text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 12.1.2021
 COM(2021) 16 final
 2021/0007(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma D iedaļas 28. grozījumu
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.Priekšlikuma priekšmets
 Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā (ICAO) saistībā ar Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”) 9. pielikuma par pārvadājumu atvieglošanas pasākumiem 28. grozījumu. ICAO padome pieņēma šo grozījumu 2020. gada 23. jūnijā.
 Grozījums Nr. 28 attiecas uz pasažieru datu reģistra (PDR) datu apstrādes noteikumiem, kas aplūkoti 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļā.
 PDR dati ir pasažieru persondati, kurus aviokompānijas vāc savas darījumdarbības nolūkiem, pretstatā citiem ar ceļošanu saistītiem datiem, piemēram, iepriekšējai pasažieru informācijai (IPI), kurus tās vāc iestāžu uzdevumā. Tiesībaizsardzības iestādes visā pasaulē cīņā pret terorismu un citu veidu smagiem noziegumiem arvien vairāk izmanto PDR datus, ko tām nosūtījušas aviokompānijas.
 2.Priekšlikuma konteksts
 2.1.Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”)
 Čikāgas konvencijas mērķis ir reglamentēt starptautisko gaisa transportu. Tā stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī, un ar to tika izveidota Starptautiskā civilās aviācijas organizācija jeb ICAO.
 Visas ES dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas puses.
 2.2.Starptautiskā civilās aviācijas organizācija
 ICAO ir specializēta Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūra. ICAO uzdevumi ir izstrādāt starptautiskās aeronavigācijas principus un metodes un veicināt starptautiskā aviotransporta plānošanu un attīstību.
 ICAO padome ir ICAO pastāvīga struktūra, un tās sastāvā ir 36 līgumslēdzējas valstis, kuras ICAO asambleja ievēlējusi uz trīs gadu termiņu. 2019.–2022. gadā ICAO padomē ir pārstāvētas 7 ES dalībvalstis
 1
 .
 Čikāgas konvencijas 54. pantā uzskaitītajos ICAO padomes obligātajos pienākumos ietilpst starptautisku standartu un ieteicamās prakses (Standards and Recommended Practices – SARPs) pieņemšana, ko noformē kā Čikāgas konvencijas pielikumus. Standarti ir specifikācijas, kuru vienota piemērošana tiek uzskatīta par nepieciešamu, savukārt ieteicamās prakses piemērošana nav obligāta.
 ICAO padome sasauc arī asambleju, kas ir ICAO suverēna struktūra. ICAO asamblejas sanāksmes notiek ne retāk kā reizi trijos gados, un tajās tiek noteikts organizācijas politiskais virziens nākamajiem trīs gadiem. ICAO asamblejas 40. sesija notika Monreālā, Kanādā, no 2019. gada 24. septembra līdz 4. oktobrim.
 2.3.ICAO standartu un ieteicamās prakses (SARPs) PDR jomā atjaunināšanas process
 Jaunu PDR starptautisko standartu un ieteicamās prakses (SARPs) izstrāde ir balstīta uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju 2396 (2017), kas pieņemta 2017. gada 21. decembrī
 2
 . Rezolūcijā noteikts, ka ANO dalībvalstīm “ICAO standartu un ieteicamās prakses īstenošanas nolūkā ir jāattīsta spēja vākt, apstrādāt un analizēt pasažieru datu reģistra (PDR) datus un jānodrošina, ka visas to kompetentās valsts iestādes, izmantojot PDR datus un apmainoties ar tiem, pilnībā ievēro cilvēktiesības un pamatbrīvības”. Turklāt tajā ICAO tiek mudināta “sadarboties ar ANO dalībvalstīm nolūkā noteikt PDR datu vākšanas, izmantošanas, apstrādes un aizsardzības standartu”.
 Priekšlikumu izstrāde PDR jomas SARPs pārskatīšanai tika uzticēta ekspertu grupai – ICAO PDR darba grupai, ko ICAO Gaisa transporta komiteja (GTK) izveidoja 2019. gada martā. Darba grupas darbs noslēdzās 2019. gada decembrī, un ICAO Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisija to pārskatīja 2020. gada janvārī.
 ICAO Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisijas priekšlikumus Gaisa transporta komiteja apstiprināja 2020. gada 7. februārī. Šim apstiprinājumam sekoja oficiāla apspriešanās ar ICAO dalībvalstīm, nosūtot ICAO vēstuli valstīm Nr. 2020 14E. Apspriešanās ar valstīm noslēdzās 2020. gada 15. maijā.
 Pēc apspriešanās ar valstīm ICAO sekretariāts izanalizēja no valstīm saņemtās atbildes un iesniedza priekšlikumu Gaisa transporta komitejai. Sekretariāta priekšlikums bija praktiski identisks 2020. gada janvāra Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisijas sanāksmes apstiprinātajam priekšlikumam. Līdzīgi, GTK savā 2019. gada 19. jūnija sanāksmē ieteica ICAO padomei pieņemt standartus un ieteicamo praksi attiecībā uz PDR, kā tos iesniedzis sekretariāts, izdarot tikai nelielus labojumus.
 ICAO padome 2020. gada 23. jūnijā savas 220. sesijas desmitajā sanāksmē pieņēma Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 28. grozījumu. Kā minēts iepriekš, 9. pielikumā ir noteikti starptautiskie standarti attiecībā uz pārvadājumu atvieglošanas pasākumiem, un tā 9. nodaļas D iedaļa attiecas tieši uz PDR.
 ICAO 2020. gada 17. jūlijā ar citu vēstuli valstīm (EK 6/3-20/71) informēja savas dalībvalstis par 28. grozījuma pieņemšanu. Grozījums ir stājies spēkā 2020. gada 30. oktobrī, ja vien lielākā daļa valstu līdz minētajam datumam nav darījušas zināmu savu nepiekrišanu saskaņā ar Čikāgas konvencijas 90. pantu. Grozījums tiks piemērots no 2021. gada 28. februāra. Tomēr ICAO dalībvalstis līdz 2020. gada 30. janvārim var paziņot par jebkādām atšķirībām starp saviem valsts noteikumiem un praksi un noteikumiem, kas ietverti 28. grozījumā noteiktajos standartos, ja tās uzskata, ka starp attiecīgajiem valsts noteikumiem vai praksi un jebkuriem standartiem pastāv noteiktas atšķirības. Šāds paziņojums jāiesniedz saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu un piemērojamo mehānismu atšķirību reģistrēšanai.
 2.4.Ar PDR saistītie aspekti 9. pielikuma 28. grozījumā
 Ja 28. grozījums stāsies spēkā, tad spēkā esošie standarti Nr. 9.22-9.22.1 un ieteicamā prakse Nr. 9.23 tiks aizstāti ar jauniem SARPs Nr. 9.23-9.38. Šie SARPs ir ievērojami detalizētāki par pašreizējo regulējumu un citstarp aptver aspektus, kas saistīti ar mērķa ierobežojumu, pārraudzību, datu subjektu tiesībām, nosūtīšanas metodi, datu saglabāšanu, sensitīvu datu apstrādi un attiecībām starp Čikāgas konvencijas līgumslēdzējām valstīm attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu. Daži nesaistošie norādījumi, kas sniegti ICAO dokumentā Nr. 9944, kurā izklāstītas pamatnostādnes par PDR datiem
 3
 , ir atjaunināti atbilstīgi jaunajiem standartiem.
