, Jordan
 og Marokko ('), ændret ved forordning (EØF) nr. 3551 / — for så vidt angår de valutaer, som indbyrdes holdes
 88 (2), særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og inden for en a vista-margen på højst 2,25 % , anvendes
 en omregningskurs, der er baseret på disse valutaers
 ud fra følgende betragtninger : centralkurs og multipliceret med den justeringsfaktor,
 der er omhandlet i artikel 3, stk. 1 , sidste afsnit, i
 Rådets forordning (EØF) nr. 1676/85 (7), senest ændret
 Forordning (EØF) nr. 4088/87 fastsætter betingelserne for ved forordning (EØf) nr. 2205/90 (8)
 anvendelse af en præferencetold for stor- og småblom
 strede roser, enkeltblomstrede nelliker (standard) og — for de øvrige valutær en omregningskurs på grundlag
 mangeblomstrede nelliker (spray) inden for rammerne af af de gennemsnitlige ecu-kurser, der offentliggøres i
 årlige toldkontingenter for indførsel til Fællesskabet af De Europæiske Fællesskabers Tidende, C-udgaven, i
 friske afskårne blomster ; en nærmere fastlagt periode, multipliceret med den i
 foregående led omhandlede faktor ;
 ved Rådets forordning (EØF) nr. 728/90 ('), er der fastsat på grundlag af de konstateringer, der er foretaget efter
 åbning og forvaltning af fællesskabstoldkontingenter for bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 4088 /87 og (EØF)
 afskårne blomster og blomsterknopper, friske, med oprin nr. 700/88, kan det fastslås, at de de i artikel 2, stk. 2, litra
 delse i Cypern, Jordan, Marokko og Israel ; a), i forordning (EØF) nr. 4088 /87 fastsatte betingelser er
 opfyldt for en suspension af præferencetolden for stor
 i henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 4088/87 blomstrede roser med oprindelse i Marokko ; tolden ifølge
 anvendes præferencetolden for et givet produkt og en Den Fælles Toldtarif bør derfor genindføres —
 given oprindelse kun, såfremt importproduktets pris er på
 mindst 85 % af Fællesskabets produktionspris ; bortset fra
 undtagelsestilfælde suspenderes præferencetolden, og
 tolden ifølge Den Fælles Toldtarif anvendes for et givet UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING :
 produkt og en given oprindelse, såfremt :
 a) importproduktets pris for mindst 30 % af de mængder,
 Artikel 1
 for hvilke noteringer på de for importen repræsentative
 markeder er til rådighed, på to på hinanden følgende
 markedsdage udgør mindre end 85 % af Fællesskabets For indførsel af storblomstrede roser (KN-Kode ex
 produktionspris 0603 10 11 og ex 0603 10 51 ) med oprindelse i Marokko
 suspenderes den ved Rådets forordning (EØF) nr. 728/90
 eller fastsatte præferencetold, og tolden ifølge Den Fælles
 Toldtarif genindføres.
 b) såfremt importproduktets priser for mindst 30 % af de
 mængder, for hvilke noteringer på de for importen
 repræsentative markeder er til rådighed, i løbet af en Artikel 2
 periode på fem til syv på hinanden følgende markeds
 dage skiftevis ligger over og under 85 % of Fællesska Denne forordning træder i kraft den 17. april 1991 .
 bets produktionspris og importproduktets priser i
 denne periode har ligget under dette niveau i tre dage ;
 (4) EFT nr. L 299 af 30 . 10. 1990, s. 26.
 (5) EFT nr. L 72 af 18 . 3 . 1988 , s. 16.
 (') EFT nr. L 382 af 31 . 12. 1987, s. 22. (<•) EFT nr. L 311 af 17. 11 . 1988, s. 8 .
 O EFT nr. L 311 af 17. 11 . 1988, s. 1 . (7) EFT nr. L 164 af 24. 6 . 1985, s. 1 .
 (') EFT nr. L 81 af 28 . 3. 1990, s. 7. O EFT nr. L 201 af 31 . 7. 1990, s. 9.
 ---pagebreak--- 16 . 4. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 94/ 11
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlems
 stat .
 Udfærdiget i Bruxelles, den 15. april 1991 .
 På Kommissionens vegne
 Ray MAC SHARRY
 Medlem af Kommissionen


text:
Slovenské noviny boli poloúradné, neskôr úradné noviny viedenskej vlády pre Slovákov v rokoch 18491861, čiže v čase Bachovho absolutizmu. Vychádzali 2-krát týždenne vo Viedni najprv v slovenčine, neskôr sa stali tribúnou Staroslovákov a vychádzali v slovakizovanej češtine (tzv. staroslovenčine).
 Redaktori
 Počas revolúcie 1848/1849 minister vnútra Alexander Bach ponúkol miesto hlavného redaktora nových viedenských Slovenských novín Danielovi Lichardovi na to na základe odporúčania Jána Kollára, ktorý Licharda označil “za najlepšieho znalca života na Slovensku a výborného ľudového spisovateľa".
 Za druhého redaktora týchto novín ministerstvo vnútra vymenovalo Andreja Radlinského, bývalého Lichardovho kolegu, profesora z Banskej Štiavnice. Tento bol však v redakcii len pomerne krátku dobu, lebo sa nechcel podriadiť pokynom Antonína Becka – osobného tajomníka ministra Bacha, ktorý bol poverený funkciou hlavného cenzora Slovenských novín. Radlinský chcel v novinách presadzovať predovšetkým slovenské národné záujmy a nie vládnu politiku. Preto sa aj dostal s Beckom do rozporov, upadol do nepriazne vlády a musel z Viedne odísť do Budína, kde dostal bezvýznamnú funkciu redaktora Zemského zákonníka. Stal sa teda vlastne prekladateľom zákonov z nemčiny do slovakizovanej češtiny – staroslovenčiny. Tento preklad mal slúžiť potrebám štátnej správy na slovenskom území.
 Jonáš Záborský, ktorý sa stal po odchode Andreja Radlinského z Viedne do Pešti, redaktorom Slovenských novín, sa výdatnou mierou zaangažoval do sporov medzi Staroslovákmi a štúrovcami. V tejto funkcii zotrval dva roky. Bolo to v dobe zvýšeného vládneho teroru. Hneď po nastúpení do redakcie mu „všemocný pán Rakúska“ Alexander Bach prísne zakázal písať v novinách čokoľvek o “slovenskej korunnej zemi", ako aj kritizovať vládu a jej predstaviteľov. Chcel mať aj zo Záborského, ako aj z ostatných redaktorov. úradných novín len poslušných tlmočníkov vládnej politiky. Preto sa aj Záborský takto s pobúrením vyslovil o Bachovom nariadení: “To znamená v reči obecnej toľko: Nepovažujte vaše noviny za nič iného, ako za potravu sprostače; vaša vec bude kázať jej dôveru oproti nám a poslušnosť; všetko, čo my činiť budeme, vy schválite". Ešte po rokoch Záborský tvrdil, že v Slovenských novinách sa staval proti vládnej politike vtedy, keď sa domnieval, že škodí slovenským národným záujmom. Preto sa aj dostával do prudkých sporov s hlavným cenzorom novín dr. Beckom.
 Záborský bol talentovaným novinárom, ktorý písal dobré úvodníky, úvahy, komentáre, správy i glosy o otázkach politických, kultúrnych i hospodárskych. Jeho príspevky sa vyznačujú bystrým postrehom, zmyslom pre aforizmus a vtipnosť, ktorej nechýbalo ani satirické ostrie.
 Keď padol reakcionársky Vídeňský denník, namierený proti Havlíčkovmu Slovanu a pokrokovému Constitutionalles Blatt aus Böhmen, bolo treba zamestnať jeho bývalých redaktorov. Antonín Beck chcel jedného z nich, Hermenegilda Jirečka vymenovať za redaktora Slovenských novín. Prekážal mu v tom však nenávidený Záborský. Po mnohých intrigách sa mu ho podarilo vyhodiť zo sedla. 17. februára 1852 musel Záborský odísť z Viedne s veľmi zlými posudkami. Dali ho potom za farára do malej východoslovenskej dediny do Župčian, kde ho dlhé roky čakala len bieda, strádanie i odtrhnutosť od kultúrneho a spoločenského strediska.
 Do Slovenských novín sa Jonáš Záborský zapísal polemikami, ktoré prešli do dejín našej literatúry pod názvom „Boje o Žehry“.
 Zodpovední redaktori:
 Daniel Lichard, Ondrej Radlinský
 od r. 1851 Daniel Lichard, Jonáš Záborský
 od r. 1853 spolupracovník Hermenegild Jireček
 Pôsobenie novín a charakteristika
 Prvé číslo Slovenských novín vyšlo 10. júla 1849, posledné zo dňa 24. XII. 1861. Vychádzali dva razy do týždňa. Spočiatku boli poloúradnými a od 22. XI. 1852 sa stali úradnými novinami viedenskej vlády. Administrácia bola oddelená od redakcie, čo bola značná výhoda, lebo takto sa redaktori nemuseli starať o finančnú prosperitu novín, keďže ich financovalo ministerstvo vnútra z vlastných fondov. Noviny mali tiež ďalšiu, do tých čias v slovenskej žurnalistike nevídanú výhodu. Ministerstvo ich rozosielalo zadarmo do 1200 obcí a mestečiek na Slovensku. Pravda, ako oficiálny orgán viedenskej vlády boli medzi slovenskými čitateľmi neobľúbenými, a preto sa aj málo čítali. Právom sa preto J. M. Hurban o nich takto vyslovil: “Slovenské noviny sa samy budú čítať; to jest predplácať. Chodia totiž na obec darmo. To je radosť také noviny vydávať; redaktor aspoň na nich neškoduje; nakladateľ má zisk, obecenstvo sa môže na druhé predplatiť a predsa ich dostane – štát má peňazí dosť!".
 Slovenské noviny roku 1849 vychádzali v „opravenej slovenčine“ a od 1. I. 1850 v staroslovenčine. Ich rubrika Světozor vychádzala od začiatku v spisovnej, jungmanovskej češtine. Tento tlačový orgán bol aj po vonkajšej stránke ovplyvnený ostatnými úradnými novinami, vychádzajúcimi vo Viedni. To znamená, že väčšia časť ich priestoru bola vyplnená úradnými správami a oznamami, ako aj oficiálnym spravodajstvom z rakúskej monarchie a zo zahraničia. Tieto správy ešte pred uverejnením prešli prísnou cenzúrou, takže tlmočili často iba politické záujmy kontrarevolučného režimu. Platilo to najmä na roky 18521858, keď v Slovenských novinách podstatne prevládalo oficiálne spravodajstvo. Lichard vtedy v nich nesmel uverejňovať články v prospech nášho národného hnutia, hoci si to subjektívne veľmi želal.
 Po vonkajšej stránke sa noviny za trinásť rokov len málo menili. Delili sa na časť úradnú a neúradnú. V prvej vychádzali oznamy, výnosy, nariadenia, príkazy, zákonné články a vyhlášky a to bez jediného slova redakčného komentára. Okrem toho tu vychádzali aj správy o povyšovaniach dôstojníkov i o cestách panovníka doma i za hranicami. Bol to materiál nudný, šedivý a pre priemerného čitateľa úplne nezaujímavý.
 Väčšinu miesta v novinách zaberali Neúřadní zprávy – nazývané tiež niekedy Díl neúředný. Obsahoval domáce i zahraničné spravodajstvo pôvodné, ale aj preberané z vládnych a vláde slúžiacich nemeckých a maďarských novín, vychádzajúcich v Pešti a vo Viedni. V tejto rubrike bývali podtituly: Rakouske mocnárstvo, Zprávy ze Slovenska, Věstník zahraniční: Anglicko, Francousko, Švajčiarsko...Len nesústavne sa na konci správ uvádzal ich prameň – väčšinou inojazyčné noviny, pravda, bez presnejšieho určenia dátumu a miesta z ktorého pôvodne správa prišla. Od dnešných sa správy v Slovenských novinách líšili tým, že nemali titulky a medzititulky. Lichard okrem správ vydával v novinách aj noticky v rubrike Drobničky.
 Systém usporiadania materiálu spravodajského charakteru bol v novinách zastaraný. Tak ako v osvieteneckých časoch bývali tu za sebou zaraďované správy, závažné vedľa úplne banálnych informácií, pričom aj tu publikované listy dopisovateľov obsahovali správy tematicky veľmi rôznorodé a nijako spolu nesúvisiace. Roku 1857 Lichard do novín zaradil aj rubriku Dopisy – zostavenú z príspevkov dopisovateľov zväčša dedinských inteligentov. Správy dopisovateľov vychádzali tu často nepodpísané, opatrené len iniciálkami alebo pseudonymom autorov. Slovenské noviny po celý čas svojej existencie trpeli nedostatkom dopisovateľov. Po tejto stránke sa ani zďaleka nemohli rovnať so štúrovskými predrevolučnými politickými novinami. Lichard vždy úzkostlivo dbal na to, aby z tých málo dopisovateľov, ktorých Slovenské noviny mali, nestratil ani jediného. Preto sa v redakčnej poznámke ospravedlnil dopisovateľovi aj vtedy, keď pre nedostatok miesta musel jeho príspevok trochu skrátiť.
 Vládny charakter Slovenských novín, ich oficiálna línia a prísna cenzúra spôsobila, že ani v závažnejších článkoch, ani v listoch dopisovateľov sa neriešili závažné národné a sociálne otázky, nehovoriac už o tom, že kritika vládnej politiky tu nemohla nájsť miesto. Tak sa aj mohlo stať, že v listoch dopisovateľov zostávali bokom závažné problémy. Písalo sa v nich napr. s podrobnosťami o školských, či cirkevných slávnostiach, pričom závažné informácie o sociálnych, spoločenských a kultúrnych otázkach boli odbavené dvoma-troma riadkami. Lichard v týchto novinách nevyužíval tak, ako vo svojej predchádzajúcej publicistickej tvorbe, materiál z listov dopisovateľov ani vo svojich úvodníkoch, politických komentároch, či v iných článkoch. Vari pre prísnu cenzúru nepridával k listom dopisovateľov vlastný komentár, čím mohol čitateľov často dezorientovať.
 Podradnejšími boli v Slovenských novinách tieto rubriky: Krátke zprávy, Hlásnik (obsahujúci malé úradné oznamy) a Drobničky, nespomínajúc tu už Běh na víděnské burze, Obilný trh ve Vídni, Inzeráty...
 Rubriky v Světozore (pozri dole) aj úvodníky písal Lichard veľmi pútavo a zaujímavo, pričom dbal, aby v nich vychádzal bohatý a rôznorodý materiál. Pretože mal veľmi odbornú erudíciu, zachraňoval takýmto spôsobom Slovenské noviny pred osudom nudného úradného vestníka a slúžil nimi ľudovým potrebám, napriek prísnej cenzúre a policajnému režimu – takému typickému pre obdobie bachovského absolutizmu. Tu sa teda naďalej za trinásť rokov Lichard zdokonaľoval v znalosti prírodných vied, ľudovýchovy, osvety i politiky. V popularizácii vedy dosiahol u nás takej úrovne, že sa mu v druhej polovici minulého storočia na Slovensku nikto nevyrovnal. Bolo to nielen výsledok talentu, ale aj sústavného štúdia a vzácnej schopnosti postihnúť mentalitu, požiadavku aj intelektuálnu úroveň ľudových vrstiev a na základe toho poznania aj novinársky tvoriť.
 Prevažnú časť materiálov v Slovenských novinách tvorilo spravodajstvo a informatívne články. V kultúrnej rubrike novín sa v prvých rokoch objavovali aj literárne recenzie, kritiky i články literárno-historické, no ich úroveň bola, až na výnimky, nízka. Stalo sa tak preto, že prevažná väčšina slovenských i českých vedeckých a literárnych pracovníkov tieto noviny ignorovala a odmietala sa stať ich spolupracovníkmi, alebo dopisovateľmi. Pomerne zriedkavo sa v novinách objavovali úvodníky a komentáre. Beletristických novinových žánrových foriem – reportáží, fejtónov, čŕt a poviedok – v Slovenských novinách nenájdeme, čo bolo nesporne na ich škodu. Tento nedostatok nenapravil ani Hermenegild Jireček, ktorý viedol kultúrnu prílohu novín zvanú Světozor.
 V Slovenských novinách sa neužívali štočky a ilustrácie a na typografické rozlíšenie rubrík sa užívali len rôzne typy písma. Noviny bývali väčšinou lámané do dvoch stĺpcov. Graficky boli teda šedivé a bezvýrazné. Vychádzali pravidelne na štyroch stranách, ktoré musel Lichard a H. Jireček nielen pripraviť do tlače, ale aj skorigovať a zapretovať. Veľa práce im tiež dala kontrola vysádzaných stĺpcov, lebo viedenskí sadzači nepoznali zo slovenčiny a z češtiny ani slova. Preto aj často nestačili štylisticky i vecne náležíte upraviť príspevky dopisovateľov. Na rozdiel od Slovenských národných novín mali viedenské Slovenské noviny bohatšie zahraničné spravodajstvo, ale ich domáce spravodajstvo i úvodníky boli nápadne chudobné a ďaleko po stránke politickej, nacionálne a novinárskoodbornej zaostávali za úrovňou štúrovskej predrevolučnej periodickej tlače.