 Standarts Nr. 9.23 paredz, ka līgumslēdzējām valstīm jāattīsta spējas vākt, izmantot, apstrādāt un aizsargāt PDR datus un noteikumi šo spēju praktiskai īstenošanai jāpārvērš atbilstīgā iekšējā tiesiskajā un administratīvajā sistēmā saskaņā ar SARPs. Tas, ka PDR datu apstrādes spēju attīstīšanas prasībai ir obligāts raksturs, atbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijai 2396 (2017).
 Standarts Nr. 9.24 paredz, ka līgumslēdzējām valstīm, pilnībā ievērojot cilvēktiesības un pamatbrīvības, ir skaidri jānorāda tie PDR dati, ko tās izmantos savās darbībās, un jānosaka mērķi, kādiem iestādes drīkst izmantot PDR datus. Šādiem mērķiem, tostarp jo īpaši robežu drošības mērķiem terorisma un smagu noziegumu apkarošanai, nevajadzētu būt plašākiem, nekā tas nepieciešams,. Turklāt saņēmējā valstī vai citās valstīs PDR dati būtu izpaužami tikai kompetentajām iestādēm, kas pilda attiecīgas ar PDR datu apstrādes nolūkiem saistītas funkcijas. Šīm iestādēm būtu arī jānodrošina salīdzināma aizsardzība ar to, kādu nodrošina datus izpaudošā iestāde.
 Standartā Nr. 9.25 ir noteiktas prasības attiecībā uz datu drošību un personu tiesībām saistībā ar viņu PDR datu apstrādi, tostarp attiecībā uz nediskrimināciju, informācijas sniegšanu, administratīvās un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, piekļuvi datiem un iespēju pieprasīt labojumus, dzēšanu vai piezīmju veikšanu. Ieteicamā prakse Nr. 26 mudina valstis informēt personas par viņu PDR datu apstrādi un par viņu tiesībām un pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem.
 Standarts Nr. 9.27 paredz, ka līgumslēdzējas valstis PDR datu automatizētu apstrādi balsta uz objektīviem, precīziem un uzticamiem kritērijiem, kuri efektīvi norāda uz riska pastāvēšanu, neradot nelikumīgu diferenciāciju, un atturas, pamatojoties tikai uz PDR datu automatizētu apstrādi, pieņemt lēmumus, kas izraisa nozīmīgas nelabvēlīgas darbības, kuras ietekmē personu tiesiskās intereses.
 Saskaņā ar standartu Nr. 9.28 valstīm ir jāizraugās viena (vai vairākas) kompetenta(-as) valsts iestāde(-es), kas ir pilnvarota(-as) veikt PDR datu aizsardzības neatkarīgu pārraudzību un noteikt, vai PDR dati tiek vākti, izmantoti, apstrādāti un aizsargāti, pilnībā ievērojot cilvēktiesības un pamatbrīvības.
 Standarts Nr. 9.29 liedz valstīm pieprasīt aviokompānijām vākt PDR datus, kas nav nepieciešami to parasto darījumdarbības procedūru veikšanai, vai pirms nosūtīšanas filtrēt šādus datus. Tas arī aizliedz apstrādāt sensitīvus datus, proti, PDR datus, kas atklāj personas rasi vai etnisko izcelsmi, politiskos uzskatus, reliģisko vai filozofisko pārliecību, dalību arodbiedrībās, vai datus par personas veselību, seksuālo dzīvi vai seksuālo orientāciju, – izņemot ārkārtējos un tūlītējos apstākļos, lai aizsargātu datu subjekta vai citas fiziskas personas vitālas intereses. Ja šādi dati tiek nosūtīti, valstīm tie ir jādzēš, cik drīz vien iespējams.
 Standartā Nr. 9.30 ir noteikti pienākumi attiecībā uz datu saglabāšanu un PDR datu anonimizēšanu un atkārtotu personalizēšanu, nosakot, ka valstis datus glabā tikai noteiktu laiku, kā paredzēts to tiesiskajā un administratīvajā regulējumā, šis laikposms ir tāds, kāds ir nepieciešams un samērīgs ar PDR datu izmantošanas mērķiem, un pēc noteikta termiņa tie tiek maskēti. Pēc maskēšanas atkārtotai personalizācijai vajadzētu būt iespējamai tikai tad, ja datus paredzēts izmantot saistībā ar izskatīšanā esošu lietu, draudiem vai risku, kas saistīts ar nolūkiem, kādos PDR datus var apstrādāt. Ieteiktajā praksē Nr. 9.32 ierosinātais maksimālais saglabāšanas periods ir pieci gadi, un ieteiktajā praksē Nr. 9.33 ir ierosināts, ka PDR dati būtu jāanonimizē sešu mēnešu laikā un ne vēlāk kā divu gadu laikā no brīža, kad aviokompānijas tos ir pārsūtījušas.
 Standartā Nr. 9.33 ir noteikts, ka PDR dati parasti būtu jāpārsūta, izmantojot tādu nosūtīšanas (“push”) metodi, kas vismazāk pārkāpj privātumu. Tā mērķis ir arī līdz minimumam samazināt slogu gaisa pārvadātājiem, ierobežojot valstu iespēju noteiktos apstākļos uzlikt naudas sodus par nosūtīšanas kļūdām un pieprasot tām ierobežot nosūtīšanas reižu skaitu.
 Standarta Nr. 9.34 a) punktā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas valstis nedrīkst kavēt vai neļaut veikt PDR datu nosūtīšanu uz citu līgumslēdzēju valsti, kura nodrošina atbilstību jaunajiem standartiem. Vienlaikus standarta Nr. 9.34 b) punktā ir paredzēts, ka ICAO līgumslēdzējas valstis saglabā spēju ieviest vai saglabāt augstāku PDR datu aizsardzības līmeni saskaņā ar savu iekšējo tiesisko regulējumu un slēgt papildu vienošanās ar citām valstīm, jo īpaši, lai ievērotu savas iekšējās juridiskās prasības, vai paredzēt sīkāk izstrādātus noteikumus attiecībā uz PDR datu apstrādi un nosūtīšanu, ar noteikumu, ka šie pasākumi citādi nav pretrunā standartiem.
 Saskaņā ar standartu Nr. 9.35 līgumslēdzējas valstis pēc citas valsts pieprasījuma var tikt aicinātas pierādīt atbilstību jaunajiem standartiem. Ja līgumslēdzējas valstis nosaka, ka tām ir jākavē PDR datu nosūtīšana vai jāuzliek naudas sods kādam gaisa pārvadātājam, saskaņā ar standartu Nr. 9.36 tām tas jādara pārredzamā veidā un ar nolūku atrisināt situāciju.