 O viedenských Slovenských novinách sa u nás tradične hovorievalo ako o reakčnom vládnom orgáne, ktorý nepriniesol veľa pre rozvoj nášho verejného života a novinárstva. Po stránke politickej je tento súd pravdivý. Upozornili sme však, že hospodárske rubriky Slovenských novín boli pozitívnym ľudovýchovným i novinárskym činom. Okrem toho aj vo vývoji týchto novín treba diferencovať. Roku 1849 boli podstatne iné, ako v rokoch 185058, keď sa cenzúra a teror bachovského absolutizmu uplatňovali veľmi výrazne. V rokoch 18581861, keď sa putá bachovského absolutizmu vplyvom hlbokej vnútroštátnej krízy začali uvoľňovať, si Lichard a jeho spolupracovníci v redakcii novín mohli oveľa viacej dovoliť. To sa odrazilo na ich zvýšenej orientácii na slovenskú národnú problematiku.
 Roku 1849 totiž ešte platila tzv. oktrojovaná ústava, obsahujúce určitý liberalizmus i prvky konštitučného štátneho zriadenia. Bolo to tesne po revolúcii, keď ešte ani viedenskej vláde nebolo celkom jasné, akým smerom sa bude ďalší vývin v monarchii uberať. Vtedy ešte ani v Slovenských novinách nebielila prísna cenzúra, ako tomu bolo v neskoršom období. V tomto roku Slovenské noviny prinášali články zhodné s politickou líniou štúrovcov, s ich požiadavkou národnej rovnoprávnosti a vytvorenie slovenského vojvodstva. Vtedy ešte nebolo vážnych diferencií medzi štúrovcami, vedenými Ľ. Štúrom a J. M. Hurbanom a „viedenskými Slovákmi“, ktorých predstaviteľom bol Ján Kollár a Daniel Lichard. Štúrovci mali vtedy veľký záujem na takejto línii viedenských Slovenských novín, pričom sa však snažili o vytvorenie nového národného strediska v Modre. Tu chceli založiť slovenské školy a vydávať aj noviny a časopisy v spisovnej slovenčine.
 Agitácia za naše národné požiadavky sa však onedlho musela v Slovenských novinách obmedziť. Minister vnútra A. Bach ju výslovne zakázal redaktorom Slovenských novín. Napriek tomu redaktori Lichard, Radlinský a neskoršie aj Jonáš Záborský sa však vzpierali tomuto zákazu a odmietali slepo poslúchať hlavného cenzora svojich novín – osobného tajomníka A. Bacha – dr. Antonína Becka. Preto aj mávali s ním časté zrážky.
 O neblahom účinkovaní A. Becka v redakcii Slovenských novín písal ich redaktor Jonáš Záborský: “Náš kazár, Antonín Becka, bral teraz všetko prísne, kládol každé slovíčko na zlaté vážky; Zakázal nám každú kritiku krokov vládnych, nedovolil žiadnu nepriaznivú zprávu o akomkoľvek úrade, alebo úradníkovi, lebo, že sa tým uvodí v ľahkosť vláda. Museli sme každé číslo novín odniesť pred rozposielaním na prehliadnutie". Do ostrého sporu s Beckom, ale aj s inými predstaviteľmi vládnej moci, sa dostal aj Daniel Lichard. Písal o tom 16. VIII. 1850 Eduard Ličko Samovi B. Hroboňovi: “Ďalej ako privátnu zprávu Vám oznamujem, že sa Lichard s Bachom (ministrom) jak si náramne podotazoval, a síce: Bach Lichardovi dohováral, že “len samé národné veci a myšlienky rozširuje vo svojich novinách, vlády ale nie". Na to riekol Lichard: “Podlá to vláda, ktorá národné záujmy neháji, a keď sa Vám to nepáči, ja vďačne nechám redakciu...".
 Lichard však neopustil ani Viedeň, ani redakciu Slovenských novín, v ktorej zostal plných trinásť rokov. Svoju lojalitu k vláde potom v novinách často dokazoval, aj keď neprestával v rámci možnosti, presadzovať aj v tomto tlačovom orgáne slovenské národné záujmy.
 Počiatočný nástup Slovenských novín bol mnohosľubný. Lichard, Radlinský, ale aj mnohí dopisovatelia v nich kritizovali vládnych úradníkov na Slovensku za to, že tu udržiavali protislovenský a protiľudový kurz a nechceli ani len počuť o zavedení spisovnej slovenčiny do verejného života na našom území, ani o splnení slovenských národných požiadaviek. Okrem toho Slovenské noviny v rokoch 184950 podporovali každú akciu za zriadenie slovenského vojvodstva a za iné, národnému hnutiu potrebné ciele. Úsilie redaktorov Slovenských novín vtedy bezvýhradne podporoval aj Ľudovít Štúr, ktorý o tom 15. IX. 1849 písal Ctibohovi Zochovi: “Vláda tiež chce mať, ako máme z najnovších zpráv, oddelenie, ak sa i ľud slovenský za to vysloví; Tu uvádzam úpis z listu Lichardovho, red. „Slov. Novín“ vo Viedni, písaného bratovi môjmu do Modry: “Doba rozhodná je tu pre Slovensko; Vláda chce oddelenie Slovenska, ak sa ľud ohlási. My agitujeme, aby do Viedne chodili deputácie a petície ľudu". O týždeň neskoršie Ľ. Štúr oznamoval Hurbanovi, že Lichard ide do Modry a inde, aby ľud a meštiactvo vyzýval k vysielaniu deputácii do Viedne, ktoré by žiadali odtrhnutie Slovenska od Uhorska.
 Redaktori, ako aj dopisovatelia novín, museli však onedlho v nich len registrovať porážky a sklamania. Slovenské vojvodstvo sa nevytvorilo a panujúci režim začal otvorený útok proti slovenskému národnému hnutiu. Za krátky čas aj z niekdajších ohnísk národného života z bratislavského i z banskoštiavnického lýcea sa ozývali ostré protesty proti potláčaniu slovenčiny a zavádzaniu maďarského vyučovacieho jazyka. Pravda, prejavov národnostného i sociálneho útlaku bolo v rokoch bachovského absolutizmu na Slovensku veľa.
 Tvorcovia Slovenských novín museli vedieť, že sa tak robí na pokyn vlády a s jej plným vedomím. Neodvažovali sa však ministrom pripomínať ich niekdajšie sľuby Slovákom. Na stránkach novín museli robiť čím ďalej, tým viacej kompromisy, pretože priama závislosť na ministerstve vnútra im zväzovala ruky. To boli aj najväčšie slabiny novín i príčiny nechuti čitateľov k ním. Nič na tom nemení skutočnosť, že Lichard, Radlinský i Záborský sa subjektívne snažili svojmu národu pomáhať.
 Zánik
 Začiatkom decembra 1861 Lichard uverejnil v Slovenských novinách oznam o ich zakončení. Ako príčinu tu uvádzal “nynější stav věcí" (t. j. zmenu politickej situácie), ale i to, že od marca roku 1861 vychádzali v Pešti už nové, samostatné slovenské politické noviny (Pešťbudínske vedomosti). Zánik Slovenských novín 31. XII. 1861 teda zapríčinil aj nezáujem rakúskej vládnucej triedy na ich ďalšom trvaní i snaha časti slovenskej buržoázie podporovať Pešťbudínske vedomosti, a to aj na úkor viedenských Slovenských novín. Lichard, ktorý sa z vlastnej vôle pripojil k stúpencom Pešťbudínskych vedomostí, dostal od nich, podľa všetkého, aj poverenie odísť z Viedne do Skalice, kde sa okrem iného pustil do vydávania kalendárov a ľudovýchovných brožúr, ale aj hospodárskych novín. Od tých čias až do svojej smrti roku 1882 bol už verným stúpencom spisovnej slovenčiny a významným národovcom tzv. memorandovej skupiny.
 Slovenské noviny pod tlakom bachovského absolutizmu
 Daniel Lichard roku 1849, ako redaktor sľuboval, že bude v Slovenských novinách kritizovať vládu a jej činiteľov vtedy, keby nechceli plniť svoje záväzky voči slovenskému národu. Išlo tu o zákonne zakotvenú záruku národnej rovnoprávnosti v konštitučnej ústave zo 4. marca 1849. Vládni činitelia však tieto zákony nezachovávali, no Lichard už v nasledujúcich rokoch ich v Slovenských novinách kritizovať nemohol. V tejto dobe mnoho razy propagoval vládnu politiku a neprotestoval proti nej ani vtedy, keď sa stavala proti životným záujmom slovenského ľudu. Keď už nemohol zapierať, že vinníkom národného útlaku je vládnuci režim, tvrdil, že ide len o výstrelky niektorých úradníkov, ktorých vláda čoskoro potrestá, čo sa však nestalo.