 Ieteicamā prakse Nr. 9.37 mudina valstis informēt citas valstis, kas kopā ar tām uztur gaisa satiksmi, par jebkādām būtiskām izmaiņām to PDR programmā, tostarp attiecībā uz atbilstību SARPs. Saskaņā ar ieteicamo praksi Nr. 9.38 valstīm nevajadzētu piemērot sodus gaisa pārvadātājiem tajā laikā, kamēr tie mēģina atrisināt strīdus par PDR datu nosūtīšanu.
 2.5.Piemērojamais ES tiesiskais regulējums
 PDR datu apstrāde ir nozīmīgs instruments ES kopīgajā atbildes reakcijā uz terorismu un smagiem noziegumiem un drošības savienības pamatelements. Ir pierādījies, ka PDR datu apstrādei, kuras gaitā nolūkā savākt pierādījumus un attiecīgā gadījumā atrast noziegumu izdarītāju līdzzinātājus un atklāt noziedznieku tīklus tiek identificēti un izsekoti aizdomīgi ceļojumu maršruti, ir būtiska nozīme teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanā, atklāšanā, izmeklēšanā un saukšanā pie atbildības par tiem. Tajā pašā laikā PDR datu apstrāde ir iejaukšanās tiesībās uz privātumu un persondatu aizsardzību, kas noteiktas ES Pamattiesību hartas (“Harta”) 7. un 8. pantā. Tāpēc saskaņā ar Hartas 52. panta 1. punktu šāda iejaukšanās tiek paredzēta tiesību aktos, tajā tiek respektēta attiecīgo tiesību būtība un, ievērojot proporcionalitātes principu, tā tiek pieļauta tikai tiktāl, ciktāl tā ir nepieciešama un patiešām atbilst kādam Savienības vispārējas nozīmes mērķim vai vajadzībai aizsargāt citu personu tiesības un brīvības. Viens no šādiem vispārējas nozīmes mērķiem ir pilsoņu aizsardzība pret nopietniem drošības apdraudējumiem.
 Eiropas Parlaments un Padome 2016. gada 27. aprīlī pieņēma Direktīvu (ES) 2016/681 par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem
 4
 . Šī direktīva sniedz valsts iestādēm iespēju pieprasīt gaisa pārvadātājiem nosūtīt PDR datus, vienlaikus nodrošinot personu tiesības uz privātumu un datu aizsardzību. Termiņš, līdz kuram dalībvalstīm šis tiesību akts bija jātransponē savos tiesību aktos, bija 2018. gada 25. maijs. Rezultāti, kas gūti, 2020. gadā veicot pārskatīšanu
 5
 par direktīvas piemērošanas pirmajiem diviem gadiem, parādīja, ka PDR datu apstrāde ir devusi taustāmus rezultātus cīņā pret terorismu un smagiem noziegumiem.
 2016. gada aprīlī Eiropas Parlaments un Padome pieņēma arī jaunus ES datu aizsardzības noteikumus – Regulu (ES) 2016/679 (Vispārīgā datu aizsardzības regula
 6
 ) un Direktīvu (ES) 2016/680 (par datu aizsardzību tiesībaizsardzības nozarē
 7
 ). Cita starpā Vispārīgā datu aizsardzības regula paredz noteikumus par persondatu starptautisku nosūtīšanu – tie ir piemērojami gaisa pārvadātāju veiktai PDR datu nosūtīšanai. Direktīva (ES) 2016/680 reglamentē persondatu apstrādi, ko veic tiesībaizsardzības iestādes, un papildina režīmu, kas Direktīvā (ES) 2016/681 noteikts attiecībā uz tādiem aspektiem kā datu subjektu tiesības un datu nosūtīšana tiesībaizsardzības iestādēm trešās valstīs katrā gadījumā atsevišķi.
 Pašlaik pastāv divi starptautiski nolīgumi starp ES un trešām valstīm (proti, Austrāliju
 8
 un Amerikas Savienotajām Valstīm
 9
 ) par PDR datu apstrādi un nosūtīšanu. Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 26. jūlijā sniedza atzinumu (turpmāk “Atzinums 1/15”
 10
 ) par paredzēto nolīgumu starp ES un Kanādu par PDR datu pārsūtīšanu un apstrādi, kurš tika parakstīts 2014. gada 25. jūnijā. Tiesa uzskatīja, ka nolīgumu tādu, kāds tas paredzēts, nevar noslēgt, jo daži no tā noteikumiem nav saderīgi ar Hartā aizsargātajām pamattiesībām uz privātumu un persondatu aizsardzību. Konkrētāk, Tiesa attiecīgos Hartas noteikumus interpretēja tā, ka nepieciešami specifiski drošības pasākumi attiecībā uz neatkarīgas iestādes veiktu uzraudzību, sensitīvu datu apstrādi, PDR datu automatizētu apstrādi un nediskrimināciju, PDR datu apstrādes nolūkiem un PDR datu saglabāšanu, izmantošanu, izpaušanu un tālāku nosūtīšanu. Pēc tam, kad Padome 2017. gada decembrī pieņēma sarunu norādes, Komisija 2018. gada jūnijā sāka jaunas sarunas ar Kanādu par PDR.
 Kopumā arvien vairāk trešo valstu vāc PDR datus no gaisa pārvadātājiem, un vairākas no tām pēdējo gadu laikā ir vērsušās Komisijā, lai paustu savu ieinteresētību ar ES noslēgt starptautisku nolīgumu par pasažieru datu reģistru. Tā kā nav juridiska pamata atļaut datu pārsūtīšanu, gaisa pārvadātāji saskaras ar tiesību normu kolīziju un riskē ar to, ka tiem tiks piemēroti naudas sodi un citas sankcijas. Vienlaikus Direktīvas (ES) 2016/681 īstenošanas nolūkā ES dalībvalstis trešo valstu gaisa pārvadātājiem pieprasa nosūtīt PDR datus dalībvalstu pasažieru informācijas nodaļām. Vairākas trešās valstis ir atteikušās nosūtīt šādus datus un citas ir draudējušas ar datu nesūtīšanu, jo tām nav iespējams saņemt PDR datus no ES, – tādējādi tiek apdraudēta ES PDR mehānisma efektivitāte.
 ES pieeja attiecībā uz PDR datu sūtīšanu uz trešām valstīm tika apstiprināta 2010. gadā
 11
 , vēl pirms Direktīvas (ES) 2016/681, ES datu aizsardzības regulējuma reformas un Tiesas Atzinuma 1/15 pieņemšanas. ES Drošības savienības stratēģija laikposmam no 2020. gada līdz 2025. gadam paredz pieejas pārskatīšanu kā vidēja termiņa darbību
 12
 .
 3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā
 3.1.Konteksts
 Savienība stingri atbalsta jaunu starptautisku standartu izstrādi PDR jomā un ir aktīvi palīdzējusi izstrādāt SARPs, kas noteikti 9. pielikuma 28. grozījumā.
 28. grozījuma 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas priekšmets attiecas uz jomu, kurā Savienībai ir ekskluzīva kompetence saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 3. panta 2. punkta beigu daļu, jo tas var ietekmēt kopējos noteikumus par PDR un datu aizsardzību.
 Tādējādi diskusiju laikā ICAO darba sagatavošanas struktūrās ES dalībvalstu un Komisijas (kā novērotājas) pieeja balstījās uz ievirzēm, kuras izklāstītas Padomes Lēmumā (ES) 2019/2107 (2019. gada 28. novembris), ar ko nosaka Savienības nostāju
 13
 . Šī nostāja atspoguļo ES tiesiskā regulējuma prasības attiecībā uz PDR un datu aizsardzību, jo īpaši saskaņā ar Direktīvu (ES) 2016/681, Regulu (ES) 2016/679, Direktīvu (ES) 2016/680, kā arī saskaņā ar Hartu, kā tā interpretēta attiecīgajā Tiesas judikatūrā, jo īpaši Atzinumā 1/15.
 ES Padome 2020. gada 25. martā apstiprināja turpmāku Savienības nostāju
 14
 attiecībā uz atbildi uz ICAO vēstuli valstīm Nr. 2020 14E, ar kuras palīdzību notika apspriešanās ar līgumslēdzējām valstīm par SARPs projektiem. Nostājā tika pausts gandarījums par darbu, ko ICAO veikusi SARPs izstrādē, un uzsvērts, cik svarīga PDR datu apstrādē ir pamattiesību aizsardzība, tostarp persondatu aizsardzība. Tāpēc tā iesniedza redakcionālu priekšlikumu, lai grozītu standartu Nr. 9.34 (toreizējo projektu). Tā mērķis bija pastiprināt šā standarta tekstu, lai nodrošinātu, ka SARPs ir skaidri atspoguļota līgumslēdzēju valstu spēja noteikt stingrākas prasības PDR datu nosūtīšanai.
 Jāatzīmē, ka pārskatīšanas procesā pēc apspriešanās ar valstīm ICAO sekretariāts neņēma vērā ne ES dalībvalstu iesniegtos redakcionālos ierosinājumus, ne grozījumus, ko bija ierosinājušas citas ICAO līgumslēdzējas valstis, un savā 2020. gada janvāra sanāksmē vienojās saglabāt Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisijas sanāksmē pieņemto dokumenta projektu. Tā vietā ICAO sekretariāts ierosināja, ka "valstis, kuras ir iesniegušas priekšlikumus noteikumu grozījumiem, būtu jāaicina iesniegt priekšlikumu(-s) par 9.34. punkta grozījumiem nākamajā Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisijas sanāksmē (FALP/12), kas paredzēta 2021. gada jūlijā“.
 ICAO padomes 2020. gada 23. jūnija sanāksmē, kurā tika pieņemts 28. grozījums, ES dalībvalstis vēlreiz uzsvēra, cik svarīgi ir panākt vajadzīgo līdzsvaru starp datu pieejamību un datu aizsardzību, un atsaucās uz iepriekš minētajām Savienības nostājām, kas iesniegtas apspriešanās ar valstīm procesa laikā. Tās arī uzsvēra, cik svarīgi ir nodrošināt augstu datu aizsardzības līmeni, un skaidri norādīja uz pienākumiem, kas izriet no ES tiesiskā regulējuma. Jo īpaši ES dalībvalstis uzsvēra SARPs un jo sevišķi standarta Nr. 9.34 nozīmi, apgalvojot, ka tas būtu jāinterpretē tā, lai valstis saglabātu iespēju pieprasīt no citām līgumslēdzējām valstīm ne tikai pierādīt sava tiesiskā regulējuma atbilstību SARPs, bet arī ievērot augstākus datu aizsardzības standartus, jo īpaši attiecībā uz PDR datu nosūtīšanas iespējas nodrošināšanu, ja to prasa attiecīgās valsts tiesiskais regulējums.
 3.2.Ierosinātā nostāja
 Šis Padomes lēmuma priekšlikums ir nepieciešams, lai ICAO vēstulē valstīm EC 6/3-20/71 noteiktajā termiņā pieņemtu nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz ICAO padomes veikto jauno PDR standartu un ieteicamās prakses pieņemšanu.
 Jaunie PDR jomas SARPs, kas izklāstīti 28. grozījumā (9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļā), lielā mērā atbilst Padomes Lēmumā (ES) 2019/2107 ietvertajai Savienības nostājai. Tajos ir paredzēti vērienīgi datu aizsardzības pasākumi, jo īpaši attiecībā uz datu subjektu tiesībām, neatkarīgas iestādes veiktu uzraudzību, sensitīviem datiem, PDR datu automatizētu apstrādi un nediskrimināciju, PDR datu apstrādes nolūkiem un PDR datu saglabāšanu, izmantošanu, izpaušanu un tālāku nosūtīšanu.
 Komisija uzskata, ka SARPs ļauj starptautiskā līmenī panākt ievērojamu progresu attiecībā uz PDR datu aizsardzību un izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem. Tāpēc ES dalībvalstīm nevajadzētu sniegt paziņojumus par nepiekrišanu saskaņā ar Čikāgas konvencijas 90. pantu, jo īpaši tāpēc, ka šādi paziņojumi apdraudētu arī centienus noteikt augstākus standartus PDR datu aizsardzībai visā pasaulē, salīdzinot ar pašreizējiem ICAO PDR noteikumiem.
 SARPs standarta Nr. 9.34 b) punktā ir ņemts vērā arī tas, ka līgumslēdzējas valstis, piemēram, ES dalībvalstis, var paturēt iespēju saglabāt vai ieviest augstāku aizsardzības līmeni saskaņā ar attiecīgo valstu tiesisko un administratīvo regulējumu un noslēgt papildu vienošanās ar citām valstīm, lai paredzētu detalizētākus noteikumus attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu. Saskaņā ar ES tiesību aktiem aviokompānijām, nosūtot ES apstrādātus PDR datus tiesībaizsardzības iestādei trešā valstī, jo īpaši jāievēro Vispārīgās datu aizsardzības regulas V nodaļas prasības un prasības, kas izriet no Hartas, kā noteikts jo īpaši Tiesas Atzinumā 1/15. Šīs prasības ir precīzākas par tām, kas paredzētas saskaņā ar 28. grozījumā iekļautajiem PDR jomas SARPs.
 Šajā kontekstā standarta Nr. 9.34 a) punktā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas valstis nedrīkst kavēt vai neļaut veikt PDR datu nosūtīšanu uz citu līgumslēdzēju valsti, kura nodrošina atbilstību SARPs; pašreizējā standarta Nr. 9.34 formulējumā no Eiropas Savienības un tās dalībvalstu viedokļa nav pietiekami juridiski skaidri norādīts, ka ES dalībvalstīm nav liegts noteikt šīs prasības neatkarīgi no standarta Nr. 9.34.