 V tejto dobe v Slovenských novinách sa neprinášali také úradné oznamy a nariadenia, ktoré by stavali panujúci režim do nepriaznivého svetla pred verejnosťou. Nenájdeme tu napr. ani zmienku o novom tlačovom zákone z 27. marca 1852, ktorým sa zaviedla kontrola nad dovozom novín a časopisov zo zahraničia, ako aj prísna cenzúra nad domácou periodickou i neperiodickou tlačou. V dôsledku zverejnenia tohto zákona došlo v rokoch 185152 k policajnému zastaveniu mnohých novín a časopisov, k odňatiu práva na ich distribúciu a poštovú prepravu, ako aj k iným prejavom represálií, typických pre reakčnú politiku habsburgovcov.
 Po zrušení konštitučnej ústavy a vyhlásení absolutizmu od 1. I. 1850 dochádza k ďalšiemu obmedzovaniu občianskych slobôd a upevňovaniu kontrarevolučného režimu. V novej, nepriaznivej politickej situácii sa Staroslováci snažili pre náš národ zachovať aspoň jeho základné práva. Dúfali, že sa staroslovenčina udrží v školách a úradoch v našich krajoch, a to aj napriek diplomatickému jazyku nemeckému a maďarskému. Nestalo sa tak. Nepodarilo sa obnoviť národné práva Slovákov ani v takom obmedzenom rozsahu, v akom boli v rokoch metternichovského absolutizmu. V rokoch bachovského absolutizmu sa nepodarilo odstrániť ani zhubný dualizmus v oblasti slovenskej spisovnej reči.
 Bachovský absolutizmus teda našiel slovenských národovcov nepripravených. Slovenské noviny ich nemohli ani získať pre cisársky režim, ani ich zjednotiť. Nepodarilo sa prekonať roztrieštenosť národného hnutia a ľudovýchovy. Jeden z dopisovateľov Slovenských novín vo februári roku 1852 tento stav takto charakterizoval: “Ale my sme tu i v mravním a národním smyslu veľmi osamotění; Jeden každý rodomil představuje „oasis“ a potom si vysvětlujte odkud naše netečnost. Rádi by sme konali a pracovali za dobro národu; chutí a síly nemajú žádneho spojení, musí se tedy všecko namáhaní jednotlivcú ztratiti".
 Medzi pozoruhodné podujatia Staroslovákov v rokoch 185052 patrí ich rozsiahla kampaň na založenie Matice slovenskej – ako vrcholného vedeckého, kultúrneho a osvetového spolku všetkých Slovákov. Už v apríli 1850 priniesli Slovenské noviny prvé správy o niekoľkých „Slovákoch vo Viedni“, ktorí vypracovali dočasné stanovy Matice slovenskej a predložili ich na schválenie nadriadených úradom. Aj keď tieto stanovy vrchnosť neschválila, myšlienka založenia Matice slovenskej si začalo získavať medzi našim obyvateľstvom veľkú podporu. Aj tejto myšlienke však v dobe bachovského absolutizmu uškodili rozbroje medzi Staroslovákmi a štúrovcami (Novoslovákmi).
 Informovanie o sociálnych problémoch
 Vážnym nedostatkom vládnych Slovenských novín bola vtedy aj ich odtrhnutosť od sociálnych problémov ľudu. Aj z týchto dôvodov vysychal prúd listov od ich dopisovateľov, ktorý bol ešte roku 1849 dosť silný. Je to aj prirodzené, lebo redaktori novín nemohli ponúknuť slovenským roľníkom a bezzemkom nijaký účinný liek na zmiernenie ich hroznej biedy (pozri pod Bachovský absolutizmus). Odporúčali im síce bezženstvo, či vysťahovalectvo na Dolnú zem, ale to riešením sociálnej otázky nebolo.
 V Slovenských novinách, ako sme spomínali, sa zásluhou Daniela Licharda písalo o sociálnych pomeroch dedinského ľudu dosť, i keď sa k týmto problémom nepristupovalo progresívne. Bolo to dané aj tým, že kritika panujúceho režimu v úradných novinách bola nemysliteľná. Napriek tomu však už mnohé správy prevzaté z listov dopisovateľov, otláčané často bez jediného slova komentára, hovoria jasnou rečou a sú obžalobou politiky vládnucej triedy. Jeden z dopisovateľov písal napr. že v Ratkovskej doline bol taký hlad, ktorý prinútil ľudí zemiaky večer do zeme posadené do rána povyberať. O oravských roľníkoch písal zase druhý, že cez celý rok neokúsili chleba, ani mäsa, iba snáď na výročité slávnosti. O ľuďoch v Turci písal tretí, že tu tak s hladom zápasili, “že lenové hlávky a loboda, často bez soli s otrubami pomíchaná, každodenným ich pokrmem byla".
 Dopisovatelia Slovenských novín posielali správy o veľkej biede a nedostatku slovenského ľudu, aj keď sa oni sami, ako príslušníci dedinskej inteligencie nemali oveľa lepšie. Vidieť do napr. aj z toho, že roku 1855 bol ročný plat učiteľa okolo 300 zlatých, no len na chlieb za ten istý čas musel zaplatiť okolo 100 zlatých.
 Na Slovensku, hlavne po revolúcii roku 1848/49, začalo silnieť masové vysťahovalectvo, ktoré neprestalo ani v neskorších obdobiach. Ním boli najviac postihnuté hornaté, neúrodné kraje Slovenska. Roku 1855 začínajú už napr. z Liptova odchádzať roľníci i bezzemkovia do ďalekej Ameriky. Hlavný prúd našich vysťahovalcov, o ktorých sa v Slovenských novinách dosť písalo, smeroval do Báčky, Banátu, Sriemu a Vojvodiny, do oblasti dnešného Maďarska, Rumunska a Juhoslávie. Zbedačení roľníci a želiari predávali svoje chatrné imanie a peši s taligami i bez nich vybrali sa až na Dolnú zem. Sťahovali sa často aj v zime a prinášali sem so sebou aj “malé dítky, ktoré nebožátka dosti s hladom bojovati musejí, poněvadž rodičové...nemohou hnedky...službu najíti".
 Slovenské noviny však prinášali aj správy o tom, že slovenský ľud nemienil bezmocne sa podriaďovať panskému útlaku a trpieť biedu. Mnohí z jeho príslušníkov žiadali, aby sa aj kopaničiarska pôda považovala za alodiálnu – teda za takú, pre ktorú platilo zrušenie poddanstva. Žiadali tiež zrušenie dežmy z viníc, ako aj parceláciu veľkostatkov a prídel ornej pôdy pre roľníkov. Na ich spravodlivé požiadavky štátna moc poznala len jedinú odpoveď – teror, prenasledovanie a žalárovanie. V sporoch medzi roľníkmi a ich bývalými zemepánmi o pôdu, sa Slovenské noviny neraz postavili na stranu pánov a tvrdili, že roľníci môžu byť spokojní, lebo vraj urbárske súdy budú o týchto záležitostiach rozhodovať spravodlivo, čo sa však stávalo len veľmi-veľmi zriedkavo. Radili, aby sa roľníci dobrovoľne pokonali s bývalými zemskými pánmi, hoci sa vedelo, že takéto „dohody“ slúžia len na oklamanie ľudu.
 Takáto polovičatosť pri riešení závažnej roľníckej otázky bola typická nielen pre redaktorov Slovenských novín, ale aj pre buržoázne vrstvy spoločnosti v Uhorsku vôbec.
 Světozor
 Slovenské noviny mali aj osobitný podčiarnik Světozor, ktorý bol v prvých rokoch ich existencie kultúrnou rubrikou. Neskoršie bola z neho vytvorená osobitná príloha, v ktorej sa okrem kultúrnej rubriky nachádzali tzv. odborné Lichardove rubriky Život a příroda, Průmysel a hospodářstvo – spočiatku nazývané aj Hospodářsko-průmyselným věstníkom. V týchto rubrikách vlastne Lichard pokračoval vo svojej pokrokovej publicistike, ktorú rozvinul už pred revolúciou v Novinách pre hospodárstvo, remeslo a domáci život. Tu popularizoval prírodné vedy, prinášal informácie o technických novinkách, propagoval modernú technológiu v poľnohospodárskej i v remeselníckej výrobe, ale písal aj o potrebe vytvárania hospodárskych, peňažných a ľudovýchovných spolkov, ktoré sa pred revolúciou na Slovensku vďaka štúrovcom pekne rozvinuli. Lichardova propagácia ľudových spolkov však v časoch bachovského absolutizmu nemala veľa úspechov, lebo vláda nepriala ich zakladaniu a rozširovaniu. V týchto rubrikách vychádzali nielen Lichardove vlastné články, ale aj prevzaté bohaté spravodajstvo z oblasti prírodných i spoločenských vied, priemyslu, obchodu, peňažníctva, remeselníctva a roľníctva preberané z mnohojazyčnej odbornej literatúry, ale aj zo zahraničných novín. Ani na tomto mieste však Lichard veľmi často neuvádzal prameň, z ktorého správu preberal, takže sa nám miestami ťažko zisťuje, či ide o jeho pôvodný, alebo len o prevzatý a upravený príspevok.