 Šā iemesla dēļ Komisija uzskata, ka dalībvalstīm būtu saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu jāpaziņo par atšķirību. Šādai atšķirībai, kas aprakstīta šā Padomes lēmuma priekšlikuma pielikumā, vajadzētu būt stingri ierobežotai ar to, kas ir nepieciešams, lai novērstu jebkādas šaubas par ES dalībvalstu prerogatīvu noteikt stingrākas prasības PDR datu nosūtīšanai uz trešām valstīm un līdz ar to arī kavēt šādu nosūtīšanu, ja attiecīgās prasības nav izpildītas.
 4.Juridiskais pamats
 4.1.Procesuālais juridiskais pamats
 4.1.1.Principi
 LESD 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.
 LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras locekle, vai nolīguma puse
 15
 .
 Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
 16
 .
 4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 ICAO ir struktūra, kas izveidota ar starptautisku nolīgumu, proti, Čikāgas konvenciju.
 Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 28. grozījumā ir ietverti standarti, kas principā ir saistoši ICAO dalībniekiem, tostarp Savienības dalībvalstīm, un tādējādi tas ir akts ar juridiskām sekām. Tomēr dažas no šīm juridiskajām sekām ir atkarīgas no tā, vai tiek paziņots par atšķirībām, un no šādu paziņojumu satura. Tāpēc Savienības nostājas pieņemšana attiecībā uz šādu paziņojumu veikšanu ietilpst LESD 218. panta 9. punkta darbības jomā.
 Standartu un jebkādu paziņojamo atšķirību juridiskās sekas ietilpst jomā, uz kuru attiecas Savienības noteikumi, jo īpaši Direktīva (ES) 2016/681, kā arī esošie un turpmākie starptautiskie nolīgumi par PDR starp ES un trešām valstīm. Tas nozīmē, ka saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu Savienībai šajā jautājumā ir ekskluzīva kompetence.
 Paziņojums par atšķirībām nenozīmē, ka būtu jāpapildina vai jāgroza Čikāgas vienošanās iestāžu sistēma.
 4.2.Materiālais juridiskais pamats
 4.2.1.Principi
 Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir tiesību aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja tiesību aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.
 Ja ar tiesību aktu vienlaikus vēlas sasniegt vairākus mērķus vai tam ir vairāki komponenti, kuri ir nesaraujami saistīti un no kuriem neviens nav pakārtots citam, saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālajā juridiskajā pamatā izņēmuma kārtā jāietver dažādie atbilstīgie juridiskie pamati.
 4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 28. grozījuma mērķi un komponenti attiecas uz datu aizsardzību un policijas sadarbību. Šie elementi ir nesaraujami saistīti un neviens nav pakārtots otram.
 Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālajā juridiskajā pamatā ir šādi noteikumi: LESD 16. panta 2. punkts un 87. panta 2. punkta a) apakšpunkts.
 4.3.Secinājums
 Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 16. panta 2. punkts un 87. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.
 2021/0007 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma D iedaļas 28. grozījumu
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 16. pantu 2. punktu un 87. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 1)Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”), kas regulē starptautisko gaisa transportu, stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī. Ar to tika izveidota Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO).
 2)Savienības dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas līgumslēdzējas valstis un ICAO locekles, savukārt Savienībai ir novērotājas statuss konkrētās ICAO struktūrās, tai skaitā asamblejā un citās tehniskās struktūrās.
 3)Ievērojot Čikāgas konvencijas 54. panta l) punktu, ICAO padomei ir jāpieņem starptautiski standarti un ieteicamā prakse (SARPs).
 4)Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) Drošības padome 2017. gada 21. decembra Rezolūcijā 2396 (2017) (“ANO DP Rezolūcija 2396 (2017)”) nolēma, ka ANO dalībvalstīm ICAO standartu un ieteicamās prakses īstenošanas nolūkā ir jāattīsta spēja vākt, apstrādāt un analizēt pasažieru datu reģistra (PDR) datus un jānodrošina, ka visas to kompetentās valsts iestādes, izmantojot PDR datus un apmainoties ar tiem nolūkā novērst, atklāt un izmeklēt teroristu nodarījumus un ar tiem saistītus ceļojumus, pilnībā ievēro cilvēktiesības un pamatbrīvības.
 5)Turklāt ANO DP Rezolūcijā 2396 (2017) ICAO tika mudināta sadarboties ar tās līgumslēdzējām valstīm nolūkā noteikt PDR datu vākšanas, izmantošanas, apstrādes un aizsardzības standartu.
 6)Standarti un ieteicamā prakse attiecībā uz PDR ir izklāstīti Čikāgas konvencijas 9. pielikuma (Pārvadājumu atvieglošanas pasākumi) 9. nodaļas D iedaļā. Minētos standartus un ieteicamo praksi papildina papildu norādījumi, jo īpaši ICAO dokuments Nr. 9944, kurā izklāstītas pamatnostādnes par PDR datiem.
 7)ICAO padome 2020. gada 23. jūnijā pieņēma Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 28. grozījumu, ar ko tā D iedaļā noteikts jauns SARPs kopums tās līgumslēdzējām valstīm, lai šīs valstis attīstītu spēju vākt, izmantot, apstrādāt un aizsargāt PDR datus par lidojumiem uz to teritoriju un no tās, pamatojoties uz atbilstīgu tiesisko un administratīvo regulējumu.
 8)Saskaņā ar Čikāgas konvencijas 90. pantu, ja vien lielākā daļa līgumslēdzēju valstu nav darījušas zināmu savu nepiekrišanu, 28. grozījums stājas spēkā trīs mēnešus pēc nepiekrišanas paziņošanas termiņa beigām.
 9)Saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu jebkura līgumslēdzēja valsts, kurai nav iespējams visos aspektos izpildīt jebkuru šādu starptautisku standartu vai procedūru vai pēc to grozīšanas pilnībā saskaņot savus noteikumus vai praksi ar jebkuru starptautisku standartu vai procedūru vai kura uzskata par nepieciešamu pieņemt noteikumus vai praksi, kas jebkurā attiecīgā aspektā atšķiras no starptautiskā standartā noteiktā regulējuma vai prakses, nekavējoties paziņo ICAO par atšķirībām starp tās praksi un ar starptautisko standartu noteikto praksi. Šāda atšķirību paziņošana ietekmē ICAO pieņemto standartu juridiskās sekas. Tāpēc Savienības nostāja šajā jautājumā ir jānosaka saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu.
 10)Grozījums Nr. 28 tika paziņots ICAO līgumslēdzējām valstīm ar vēstuli valstīm Nr. EK 6/3-20/71. Saskaņā ar minēto vēstuli valstīm par jebkādām atšķirībām no šā grozījuma un par atbilstību tam jāpaziņo līdz 2021. gada 30. janvārim.
 11)Savienība ir pieņēmusi kopīgus noteikumus par PDR datiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2016/681
 17
 , kuras darbības joma lielā mērā pārklājas ar to jomu, uz kuru attiecas 28. grozījumā iekļautie standarti un ieteicamā prakse. Direktīva (ES) 2016/681 jo īpaši ietver visaptverošu noteikumu kopumu, kuru mērķis ir aizsargāt pamattiesības uz privātumu un persondatu aizsardzību saistībā ar gaisa pārvadātāju veikto PDR datu nosūtīšanu uz dalībvalstīm un šādu datu apstrādi nolūkā novērst, atklāt un izmeklēt teroristu nodarījumus un smagus noziegumus un saukt pie atbildības par tiem.
 12)Savienība ir arī pieņēmusi tiesību aktus par persondatu aizsardzību, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/679
 18
 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/680
 19
 , kuru piemēro PDR datu apstrādei, ko attiecīgi veic gaisa pārvadātāji un citi privāti operatori un iestādes, kuru kompetencē ir novērst, izmeklēt, atklāt noziedzīgus nodarījumus, saukt pie atbildības par tiem un izpildīt kriminālsodus, tostarp aizsargāt pret draudiem sabiedriskajai drošībai un tos novērst.
 13)Turklāt pašlaik attiecībā uz PDR datu apstrādi un nosūtīšanu ir spēkā divi starptautiski nolīgumi starp Savienību un trešām valstīm, proti, Austrāliju
 20
 un Amerikas Savienotajām Valstīm
 21
 . Eiropas Savienības Tiesa 2017. gada 26. jūlijā sniedza Atzinumu 1/15
 22
 par paredzēto starptautisko nolīgumu starp Savienību un Kanādu par PDR datu pārsūtīšanu un apstrādi (parakstīts 2014. gadā).
 14)Ar 28. grozījumu pārskatītās Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas ar PDR saistītie aspekti attiecas uz jomu, kurā Savienībai ir ekskluzīva kompetence saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. panta 2. punktu, jo tas var ietekmēt kopīgos noteikumus par PDR datu aizsardzību un apstrādi.
 15)Tādējādi Savienības nostāja šajā jautājumā nolūkā izstrādāt pašreizējo 28. grozījumu tika pieņemta saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2019/2107
 23
 . Šī nostāja atspoguļo prasības, kas noteiktas Savienības tiesību aktos par persondatu aizsardzību un PDR datu nosūtīšanu uz trešām valstīm, jo īpaši saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679, Direktīvu (ES) 2016/680 un Direktīvu (ES) 2016/681, kā arī prasības, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas, kā to interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa, jo īpaši Atzinumā 1/15. Šī nostāja bija būtiska diskusijās, kas notika ICAO darba sagatavošanas struktūrās, kā arī galīgajam balsojumam ICAO padomē.
 16)28. grozījumā ietvertie SARPs lielā mērā atbilst ar Padomes Lēmumu (ES) 2019/2107 ieņemtajai Savienības nostājai, un tajos ir paredzēti vērienīgi datu aizsardzības pasākumi, jo īpaši attiecībā uz datu subjektu tiesībām, neatkarīgas iestādes veiktu uzraudzību, sensitīviem datiem, PDR datu automatizētu apstrādi un nediskrimināciju, PDR datu apstrādes nolūkiem un PDR datu saglabāšanu, izmantošanu, izpaušanu un tālāku nosūtīšanu.
 17)Tāpēc, ņemot vērā to, ka 28. grozījums ļautu starptautiskā līmenī panākt ievērojamu progresu attiecībā uz PDR datu aizsardzības standartiem, ES dalībvalstīm nevajadzētu sniegt paziņojumus par nepiekrišanu saskaņā ar Čikāgas konvencijas 90. pantu.
 18)Tomēr prasības, kas izriet no Savienības tiesību aktiem attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu un apstrādi, ir precīzākas nekā SARPs, kas iekļauti 28. grozījumā.
 19)Standarta Nr. 9.34 a) punktā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas valstis nedrīkst kavēt vai neļaut veikt PDR datu nosūtīšanu uz citu līgumslēdzēju valsti, kura nodrošina atbilstību SARPs. Lai gan saskaņā ar standarta Nr. 9.34 b) punktu līgumslēdzējas valstis patur iespēju saglabāt vai ieviest augstāku aizsardzības līmeni saskaņā ar attiecīgo valstu tiesisko un administratīvo regulējumu un noslēgt papildu vienošanās ar citām valstīm, lai paredzētu detalizētākus noteikumus attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu, standarta Nr. 9.34 pašreizējais formulējums no Eiropas Savienības un tās dalībvalstu viedokļa nav pietiekami juridiski precīzs – tajā nav pietiekami skaidri norādīts, ka ES dalībvalstīm nav liegts noteikt šīs prasības neatkarīgi no standarta Nr. 9.34.
 20)Šādos apstākļos, lai nodrošinātu atbilstību Savienības tiesību aktiem un SARPs, dalībvalstīm būtu oficiāli jāpaziņo par atšķirību Čikāgas konvencijas 38. panta nozīmē. Šādai atšķirībai būtu jāattiecas tikai uz 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas standartu Nr. 9.34, kas pārskatīts ar 28. grozījumu.
 21)Tāpēc ir lietderīgi attiecīgi noteikt Savienības nostāju,
 22)Īrijai Direktīva (ES) 2016/681 ir saistoša, un tādēļ tā piedalās šā lēmuma pieņemšanā.
 23)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 24)Savienības nostāja būtu jāpauž dalībvalstīm,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem, atbildot uz Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) 2020. gada 17. jūlija vēstuli valstīm Nr. EC 6/3-20/71, ir izklāstīta šā lēmuma pielikumā.
 2. pants
 Lēmuma 1. pantā minēto nostāju pauž dalībvalstis.
 3. pants
 Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
 Briselē,
 Padomes vārdā –
 priekšsēdētājs
 (1)
 Šīs valstis ir Francija, Grieķija, Itālija, Nīderlande, Somija, Spānija un Vācija.
 (2)
 Drošības Padomes 2017. gada 21. decembra Rezolūcija 2396 (2017) par draudiem starptautiskajam mieram un drošībai, ko rada ārvalstu kaujinieki teroristi, kuri atgriežas.
 (3)
 ICAO, “Guidelines on Passenger Name Record (PNR) Data”, pirmais izdevums – 2010. gads.
 (4)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV L 119, 4.5.2016., 132.–149. lpp.).
 (5)
 Komisijas Ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Direktīvas 2016/681 par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem pārskatīšanu, COM(2020) 305 final. Sīkāku informāciju skatīt ziņojumam pievienotajā dienestu darba dokumentā (SWD(2020) 128 final).
 (6)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.).
 (7)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/680 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic kompetentās iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem vai izpildītu kriminālsodus, un par šādu datu brīvu apriti, ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI (OV L 119, 4.5.2016., 89. lpp.).
 (8)
 Nolīgums starp Eiropas Savienību un Austrāliju par gaisa pārvadātāju veikto pasažieru datu reģistra (PDR) datu apstrādiun pārsūtīšanu Austrālijas Muitas un robežapsardzes dienestam (OV L 186,14.7.2012., 4. lpp.). Pašlaik tiek veikta kopīga šā nolīguma pārskatīšana un izvērtēšana.
 (9)
 Nolīgums starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par gaisa pārvadātāju veikto pasažieru datu reģistra (PDR) datuapstrādi un pārsūtīšanu Amerikas Savienoto Valstu Iekšzemes drošības departamentam (OV L 215, 11.8.2012., 5. lpp.).Pašlaik tiek veikta kopīga šā nolīguma izvērtēšana.