 Zdalo by sa, že Slovenské noviny budú môcť aspoň na kultúrnom a osvetovom poli rozvíjať úspešnú činnosť, keď už na politickom poli viacej škodili, ako osožili. No ani Světozor, spočiatku rubrika, neskôr kultúrna príloha novín nebola vedená Hermengildom Jirečkom tak, ako si to vyžadovali záujmy našej literatúry a kultúry. Jej redaktor sa viac spoliehal na českých a moravských dopisovateľov, ako na spolupracovníkov zo slovenských krajov. Nebral pritom ohľad na špecifické slovenské kultúrne pomery a neriešil aktuálne otázky rozvoja vedy, osvety a ľudovýchovy u nás. Treba mu však priznať, že napomohol česko-slovenskú spoluprácu už tým, že našu verejnosť pravidelne informoval o českom kultúrnom a literárnom živote. Světozor bol obrazom osobných záujmov H. Jirečku o stredoveké dejiny, historickú gramatiku a archívnictvo. Jireček písal do tejto prílohy napr. články o slovenskej památnosti z hradu Ozdínu v Novohrade, Ze srbského národního života, Králevič Marko, Čtyri listiny z archívu města Trnavy, Listina z archívu slov. královského mesta Kremnice a pod. (Sú to názvy článkov z jedného čísla Světozoru z roku 1853.)
 Jirečkove vedecké záujmy, jeho skúmanie starých historických pamiatok, publikovanie listín z X.-XVIII. storočia, výskum historickej gramatiky a popularizácia týchto disciplín ve Světozore, malo určitý význam. Šírilo poznatky o našej národnej minulosti aj medzi menej školenými slovenskými čitateľmi a prebúdzalo aj slovanské a slovenské cítenie. Roku 1853 v Světozore Jireček sa obrátil s výzvou na slovenskú verejnosť a žiadal ju, aby zbierala naše národné písomné pamiatky od najstarších čias až po súčasnosť a posielala mu ich. Do tejto akcie sa zapojili K. Lányi, Ctiboh Zoch, Jozef Beck, Ján Kollár i Daniel Lichard. Jireček potom vydal na základe takejto zberateľskej činnosti i vlastného pramenného výskumu viacej štúdií o účinkovaní husitov na Slovensku, ako aj o iných úsekoch slovenských stredovekých i novovekých dejín. Tým sa spolu s Františkom Palackým zaradil k tým českým a slovenským vedeckým pracovníkom, ktorí sa zaoberali vzťahmi našich dvoch národov.
 Historická tematika však nemohla nahradiť články o slovenskej kultúrnej a literárnej prítomnosti v dobe, v ktorej Slováci nemali vhodný tlačový orgán, v ktorom by mohli vychádzať aj ukážky zo súdobej slovenskej prózy a poézie. Teda Světozor ani zďaleka nedosahoval úroveň predrevolučného Orla tatranského a Hurbanových Slovenských pohľadov.
 Medzi Hermenegildom Jirečkom a Danielom Lichardom dochádzalo k nedorozumeniam pre redigovanie Světozoru, ale aj pre jazkykovedné otázky. Lichard z ohľadu na slovenských čitateľov Slovenské noviny zámerne slovakizoval, s čím Jirečkovi, ako aj iní ctitelia rýdzej spisovnej češtiny, nemohli súhlasiť. Zazlievali nielen Lichardovi, ale aj ostatným slovenským novinárom a spisovateľom ich slovakizovanie. “Je to strašná věc", rozhorčoval sa Jozef Jireček – Hermenegildov brat, v liste Martinovi Hatallovi, “jak jmenovitě mladší spisovatelé naší jazyk hanobí a nepomohouli tomu školy, již si věru rady nevím. My ve Slov. novinách, vlastně ve Světozoru...vylezeme si hned na Musejník, t. j. Houškúv článek v něm. To i na... Licharda působiti bude".
 Světozor nezasiahol podstatnejšie do vývoja kultúrneho a literárneho života na Slovensku a nemal ani väčší vplyv na vývoj umeleckej a vedeckej spisby v Čechách a na Morave. Vadilo mu aj to, že bol prílohou úradných novín rakúskeho ministerstva vnútra. Bol vedený nielen v konzervatívnom, ale miestami aj v reakčnom duchu. Vývoj pokrokovej literatúry a kultúry sa v tejto dobe u nás uberal inou cestou, akú mu chceli predurčiť Slovenské noviny so Světozorom.
 Periodicita
 1849 – I. roč.
 1850 – II. roč. – 153 čís. - 632 str.
 1851 – III. roč. – 152 čís. - 616 str.
 1852 – IV. roč.
 ...
 1855 – VII. roč. – 152 č. - 508 s.
 ...
 1860 – XII. roč. – 153 č. - 512 s.
 1861 – XIII. roč. – 152 č. - 608 s.
 Noviny v elektronickej podobe
 Slovenské noviny – dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 Zdroj
 SLOVENSKÉ NOVINY. In: Bibliografia slovenských novín a časopisov do roku 1918. Zost. Michal Potemra. Martin : Matica slovenská, 1958. 145 s.
 Slovenské periodiká


text:
 14.9.2015
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 302/70
 Recours introduit le 9 juillet 2015 — ZZ/SEAE
 (Affaire F-101/15)
 (2015/C 302/86)
 Langue de procédure: le français
 Parties
 Partie requérante: ZZ (représentants: J.-N. Louis et N. de Montigny, avocats)
 Partie défenderesse: Service européen pour l’action extérieure (SEAE)
 Objet et description du litige
 L’annulation de la décision du SEAE de ne pas promouvoir le requérant au grade AD 13 pour l’exercice de promotion 2014.
 Conclusions de la partie requérante
 —
 Annuler la décision du 29 octobre 2014 établissant la liste des fonctionnaires promus au titre de l’exercice de promotion 2014 en ce qu’elle ne comporte pas son nom;
 —
 condamner le SEAE aux dépens.


text:
Thuraya () ir reģionāla mobilo sakaru pavadoņu sistēma, kas paredzēta galvenokārt Eiropai, Vidējiem Austrumiem un Āfrikai. Atšķirībā no globalajām sistēmām (Iridium, Globalstar), Thuraya nosedz tikai kādu noteiktu zemeslodes reģionu. Sistēma sastāv no trijiem ģeostacionārā. Sakaru nodrošināšana Tālajiem Austrumiem un Austrālijai paredzēta 2008. gada pirmajā ceturksnī, kad paredzēts iedarbināt Thuraya 3.
 Kompānija Thuraya dibināta Apvienotajos Arābu Emirātos 1997. gadā.
 Pavadoņi
 Visi Thuraya pavadoņi palaisti ar nesējraķeti Zeņit-3SL no peldošās platformas Odyssey Klusā okeāna.
 Thuraya 1 — palaists .
 Thuraya 2 — palaists .
 Thuraya 3 — palaists 11:49 UTC.
 Uz 2006. gadu Thuraya sistēmas lietotāju skaits bija 250 000.
 Atsauces
 Ārējās saites
 Oficiālā mājas lapa
 Reģionālās mobilo sakaru pavadoņsistēmas


text:
Acer P1340W - HD Ready DLP 3D-projektor med HDMI-ingång
 HD Ready DLP 3D-projektor med HDMI-ingång
 Acer P1340W Art.nr: 187481
 Ljusstyrka på 2700 ANSI Lumen
 Lampa med upp till 7000 timmars brinntid
 Enkel och robust manuell duk med snygg design
 Takfäste med säkerhetssystem för projektorer upp till 15 kg!
 Acer ColorBoost, Acer ColorSafe II, Acer SpectraBoost
 44-230 tum
 VGA, SVGA, XGA, SXGA, QuadVGA, SXGA+, UXGA, WXGA
 RS232, Mini USB, Analog ljudutgång (3,5 mm)
 Upp till 7000 timmar (ExtremeEco), upp till 6000 timmar (Eco), upp till 5000 timmar (Normal)
 Bl.a. svenska och engelska
 Nätkabel, fjärrkontroll+batterier, VGA-kabel, CD-ROM med bruksanvisning
 Acer P1340W är den perfekta lösningen för det mindre företaget eller konferensrummet. Projektorn är HD Ready (1280x800 pixlar, WXGA-upplösning), har en ljusstyrka på hela 2700 ANSI Lumen samt en lampa med en brinntid på ända upp till 7000 timmar (ExtremeEco-läge).Anslutningsmässigt kan man koppla in det mesta man kan tänkas behöva. Acer P1340W är utrustad med HDMI-ingång, två VGA-ingångar, VGA-utgång för extern skärm samt både komposit- och S-Videoingång.För optimerad bildåtergivning oavsett rummets förutsättningar är projektorn utrustad med Acers bildförbättringstekniker ColorBoost II+ och ColorSafe II vilket ger verklighetstrogen färgåtergivning under längre tid än en DLP-projektor utan dessa tekniker.Stöd för visning av 3D-materialMed Acer P1340W kan du njuta av 3D-återgivning hemma i ditt eget hem eller på kontoret. Oavsett om det är den senaste storfilmen eller en presentation i 3D funkar din nya HD Ready DLP 3D-projektor perfekt för uppdraget.DLP 3D-glasögon säljs som tillbehör. Komplettera ditt köp med dessa tillbehör
 Acer Acer P1340W
 Acer P1340W är den perfekta lösningen för det mindre företaget eller konferensrummet. Projektorn är HD Ready (1280x800 pixlar, WXGA-upplösning), har en ljusstyrka på hela 2700 ANSI Lumen samt en lampa med en brinntid på ända upp till 7000 timmar (ExtremeEco-läge).Anslutningsmässigt kan man koppla in det mesta man kan tänkas behöva. Acer P1340W är utrustad med HDMI-ingång, två VGA-ingångar, VGA-utgång för extern skärm samt både komposit- och S-Videoingång.För optimerad bildåtergivning oavsett rummets förutsättningar är projektorn utrustad med Acers bildförbättringstekniker ColorBoost II+ och ColorSafe II vilket ger verklighetstrogen färgåtergivning under längre tid än en DLP-projektor utan dessa tekniker.Stöd för visning av 3D-materialMed Acer P1340W kan du njuta av 3D-återgivning hemma i ditt eget hem eller på kontoret. Oavsett om det är den senaste storfilmen eller en presentation i 3D funkar din nya HD Ready DLP 3D-projektor perfekt för uppdraget.DLP 3D-glasögon säljs som tillbehör.


text:
 12.10.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 263/36
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 317/2015
 (2015. gada 11. decembris),
 ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports) [2017/1828]
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 EEZ līgumā jāiekļauj Komisijas 2014. gada 18. decembra Deleģētā regula (ES) 2015/962, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/40/ES attiecībā uz reāllaika satiksmes informācijas pakalpojumu nodrošināšanu visā ES (1).
 (2)
 Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza EEZ līguma XIII pielikums,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 EEZ līguma XIII pielikumā pēc 17.kf punkta (Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 585/2014/ES) iekļauj šādu punktu:
 “17.kg
 32015 R 0962: Komisijas 2014. gada 18. decembra Deleģētā regula (ES) 2015/962, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/40/ES attiecībā uz reāllaika satiksmes informācijas pakalpojumu nodrošināšanu visā ES (OV L 157, 23.6.2015., 21. lpp.).”
 2. pants
 Deleģētās regulas (ES) 2015/962 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2015. gada 12. decembrī, ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (*1).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2015. gada 11. decembrī
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja
 Oda SLETNES
 (1) OV L 157, 23.6.2015., 21. lpp.
 (*1) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D1109(29)
 Úřední věstník L 284 , 09/11/2000 S. 0065 - 0070
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 74/1999ze dne 28. května 1999,kterým se mění Protokol 37 k Dohodě o EHP a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Protokol 37 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 38/1999 ze dne 30. března 1999 [1].(2) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 49/1999 ze dne 30. dubna 1999 [2].(3) V případě humánních léčivých přípravků harmonizovaly směrnice Rady 65/65/EHS [3], směrnice Rady 75/318/EHS [4] a druhá směrnice Rady 75/319/EHS [5] ve znění pozdějších předpisů ve značném rozsahu kritéria jakosti, bezpečnosti a účinnosti.(4) V případě veterinárních léčivých přípravků se podobných výsledků dosáhlo prostřednictvím směrnice Rady 81/851/EHS [6] a směrnice Rady 81/852/EHS [7] ve znění pozdějších předpisů.(5) Směrnice Rady 87/22/EHS [8] stanovila mechanismus dohody, která předchází přijetí vnitrostátního rozhodnutí v souvislosti s léčivými přípravky vyrobenými špičkovou technologií a jejímž cílem je dosáhnout jednotných rozhodnutí.(6) Zkušenosti získané ve Společenství po vstupu směrnice 87/22/EHS v platnost ukázaly, že je nezbytné stanovit centralizovaný postup Společenství pro technologicky vyspělé léčivé přípravky. Tento postup je dostupný pro osoby, které uvádějí na trh léčiva obsahující nové účinné látky, jež jsou určena pro humánní použití nebo pro použití u hospodářských zvířat určených k produkci potravin.(7) Nařízením Rady (EHS) č. 2309/93 [9] byla proto založena Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "agentura"). Bylo nezbytné zajistit úzkou spolupráci mezi agenturou a vědci pracujícími v členských státech. Z tohoto důvodu byla výlučná odpovědnost za přípravu stanovisek agentury ke všem záležitostem týkajícím se léčiv svěřena Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky, který byl vytvořen druhou směrnicí Rady 75/319/EHS. Pokud jde o veterinární léčiva, byla tato odpovědnost svěřena Výboru pro veterinární léčivé přípravky, který byl vytvořen směrnicí 81/851/EHS.(8) Agentura zároveň odpovídá za koordinaci činností členských států v oblasti sledování nepříznivých reakcí na léčiva (farmaceutická bdělost). Současně bylo nutné upravit dozor nad léčivy, která Společenství schválilo. Za tímto účelem agentura koordinuje ověřování shody se zásadami správného výrobního postupu, správného laboratorního postupu a se zásadami správné klinické praxe.(9) V zájmu veřejného zdraví je nutné, aby rozhodnutí o schválení těchto léčiv byla založena na objektivních vědeckých kritériích jakosti, bezpečnosti a účinnosti dotyčných léčivých přípravků na úkor ekonomických a ostatních hledisek. Členské státy mohou však na svém území výjimečně zakázat používání humánních léčiv, která porušují objektivně stanovené pojmy veřejného pořádku a veřejné mravnosti. Kromě toho Společenství nemusí schválit veterinární léčiva, pokud by jejich používání bylo v rozporu s právními opatřeními, která Společenství stanovilo v rámci společné zemědělské politiky.(10) Směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se mění směrnice 65/65/EHS, 75/318/EHS a 75/319/EHS, pokud jde o léčiva [10], stanoví, že v případě neshody mezi členskými státy Společenství v otázkách jakosti, bezpečnosti nebo účinnosti léčiv, která v rámci Společenství podléhají decentralizovanému schvalovacímu postupu, by se tato záležitost měla vyřešit prostřednictvím závazného rozhodnutí Společenství vydaného na základě odborného posouzení daných sporných bodů. Podobná ustanovení v souvislosti s veterinárními léčivy stanovila směrnice Rady 93/40/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se mění směrnice 81/851/EHS a 81/852/EHS [11].(11) Prvořadým cílem je zajistit jednotnou ochranu zdraví lidí a zvířat a chránit spotřebitele léčiv v rámci Evropského hospodářského prostoru.(12) Je nezbytné zajistit řádné fungování Dohody přijetím jednotných regulačních rozhodnutí, která v první řadě vycházejí z objektivních vědeckých kritérií souvisejících s uvedením léčiv na trh a s jejich používáním.(13) Z těchto důvodů se do Dohody prostřednictvím změny její přílohy II začlení související právní předpisy Společenství a zásady centralizovaného postupu pro technologicky vyspělé léčivé přípravky a pro léčivé přípravky obsahující nové aktivní látky, které jsou určeny pro humánní použití nebo pro hospodářská zvířata určená k produkci potravin, a dále právní předpisy upravující decentralizovaný postup, která zajistí, že se v případě neshody mezi smluvními stranami v otázkách jakosti, bezpečnosti nebo účinnosti léčiv tato záležitost vyřeší prostřednictvím závazného rozhodnutí vydaného na základě odborného posouzení daných sporných bodů.(14) Z důvodů nezbytných pro řádné fungování Dohody se zástupci příslušných orgánů států ESVO zapojí do činnosti Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky, který byl zřízen druhou směrnicí Rady 75/319/EHS, a Výboru pro veterinární léčivé přípravky, který byl zřízen směrnicí 81/851/EHS.(15) Z tohoto důvodu je nutné změnit protokol 37, který uvádí přehled výborů, do jejichž práce se zapojí odborníci ze států ESVO, je-li to třeba pro řádné fungování Dohody.(16) V souvislosti se změnou protokolu 37 je nutné změnit přílohu II Dohody tak, aby upravovala způsob tohoto zapojení,ROZHODL TAKTO:Článek 1Protokol 37 k Dohodě se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.Článek 2Příloha II Dohody se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.Článek 3Znění směrnic 93/39/EHS, 93/40/EHS a 93/41/EHS, nařízení (EHS) č. 2309/93 a (ES) č. 297/95 a nařízení (ES) č. 540/95, (ES) č. 541/95, (ES) č. 542/95 a (ES) č. 2141/96 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 4Dny související se vstupem v platnost nebo s prováděním aktů uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí se pro účely Dohody vykládají takto:- v případech, kdy den vstupu aktu v platnost nebo den jeho provedení předchází dni vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, platí den vstupu tohoto rozhodnutí v platnost,- v případech, kdy den vstupu aktu v platnost nebo den jeho provedení nastane později než den vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, platí den vstupu aktu v platnost nebo den jeho provedení.Článek 5Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. května 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 6Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. května 1999.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 266, 19.10.2000.[2] Úř. věst. L 284, 9.11.2000, s. 6.[3] Úř. věst. 22, 9.2.1965, s. 369/65.[4] Úř. věst. L 147, 9.6.1975, s. 1.[5] Úř. věst. L 147, 9.6.1975, s. 13.[6] Úř. věst. L 317, 6.11.1981, s. 1.[7] Úř. věst. L 317, 6.11.1981, s. 16.[8] Úř. věst. L 15, 17.1.1987, s. 38.[9] Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 1.[10] Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 22.[11] Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 31.--------------------------------------------------PŘÍLOHA Irozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 74/1999Protokol 37 (obsahující přehled uvedený v článku 101) k Dohodě se mění takto:V protokolu 37 k Dohodě se doplňují nové body, které znějí:"10. Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky (druhá směrnice Rady 75/319/EHS).11. Výbor pro veterinární léčivé přípravky (směrnice Rady 81/851/EHS)."--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIrozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 74/19991)2)3)4)5)6)7)8) Kapitola XIII (Léčivé přípravky) přílohy II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody se mění takto.V kapitole XIII přílohy II Dohody se za třetí odstavec vkládají nové odstavce, které znějí:"Jsou-li přijata rozhodnutí o schválení léčivých přípravků podle postupů Společenství stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2309/93, druhé směrnice Rady 75/319/EHS ve znění směrnice 93/39/EHS, a směrnice Rady 81/852/EHS ve znění směrnice 93/40/EHS, přijmou státy ESVO současně odpovídající rozhodnutí na základě odpovídajících aktů. Smíšený výbor EHP je uvědoměn a pravidelně zveřejňuje přehledy těchto rozhodnutí v příloze EHP Úředního věstníku.Kontrolní úřad ESVO sledúje plnění rozhodnutí, která přijaly státy ESVO, jak je uvedeno v článku 109 Dohody.Pokud některý z odpovídajících aktů vyžaduje postupy Společenství při udělování, pozastavení a odnímání registrace, při dohledu, včetně farmaceutické bdělosti, a při kontrolách a sankcích, vykonávají tyto a podobné úkoly příslušné orgány členských států ESVO na základě stejných povinností, jako tomu je u příslušných orgánů členských států Společenství.Pokud by mezi smluvními stranami vznikly v souvislosti s prováděním těchto ustanovení jakékoli neshody, použije se obdobně část VII Dohody.Státy ESVO, smluvní strany Dohody se účastní činnosti Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA) (dále jen "agentura"), jak stanoví nařízení (EHS) č. 2309/93. Lichtenštejnsko se může účastnit činnosti agentury a může na ni finančně přispívat, jakmile jeho orgán pro kontrolu léčiv poskytne nezbytné technické prostředky.Pro účast zúčastněných států ESVO na činnosti agentury platí finanční ustanovení hlavy IV kapitoly 2 nařízení (EHS) č. 2309/93.Z tohoto důvodu se zúčastněné státy ESVO, počínaje vstupem tohoto rozhodnutí v platnost, podílejí na příspěvku Společenství uvedeném v čl. 57 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2309/93.Za tímto účelem se obdobně použije postup stanovený v čl. 82 odst. 1 písm. a) a v protokolu 32 k Dohodě s ohledem na finanční příspěvek zúčastněných států ESVO k výše uvedenému příspěvku Společenství.Zúčastněné státy ESVO mohou vyslat pozorovatele na zasedání správní rady agentury.Zúčastněné státy ESVO se v plném rozsahu zapojí do práce Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky (CPMP) a Výboru pro veterinární léčivé přípravky (CVMP). Podrobná ujednání o účasti zástupců států ESVO musí být v souladu s hlavou IV kapitoly 1 nařízení (EHS) č. 2309/93. Tito zástupci se však neúčastní hlasování a jejich stanoviska se zaznamenávají samostatně. Funkce předsedy je vyhrazena pro člena, kterého jmenuje členský stát Společenství. Vnitřní jednací řád těchto výborů se změní tak, aby v plném rozsahu umožnil účast států ESVO.Zúčastněné státy ESVO se v plném rozsahu účastní telematické výměny informací o programu léčivých přípravků (Program IMP).Zúčastněné státy ESVO zajistí pro své příslušné vnitrostátní orgány a držitele registrací jazykovou verzi registrací, která se vyžaduje pro přístup na jejich vlastní trh.Registrace udělovaná pro léčivé prostředky na základě stanoviska přijatého příslušným vědeckým výborem EMEA podle článku 9 nebo článku 31 nařízení (EHS) č. 2309/93 nepodléhá žádným poplatkům, s výjimkou poplatků uvedených v čl. 57 odst. 1 a v článku 58 nařízení (EHS) č. 2309/93.Zúčastněné státy ESVO v rámci lhůty stanovené Smíšeným výborem EHP uvědomí agenturu o vnitrostátních orgánech příslušných pro činnost stejného typu, jako je činnost, kterou se zabývá agentura, a jmenují vhodné osoby jako zástupce těchto orgánů v uvedených vědeckých výborech.Agentura s právní subjektivitou má ve všech členských státech smluvních stran nejširší způsobilost k právním úkonům, jakou poskytuje právnickým osobám právo těchto států.Zúčastněné státy ESVO uplatňují vůči agentuře Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních pracovníků Evropských společenství může výkonný ředitel agentury na základě smlouvy zaměstnávat státní příslušníky států ESVO, kteří požívají svých občanských práv v plném rozsahu."V bodě 1 (směrnice Rady 65/65/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 393 L 0039: směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 22)."V bodě 2 (směrnice Rady 75/318/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 393 L 0039: směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 22)."V bodě 3 (druhá směrnice Rady 73/319/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 393 L 0039: směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 22)."V bodě 5 (směrnice Rady 81/851/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 393 L 0040: směrnice Rady 93/40/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 31)."V bodě 6 (směrnice Rady 81/852/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 393 L 0040: směrnice Rady 93/40/EHS ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 31)."Bod 8 (směrnice Rady 87/22/EHS) se nahrazuje tímto:"— 393 L 0041: Směrnice Rady 93/41/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se zrušuje směrnice 87/22/EHS o sbližování vnitrostátních opatření týkajících se uvádění léčivých přípravků vyrobených špičkovou technologií, zejména těch, které jsou vyrobeny biotechnologií, na trh (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 40)."Za bod 15f (směrnice Rady 92/109/EHS) se vkládají nové body, které znějí:"15g. 393 R 2309: Nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 214, 24.8.1993, s. 1).15h. 395 R 0297: Nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 35, 15.2.1995, s. 1).15i. 395 R 0540: Nařízení Komise (ES) č. 540/95 ze dne 10. března 1995, kterým se stanoví způsob hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky humánních nebo veterinárních léčivých přípravků registrovaných podle ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2309/93, které nejsou závažné, ať jsou zjištěny ve Společenství, nebo ve třetí zemi (Úř. věst. L 55, 11.3.1995, s. 5).15j. 395 R 0541: Nařízení Komise (ES) č. 541/95 ze dne 10. března 1995 o posuzování změn podmínek registrace udělované příslušným orgánem členského státu (Úř. věst. L 55, 11.3.1995, s. 7).15k. 395 R 0542: Nařízení Komise (ES) č. 542/95 ze dne 10. března 1995 o posuzování změn registrace spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 (Úř. věst. L 55, 11.3.1995, s. 15).15l. 396 R 2141: Nařízení Komise (ES) č. 2141/96 ze dne 7. listopadu 1996 o posuzování žádosti o převod rozhodnutí o registraci léčivého přípravku spadajícího do oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 2309/93 (Úř. věst. L 286, 8.11.1996, s. 6)."--------------------------------------------------


text:
 26.1.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 26/9
 A BIZOTTSÁG 72/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2013. január 25.)
 a 180/2008/EK és a 737/2008/EK rendeletnek az uniós referencialaboratóriumnak kijelölt egyes laboratóriumok működési időszaka tekintetében történő módosításáról
 (EGT-vonatkozású szöveg)
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a tenyésztett víziállatokra és az azokból származó termékekre vonatkozó állat-egészségügyi követelményekről és a víziállatokban előforduló egyes betegségek megelőzéséről és az azok elleni védekezésről szóló, 2006. október 24-i 2006/88/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 55. cikke (1) bekezdésére,
 tekintettel a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 2009. november 30-i 2009/156/EK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 19. cikke d) pontjára,
 mivel:
 (1)
 A lófélék afrikai lópestisen kívüli betegségeit vizsgáló közösségi referencialaboratóriumról és a 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet VII. mellékletének módosításáról szóló, 2008. február 28-i 180/2008/EK bizottsági rendelettel (3) a Bizottság az ANSES-t és annak az állategészségüggyel és a lóbetegségekkel foglalkozó laboratóriumait (Franciaország) a lófélék afrikai lópestisen kívüli betegségeit vizsgáló uniós referencialaboratóriumnak jelölte ki a 2008. július 1-jével kezdődő ötéves időszakra, és meghatározta annak a lófélék fertőző betegségeinek diagnosztizálásáért felelős tagállami laboratóriumokkal történő együttműködésre vonatkozó hatásköreit, feladatait és eljárásait.
 (2)
 A rákfélék betegségeit, a veszettséget és a szarvasmarha-tuberkulózist vizsgáló közösségi referencialaboratóriumok kijelöléséről, a veszettséget és a szarvasmarha-tuberkulózist vizsgáló közösségi referencialaboratóriumok számára további kötelezettségek és feladatok meghatározásáról, valamint a 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet VII. mellékletének módosításáról szóló, 2008. július 28-i 737/2008/EK bizottsági rendelettel (4) a Bizottság a 2008. július 1-jével kezdődő ötéves időszakra a következő laboratóriumot jelölte ki a rákfélék betegségeit vizsgáló uniós referencialaboratóriumnak: Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science (Cefas), Weymouth Laboratory (Egyesült Királyság).
 (3)
 Annak érdekében, hogy Unió-szerte biztosítani lehessen az elemzési és diagnosztikai eredmények jó minőségét és egységességét, fontos, hogy a lófélék afrikai lópestisen kívüli betegségeit és a rákfélék betegségeit vizsgáló kijelölt uniós referencialaboratóriumok további öt éven át folytassák tevékenységüket.
 (4)
 Ezért meg kell hosszabbítani azt az időszakot, amelyre az említett laboratóriumokat uniós referencialaboratóriumnak jelölték ki.
 (5)
 A Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével a 737/2008/EK rendeletben felsorolt, korábban „közösségi referencialaboratóriumként” említett laboratóriumokra ezentúl „európai uniós (uniós) referencialaboratóriumként” kell hivatkozni.
 (6)
 A 180/2008/EK és a 737/2008/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
 (7)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 180/2008/EK rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében a „2013. június 30.” dátum „2018. június 30.”-ra módosul.
 2. cikk
 A 737/2008/EK rendelet 1. cikke helyébe a következő szöveg lép:
 „1. cikk
 2008. július 1-jétől2018. június 30-ig a rákfélék betegségeinek vizsgálatára kijelölt közösségi referencialaboratórium: Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science (Cefas), Weymouth Laboratory (Egyesült Királyság).”
 3. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2013. január 25-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 José Manuel BARROSO
 (1) HL L 328., 2006.11.24., 14. o.
 (2) HL L 192., 2010.7.23., 1. o.
 (3) HL L 56., 2008.2.29., 4. o.
 (4) HL L 201., 2008.7.30., 29. o.


text:
 31.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 204/23
 RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 735/2013
 af 30. juli 2013
 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 101/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien
 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 101/2011 af 4. februar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (1), særlig artikel 12, stk. 1, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Den 4. februar 2011 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 101/2011.
 (2)
 Oplysningerne om tre personer i listen over fysiske og juridiske personer, enheder og organer i bilag I til forordning (EU) nr. 101/2011 bør ændres, og der bør udarbejdes nye begrundelser for deres opførelse på listen.
 (3)
 Bilag I til forordning (EU) nr. 101/2011 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Bilag I til forordning (EU) nr. 101/2011 ændres som anført i bilaget til denne forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juli 2013.
 På Rådets vegne
 L. LINKEVIČIUS
 Formand
 (1) EUT L 31 af 5.2.2011, s. 1.
 BILAG
 Oplysningerne om personerne i listen over fysiske og juridiske personer, enheder og organer i bilag I til forordning (EU) nr. 101/2011 opført nedenfor erstattes af følgende oplysninger:
 Navn
 Identificerende oplysninger
 Begrundelse
 1.
 Mohamed Ben Moncef Ben Mohamed TRABELSI
 Tuneser, født den 7. januar 1980 i Sabha-Libye, søn af Yamina SOUIEI, administrerende direktør, gift med Inès LEJRI, bosiddende Résidence de l'Etoile du Nord — suite B – 7. etage — lejl. nr. 25 — Centre urbain du nord — Cité El Khadra — Tunis, indehaver af nationalt id-kort med nr. 04524472.
 Person, der er genstand for de tunesiske myndigheders retslige efterforskning for så vidt angår medvirken til misbrug af en embedsmands stilling (i dette tilfælde den tidligere administrerende direktør for Société Tunisienne de Banque og den tidligere administrerende direktør for Banque Nationale Agricole) med henblik på at skaffe en tredjemand en uberettiget fordel og forårsage tab for administrationen.
 2.
 Fahd Mohamed Sakher Ben Moncef Ben Mohamed Hfaiez MATERI
 Tuneser, født den 2. december 1981 i Tunis, søn af Naïma BOUTIBA, gift med Nesrine BEN ALI, indehaver af nationalt id-kort med nr. 04682068.
 Person, der er genstand for de tunesiske myndigheders retslige efterforskning for så vidt angår ulovlig påvirkning af en offentlig embedsmand (tidligere præsident Ben Ali) med henblik på direkte eller indirekte at opnå en fordel for en anden person, medvirken til embedsmisbrug udøvet af en offentlig embedsmand (tidligere præsident Ben Ali) med henblik på at skaffe en tredjemand en uberettiget fordel og forårsage tab for administrationen og medvirken til en offentlig embedsmands uretmæssige anvendelse af tunesiske offentlige midler (tidligere præsident Ben Ali).
 3.
 Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah CHIBOUB
 Tuneser, født den 13. januar 1959, søn af Leïla CHAIBI, gift med Dorsaf BEN ALI, administrerende direktør, bosiddende rue du Jardin — Sidi Bousaid — Tunis, indehaver af nationalt id-kort med nr. 00400688.
 Person, der er genstand for de tunesiske myndigheders retslige efterforskning for så vidt angår ulovlig påvirkning af en embedsmand (i dette tilfælde tidligere præsident Ben Ali) med henblik på direkte eller indirekte at opnå fordele for andre og medvirken til misbrug af en embedsmands stilling med henblik på at skaffe en tredjemand en uberettiget fordel og forårsage tab for administrationen.


text:
Nāḩiyat Sarmīn (arabiska: ناحية سرمين) är ett subdistrikt i Syrien. Det ligger i provinsen Idlib, i den nordvästra delen av landet, km norr om huvudstaden Damaskus.
 Trakten runt Nāḩiyat Sarmīn består till största delen av jordbruksmark. Runt Nāḩiyat Sarmīn är det ganska tätbefolkat, med invånare per kvadratkilometer. Medelhavsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är °C, och den kallaste är januari, med °C. Genomsnittlig årsnederbörd är millimeter. Den regnigaste månaden är december, med i genomsnitt mm nederbörd, och den torraste är augusti, med mm nederbörd.
 Källor
 Indelningar i Idlib (provins)