 (10)
 Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija Atzinums 1/15.
 (11)
 Komisijas Paziņojums par vispārējo pieeju pasažieru datu reģistra (PDR) datu nosūtīšanai trešām valstīm, COM (2010) 492 final.
 (12)
 Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Eiropadomei, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “ES Drošības savienības stratēģija”, COM(2020) 605 final.
 (13)
 Padomes Lēmums (ES) 2019/2107 (2019. gada 28. novembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas Padomē saistībā ar Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma (Pārvadājumu atvieglošanas pasākumi) 9. nodaļas pārskatīšanu attiecībā uz standartiem un ieteicamo praksi pasažieru datu reģistra datu jomā (OV L 318, 10.12.2019., 117–122. lpp.).
 (14)
 Savienības nostāja attiecībā uz atbildi uz ICAO vēstuli valstīm par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma ("Pārvadājumu atvieglošanas pasākumi") 9. nodaļas pārskatīšanu attiecībā uz standartiem un ieteicamo praksi pasažieru datu reģistra datu jomā apstiprināšana apstiprināšana, ST 6744 2020 INIT.
 (15)
 Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. punkts: "[..] Savienība, lai arī tā nav pievienojusies OIV nolīgumam, var noteikt nostāju, kas tās vārdā jāapstiprina attiecībā uz šiem ieteikumiem, ņemot vērā to tiešo ietekmi uz Savienības acquis šajā jomā.”
 (16)
 Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.
 (17)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV L 119, 4.5.2016., 132. lpp.).
 (18)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula), (OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.).
 (19)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/680 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic kompetentās iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem vai izpildītu kriminālsodus, un par šādu datu brīvu apriti, ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI (OV L 119, 4.5.2016., 89. lpp.).
 (20)
 Nolīgums starp Eiropas Savienību un Austrāliju par gaisa pārvadātāju veikto pasažieru datu reģistra (PDR) datu apstrādi un pārsūtīšanu Austrālijas Muitas un robežapsardzes dienestam (OV L 186, 14.7.2012., 4. lpp.).
 (21)
 Nolīgums starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Eiropas Savienību par pasažieru datu reģistra datu izmantošanu un pārsūtīšanu Amerikas Savienoto Valstu Iekšzemes drošības departamentam (OV L 215, 11.8.2012., 5. lpp.).
 (22)
 Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija Atzinums 1/15 (ES un Kanādas PDR nolīgums), ECLI:EU:C:2017:592.
 (23)
 Padomes Lēmums (ES) 2019/2107 (2019. gada 28. novembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas Padomē saistībā ar Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma (Pārvadājumu atvieglošanas pasākumi) 9. nodaļas pārskatīšanu attiecībā uz standartiem un ieteicamo praksi pasažieru datu reģistra datu jomā (OV L 318, 10.12.2019., 117. lpp.).
 ---documentbreak---
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 12.1.2021
 COM(2021) 16 final
 PIELIKUMS
 dokumentam
 Priekšlikums – Padomes Lēmums
 par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 9. pielikuma D iedaļas 28. grozījumu
 PIELIKUMS
 1. IEŅEMAMĀ NOSTĀJA
 a) Attiecībā uz 6. punkta a) apakšpunktu ICAO vēstulē valstīm Nr. EC 6/3-20/71:
 nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem, atbildot uz Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) 2020. gada 17. jūlija vēstuli valstīm Nr. EC 6/3-20/71, ir tāda, ka nevajadzētu paust nepiekrišanu Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas 28. grozījumam.
 b) Attiecībā uz 6. punkta b) apakšpunktu ICAO vēstulē valstīm Nr. EC 6/3-20/71:
 nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem, atbildot uz Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) 2020. gada 17. jūlija vēstuli valstīm Nr. EC 6/3-20/71, ir tāda, ka būtu jāpaziņo par atšķirību attiecībā uz Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas standartu Nr. 9.34.
 2. DETALIZĒTS PASKAIDROJUMS
 Paziņojamā starpība ir atspoguļota šajā paziņojumā un tabulā:
 “2021. gada 28. februārī pastāvēs šāda atšķirība starp [dalībvalsts] noteikumiem un/vai praksi un 9. pielikuma, tostarp 28. grozījuma, noteikumiem:”
 Noteikums
 Informācija par atšķirību
 Piezīmes
 9. pielikuma D iedaļas 28. grozījums, standarts Nr. 9.34
 A kategorija – “Līgumslēdzējas valsts prasība ir precīzāka vai pārsniedz kādu standartu vai ieteicamo praksi”
 Standarta Nr. 9.34 a) punktā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas valstis nedrīkst kavēt vai neļaut veikt PDR datu nosūtīšanu uz citu līgumslēdzēju valsti, kura nodrošina atbilstību SARPs.
 Standarta Nr. 9.34 b) punktā ir ņemts vērā tas, ka līgumslēdzējas valstis patur iespēju saglabāt vai ieviest augstāku aizsardzības līmeni saskaņā ar attiecīgo valstu tiesisko un administratīvo regulējumu un noslēgt papildu vienošanās ar citām valstīm, jo īpaši, lai paredzētu detalizētākus noteikumus attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu.
 Saskaņā ar pašreizējo Eiropas Savienības tiesisko regulējumu dalībvalstīm ir jāievēro prasības, kas dažos aspektos ir stingrākas nekā 28. grozījumā izklāstītās prasības attiecībā uz Savienībā iegūtu PDR datu nosūtīšanu uz līgumslēdzējām valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis.
 Šajā kontekstā pašreizējā standarta Nr. 9.34 formulējumā no Eiropas Savienības un tās dalībvalstu viedokļa
 1
 nav pietiekami juridiski skaidri norādīts, ka Savienības dalībvalstīm nav liegts noteikt šīs prasības neatkarīgi no standarta Nr. 9.34.
 Šā iemesla dēļ [dalībvalsts] uzskata, ka par pašreizējo atšķirību būtu jāpaziņo saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu, lai tā varētu piemērot dažos aspektos precīzākas juridiskās prasības PDR datu nosūtīšanai uz līgumslēdzējām valstīm, kuras nav Eiropas Savienības dalībvalstis, nepazeminot 28. grozījumā izklāstītos standartus.
 [Dalībvalsts] apstiprina, ka, nepastāvot iespējai nodrošināt atbilstību šādām prasībām, gaisa pārvadātāji nevar veikt datu nosūtīšanu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.
 [Dalībvalsts] vēlas uzsvērt to, cik svarīgs ir ICAO un tās līgumslēdzēju valstu veiktais darbs, atjauninot standartus un ieteicamo praksi PDR jomā, un atzinīgi vērtē to, ka ICAO padome 2020. gada jūnijā pieņēma 28. grozījumu.
 [Dalībvalsts] uzsver, ka mērķis, paziņojot šo atšķirību A kategorijā saskaņā ar vēstules valstīm Nr. 2020 – 71 E pielikuma 2.1. punktu, ir pietiekami pārredzamā veidā darīt zināmu ICAO un tās līgumslēdzējām valstīm, kā Eiropas Savienības dalībvalstis īstenos standartus saskaņā ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu.
 Saskaņā ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu gaisa pārvadātāju veikta Savienībā iegūtu PDR datu nosūtīšana trešās valsts kompetentajām iestādēm ir likumīga, ja ir izpildītas konkrētas prasības, kas dažos aspektos ir precīzākas par 28. grozījumā noteiktajām.
 Šādas prasības izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas, jo īpaši no tās 7., 8. un 52. panta, kā to interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa Atzinumā 1/15 par paredzēto PDR nolīgumu ar Kanādu, un no Regulas (ES) 2016/679 V nodaļas.
 (1)
 Eiropas Savienības dalībvalstu ierosinātais teksts par grozījumu projektu, atbildot ICAO padomei uz vēstuli Nr. EC 6/3-20/14 kas datēta ar 2020. gada 25. februāri:
 “9.34: Līgumslēdzējas valstis:
 a) nekavē un neliedz gaisakuģa operatoram vai citai attiecīgajai personai nosūtīt PDR datus, kā arī nepiemēro sankcijas, neuzliek sodus un nerada nepamatotus šķēršļus gaisakuģa operatoriem vai citām attiecīgajām personām, kas nosūta PDR datus uz citu Līgumslēdzēju valsti, ar nosacījumu, ka Līgumslēdzēju valstu PDR datu sistēma atbilst 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļas standartiem; un
 bet
 b) tāpat patur iespēju ieviest vai saglabāt augstāku PDR datu aizsardzības līmeni saskaņā ar to tiesisko un administratīvo regulējumu un noslēgt papildu vienošanās ar citām Līgumslēdzējām valstīm, jo īpaši, lai: veicinātu kolektīvo drošību; panāktu augstāku PDR datu aizsardzības līmeni, tostarp attiecībā uz datu nosūtīšanu saglabāšanu; vai lai paredzētu sīkāk izstrādātus noteikumus attiecībā uz PDR datu nosūtīšanu, ar nosacījumu, ka šie pasākumi nepazemina nekonfliktē ar standartus, kas ietverti 9. pielikuma 9. nodaļas D iedaļā.”


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0442
 Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 131/2004 om vissa restriktiva åtgärder mot Sudan /* KOM/2004/0442 slutlig */
 Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 131/2004 om vissa restriktiva åtgärder mot Sudan(framlagt av kommissionen)MOTIVERING(1) Genom rådets gemensamma ståndpunkt 2004/31/GUSP av den 9 januari 2004 införs ett embargo mot vapen, ammunition och militär utrustning riktat mot Sudan, vilket även inbegriper ett förbud mot tillhandahållande av tekniskt och ekonomiskt bistånd som rör militär verksamhet i Sudan. Förbudet mot tillhandahållande av tekniskt och ekonomiskt bistånd som rör militär verksamhet genomförs på gemenskapsnivå genom rådets förordning (EG) nr 131/2004 av den 26 januari 2004.(2) Mot bakgrund av den senaste tidens utveckling i Sudan och den omkringliggande regionen, bl.a. undertecknandet av ett humanitärt avtal om vapenvila den 8 april 2004 gällande konflikten i Darfur, och med hänsyn till den planerade posteringen i Sudan av en kommission för vapenvila ledd av Afrikanska unionen, önskar EU stödja särskilda insatser för att främja en varaktig fred och försoning i Sudan.(3) Rådet har därför antagit den gemensamma ståndpunkten 2004/.../GUSP av den ... rörande ytterligare undantag från embargot för den av Afrikanska unionen ledda kommissionen för vapenvila. Vissa undantag avser det embargo mot visst bistånd och vissa tjänster som rör militär verksamhet och mot ekonomiskt stöd till leverans av vapen och därmed sammanhängande tekniskt bistånd som omfattas av fördraget. Kommissionen föreslår därför att rådets förordning (EG) nr 131/2004 ändras för att anpassa denna till den gemensamma ståndpunkten.Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 131/2004 om vissa restriktiva åtgärder mot SudanEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 60 och 301 i detta,med beaktande av rådets gemensamma ståndpunkt 2004/.../GUSP om ändring av rådets gemensamma ståndpunkt 2004/31/GUSP om införande av ett mot Sudan riktat embargo mot vapen, ammunition och militär utrustning [1],[1] EGT L [...], [...] s. [...].med beaktande av kommissionens förslag [2], och[2] EGT C [...], [...] s. [...].av följande skäl:(1) Genom rådets gemensamma ståndpunkt 2004/31/GUSP [3] av den 9 januari 2004 införs ett embargo mot vapen, ammunition och militär utrustning riktat mot Sudan, vilket även inbegriper ett förbud mot tillhandahållande av tekniskt och ekonomiskt bistånd som rör militär verksamhet i Sudan. Förbudet mot tillhandahållande av tekniskt och ekonomiskt bistånd som rör militär verksamhet genomförs på gemenskapsnivå genom rådets förordning (EG) nr 131/2004 av den 26 januari 2004 om vissa restriktiva åtgärder mot Sudan [4].[3] EGT L 6, 10.1.2004, s. 55.[4] EGT L 21, 28.1.2004, s. 1.(2) Mot bakgrund av den senaste tidens utveckling i Sudan och den omkringliggande regionen, bl.a. undertecknandet av ett humanitärt avtal om vapenvila den 8 april 2004 gällande konflikten i Darfur, och med hänsyn till den planerade posteringen i Sudan av en kommission för vapenvila ledd av Afrikanska unionen, ändrades Gemensam ståndpunkt 2004/31/GUSP genom Gemensam ståndpunkt 2004/.../GUSP ... rörande ytterligare undantag från embargot för Afrikanska unionens krishanteringsoperationer.(3) Undantaget är även tillämpligt på embargot rörande visst tekniskt och ekonomiskt bistånd. Förordning (EG) nr 131/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.(4) För att se till att undantaget blir verkningsfullt så snart som möjligt bör denna förordning träda i kraft omedelbart och tillämpas från och med dagen för antagandet av Gemensam ståndpunkt 2004/.../GUSP.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:Artikel 1Artikel 4 i förordning (EG) nr 131/2004 skall ersättas med följande:"1. Genom undantag från artiklarna 2 och 3 får de behöriga myndigheter i medlems-staterna som anges i bilagan ge tillstånd till tillhandahållande av finansiering och ekonomiskt stöd och tekniskt bistånd som röra) icke-dödande militär utrustning som endast är avsedd för humanitärt bruk eller som skydd, eller för FN:s, Afrikanska unionens, EU:s och gemenskapens program för institutionsuppbyggnad,b) material som är avsett för EU:s eller FN:s krishanteringsoperationer,c) utrustning och materiel för minröjning.d) Afrikanska unionens krishanteringsoperationer, inbegripet material till dessa.2. Tillstånd får inte ges till åtgärder som redan ägt rum."Artikel 2Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. Den skall gälla från och med den [...] juni 2004.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförande