type: wikipedia

text:
Το άρθρο αυτό είναι ένας κατάλογος χωρών κατά λόγο Ακτογραμμής/Εμβαδού. Ο λόγος ακτογραμμής/εμβαδού για κάθε χώρα, μετρά πόσα μέτρα παραλίας αντιστοιχούν σε κάθε τετραγωνικό χιλιόμετρο εμβαδού της. Ο λόγος αυτός καταδεικνύει την ευκολία πρόσβασης στην παραλία μιας χώρας από οποιοδήποτε χερσαίο σημείο της. Άρα, μια νησιωτική χώρα όπως οι Μαλδίβες, ή μια χώρα χαραγμένη από τη θάλασσα, όπως ή Ελλάδα, πιθανότατα θα έχει υψηλό λόγο παραλίας/εμβαδού, ενώ μια ηπειρωτική χώρα όπως η Αυστρία θα έχει μηδέν.
 Επιπροσθέτως, ο λόγος ακτογραμμής/περιμέτρου, μετρά το ποσοστό ακτογραμμής στη συνολική περίμετρο, δηλαδή το μήκος χερσαίων συνόρων συν την ακτογραμμή κάθε χώρας. Συνεπώς, μία νησιωτική χώρα όπως η Μάλτα θα έχει ποσοστό 100%, ενώ μία ηπειρωτική χώρα σαν την Ελβετία θα έχει 0%.
 Πίνακας
 Δείτε επίσης
 Κατάλογος χωρών
 Κατάλογος χωρών κατά μήκος ακτογραμμής
 Κατάλογοι χωρών
 en:List of countries by coast/area ratio
 te:దేశాల జాబితా – తీరము, వైశాల్యం నిష్పత్తి క్రమంలో


text:
En el "problema de las doce monedas" se propone identificar la moneda falsa, entre un grupo de doce monedas, empleando 3 pesadas de balanza.
 La moneda falsa tiene un peso distinto de las otras, y hay que averiguar si esta moneda pesa más o menos que las otras.
 En su versión de 12 monedas habría aparecido en 1945, sin que se sepa su procedencia.
 El problema admite una generalización inmediata aumentando el número de monedas y de pesadas: ¿Cuál es el máximo de monedas para "n" pesadas?
 Ofrecemos aquí tres soluciones del problema.
 1a Solución
 La primera solución, de fácil generalización para más pesadas, se explica a continuación:
 La 1a pesada la realizamos así:
 Brazo derecho: 1,2,3,4
 Brazo izquierdo: 5,6,7,8
 Mesa: 9,10,11,12
 En la 2a pesada, rotamos los grupos de 4 monedas:
 Brazo derecho: 1,10,11,12
 Brazo izquierdo: 5,2,3,4
 Mesa: 9,6,7,8
 Si la inclinación de la balanza no cambia, la moneda falsa está entre las tres que no hemos rotado: 1, 5, 9.
 Si la inclinación de la balanza cambia, podemos identificar qué grupo de los que hemos rotado tiene la moneda falsa .
 Y nos queda la 3a pesada para identificar entre 3 monedas cuál es la falsa: sólo tenemos que pesar dos de ellas, pues como ya tenemos información de anteriores pesadas podemos así identificarla.
 Generalización
 Veamos primero el método A: procedimiento cuando conocemos que la moneda pesa más (si pesa menos será análogo).
 Veamos un ejemplo con 9 monedas: Formamos tres grupos de tres monedas cada uno y se pesa el grupo 1 frente al grupo 2.
 Si existe equilibrio la moneda falsa está en el grupo 3.
 Si no existe equilibrio la inclinación de la balanza indica cuál de los grupos es el que tiene la moneda falsa (pues conocemos si pesa más o menos).
 De la pesada anterior quedan tres monedas que contiene la falsa. Se pesa la moneda A contra la moneda B, e identificamos fácilmente cual es la falsa.
 La clave de la generalización reside en el método A, y consiste en identificar
 el grupo de monedas con n pesadas: Formamos 3 grupos, pesamos 2 de ellos e
 identificamos el grupo problemático. Y repetimos el proceso hasta obtener una
 moneda.
 Veamos ahora el caso general:
 El problema admite una generalización a 4 pesadas añadiendo una nueva fila de 9 monedes en cada uno de los 3 grupos: 13 monedas en cada grupo... Rotaremos los grupos de 9 monedas y razonamos igual que antes: si la posición cambia identificamos el grupo de 9 con la moneda falsa y le aplicamos el método A. Si la posición no cambia, quitamos los grupos de 9 y nuestras condiciones son ahora las del problema de 12 monedas con 3 pesadas.
 Con 5 pesadas añadiremos otra fila más de 27 monedas en cada uno de los 3 grupos: 40 monedas en cada grupo. Y procedemos análogamente como en el caso anterior.
 Como estamos agregando potencias de 3 en cada paso, obtendremos la suma de una progresión geométrica:
 ¿Cuál es el máximo de monedas para "n" pesadas?
 Un problema más difícil es éste, y precisaremos de la 2a solución. No obstante, ofrecemos un argumento intuitivo:
 Para (n+1) pesadas analicemos el máximo de monedas, entre balanza y mesa:
 Un máximo en la balanza es monedas, pues después de la 1a inclinación de balanza nos quedan n pesadas y es el máximo de monedas. Pero como tiene que ser par (dos platillos), en la balanza habrá hasta como máximo.
 Veamos el máximo de monedas en la mesa:
 si la moneda falsa está en la mesa entonces hay equilibrio en la 1a pesada y dispondremos de monedas "buenas": Escogemos monedas de la mesa y las pesamos con otras tantas "buenas", si está ahí la moneda falsa el método A asegura encontrarla con (n-1) pesadas que nos quedan; si hay equilibrio repetimos el proceso con monedas, con (n-2) pesadas que nos quedan;...; si hay equilibrio repetimos el proceso con monedas con otras 9 "buenas"; si hay equilibrio repetimos el proceso con monedas con otras 3 "buenas"; finalmente, si hay equilibrio pesamos la última moneda con 1 "buena" para saber si pesa más o menos, con la última pesada que nos queda. Sumando todas las monedas de la mesa que hemos pesado, tenemos una progresión geométrica:
 que, curiosamente, coincide con la mitad del máximo de la balanza, es decir como cada brazo de balanza.
 Finalmente, sumamos el máximo obtenido en la mesa y en la balanza, y obtenemos otra suma de progresión geométrica:
 que coincide con la obtenida en la generalización.
 2a Solución
 Primero veamos un método de separación en grupos, parecido al método A descrito antes, que consigue aislar la moneda falsa en grupos de 3, 9, 27,.., 3^n para monedas "orientadas" (procedentes de la 1a inclinación de balanza):
 Para 3 monedas "orientadas", la solución es pesar 2 de ellas.
 Si tenemos 9 monedas "orientadas", pondremos en cada brazo dos "monedas pesadas" (procedentes del brazo inclinado en la 1a pesada) que denotamos (2+), y una "moneda ligera" (procedente del brazo opuesto) que denotamos (1-):
 Según se incline la balanza identificamos un grupo de 3 donde está la moneda falsa.
 Análogamente, si tenemos 27 monedas "orientadas" identificamos un grupo de 9 monedas:
 Y en general, formamos 3 grupos de monedas:
 En general, para 3^n monedas "orientadas" necesitamos n pesadas: si 3 es el máximo para 1 pesada, no podemos exceder 3 grupos de 3 monedas en 2 pesadas; ni 3 grupos de 9 monedas en 3 pesadas...etc; por tanto:
 El máximo de monedas "orientadas" con n pesadas es .
 Veamos ahora el procedimiento general:
 Ahora sólo queda ver cómo configurar la primera pesada.
 Sea la sucesión el máximo de monedas para pesadas.
 Calculemos : máximo de monedas para (n+1) pesadas:
 Podremos poner en los dos brazos hasta monedas, que es el máximo de monedas "orientadas" con n pesadas. Y como la balanza exige un número par, restamos 1:
 Y en la mesa pondremos X(n)+1: sumamos 1 por no tener la exigencia de pesar un número par, pues ahora tenemos monedas extra procedentes del equilibrio de la balanza:
 Calculamos el total entre los brazos y la mesa:
 Por tanto, X(n) tiene estructura de suma de una progresión geométrica de razón r= 3.
 El primer término de la sucesión X(n) es:
 pues en la mesa es evidente que sólo podemos poner 1 moneda, y en la balanza ya hemos argumentado que ha de ser igual a .
 Así pues,
 . Como queríamos demostrar
 Además, por ser X(n) suma de progresión geométrica se cumple que cada brazo y la mesa tienen las mismas monedas, pues:
 Veamos un esquema de los primeros términos, así como la configuración de la primera pesada para cada caso.
 Veamos el ejemplo de 12 monedas:
 a) Si se equilibra, atacamos las 4 bolas restantes formando un grupo de 3 monedas, pues ahora sí podemos pesar un número impar en los dos brazos, al tener monedas buenas:
 b) Y si se inclina, tenemos monedas "orientadas" y aplicamos el método de separación descrito:
 Si se equilibra, está en el grupo (7,8), evidentemente.
 Si se inclina como la 1a pesada, está en el grupo (1,2,6).
 Si no, estará en el grupo (3,4,5).
 3era Solución
 Esta tercer solución es una forma más "matemática" y menos "lógica" de resolver el problema.
 Se van a hacer 3 pesadas, de dos grupos de 4 monedas, dejando 4 afuera. Las tres pesadas se hacen independientemente del resultado de la anterior.
 Los grupos de monedas a pesar se eligen de forma que:
 Ninguna moneda quede las 3 veces sin pesarse (en el grupo "Afuera") pues de ser así, podríamos identificarla pero no podríamos asegurar si es más pesada o más liviana.
 Ningún par de monedas quede las tres veces en el mismo plato, o las tres veces en platos opuestos. Si así sucediera, no podríamos definir cuál de las dos es la diferente.
 Una de las formas de armar los grupos para las tres pesadas cumpliendo los criterios anteriores es la siguiente:
 Dados los grupos anteriores, armamos la siguiente matriz donde le asignamos a cada moneda la letra I, D o A según quede en el plato Izquierdo, en el plato Derecho, o Afuera. Esta matriz se utiliza para identificar las distintas opciones de resultados posibles.
 Tabla de pesadas:
 Cada pesada puede arrojar 3 resultados posibles que identificamos con las letras "I", "D" y el signo "=" según se incline hacia la Izquierda, hacia la Derecha, o quede balanceada.
 Esto nos arroja 27 resultados posibles. (3 ^ 3) que representaremos con los 3 símbolos. Ej: Si la primera pesada se inclina a la Derecha, la segunda a la Izquierda, y la última queda balanceada, lo representamos como D I =
 .... y así las 27 combinaciones...
 Ahora evaluamos las 24 situaciones diferentes que pueden darse. A saber: Moneda 1 más pesada; Moneda 1 más liviana, Moneda 2 más pesada, Moneda 2 más liviana; y las representamos, respectivamente como: 1+, 1-, 2+. 2-...
 Para cada situación, miramos el resultado que daría en la matriz de pesadas y lo buscamos en la matriz de resultados.
 Ej: Moneda 1 más pesada (miramos la primera columna de la matriz de pesadas) y vemos que el resultado sería I I = Pues la moneda 1 estaba en el plato izquierdo en la primera y segunda pesada, y quedó afuera en la última, por lo que ubicamos ese resultado en la grilla correspondiente:
 Segunda situación posible: Moneda 1 más liviana. En este caso, el resultado de las pesadas es D D = y ubicamos el 1- donde corresponde en la grilla de resultados.
 Luego de analizar todas las "situaciones" posibles vamos a tener 3 resultados que nunca se dan, y el resto de los resultados que corresponden a cada una de las 24 situaciones posibles.
 Si alguna de las "situaciones" repite el resultado es que hemos elegido mal los grupos de monedas a pesar.
 Para el ejemplo de grupos dado, la tabla completa de resultados es la siguiente:
 Tabla de resultados:
 Entonces... La forma de resolver hallar la moneda sería la siguiente:
 Realizar las tres pesadas con los grupos de monedas que definimos.
 Registrar los resultados de las tres pesadas.
 Buscar el resultado en la tabla de resultados.
 Ej. Si la primera pesada se inclinó hacia la izquierda; la segunda a la derecha, y la tercera quedó balanceada, (I D =) la moneda diferente es la nro 7, y es más liviana que el resto (7 -)
 Problemas de matemática recreativa


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
N. L 186/ 16 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 18 . 7. 90
 REGOLAMENTO (CEE) N. 2033/90 DELLA COMMISSIONE
 del 17 luglio 1990
 che fissa le restituzioni massime all'esportazione di olio di oliva per la
 sedicesima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente indetta dal
 regolamento (CEE) n. 3246/89
 LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, sulla situazione del mercato, si ravvisa 1 opportunità di
 visto il trattato che istituisce la Comunità economica non fissare restituzioni per i prodotti esportati in tale
 paese ;
 europea,
 visto il regolamento n. 136/66/CEE del Consiglio, del 22 considerando che gli importi delle restituzioni massime
 settembre 1966, relativo all'attuazione di un'organizza all'esportazione che si ottengono applicando le disposi
 zione comune dei mercati nel settore dei grassi ('), modifi zioni sopra riportate sono quelli indicati in allegato ;
 cato da ultimo dal regolamento (CEE) n. 2902/89 (2),
 considerando che il comitato di gestione per le materie
 visto il regolamento (CEE) n. 1650/86 del Consiglio, del grasse non ha formulato il proprio parere nel termine
 26 maggio 1986, relativo alle restituzioni e ai prelievi fissato dal suo presidente,
 applicabili all'esportazione di olio di oliva (3), in partico
 lare l'articolo 7,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO :
 considerando che, con il regolamento (CEE) n. 3246/89
 della Commissione (4), è stata indetta una gara permanente
 per la determinazione delle restituzioni all'esportazione di Articolo 1
 olio di oliva ;
 1 . Le restituzioni massime all'esportazione di olio di
 considerando che l'articolo 7 del regolamento (CEE) n. oliva per la sedicesima gara parziale effettuata nell'ambito
 3246/89 dispone che, tenuto conto in particolare della della gara permanente indetta dal regolamento (CEE) n.
 situazione e della prevedibile evoluzione del mercato 3246/89 sono fissate nell'allegato sulla base delle offerte
 dell'olio di oliva nella Comunità e a livello mondiale, si
 presentate sino al 9 luglio 1990.
 proceda, sulla base delle offerte ricevute, alla fissazione
 degli importi massimi delle restituzioni all'esportazione ; 2. Per i prodotti esportati a destinazione della Repub
 che sono dichiarati aggiudicatari i concorrenti le cui blica democratica tedesca non è fissata alcuna restituzione.
 offerte si collochino a un livello pari o inferiore a quello
 della restituzione massima all'esportazione ;
 Articolo 2
 considerando che, alla luce delle attuali circostanze nella
 Repubblica democratica tedesca e delle loro ripercussioni Il presente regolamento entra in vigore il 18 luglio 1990.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile
 in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 17 luglio 1990.
 Per la Commissione
 Ray MAC SHARRY
 Membro della Commissione
 (>) GU n. 172 del 30. 9. 1966, pag. 3025/66.
 $ GU n. L 280 del 29. 9. 1989, pag. 2.
 (3) GU n. L 145 del 30. 5. 1986, pag. 8.
 (<) GU n. L 314 del 28. 10. 1989, pag. 48.
 ---pagebreak--- 18 . 7. 90 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. L 186/ 17
 ALLEGATO
 al regolamento della Commissione, del 17 luglio 1990, che fissa le restituzioni massime
 all'esportazione d'olio d'oliva per la sedicesima gara parziale indetta dal regolamento (CEE)
 n . 3246/ 89
 (in ECU/100 kg)
 Codice del prodotto Importo della restituzione
 1509 10 90 100 65,00
 1509 10 90 900 104,50
 1509 90 00 100 74,20
 1509 90 00 900 110,09
 1510 00 90 100 17,00
 1510 00 90 900 —
 NB : I codici prodotto e i relativi richiami in calce sono definiti dal
 regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione (GU n. L 366
 del 24. 12. 1987, pag. 1 ) (versione modificata).


text:
 Avis juridique important
 |
 52003PC0051
 Ehdotus: Euroopan Parlamentin ja neuvoston päätös yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanosta /* KOM/2003/0051 lopull. - COD 2003/0029 */
 Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanosta(komission esittämä)PERUSTELUT1. EHDOTUKSEN PERUSTELUT1.1 YleistäTällä päätösehdotuksella, joka koskee yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmää ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa, korvataan yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehty neuvoston päätös 93/389/ETY [1]. Kyseisellä neuvoston päätöksellä perustettiin järjestelmä, jolla seurataan ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä ja arvioidaan edistymistä kyseisiä päästöjä koskevien velvoitteiden täyttämisessä.[1] EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 99/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35) [ja asetuksella (EY) xxxx/2002 (EUVL L xxx, x.x.2002, s. x)].Päätöksen 93/389/ETY tarkistamisen tarkoituksena on:- siirtää seurantajärjestelmään ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevat raportointivelvollisuudet ja suuntaviivat, joita koskevat poliittiset sopimukset ja oikeudelliset päätökset tehtiin Marrakechissa pidetyssä seitsemännessä sopimuspuolten konferenssissa (COP7),- huolehtia siitä, että jäsenvaltioiden ja yhteisön päästöennusteista saadaan lisätietoja ja säätää kyseisten päästöennusteiden yhdenmukaistamisesta nykyisestä seurantajärjestelmästä saatujen kokemusten valossa ja- käsitellä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden väliseen "taakanjakoon" liittyviä raportointivaatimuksia ja toteuttamista.Euroopan yhteisö ratifioi Kioton pöytäkirjan 31. toukokuuta 2002 päätöksen 2002/358/EY [2] mukaisesti. Tämä ehdotus auttaa yhteisöä ja jäsenvaltioita täyttämään sekä UNFCCC:hen että Kioton pöytäkirjaan perustuvat raportointivaatimukset ja yleisesti parantamaan raportoitavien tietojen oikea-aikaisuutta, johdonmukaisuutta, tarkkuutta, täydellisyyttä, avoimuutta ja vertailtavuutta.[2] Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti tehty päätös 2002/358/EY (EYVL L 130, 15.5.2002, s. 1).Valvontajärjestelmää koskevassa päätöksessä 93/389/ETY säädetään yksityiskohtaisesti velvoitteista, jotka pannaan täytäntöön komiteamenettelyssä hyväksytyillä suuntaviivoilla ottaen huomioon sovittujen UNFCCC:n suuntaviivojen suhteellisen teknisen luonteen. Tähän ehdotukseen sisältyy samanlainen säännös, vaikkakin pidetään asianmukaisena sitä, että päätöksessä itsessään säädetään useista tärkeämmistä asioista. Jäsenvaltioiden raportointitehtävien rajoittamiseksi uusien raportointivaatimusten perusteella on toimitettava ainoastaan tietoja, jotka ovat kiinnostavia yhteisön tasolla.Myös tietojen toimittamistiheyttä muutetaan. Kioton pöytäkirjan ja siihen liittyvien UNFCCC:n suuntaviivojen mukaan ehdotuksessa säädetään erilaisista raportointivaatimuksista erottamalla vuosittaista ja määräajoin suoritettavaa raportointia koskevat velvollisuudet toisistaan. Jäsenvaltioiden ilmastonmuutosohjelmat ja -ennusteet eivät muutu vuosittain, ja tästä syystä ehdotetaan vuosittaisen raportoinnin muuttamista määräajoin suoritettavaksi raportoinniksi. Ehdotukseen sisältyy kuitenkin yksityiskohtaisempia ennusteiden tyyppiä koskevia säännöksiä, koska nykyisistä säännöksistä saadun kokemuksen perusteella kattavammat ja yksityiskohtaisemmat tiedot ovat tarpeen tällä alalla.Päätöstä 93/389/ETY on jo huomattavasti muutettu päätöksellä 99/296/EY. Muut päätökseen 93/389/ETY ehdotetut laajat muutokset laajentavat päätöksen soveltamisalan koskemaan rekistereitä, joustavia järjestelmiä ja yhteistyötä Kioton pöytäkirjaan perustuvissa menettelyissä. Edellä mainituista syistä ja selkeyden ja avoimuuden lisäämiseksi päätöksen korvaaminen uudella katsotaan asianmukaisemmaksi kuin sen muuttaminen. Näin asianomaisille osapuolille voidaan tarjota yksi selkeä ja johdonmukainen säädös sen sijaan, että olemassa olevaan päätökseen tehtäisiin yksittäisiä muutoksia.Ehdotuksen liitteenä on vastaavuustaulukko.1.2 Ehdotuksella saavutettavat ympäristötavoitteetEY:n perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan yhteisön yhtenä päämääränä on edistää ympäristönsuojelun korkeaa tasoa ja ympäristön laadun parantamista. Tätä tarkoitusta varten yhteisön toimintaan on sisällyttävä ympäristöpolitiikka (EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan l alakohta). Ympäristöpolitiikalla olisi myötävaikutettava seuraavien tavoitteiden saavuttamiseen:- ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen- ihmisten terveyden suojelu- luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö- sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin.2. OIKEUSPERUSTAN VALINTA JA PERUSTELUTEhdotuksen tavoitteena on edistää EY:n perustamissopimuksen 174 artiklassa määriteltyjen yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Tästä syystä ehdotus perustuu perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohtaan (yhteispäätösmenettely), joka muodostaa yhteisön ympäristöpolitiikan erityisen oikeusperustan ja johon neuvoston päätös 93/389/ETY perustuu.3. TOISSIJAISUUS JA SUHTEELLISUUS3.1 Mitkä ovat suunnitellun toimen tavoitteet yhteisön velvoitteiden kannalta?EY:n perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan yhteisön yhtenä päämääränä on edistää ympäristönsuojelun korkeaa tasoa ja ympäristön laadun parantamista.3.2 Mikä on ongelman yhteisön ulottuvuus?Yhteisö on jäsenvaltioiden tapaan Kioton pöytäkirjan sopimuspuoli. Päätöksessä 2002/358/EY jäsenvaltiot sopivat Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteidensa täyttämisestä yhteisesti ja erilaisista päästöjen rajoittamis- ja/tai vähentämistavoitteista kullekin jäsenvaltiolle. Näin ne vaikuttavat siihen, että yhteisö kokonaisuutena täyttää kansainväliset oikeudelliset velvoitteet.3.3 Miten asia voidaan ratkaista tehokkaimmin: yhteisön vai jäsenvaltioiden toiminnan avulla?UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan sopimuspuolena yhteisön on ryhdyttävä toimiin pystyäkseen täyttämään UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvat raportointivelvollisuutensa. Vuosittaisten päästöjen raportointivastuu säilyy jäsenvaltioilla. Jäsenvaltioiden raportointitehtävien rajoittamiseksi uusien raportointivaatimusten perusteella on toimitettava ainoastaan tietoja, jotka ovat tärkeitä yhteisön tasolla.3.4 Mitä kustannuksia aiheutuisi siitä, että yhteisö ei ryhtyisi toimiin?Jos yhteisö ei ryhtyisi toimiin, se ei pystyisi täyttämään kansainvälisiä raportointivelvoitteitaan, minkä tuloksena EU menettäisi uskottavuutensa ilmastonmuutosta käsittelevissä kansainvälisissä neuvotteluissa.3.5 Mitä toimintakeinoja yhteisöllä on käytettävissään tavoitteiden saavuttamiseksi?Pystyäkseen täyttämään raportointivelvoitteensa yhteisön on saatava oikea-aikaiset, täydelliset, johdonmukaiset ja tarkat vuosiraportit jäsenvaltioilta.3.6 SuhteellisuusperiaatePäätöksen 93/389/ETY tekemisen aikaan pidettiin päätöksen tavoitteen mukaisena sitä, että alan yhteisön toimet vahvistetaan direktiivin muodossa. Ehdotuksen tarkoituksena on päätöksen 93/389/ETY korvaaminen.4. KUSTANNUKSET, JOITA EHDOTUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO AIHEUTTAA JÄSENVALTIOILLEJäsenvaltiot ovat saattaneet päätöksen 93/389/ETY noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan. Kansallisten raporttien perusteella päätöksen 93/389/ETY täytäntöönpano ei ole aiheuttanut merkittäviä rahoitusongelmia. Jäsenvaltiot hyväksyivät raportointitaakan jo ratifioidessaan Kioton pöytäkirjan, jossa määritetään raportointivaatimukset, joiden vuoksi tämä ehdotus annetaan. Näin ollen on oletettavissa, että tämän ehdotuksen hyväksyminen ei aiheuta kustannusten lisääntymistä.5. ERI OSAPUOLTEN KUULEMISEN TULOKSET5.1 JäsenvaltiotEuroopan ilmastonmuutosohjelman ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanoa koskeva tiedonanto toimitettiin neuvostolle lokakuussa 2001, ja siinä ilmoitettiin komission aikomuksesta valmistella muutos seurantajärjestelmää koskevaan päätökseen vuoden 2002 jälkipuoliskolla. Euroopan ilmastonmuutosohjelmaa koskevasta tiedonannosta 12. joulukuuta 2001 antamissaan päätelmissä neuvosto suhtautui myönteisesti komission aikomukseen tehdä ehdotus päätöksen 1993/386/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, tarkistamisesta politiikkojen ja toimenpiteiden täytäntöönpanon seurannan tehostamiseksi ja totesi, että kyseisellä ehdotuksella olisi myös otettava käyttöön kehys, jolla varmistetaan, että yhteisö ja jäsenvaltiot täyttävät Kioton pöytäkirjan 5 ja 7 artiklan mukaisesti vahvistetut raportointi- ja tilitysvaatimukset. Neuvosto kehotti komissiota valmistelemaan ehdotuksensa mahdollisimman nopeasti ja pohtimaan, miten politiikkoja ja toimenpiteitä sekä kaikkien kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevan raportoinnin laatua ja tarkkuutta (menetelmiin liittyvät näkökohdat mukaan luettuna) voidaan parantaa. Ehdotuksen yleinen sisältö esiteltiin jäsenvaltioille 12. maaliskuuta 2002 seurantajärjestelmää käsittelevän komitean kokouksen yhteydessä.5.2 Kansalaisjärjestöt ja teollisuusKoska päätösehdotus koskee raportointivelvollisuuksia ja tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden ja komission välillä sekä raportointia UNFCCC:lle, se ei vaikuta kansalaisjärjestöjen ja teollisuuden erityisintresseihin.6. EHDOTUKSEN YKSITYISKOHTAINEN SELITYSKohde (1 artikla)Marrakechissa (29.10.-10.11.2001) pidetyssä COP7-konferenssissa hyväksyttiin vuosittaisten kasvihuonekaasuraporttien yksityiskohtaiset ohjeet sekä suuntaviivat, joiden puitteissa Kioton pöytäkirjan sopimuspuolet voivat laatia inventaariojärjestelmät (Kioton pöytäkirjan 5 artiklan 1 kohta) ja kansalliset rekisterijärjestelmät. Koska yhteisö on Kioton pöytäkirjan sopimuspuoli (neuvoston päätös 2002/358/EY), seurantajärjestelmän kohdetta (sellaisena kuin se mainitaan päätöksessä 93/389/ETY, muutettuna päätöksellä 99/296/EY) on laajennettava vastaavasti. Lisäksi päätöksen kohde määritellään tarkoin sen selventämiseksi, että päätös koskee myös nielujen aikaansaamia poistumia.Päätöksen tarkoituksena on lisäksi varmistaa, että Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden UNFCCC:lle suorittamassa raportoinnissa noudatetaan UNFCCC:n raportointia koskevien suuntaviivojen perusperiaatteita.Kansalliset ohjelmat (2 artikla)Ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä rajoittavien ja/tai vähentävien kansallisten ohjelmien toteuttaminen ja määräajoin suoritettava ajantasaistaminen sekä todellisten ja ennakoitujen päästöjen läpinäkyvä seuranta on UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteiden täyttämiseksi pakollista. Tästä syystä kyseiset nykyistä seurantajärjestelmää koskevat keskeiset säännökset säilytetään ehdotuksessa. Artikla ajantasaistetaan poistamalla aiempi luetelmakohta, jossa säädettiin CO2-päästöjen vakauttamista (joka on saavutettu) vuoteen 2000 mennessä koskevasta yhteisön velvoitteesta, ja sitä muutetaan hieman viittaamalla 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin pakollisiin tietoihin ja sisällyttämällä artiklaan menettely, joka koskee tietoja, joita jäsenvaltioiden ja komission on toimitettava toisilleen.Jäsenvaltioiden raportit (3 artikla)Voimassa olevien COP7-konferenssissa hyväksyttyjen vuosittaisia inventaarioita koskevien UNFCCC:n raportointisuuntaviivojen [3] lisäksi hyväksyttiin myös Kioton pöytäkirjan sopimuspuolten vuosittaisten kasvihuonekaasuraporttien yksityiskohtaiset suuntaviivat. Vuosittaiset raportointivaatimukset koskevat Kioton pöytäkirjan 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa suuntaviivoissa määritettyjä kasvihuonekaasujen päästöinventaarioita ja lisätietoja. Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut päästöjä ja poistumia koskevat määrälliset tiedot olisi toimitettava komissiolle yhdessä inventaariotietojen kanssa, jotka perustuvat hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) hyvien käytänteiden menetelmään, jota kehitetään parhaillaan ja jonka soveltamisesta säädetään tämän päätöksen perusteella hyväksyttävissä täytäntöönpanosäännöksissä. Kioton pöytäkirjaan perustuviin vuosittaisiin lisätietoihin sisältyvät Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tiedot.[3] Ks. FCCC/CP/1999/7.Erityisistä lisätiedoista on raportoitava myös siksi, että helpotetaan UNFCCC:lle annettavien vuosittaisten ja määräaikaisten EY:n tiedonantojen laatimista. UNFCCC:lle tehtävissä vuosittaisissa EY:n inventaarioraporteissa EY:n on varmistettava, että jäsenvaltiot täyttävät menetelmävalintoihin (esimerkiksi nielujen osalta) liittyviä tietoja koskevat vaatimukset. Artiklassa vahvistetaan asiaa koskevat yleiset raportointivaatimukset, ja yksityiskohtaiset tiedot annetaan EY:n täytäntöönpanosäännöksissä (3 artiklan 3 kohta). Nieluihin liittyviä tietoja koskevat vaatimukset yhdenmukaistetaan IPCC:n raportointisuuntaviivojen kanssa, joita kehitetään parhaillaan. Kaikista Kioton pöytäkirjan perusteella luotuihin erilaisiin tilitysyksiköihin liittyvistä toimista on myös raportoitava.Jäsenvaltioiden komissiolle vuosittain toimittamien tietojen määräpäivää ehdotetaan muutettavaksi joulukuun 31. päivästä seuraavan tammikuun 15. päivään vastauksena muutamien jäsenvaltioiden seurantajärjestelmää käsittelevässä komiteassa esittämiin lisäaikapyyntöihin. Samalla varataan riittävä aika toimitettujen tietojen käsittelemiseen ennen yhteisön vuosittaista raportointia UNFCCC:lle huhtikuun 15. päivään mennessä.Vuosiraportin lisäksi UNFCCC:lle on toimitettava määräajoin pakollisia tietoja, esimerkiksi järjestelmien käyttöön sekä politiikkoihin ja toimenpiteisiin liittyvää täydentävyyttä koskeva raportti. Tätä koskevat jäsenvaltioiden raportit on koottava yhteen, jotta kyseiset tiedot voidaan antaa EY:n tasolla. Lisäohjeet, joilla varmistetaan kyseisten täydentävyyttä koskevien tietojen yhteenkokoaminen, ehdotetaan laadittavan seurantajärjestelmän täytäntöönpanosäännösten perusteella.Kun otetaan huomioon kansallisten päästöennusteiden ajantasaistamisen taajuus, tämän alueen raportointi muutetaan puolivuosittaiseksi. Johdonmukaisuuden vuoksi raportoinnin määräaika on myös 15. tammikuuta (joka toinen vuosi), alkaen vuodesta 2005.Tietojen parantamiseksi niiden osa-alueiden luetteloa, joista raportointi on pakollista jäsenvaltioiden määräaikaisraporteissa, laajennetaan ja tarkistetaan hieman seurantajärjestelmää käsittelevässä komiteassa käytyjen keskustelujen perusteella. Politiikoista ja toimenpiteistä olisi ilmoitettava, ja raportteihin olisi sisällyttävä niiden tavoite, tyyppi ja täytäntöönpanon tila sekä määrälliset arviot toimenpiteiden vaikutuksesta. Nykyisestä seurantajärjestelmästä saadut kokemukset osoittavat, että jäsenvaltioiden politiikkoja, toimenpiteitä ja ennusteita koskevan raportoinnin yhdenmukaistaminen on edelleen tarpeen. Tämä otetaan paremmin huomioon tämän päätöksen perusteella annettavissa tarkistetuissa täytäntöönpanosäännöksissä. Tähän saakka jäsenvaltioiden politiikkojen ja ennusteiden asianmukainen arviointi on ollut vaikeaa nykyisen järjestelmän menetelmiin liittyvistä huomattavista eroista johtuen. Luotettavien päästöennusteiden merkitys on ratkaiseva varhaisen vaiheen varoitusjärjestelmän kannalta ja vaatimusten noudattamatta jättämisen ehkäisemiseksi.Tähän päätökseen perustuviin erityisiin täytäntöönpanosäännöksiin (3 artiklan 3 kohta) sisältyvät yksityiskohtaisemmat vaatimukset, joissa määritellään, mitkä nieluja koskevassa tilityksessä käsiteltävät tekijät ovat merkittäviä myös seurantajärjestelmän edellyttämän raportoinnin kannalta. Kioton pöytäkirjaan perustuvien EY:n velvoitteiden täyttäminen riippuu asianmukaisten kansallisten inventaariojärjestelmien ja hyvin toimivien kansallisten rekisterijärjestelmien olemassaolosta. Raportointi näihin järjestelmiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on tästä syystä yhteisön kannalta ratkaisevan tärkeää ja sitä edellytetään myös Kioton pöytäkirjan perusteella. Lisäksi seurantaa koskevissa EY:n täytäntöönpanosäännöksissä määritellään hiilidioksidin ja muiden Kioton pöytäkirjan kattamien kasvihuonekaasujen indikaattorit, joista seurantajärjestelmää käsittelevä komitea on jo periaatteessa päässyt sopimukseen.Lopuksi Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden päättymisen jälkeen vuonna 2012 sopimuspuolet voivat jatkaa päästökauppaa lisäkauden ajan pöytäkirjaan perustuvien velvoitteidensa täyttämiseksi. Sopimuspuolten edellytetään raportoivan sallittujen määrien tilitykseen liittyvistä täydentävistä tiedoista lisäkauden päättyessä tehtävän raportin yhteydessä, jotta täytetään ne velvoitteet, joihin viitataan Marrakechin sopimusten [4] päätöksessä 19/CP.7.[4] Ks. FCCC/CP/2001/13/Add. 2, s. 68, kohta 49.Euroopan yhteisön inventaariojärjestelmä (4 artikla)Tässä artiklassa säädetään Kioton pöytäkirjaan perustuvasta kasvihuonekaasujen yhteisön inventaariojärjestelmästä, ja siinä käsitellään toimintoja, jotka UNFCCC:n suuntaviivoissa (Kioton pöytäkirjan 5 artiklan 1 kohdan mukaan [5]) vaaditaan kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien ihmisen toiminnasta aiheutuvien päästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien kansallisilta arviointijärjestelmiltä. Kioton pöytäkirjan suuntaviivojen täyttäminen yhteisön tasolla ja yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion laatu riippuu kansallisten inventaariojärjestelmien toteuttamisesta jäsenvaltioissa ja jäsenvaltioiden inventaarioiden laadusta. Näin ollen yleisesti ottaen 4 artiklan 4 kohta edellyttää, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön Kioton pöytäkirjan 5 artiklan 1 kohdan suuntaviivat täydellisesti kansallisella tasolla 31. joulukuuta 2004 mennessä. Päätöksen 4 artiklan 1 kohdassa säädetään menettelystä, jolla täytetään yhteisön inventaarion puuttuvat kohdat, jos jäsenvaltioista ei ole toimitettu tietoja. Yksityiskohtaisemmat menettelyt olisi kuvattava tämän päätöksen mukaisesti hyväksyttävissä täytäntöönpanosäännöksissä.[5] Ks. UNFCCC:n päätös 20/CP.7 asiakirjassa FCCC/CP/2001/13/Add. 3.Tekniset yksityiskohdat (eli seurantaa koskevat EY:n täytäntöönpanosäännökset) käsitellään komiteamenettelyssä ottaen huomioon kasvihuonekaasujen EY:n inventaariojärjestelmän ne osat, joiden suhteen järjestelyt ja menettelyt on jo vahvistettu (neuvoston päätöstä 93/389/ETY muuttavan) neuvoston päätöksen 99/296/EY perusteella. Lisäksi 4 artiklan 3 kohta heijastaa Euroopan ympäristöviraston keskeistä asemaa EY:n inventaariojärjestelmän tukemisessa.Edistymisen arviointi (5 artikla)Jotta voidaan arvioida, lähestyvätkö yhteisö ja sen jäsenvaltiot Kioton pöytäkirjaan perustuvia tavoitteitaan (todellinen edistyminen eli raportoidut päästöt ja ennakoitu edistyminen eli politiikkojen ja toimenpiteiden ennakoidut vaikutukset päästöjen vähentämiseen ja ennakoituihin päästöihin), vakiintunutta vuosittaista raportointia neuvostolle ja parlamentille on jatkettava. Tätä tärkeää varhaisen vaiheen varoitusjärjestelmää olisi tarkasteltava 11 artiklan yhteydessä. Artiklassa säädetään velvoitteiden täyttämisen uudelleentarkastelusta, mikä saattaa johtaa lisätoimiin yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla.Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään myös, että sopimuspuolten on vuoteen 2005 mennessä osoitettava edistyneensä velvoitteidensa täyttämisessä, ja UNFCCC:lle on toimitettava 1. päivään tammikuuta 2006 mennessä edistymistä osoittava erityisraportti. On perusteltua vahvistaa erityissäännökset, joissa annetaan yksityiskohtaisempia tietoja osoitettavissa olevan edistymisen raportoinnin lisänäkökohdista, 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Komissio tarvitsee näissä säännöksissä tarkoitettuja tietoja 15. päivään tammikuuta 2005 mennessä 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua UNFCCC:lle toimitettavaa raporttia varten.Ehdotuksen 5 artiklan 4 kohta heijastaa Euroopan ympäristöviraston keskeistä asemaa edistymisen arvioinnissa ja siitä raportoinnissa.Kansalliset rekisterit (6 artikla)Kioton pöytäkirjan 7 artiklan 4 kohtaan perustuvissa suuntaviivoissa edellytetään, että kunkin liitteessä I mainitun sopimuspuolen on laadittava kansallinen rekisteri ja ylläpidettävä sitä, jotta varmistetaan, että sallittujen päästömääräyksiköiden, päästövähennysyksiköiden, sertifioitujen päästövähennysten ja poistoyksiköiden myöntäminen, hallussapito, siirtäminen, hankkiminen, peruuttaminen ja mitätöiminen tilitetään oikein. Kioton pöytäkirjan sopimuspuolina yhteisön ja jäsenvaltioiden edellytetään näin ollen perustavan kansallisia rekistereitä. Päätöksen 2002/358/EY mukaisesti alustavat sallitut päästömäärät myönnetään jäsenvaltioiden kansallisille rekistereille. Yhteisön kansallista rekisteriä voitaisiin käyttää yhteisön kolmansissa maissa rahoittamissa hankkeissa syntyneiden päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten hallussapitoon, ja näin luotaisiin kannustin EY:n toiminnalle ilmastonmuutosongelman laajempaa käsittelemistä varten. Rekisterissä pidettävien päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käyttöä koskevia lisäsäännöksiä voidaan antaa yhteispäätösmenettelyllä 10 artiklassa säädetyn uudelleentarkastelun puitteissa.Artiklan mukaan kansallisia rekistereitä voidaan ylläpitää konsolidoidussa järjestelmässä. Kansallisiin rekistereihin olisi sisällytettävä päästöoikeuksien kauppaa koskevan EY:n järjestelmän perusteella perustetut rekisterit. Tästä säädetään tässä artiklassa.Artiklassa vahvistetaan myös vaatimukset, joiden mukaan jäsenvaltioiden kansallisten rekistereiden tiedot on saatettava reaaliaikaisesti kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevassa EY:n järjestelmässä nimetyn keskushallintaelimen saataville. Tämä on tarpeen, koska kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan EY:n järjestelmän soveltamisalan ulkopuolella kansallisissa rekistereissä tapahtuvilla kauppatapahtumilla on merkitystä Kioton pöytäkirjan järjestelmien käyttämistä koskevien vaatimusten täyttämisen kannalta, ja näin ollen keskushallintaelimen on oltava perillä kyseisistä kauppatapahtumista.Sallitut päästömäärät (7 artikla)Päätöksen 2002/358/EY mukaan valvontajärjestelmää koskevalla päätöksellä 1993/389/ETY perustettu komitea avustaa komissiota, kun määritetään Euroopan yhteisön ja kunkin jäsenvaltion sallittuja päästötasoja hiilidioksidiekvivalenttitonneina. Päästötasot on määritettävä kyseisen päätöksen liitteessä II vahvistettujen päästöjen määrällisten rajoitus- tai vähennysvelvoitteiden perusteella. Tämän ehdotuksen 7 artiklassa säädetään, että tiedot päätöksen 2002/358/EY mukaisesti määritetyistä vastaavista päästötasoista on toimitettava UNFCCC:n sihteeristölle 1. päivään tammikuuta 2007 mennessä.Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 8 kohdassa annetaan mahdollisuus valita joko vuosi 1990 tai 1995 fluorattujen kaasujen kolmen ryhmän perusvuodeksi sopimuspuolen alustavan sallitun päästömäärän laskemista varten. Jotta varmistetaan raportoinnin tarkkuus ja johdonmukaisuus, ja koska jäsenvaltioiden enemmistö pitää vuotta 1995 parempana valintana fluorattujen kaasujen päästöjen perusvuodeksi, yhteisön ja jäsenvaltioiden on asianmukaista valita kyseinen vuosi perusvuodeksi.Artiklassa säädetään myös siitä, että jäsenvaltioiden on mitätöitävä sallitut päästömäärät, jotka vastaavat niiden vuosittaisia päästöjä sen jälkeen, kun kyseisten päästöjen tasojen vahvistamismenettelyt on saatettu loppuun. Tämä vastaa päästöoikeuksien kauppaa koskevan EY:n järjestelmän vaatimuksia, joiden mukaan yritysten on palautettava niille myönnetyt määrät suhteessa niiden laitosten vuosittaisiin päästöihin sen jälkeen, kun päästöt on lopullisesti laskettu. Kyseessä on pohjimmiltaan "hyvä taloudenpito", jolla myötävaikutetaan vaatimusten täyttämiseen.Kioton pöytäkirjaan perustuvat menettelyt (8 artikla)Kioton pöytäkirjan mukaan raportoidut tiedot hyväksytään virallisiksi vasta sen jälkeen, kun ne ovat käyneet läpi kansainvälisen tarkistusmenettelyn. Tämä Kioton pöytäkirjaan perustuva kansainvälinen tarkistusmenettely edellyttää täydellistä ja tehokasta yhteistyötä ja koordinointia yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä, erityisesti Kioton pöytäkirjaan perustuvien vaatimustenmukaisuusmenettelyjen osalta, EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisesti.Kioton pöytäkirjaan perustuvan vuosittaisen kansainvälisen tarkistusmenettelyn yhteydessä tarkistusryhmä saattaa löytää johonkin jäsenvaltioon liittyvän täytäntöönpanoa koskevan ongelman. Tällaisessa tapauksessa olisi varmistettava, että tiedot asetetaan komission saataville oikea-aikaisesti ja että asianmukainen koordinointi komission kanssa tapahtuu ennen kuin kyseinen jäsenvaltio ryhtyy toimiin, koska kaikki kansainvälisen tarkistusryhmän jonkin jäsenvaltion inventaarioon tekemät muutokset vaikuttavat EY:n inventaarioon ja näin ollen yhteisön yleiseen vaatimustenmukaisuuteen. Tämä koskee myös koordinointimenettelyjen käsittelyä perustettavassa komiteassa, jossa käsitellään vaatimustenmukaisuutta Kioton pöytäkirjaan nähden. Tässä ehdotuksessa näistä kysymyksistä säädetään yleisluontoisella säännöksellä. Teknisistä yksityiskohdista säädetään, että ne voidaan laatia kyseisen säännöksen nojalla annettavissa täytäntöönpanosäännöksissä.Komitea (9 artikla)Komiteaa kutsutaan ilmastonmuutosta käsitteleväksi komiteaksi niiden tehtävien laaja-alaisuuden vuoksi, joissa se avustaa komissiota. Näitä tehtäviä ovat kasvihuonekaasujen päästöjen seurantaan ja raportointiin liittyvät tehtävät, ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti tehtyyn päätökseen 2002/358/EY perustuvat tehtävät ja kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmään (KOM(2001) 581 lopullinen) perustuvat tehtävät.Uudelleentarkastelu (10 artikla)Kioton pöytäkirjan mukaan EY:n on täytettävä 8 prosentin vähennystavoitteensa. Kun otetaan huomioon Kioton tavoitteiden saavuttamisessa muutaman vuoden kuluessa odotettavissa oleva edistyminen, on asianmukaista suorittaa uudelleentarkastelu, jonka valossa voidaan ehdottaa vaatimustenmukaisuuteen liittyviä lisätoimenpiteitä yhteisön tasolla. Koska EY:n ja jäsenvaltioiden edellytetään Kioton pöytäkirjan mukaan osoittavan edistymistä vuoteen 2005 mennessä, uudelleentarkastelu pitäisi kytkeä kyseiseen edistymisen arviointiin vuonna 2006/7, mikä on lähellä ensimmäisen Kioton velvoitekauden alkua. Uudelleentarkastelulausekkeessa säädetään tarvittaessa ehdotettavista säännöksistä. Tällaisiin toimenpiteisiin voisivat esimerkiksi kuulua suositukset lisätoimiin ryhtymisestä, vaatimusten noudattamiseen tähtäävät kansalliset toimintasuunnitelmat sekä EY:n rekisterissä pidettyjen päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten mahdollinen käyttö, jotta vältetään vaatimusten täyttämättä jättäminen tai kaupan suosituimmuusjärjestelyt.Uudelleentarkastelussa pitäisi selvittää, missä määrin yhteisö ja sen jäsenvaltiot täyttävät kaikki Kioton pöytäkirjaan perustuvat velvoitteensa. Tähän sisältyy sen varmistaminen, että yhteisen toteuttamisen ja puhtaan kehityksen mekanismien käyttö sekä kansainvälinen päästökauppa Kioton pöytäkirjan 6, 12 ja 17 artiklan mukaisesti täydentävät kansallista toimintaa. Arvioinnin valossa komissio voi tarvittaessa tehdä ehdotuksia, joilla varmistetaan, että kyseiset velvoitteet täytetään.Täydentävät säännökset (11 ja 12 artikla)Ehdotukseen sisältyy säännös, jolla kumotaan päätös 93/389/ETY ja jossa säädetään, että kaikkia viittauksia päätökseen 93/389/ETY pidetään viittauksina uuteen päätökseen. Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.2003/0029 (COD)Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanostaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen [6],[6] EUVL C , , s. .ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [7],[7] EUVL C , , s. .ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [8],[8] EUVL C , , s. .noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [9],[9] EUVL C , , s. .sekä katsovat seuraavaa:(1) Yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä 24 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyssä neuvoston päätöksessä 93/389/ETY [10] perustettiin järjestelmä, jolla seurataan ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä ja arvioidaan edistymistä näitä päästöjä koskevien velvoitteiden täyttämisessä. Kansainvälisen kehityksen huomioon ottamiseksi ja selkeyden takia on asianmukaista korvata kyseinen päätös uudella.[10] EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 1999/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35) [ja asetuksella (EY) xxxx/2002 (EUVL L xxx, x.x.2002, s. x)].(2) Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC), joka hyväksyttiin ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen tekemisestä 15 päivänä joulukuuta 1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/69/EY [11], perimmäisenä tavoitteena on ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuuksien vakauttaminen sellaiselle tasolle, että estetään ihmisen toiminnan vaaralliset vaikutukset ilmastojärjestelmään.[11] EYVL L 33, 7.2.1994, s. 11.(3) UNFCCC velvoittaa yhteisön ja sen jäsenvaltiot laatimaan, saattamaan määräajoin ajan tasalle, julkaisemaan ja toimittamaan sopimuspuolten konferenssille tiedoksi muiden kuin otsonikerrosta heikentäviä aineita (jäljempänä 'kasvihuonekaasut') koskevan Montrealin pöytäkirjan sääntelemien kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä ihmisen toiminnasta aiheutuvia päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevat kansalliset inventaariot, joissa käytetään sopimuspuolten konferenssin sopimia vertailukelpoisia menetelmiä.(4) UNFCCC velvoittaa kaikki osapuolet laatimaan, panemaan täytäntöön, julkaisemaan ja saattamaan säännöllisesti ajan tasalle kansallisia ja tarvittaessa alueellisia ohjelmia, jotka sisältävät toimenpiteitä ilmastonmuutoksen lieventämiseksi siten, että niissä keskitytään kaikkien kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviin ihmisen toiminnasta aiheutuviin päästöihin ja nielujen aikaansaamiin poistumiin.(5) UNFCCC:n Kioton pöytäkirja hyväksyttiin ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/358/EY [12].[12] EYVL L 130, 15.5.2002, s. 1.(6) Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että UNFCCC:n liitteessä I mainitut sopimuspuolet ovat vuoteen 2005 mennessä osoittaneet edistyneensä pöytäkirjaan perustuvien velvoitteidensa täyttämisessä.(7) UNFCCC:n liitteessä I mainittujen sopimuspuolten edellytetään perustavan ja ylläpitävän kansallista rekisteriä, jotta varmistetaan, että päästövähennysyksiköiden, sertifioitujen päästövähennysten, sallittujen päästömääräyksiköiden ja poistoyksiköiden myöntäminen, hallussapito, siirtäminen, peruuttaminen ja mitätöiminen tilitetään oikealla tavalla [13].[13] Päätös 19/CP.7, Liite, II - Rekistereitä koskevat vaatimukset, A - Kansalliset rekisterit.(8) Yhteisö ja jäsenvaltiot ovat soveltaneet Kioton pöytäkirjan 4 artiklaa, jonka mukaan pöytäkirjan sopimuspuolet voivat täyttää päästöjen rajoittamista ja vähentämistä koskevat velvoitteensa yhteisesti. Tästä syystä on asianmukaista säätää yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion laatimisen, edistymisen arvioinnin sekä tarkistus- ja vaatimustenmukaisuusmenettelyjen tehokkaasta yhteistyöstä ja koordinoinnista. Niillä mahdollistetaan se, että yhteisö täyttää Kioton pöytäkirjan mukaiset raportointivelvollisuutensa sellaisina kuin niistä määrätään Marrakechissa pidetyssä seitsemännessä UNFCCC:n sopimuspuolten konferenssissa tehdyissä poliittisissa sopimuksissa ja oikeuspäätöksissä.(9) Koska ehdotetun toimenpiteen tavoitteita (Kioton pöytäkirjaan perustuvien yhteisön velvoitteiden ja erityisesti pöytäkirjassa säädettyjen seuranta- ja raportointivaatimusten täyttäminen) ei voida niiden erityisluonteen takia riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa säädetyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.(10) Koska tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [14] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen,[14] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaTarkoitusTällä päätöksellä perustetaan järjestelmä, jolla:a) seurataan jäsenvaltioissa kaikkien niiden kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä ihmisen toiminnasta aiheutuvia päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia, joita ei valvota otsonikerrosta heikentäviä aineita (jäljempänä 'kasvihuonekaasut') koskevalla Montrealin pöytäkirjalla,b) arvioidaan edistymistä niiden velvoitteiden täyttämisessä, jotka koskevat kyseisiä lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia,c) pannaan täytäntöön ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimus (jäljempänä 'UNFCCC') ja Kioton pöytäkirja, erityisesti kasvihuonekaasuinventaarioiden, kansallisten järjestelmien sekä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden rekistereiden osalta, jad) varmistetaan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden UNFCCC:lle suorittaman raportoinnin oikea-aikaisuus, täydellisyys, tarkkuus, johdonmukaisuus, vertailtavuus ja avoimuus.2 artiklaKansalliset ohjelmat1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja pantava täytäntöön kansallisia ohjelmia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien ihmisen toiminnasta aiheutuvien päästöjensä rajoittamiseksi ja/tai vähentämiseksi ja nielujen aikaansaamien poistumien tehostamiseksi, jotta edistetään:a) kaikkien kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittamiseen ja/tai vähentämiseen liittyvien UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien yhteisön ja sen jäsenvaltioiden velvoitteiden täyttämistä jab) avointa ja täsmällistä seurantaa, joka koskee jäsenvaltioiden todellista ja ennakoitua edistymistä, yhteisön toimenpiteiden osuus mukaan luettuna, UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien yhteisön velvoitteiden täyttämisessä.Näihin ohjelmiin on sisällyttävä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot, ja ohjelmat on päivitettävä niiden perusteella.2. Jäsenvaltioiden on asetettava kansalliset ohjelmat ja niiden päivitykset yleisön saataville ja tehtävä komissiolle ilmoitus kolmen kuukauden kuluessa ohjelmien hyväksymisestä.3. Jäljempänä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean seuraavissa kokouksissa komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tällaisista kansallisista ohjelmista ja niiden päivityksistä, joista sille on ilmoitettu.3 artiklaJäsenvaltioiden raportit1. Todellisen edistymisen arvioimiseksi jäsenvaltioiden on määritettävä ja ilmoitettava komissiolle 15 päivään tammikuuta mennessä kunakin vuonna (vuosi X) seuraavat tiedot:a) Kioton pöytäkirjan liitteessä A lueteltujen kasvihuonekaasujen (hiilidioksidi (CO2), metaani (CH4), typpioksiduuli (N2O), fluorihiilivedyt (HFCs), perfluorihiilivedyt (PFCs) ja rikkiheksafluoridi (SF6)) ihmisen toiminnasta aiheutuvat päästöt viimeistä edelliseltä vuodelta (vuosi X-2),b) alustavat tiedot hiilimonoksidi- (CO), rikkidioksidi- (SO2), typen oksidien (NOx) ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) päästöistä viimeistä edelliseltä vuodelta (vuosi X-2) sekä lopulliset tiedot viimeistä edellistä vuotta edeltävältä vuodelta (vuosi X-3),c) ihmisen toiminnasta aiheutuvat hiilidioksidipäästöt tai nielujen aikaansaamat hiilidioksidipoistumat viimeistä edelliseltä vuodelta (vuosi X-2),d) maankäytöstä, maankäytön muutoksista ja metsätaloudesta peräisin olevien päästöjen ja poistumien tilitystä koskevat tiedot vuodesta 1990 viimeistä edelliseen vuoteen (vuosi X-2),e) a-d kohdassa tarkoitettuihin tietoihin mahdollisesti tehdyt muutokset vuodesta 1990 viimeistä edellistä vuotta edeltävään vuoteen (vuosi X-3),f) kansalliset inventaarioraportit, joihin sisältyy kuvaus kansallisesta inventaariojärjestelmästä, tehdyistä menetelmiin liittyvistä valinnoista sekä viimeistä edellisen vuoden (vuosi X-2) ja aikaisempien vuosien tietojen välisistä muutoksista,g) kansallisesta rekisteristä sen perustamisen jälkeen saatavat tiedot, jotka koskevat sallittujen päästömääräyksiköiden, poistoyksiköiden, päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten myöntämistä, hallussapitoa, siirtämistä, peruuttamista ja mitätöimistä edellisenä vuonna (vuosi X-1),h) tiedot oikeushenkilöistä, jotka on valtuutettu osallistumaan Kioton pöytäkirjan 6 ja 12 artiklaan perustuviin järjestelmiin asiaa koskevien kansallisten tai yhteisön säännösten mukaisesti,i) toteutetut toimenpiteet niitä inventaarion alueita koskevien arvioiden parantamiseksi, joilla on tapahtunut muutoksia,j) indikaattoreita koskevat tiedot viimeistä edelliseltä vuodelta (vuosi X-2) jak) kansalliseen inventaariojärjestelmään mahdollisesti tehdyt muutokset.2. Ennakoidun edistymisen arvioimiseksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 15 päivään tammikuuta 2005 mennessä ja joka toinen vuosi sen jälkeen seuraavat tiedot:a) niitä kansallisia politiikkoja ja toimenpiteitä koskevat tiedot, joilla rajoitetaan ja/tai vähennetään kasvihuonekaasujen päästöjä tai lisätään nielujen aikaansaamia poistumia, kunkin kasvihuonekaasun osalta sektoreittain esitettynä, mukaan luettuna seuraavat tiedot:i) politiikkojen ja toimenpiteen tarkoitus,ii) politiikan välineen tyyppi,iii) politiikan tai toimenpiteen täytäntöönpanon tila,iv) edistymistä osoittavat indikaattorit, myös 3 kohdan mukaisesti hyväksytyissä täytäntöönpanoa koskevissa säännöksissä tarkoitetut indikaattorit,v) määrälliset arviot niiden politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksesta, jotka koskevat kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia perusvuoden ja sitä seuraavien vuosien välillä mukaan luettuna vuodet 2005, 2010 ja 2015, myös niiden talousvaikutuksista siinä määrin kuin se on mahdollista, javi) tiedot siitä, missä määrin kansallinen toiminta muodostaa merkittävän osan kansallisen tason ponnisteluista sekä missä määrin Kioton pöytäkirjan 6, 12 ja 17 artiklan mukainen yhteisen toteuttamisen ja puhtaan kehityksen mekanismien käyttö sekä kansainvälinen päästökauppa täydentää kansallista toimintaa,b) kasvihuonekaasujen päästöjä ja niiden nielujen aikaansaamia poistumia (vähimmäismäärät) koskevat kansalliset ennusteet vuosille 2005, 2010, 2015 ja 2020 kaasuittain ja sektoreittain ilmoitettuna, mukaan luettuna:i) sellaiset "toimenpiteiden avulla" ja "lisätoimenpiteiden avulla" saavutettavia tavoitteita koskevat ennusteet, jotka mainitaan UNFCCC:n suuntaviivoissa ja tarkemmin 3 kohdan mukaisesti hyväksytyissä täytäntöönpanosäännöksissä,ii) ennustuksiin sisältyvien politiikkojen ja toimenpiteiden selkeä määrittely,iii) ennusteille tehdyn herkkyysanalyysin tulokset, jaiv) menetelmien, mallien, taustaolettamusten ja tärkeimpien panos- ja tuotosparametrien kuvaukset,c) tiedot toteutetuista tai suunnitelluista toimenpiteistä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja politiikkojen täytäntöönpanemiseksi, ja tiedot lainsäädännöllisistä ja institutionaalisista toimista, joilla valmistaudutaan panemaan täytäntöön Kioton pöytäkirjaan perustuvat velvoitteet, sekä tiedot vaatimustenmukaisuusmenettelyjä ja soveltamisen seurantamenettelyjä koskevista järjestelyistä ja niiden kansallisesta täytäntöönpanosta,d) tiedot institutionaalisista ja rahoitusjärjestelyistä sekä päätöksentekomenettelyistä niiden toimintojen koordinoimiseksi ja tukemiseksi, jotka liittyvät Kioton pöytäkirjan 6 ja 12 artiklassa tarkoitettuihin mekanismeihin osallistumiseen, myös oikeushenkilöiden osallistumiseen.3. Täytäntöönpanosäännökset, jotka koskevat 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen raportointia ja kansallisista inventaarioista mahdollisesti puuttuvien tietojen arviointia, on hyväksyttävä 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.Kyseisiin täytäntöönpanosäännöksiin voi sisältyä vaatimuksia, jotka koskevat edistymisen osoittamisen raportointia Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja raportointia, joka liittyy velvoitteiden täyttämisen lisäaikaan.Täytäntöönpanosäännökset on tarkistettava tarvittaessa ottaen asian niin vaatiessa huomioon UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan perusteella tehdyt päätökset.4 artiklaYhteisön inventaariojärjestelmä1. Komissio laatii vuosittain yhdessä jäsenvaltioiden kanssa yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion ja yhteisön kasvihuonekaasuinventaariota koskevan raportin, toimittaa luonnoksen jäsenvaltioille 28 päivään helmikuuta mennessä sekä julkaisee ja toimittaa inventaarion ja raportin UNFCCC:n sihteeristölle kunkin vuoden huhtikuun 15 päivään mennessä. Päätöksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen täytäntöönpanosäännösten mukaisesti tiedoissa on ilmoitettava myös kansallisesta inventaariosta puuttuvia tietoja koskevat arviot.2. Komissio vahvistaa 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti yhteisön inventaariojärjestelmän, jolla varmistetaan kansallisten inventaarioiden tarkkuus, vertailtavuus, johdonmukaisuus, täydellisyys ja oikea-aikaisuus yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion kanssa.Tässä järjestelmässä on säädettävä laadunarviointi- ja/tai laadunvalvontaohjelmasta, laatutavoitteiden laatimisesta sekä inventaarion laadunarviointi- ja laadunvalvontasuunnitelmasta.3. Euroopan ympäristökeskus avustaa komissiota 1 ja 2 kohdan täytäntöönpanossa asiaankuuluvalla tavalla vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti.4. Jäsenvaltioiden on perustettava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004 Kioton pöytäkirjaan perustuvat kansalliset inventaariojärjestelmät, joilla arvioidaan ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä ja nielujen aikaansaamia hiilidioksidin poistumia.5 artiklaEdistymisen arviointi ja raportointi1. Komissio arvioi vuosittain jäsenvaltioita kuullen, ovatko yhteisö ja sen jäsenvaltiot edistyneet riittävästi niille päätöksessä 2002/358/EY asetettujen UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteiden täyttämisessä.Arvioinnissa otetaan huomioon edistyminen, joka on tapahtunut yhteisön politiikoissa ja toimenpiteissä sekä jäsenvaltioiden tämän päätöksen 3 artiklan ja 6 artiklan 2 kohdan sekä [kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetun] direktiivin xx/xxxx/EY 21 artiklan mukaisesti toimittamat tiedot.Joka toinen vuosi suoritettaviin arviointeihin on myös sisällyttävä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ennakoitu edistyminen niiden UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteiden täyttämisessä.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella komissio toimittaa vuosittain raportin Euroopan parlamentille ja neuvostolle.Tässä raportissa on käsiteltävä myös todellisia ja ennakoituja päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia, politiikkoja ja toimenpiteitä sekä Kioton pöytäkirjan 6, 12 ja 17 artiklan mukaisten mekanismien käyttöä.3. Komissio valmistelee raportin yhteisön vuoteen 2005 mennessä saavuttaman edistymisen osoittamisesta ottaen huomioon 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen täytäntöönpanosäännösten mukaisesti toimitetut tiedot ja toimittaa raportin UNFCCC:n sihteeristölle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2006.4. Euroopan ympäristökeskus avustaa komissiota 1, 2 ja 3 kohdan täytäntöönpanossa asiaankuuluvalla tavalla vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti.6 artiklaKansalliset rekisterit1. Yhteisö ja sen jäsenvaltiot perustavat ja ylläpitävät rekistereitä, jotta varmistetaan, että sallittujen päästömääräyksiköiden, poistoyksiköiden, päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten myöntäminen, hallussapito, siirtäminen, peruuttaminen ja mitätöiminen tilitetään oikealla tavalla. Näihin rekistereihin on sisällytettävä [kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetun] direktiivin xx/xxxx/EY [...] artiklan mukaisesti perustetut rekisterit tämän päätöksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menettelyllä hyväksyttyjen säännösten mukaisesti.Yhteisö ja jäsenvaltiot voivat ylläpitää rekistereitänsä konsolidoidussa järjestelmässä yhdessä yhden tai useamman muun jäsenvaltion kanssa.2. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut tiedot on asetettava [kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetun] direktiivin xx/xxxx/EY [...] artiklan nojalla nimetyn keskushallintaelimen saataville.7 artiklaSallitut päästömäärät1. Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti yhteisön ja sen jäsenvaltioiden on käytettävä vuotta 1995 fluorihiilivetyjen, perfluorihiilivetyjen ja rikkiheksafluoridin perusvuotena.2. Komissio toimittaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 UNFCCC:n sihteeristölle raportin, jossa määritetään yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sallitut päästömäärät samanarvoisiksi kuin niille päätöksen 2002/358/EY 3 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti määritetyt päästötasot.3. Kun Kioton pöytäkirjaan perustuva jäsenvaltioiden inventaarioiden tarkistus on saatettu loppuun Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden kultakin vuodelta ja mahdolliset täytäntöönpanoa koskevat kysymykset on selvitetty, jäsenvaltioiden on viipymättä mitätöitävä sallitut päästömäärät, jotka vastaavat niiden nettopäästöjä kyseisenä vuonna.8 artiklaKioton pöytäkirjaan perustuvat menettelyt1. Jäsenvaltioiden on varmistettava täydellinen ja tehokas yhteistyö ja koordinointi komission kanssa seuraavissa asioissa:a) yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion ja yhteisön kasvihuonekaasuinventaariota koskevan raportin laatiminen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti,b) Kioton pöytäkirjaan perustuvat tarkistus- ja vaatimustenmukaisuusmenettelyt,c) UNFCCC:n sihteeristölle toimitettuihin tai toimitettaviin kansallisiin inventaarioihin tai kansallisia inventaarioita koskeviin raportteihin mahdollisesti tehtävät muutokset jad) yhteisön vuoteen 2005 mennessä saavuttaman edistymisen osoittamista koskevan raportin valmisteleminen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava kunkin vuoden huhtikuun 15 päivään mennessä UNFCCC:n sihteeristölle kansalliset inventaariot, joiden sisältämät tiedot vastaavat 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettavia tietoja, jollei komissiolle ole toimitettu kyseisen vuoden maaliskuun 15 päivään mennessä tietoja, joilla poistetaan epäjohdonmukaisuudet tai aukot.3. Komissio voi 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti säätää kyseisen yhteistyön ja koordinoinnin menettelyistä ja ajanjaksoista.9 artiklaKomitea1. Komissiota avustaa komitea ('ilmastonmuutoskomitea'), joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä kyseisen päätöksen 7 ja 8 artiklan mukaisesti.3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.10 artiklaUudelleentarkasteluKun vuoteen 2005 mennessä saavutetun edistymisen osoittamista koskeva raportti on toimitettu 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komissio viipymättä tarkastelee uudelleen sitä, missä määrin yhteisö ja sen jäsenvaltiot edistyvät niille päätöksen 2002/358/EY mukaisesti määritettyjen päästötasojen saavuttamisessa ja missä määrin ne täyttävät Kioton pöytäkirjaan perustuvat velvoitteensa. Tämän arvioinnin perusteella komissio voi tehdä tarvittaessa ehdotuksia sen varmistamiseksi, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot täyttävät niille asetetut päästötasovaatimukset ja Kioton pöytäkirjaan perustuvat velvoitteensa.11 artiklaKumoaminenKumotaan päätös 1993/389/ETY.Mahdollisia viittauksia kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän päätökseen, ja ne luetaan liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.12 artiklaOsoittaminenTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies PuheenjohtajaLIITEVASTAAVUUSTAULUKKOPäätös 93/389/ETY / // Tämä päätös1 artikla // 1 artikla2 artiklan 1 kohta2 artiklan 2 kohta // 2 artiklan 1 kohta2 artiklan 1 kohta + 3 artiklan 2 kohta3 artiklan 1 kohta3 artiklan 2 kohta3 artiklan 3 kohta // 3 artiklan 1 kohta + 3 artiklan 3 kohta3 artiklan 1 kohta + 4 artiklan 2 kohta4 artiklan 1 kohta4 artikla // 3 artiklan 2 kohta, 3 artiklan 3 kohta, 5 artiklan 1 kohta------------ // 4 artiklan 3 kohta5 artiklan 1 + 2 kohta5 artiklan 3 kohta5 artiklan 4 kohta // 2 artiklan 2 kohta5 artiklan 1 kohta5 artiklan 2 kohta------------ // 5 artiklan 3 kohta6 artikla // 5 artiklan 1 kohta7 artikla // ------------------------ // 6 artikla------------ // 7 artikla------------ // 8 artikla8 artikla // 9 artikla------------ // 10 artikla------------ // 11 artikla9 artikla // 12 artiklaVAIKUTUSTEN ARVIOINTIEhdotuksen rahoitusvaikutukset Euroopan yhteisön budjettiresursseihinEhdotuksen nimiEhdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanostaAsiakirjan viitenumeroKOM(2003) 51EhdotusTällä päätösehdotuksella, joka koskee yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmää ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa, on tarkoitus korvata yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehty neuvoston päätös 93/389/ETY [15]. Kyseisellä neuvoston päätöksellä perustettiin järjestelmä, jolla seurataan ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä ja arvioidaan edistymistä kyseisiä päästöjä koskevien velvoitteiden täyttämisessä. Tavoitteena on siirtää seurantajärjestelmään Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevat raportointivelvollisuudet ja suuntaviivat, joita koskevat poliittiset sopimukset ja oikeuspäätökset tehtiin Marrakechissa pidetyssä UNFCCC:n seitsemännessä sopimuspuolten konferenssissa (COP7), ja yhdenmukaistaa päästöennusteet. Muutettu seurantajärjestelmä vaikuttaa myönteisesti ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden tehokkaaseen täyttämiseen.[15] EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 99/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35) [ja asetuksella (EY) xxxx/2002 (EUVL L xxx, x.x.2002, s. x)].Vaikutukset budjettiinEhdotuksella ei pitäisi olla suoraa vaikutusta yhteisön budjettiin.Ehdotuksessa säädetään kasvihuonekaasujen seurantajärjestelmän jatkamisesta (yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehty neuvoston päätös 93/389/ETY [16]) muutetussa muodossa. Seurannan kustannuksista vastaavat edelleen jäsenvaltiot.[16] EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 99/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35) [ja asetuksella (EY) xxxx/2002 (EUVL L xxx, x.x.2002, s. x)].Rekistereihin liittyvien kustannusten ei odoteta ylittävän kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetussa direktiiviehdotuksessa [17] jo esitettyjä arvioita. Rekisterin perustamisesta ja käyttämisestä aiheutuvat kustannukset vahvistetaan yksityiskohtaisesti asiakirjassa KOM(2001) 581 lopullinen.[17] KOM(2001) 581 lopullinen.Komiteasta aiheutuvat kustannukset katetaan budjettikohdasta A 7030, koska kyseessä ei ole uusi komitea.Vaikutukset henkilöstöresursseihinKuten edellä on esitetty, ehdotuksessa esitetään, että komissio antaa tulevaisuudessa vuosi- ja määräaikaisraportteja Euroopan parlamentille, neuvostolle ja UNFCCC:lle. Tämä toiminta, joka toteutetaan yhteistyönä Euroopan ympäristöviraston, siihen kuuluvan ilmanlaatua ja ilmastonmuutosta käsittelevän eurooppalaisen teemakeskuksen ja komission yksiköiden välillä, rahoitettaisiin yhteisön budjetista. Komissiolle ei olla myöntämässä erityisiä lisähenkilöstöresursseja tähän seurannan jatkamiseen. Lisähenkilöstöresurssit, joita toiminta voi edellyttää ehdotuksen hyväksymisen jälkeen, olisi otettava ympäristöasioiden pääosaston olemassa olevista resursseista.Rekistereihin liittyvän henkilöstön määrän ei odoteta ylittävän kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta annetussa direktiiviehdotuksessa [18] jo esitettyjä arvioita. Rekisterin perustamiseen ja käyttämiseen tarvittavan henkilöstön määrä (5 uutta pysyvää virkaa) vahvistetaan asiakirjassa KOM(2001) 581 lopullinen.[18] KOM(2001) 581 lopullinen.VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Ehdotuksen vaikutus yritystoimintaan ja erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (PK-yritykset)Ehdotuksen nimiEhdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmästä ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanostaAsiakirjan viitenumeroKOM(2003) 51EhdotusTällä päätösehdotuksella, joka koskee yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seurantajärjestelmää ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa, on tarkoitus korvata yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehty neuvoston päätös 93/389/ETY [19]. Kyseisellä neuvoston päätöksellä perustettiin järjestelmä, jolla seurataan ihmisen toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä ja arvioidaan edistymistä kyseisiä päästöjä koskevien velvoitteiden täyttämisessä. Tavoitteena on siirtää seurantajärjestelmään Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevat raportointivelvollisuudet ja suuntaviivat, joita koskevat poliittiset sopimukset ja oikeuspäätökset tehtiin Marrakechissa pidetyssä UNFCCC:n seitsemännessä sopimuspuolten konferenssissa (COP7), ja yhdenmukaistaa päästöennusteet. Muutettu seurantajärjestelmä vaikuttaa myönteisesti ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden tehokkaaseen täyttämiseen.[19] EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 99/296/EY (EYVL L 117, 5.5.1999, s. 35) [ja asetuksella (EY) xxxx/2002 (EUVL L xxx, x.x.2002, s. x)].Vaikutus yritystoimintaanKeitä ehdotus koskee?Ehdotus koskee jäsenvaltioiden raportointivelvoitteita eikä sillä ole vaikutuksia yritystoimintaan.- Mitä yritystoiminnan aloja?Ei sovellettavissa.- Minkä kokoisia yrityksiä (mikä on pienten ja keskisuurten yritysten osuus)?Ei sovellettavissa.- Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietyille maantieteellisille alueille?Ei sovellettavissa.Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotuksen säännöksiä?Ei sovellettavissa.Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset taloudelliset vaikutuksetEi sovellettavissa.- työllisyyteen?Ei sovellettavissa.- investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen?Ei sovellettavissa.- yritysten kilpailukykyyn?Ei sovellettavissa.Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin verrattuna lievempiä tai erilaisia vaatimuksia tms.)?Ei sovellettavissa.KuuleminenLuettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoistaEi sovellettavissa.


type: other

text:
Valitus, jonka Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. ”selvitystilassa” on tehnyt 14.2.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (kymmenes jaosto) asiassa T-763/18, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi v. komissio, 18.12.2019 antamasta määräyksestä
 (asia C-85/20 P)
 Valittaja: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. ”selvitystilassa” (edustaja: L. Szabó, ügyvéd)
 – Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin toteaa, että valitus täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja voidaan hyväksyä sekä kumoaa tämän johdosta asiassa T-763/18, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. ”selvitystilassa” v. komissio, 18.12.2019 annetun unionin yleisen tuomioistuimen (kymmenes jaosto) määräyksen, joka on annettu valittajalle tiedoksi kyseisenä päivänä.
 – Lisäksi valittaja vaatii, että asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi niiden kysymysten osalta, joita ei ratkaistu ensimmäisessä asteessa annetulla tuomiolla menettelyssä esitetyn oikeudenkäyntiväitteen hyväksymisen vuoksi.
 – Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä ensimmäisessä asteessa ja valitusasteessa aiheutuneet kulut, ja siinä tapauksessa, että asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ettei unionin tuomioistuin lausu oikeudenkäyntikuluista ensimmäisessä asteessa ja valitusasteessa, vaan että näistä kuluista päätetään lopullisesti unionin yleisen tuomioistuimen antamalla tuomiolla
 I. Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta on virheellinen. Perustelut ovat puutteelliset
 Valittaja vetoaa ensimmäisessä valitusperusteessaan siihen, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut asianmukaisella tavalla huomioon oikeudellista epävarmuutta, joka on liittynyt riitautettujen komission toimien tiedoksisaantiin.
 Oikeuskäytäntö, johon unionin yleinen tuomioistuin on viitannut, koskee tiedon saamista sellaisten toimien olemassaolosta, jotka koskevat valittajaa tai vaikuttavat valittajaan. Valittaja riitautti kansallisen tuomioistuimen antaman päätöksen asian käsittelyn lykkäämisestä, koska unionin tasolla annettava ratkaisu kyseessä olevista komission päätöksistä on katsottava ennakolliseksi kysymykseksi Lazarus Kft.:tä koskevan vahingonkorvausasian ratkaisun kannalta. Valittaja ja sen oikeudenkäyntiavustaja voidaan katsoa oikeudellisesti yhdeksi ja samaksi henkilöksi yksinomaan siinä asiassa (kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävä vahingonkorvausasia), jota niiden välillä tehty edustussopimus koskee.
 Koska valittaja on valtuuttanut oikeudenkäyntiavustajansa edustamaan sitä yksinomaan kansallisessa tuomioistuimessa toimitettavassa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, avustajalla ei ollut velvollisuutta antaa valittajalle kyseessä olevien asiakirjojen sisältöä kokonaisuudessaan tiedoksi eikä vaatia niitä toimitettavaksi unionin oikeudessa tarkoitetussa kohtuullisessa määräajassa, koska hänen valtuutuksensa ei ulottunut näihin tehtäviin. Yksin valittaja voi vaatia tätä siitä hetkestä alkaen, jolloin se sai tietää, että ne koskivat sitä unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla.
 II. Kohtuullista määräaikaa koskevaa oikeuskäytäntöä on tulkittu ja sovellettu väärin
 Oikeuskäytäntöä, johon unionin yleinen tuomioistuin on viitannut, ei voida soveltaa käsiteltävässä tapauksessa, koska tuomioissa, joihin on viitattu, ei ollut kyse senkaltaisista olosuhteista, joita käsiteltävä asia koskee.
 III. Komission 24.2.2017 päiväämän kirjeen oikeudellinen luonnehdinta on virheellinen
 Kansallinen tuomioistuin on antanut vastaajan lähettämän sen ilmoituksen, josta nyt on kyse, perusteella hylkäävän päätöksen OPS Újpest Kft.:ä koskevassa valitusasiassa, mikä loukkaa valittajan intressejä ja vaikuttaa merkittävällä tavalla sen oikeudelliseen tilanteeseen, koska kansallinen tuomioistuin totesi kyseisen kirjeen perusteella, että kansallisen viranomaisen myöntämä tuki oli sääntöjenvastainen.
 IV. Valittajan puolustautumisoikeuksia on loukattu. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklaa on rikottu ja sovellettu väärin
 Vaikka unionin yleinen tuomioistuin määräsi prosessinjohtotoimista, se ei kehottanut asianosaisia esittämään huomautuksiaan siitä, oliko kanne nostettu säädetyssä määräajassa. Unionin yleinen tuomioistuin tutki ensimmäisen kerran kysymyksen kanteen nostamisesta liian myöhään vasta määräystä antaessaan ja hylkäsi kanteen tällä perusteella antamatta asianosaisille ja etenkään valittajalle mahdollisuutta esittää näkemyksensä ja vastaväitteensä.
 Tämän kehotuksen laiminlyönnin vuoksi asiassa ei voitu toimittaa aineistoa, joka olisi tukenut valittajan näkemystä kanteen nostamisesta säädetyssä määräajassa.


text:
Danmarks Højesteret 300 år | SvJT
 Den 14. februar 1661 er Højesterets fødselsdag, idet kong Frederik III, som da var blevet anerkendt som enevældig hersker, den nævnte dag udstedte »Forordning om dend Høyeste Hettis administration i Danmarck». Det udtaltes heri, at »eftersom justitien er næst den sande religions øvelse det fornemste og rette fundament, hvorpå al regering bør grundfæstes», har kongen villet rette sin kongelige omhu på, hvorledes denne højeste ret bedst kunne stiftes og indrettes. Kongen bestemte derfor, at retten skal administreres af »et vist antal personer», de halve af adelig, de halve af lærd og borgerlig stand, som kongen selv ville beskikke, og retten skulle samles ordinært en gang om året i København.
 Professor Thøger Nielsen har i en jubilæumsartikel i Ugeskrift for Retsvæsen nævnt, at Danmarks Højesteret sandsynligvis er verdens ældste levende domstol, idet han — af hensyn til mulige protester fra svensk side — fremhæver, at Gustav II Adolfs Hovrätt fra 1614 senere mistede sin position som øverste domstol, og at Högsta Domstolen først kom til eksistens under Gustav III. Som rimeligt er, har det runde åremål givet anledning til megen hyldest, bl. a. ved en højtidelighed på selve jubilæumsdagen i Højesterets lokaler på Christiansborg. Ugeskrift for Retsvæsen har hyldet Højesteret med en hilsen fra den danske advokatstands nestor, højesteretssagfører K. Steglich-Petersen, og med afhandlinger af professor Stig Iuul, der fremdrager træk af Højesterets historie gennem 300 år, og af Thøger Nielsen, der undersøger Højesterets samfundsmæssige placering og dens stilling over for forvaltningen, lovgivningsmagten og retsvidenskaben.
 Også Juristen har udsendt et jubilæumsskrift med hilsner fra Juristforbundets formand og fra de nordiske landes højesteretter. Skriftet indeholder endvidere en række afhandlinger om Højesterets forhold til lovgivningsmagten (af folketingsmedlem, advokat Edel Saunte), til administrationen (af departementschef Boas), til de øvrige domstole (af civildommer Harald Petersen), til advokaterne (af højesteretssagfører Gorrissen) og til universiteterne (af professor Borum). Desuden har rigsadvokat Olafsson skrevet om Højesterets behandling af straffesager og højesteretsdommer Victor Hansen om det daglige arbejde i Højesteret.
 Men den mest betydningsfulde markering af jubilæet er sket på Højesterets eget initiativ, idet retten har ønsket at foranstalte en samlet fremstiling af sin historie gennem hele perioden. På G. E. C. Gads Forlag er på selve dagen udsendt et stateligt værk i to bind på tilsammen 1 130 sider: »Højesteret 1661—1961». Udgivelsen er forestået af et redaktionsudvalg, bestående af højesteretsdommer J. L. Frost, professor Povl Bagge og advokatrådets formand, højesteretssagfører Bernt Hjejle med bistand af professor Stig Iuul, og udvalget har valgt at forme det uhyre stof ikke som en kronologisk skildring af Højesterets hi-
 Danmarks Højesteret 300 år 313
 MOGENS HVIDT 313storie, men opdelt efter emner. Udstyret er fornemt, og værket er forsynet med talrige illustrationer. De følgende linier tilsigter blot at give en antydning af, hvad værket rummer.
 Mag.art. Svend Ellehøj har forfattet det første afsnit om rettens grundlæggelse, der skildrer de dramatiske begivenheder i efteråret 1660, enevældens indførelse og organisationen af det nye styre. Reformen var for den dømmende magts vedkommende ikke så radikal som for den øvrige del af statsstyret. Højesteret opstod i kontinuation af Kongens Retterting, hvor kongen også havde haft det afgørende ord. Rigsråderne gik da også over som dommere i Højesteret. Store jurister var de vel ikke alle. Stig Iuul har i Ugeskrift for Retsvæsen fremdraget et tilfælde, hvor rigsadmiral Henrik Bielke under voteringen bad sig undskyldt, »da rigsadmiralen ikke havde fattet sagen». Men Ellehøj fremhæver ligesom Iuul, at rigsråderne ikke i tiden op til 1660 havde ladet sig lede af standsinteresser, men snarere havde favoriseret bønderne på herremændenes bekostning, ligesom de lod billighed veje tungere end lovens bogstav. Da Højesteret opstod, var retsplejen i rigets øverste domstol således allerede solidt grundet på upartiskhed, ret og billighed.
 Magister Harald Langberg skildrer de lokaler, som gennem tiden har stået til Højesterets rådighed — på Københavns Slot, rådhuset på Gammeltorv, Christiansborg, Prinsens Palæ, Amalienborg, Bernstorffs Palæ i Bredgade og siden 1919 i det genopførte Christiansborg. Retssalenes midtpunkt var tronstolen, idet kongen jo var den øverste udøver af domsmagten, og alle indlæg fra advokaterne rettedes mod den tomme tronstol og indlededes med ordene »Stormægtigste, allernådigste Arveherre og Konge!» Denne tiltale ændredes i 1850 til »Hæderværdige Højesteret!» Fra 1849 forsvandt tronstolen, men en buste af kongen stod i mange år i retssalen.
 I afsnittet »Rettens organisation og ydre fremtræden» af Svend Ellehøj skildres bl. a. Højesterets årlige åbning, de pompøse festligheder, når man i begyndelsen af marts »red Herredagen ind». Åbningshøjtideligheden foregik i mange år på Rosenborg og overværedes af kongehuset, de øverste civile og militære myndigheder og det diplomatiske korps. Kongen præsiderede selv i retten, hvor alle de ordinære og et stort antal ekstraordinære assessorer gav møde, og man behandlede og pådømte en særlig udvalgt, ikke for indviklet sag. I enevældens sidste år vakte dog hele dette sceneri adskillig kritik, og fra og med 1850 ophørte det.
 To hundrede sider optages af det vigtige emne: Rettens forhold til regeringen. Svend Ellehøj behandler tiden indtil 1746, dr.phil. Georg Nørregaard perioden 1746—1849 og professor Bent Christensen tiden efter 1849.
 Under enevælden kunne der forsåvidt ikke opstå konflikt mellem Højesteret og regeringen, idet kongen havde al magt, også den dømmende, og kunne udnævne og afskedige dommerne efter sit forgodtbefindende. Men i praksis deltog kongen naturligvis kun i få sagers behandling og blandede sig i det store og hele ikke i rettens arbejde, selv om kongehusets egne interesser ikke var uden indflydelse på behandlingen af de berømte sager mod Kaj Lykke og Corfitz Ulfeldt i 1661
 314 MOGENS HVIDTog 1663. Og det skete, at kongen gav tilladelse til, at en sag, som allerede var pådømt af Højesteret, påny indstævnedes for retten, hvor kongen da selv traf afgørelsen. Dette var dog undtagelser. Som helhed værnede kongen om Højesterets autoritet og respekterede dens domme.
 Med den selvstændighed, som Højesteret rent faktisk havde haft fra første færd, betød grundloven af 1849 langtfra så afgørende en ændring for den dømmende magt som for den lovgivende og den udøvende. Men den dømmende magt anerkendes principielt som sideordnet med de to andre statsmagter, og dommernes uafhængighed grundlovsikres: de skal alene rette sig efter loven og kan ikke afskediges bortset fra de tilfælde, hvor domstolene omordnes, eller når dommeren er fyldt 65 år. Afskedigelse af højesteretsdommere, der var fyldt 65 år, mod de pågældendes ønske er kun sket i to tilfælde. Efter den frifindende rigsretsdom i sagen mod Ørsted og hans ministre afskedigedes i 1856 fem dommere, og i 1915 afskedigedes justitiarius Niels Lassen, officielt på grund af vaklende helbred, men næppe uden forbindelse med, at han havde stået i et stærkt modsætningsforhold til Socialdemokratiet.
 Iøvrigt giver Bent Christensen en indgående skildring af den i det moderne samfund så betydningsfulde domstolskontrol med forvaltningen og af kontrollen med lovgivningsmagten. Som bekendt fremgår det af mange højesteretsdomme, at retten anser sig for kompetent til at prøve, om en lov er i strid med grundloven, men endnu har Højesteret ikke tilsidesat nogen lov som grundlovsstridig. Nærmest ved det var man i en sag i 1921 om fæstegodsets overgang til selveje, hvor der under den første votering var 6 stemmer mod 5 for at erklære loven for grundlovsstridig. Men en dommer skiftede standpunkt, så at loven ikke blev tilsidesat.
 Professor Thøger Nielsen skriver om rettergangsmåden, dommenes tilblivelse og retssagernes beskaffenhed, navnlig de senere års problemer: delingen af Højesteret i to afdelinger og offentlig votering, som forfatteren stadig synes at foretrække, selv om han erkender, at 1958- ordningen, hvorefter dommen indeholder oplysning om de forskellige meninger under afstemningen med angivelse af de pågældende dommeres navne, har ført til langt mere indgående domsbegrundelser.
 Spørgsmålet om, hvorledes Højesteret har bidraget til udviklingen af dansk privatret, behandles af Stig Iuul. Forfatteren undersøger Højesterets egen opfattelse af præjudikaters betydning og fremdrageren en række områder inden for civilretten — erstatning uden for kontraktsforhold, umyndiges retshandler, urigtige og bristende forudsætningers betydning o. s. v. — hvor Højesteret, ofte under divergens mellem domstolen og retsvidenskaben, har øvet afgørende indflydelse på retsudviklingen. Afhandlingen rummer i sin knappe form et væld af oplysninger af stor interesse for forståelsen af gældende ret.
 Om Højesteret og strafferetten fra Danske lov af 1683 til straffeloven af 1866 skriver justitssekretær Tage Holmboe, der i sin ungdom opnåede Københavns Universitets guldmedaille for en afhandling om strafferettens udvikling fra Danske Lov til Ørsted. Højesterets praksis fik i disse to århundreder stor betydning ved udviklingen af strafferetlige begreber, som i vor tid er selvfølgelige: forsæt og uagtsomhed,
 Danmarks Højesteret 300 år 315
 DANMARKS HØJESTERET 300 ÅR 315utilregnelighed, forsøg og medvirken m. v. De i Danske Lov og det 18. århundredes love fastsatte straffe var — som overalt i Europa — ofte umenneskeligt hårde, men Højesteret søgte ad benådningsvejen at gennemføre en humanere strafferet.
 Blandt værkets øvrige afsnit må endnu fremhæves de omfattende personalhistoriske oplysninger, udarbejdet af kontorchef Arild FalkJensen og museumsinspektør H. Hjorth-Nielsen, indeholdende levnedsbeskrivelser af alle Højesterets dommere, justitssekretærer, advokater, rigsadvokaterne og de ved Højesteret mødende statsadvokater.
 Som man vil se, indeholder værket et imponerende opbud af stof, og den tørhed, som man traditionelt beskylder juraen for, præger ingenlunde bogen. Forhåbentlig vil den finde læsere også i det øvrige Norden.


type: contracts

text:
 28.11.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 318/33
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG 131/2013 HATÁROZATA
 (2013. június 14.)
 az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XXII. mellékletének (Társasági jog) módosításáról
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A biztosítékok egyenértékűvé tétele céljából a részvénytársaságok alapításának, valamint tőkéjük fenntartásának és módosításának tekintetében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 54. cikkének második bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról szóló, 2012. október 25-i 2012/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.
 (2)
 A 2012/30/EU irányelv hatályon kívül helyezi az EGT-megállapodásba foglalt 77/91/EGK tanácsi irányelvet (2), amelyet ezért el kell hagyni az EGT-megállapodásból.
 (3)
 Az EGT-megállapodás XXII. mellékletét ezért ennek megfelelően módosítani kell,
 ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
 1. cikk
 Az EGT-megállapodás XXII. mellékletének 2. pontja (77/91/EGK tanácsi irányelv) helyébe a következő szöveg lép:
 „32012 L 0030: az Európai Parlament és a Tanács 2012. október 25-i 2012/30/EU irányelve a biztosítékok egyenértékűvé tétele céljából a részvénytársaságok alapításának, valamint tőkéjük fenntartásának és módosításának tekintetében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 54. cikkének második bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról (HL L 315., 2012.11.14., 74. o.).
 Ezen irányelv rendelkezéseit e megállapodás alkalmazásában a következő kiigazítással kell értelmezni:
 Az I. melléklet a következőkkel egészül ki:
 »—
 Izland:
 hlutafélag;
 —
 Liechtenstein:
 Aktiengesellschaft;
 —
 Norvégia:
 Allmennaksjeselskap«.”
 2. cikk
 A 2012/30/EU irányelvnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2013. június 15-én lép hatályba, feltéve, hogy az EGT-megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megtették (3).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.
 Kelt Brüsszelben, 2013. június 14-én.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 az elnök
 Gianluca GRIPPA
 (1) HL L 315., 2012.11.14., 74. o.
 (2) HL L 26., 1977.1.31., 1. o.
 (3) Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.


text:
 13.9.2012
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 248/9
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
 č. 78/2012
 z 30. apríla 2012,
 ktorým sa mení a dopĺňa príloha I (Veterinárne a fytosanitárne záležitosti) k Dohode o EHP
 SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,
 so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore zmenenú a doplnenú protokolom, ktorým sa upravuje Dohoda o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len „dohoda“, a najmä na jej článok 98,
 keďže:
 (1)
 Príloha I k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 39/2012 z 30. marca 2012 (1).
 (2)
 Nariadenie Komisie (EÚ) č. 169/2011 z 23. februára 2011 o povolení diklazurilu ako kŕmnej doplnkovej látky pre perličky (držiteľ povolenia Janssen Pharmaceutica N.V.) (2) sa má začleniť do dohody.
 (3)
 Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1190/2011 z 18. novembra 2011, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1730/2006 a (ES) č. 1138/2007, pokiaľ ide o názov držiteľa povolenia kŕmnej doplnkovej látky kyseliny benzoovej (VevoVitall) (3), sa má začleniť do dohody.
 (4)
 Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1263/2011 z 5. decembra 2011 týkajúce sa povolenia Lactobacillus buchneri (DSM 16774), Lactobacillus buchneri (DSM 12856), Lactobacillus paracasei (DSM 16245), Lactobacillus paracasei (DSM 16773), Lactobacillus plantarum (DSM 12836), Lactobacillus plantarum (DSM 12837), Lactobacillus brevis (DSM 12835), Lactobacillus rhamnosus (NCIMB 30121), Lactococcus lactis (DSM 11037), Lactococcus lactis (NCIMB 30160), Pediococcus acidilactici (DSM 16243) a Pediococcus pentosaceus (DSM 12834) ako kŕmnych doplnkových látok pre všetky druhy zvierat (4) sa má začleniť do dohody.
 (5)
 Toto rozhodnutie sa týka právnych predpisov o krmivách. Právne predpisy týkajúce sa krmív sa neuplatňujú na Lichtenštajnsko, pokým platnosť Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o obchode s poľnohospodárskymi výrobkami zahŕňa aj Lichtenštajnsko, ako je uvedené v sektorových prispôsobeniach k prílohe I k dohode. Toto rozhodnutie sa preto neuplatňuje na Lichtenštajnsko,
 PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
 Článok 1
 Kapitola II prílohy I k dohode sa mení a dopĺňa takto:
 1.
 Do bodu 1zzzc [nariadenie Komisie (ES) č. 1730/2006] sa dopĺňa tento text:
 „, zmenené a doplnené týmto právnym predpisom:
 —
 32011 R 1190: vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1190/2011 z 18. novembra 2011 (Ú. v. EÚ L 302, 19.11.2011, s. 28).“
 2.
 V bode 1zzzz [nariadenie Komisie (ES) č. 1138/2007] sa dopĺňa tento text:
 „, zmenené a doplnené týmto právnym predpisom:
 —
 32011 R 1190: vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1190/2011 z 18. novembra 2011 (Ú. v. EÚ L 302, 19.11.2011, s. 28).“
 3.
 Za bod 2zv [vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1111/2011] sa vkladajú tieto body:
 „2zw.
 32011 R 0169: nariadenie Komisie (EÚ) č. 169/2011 z 23. februára 2011 o povolení diklazurilu ako kŕmnej doplnkovej látky pre perličky (držiteľ povolenia Janssen Pharmaceutica N.V.) (Ú. v. EÚ L 49, 24.2.2011, s. 6).
 2zx.
 32011 R 1263: vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1263/2011 z 5. decembra 2011 týkajúce sa povolenia Lactobacillus buchneri (DSM 16774), Lactobacillus buchneri (DSM 12856), Lactobacillus paracasei (DSM 16245), Lactobacillus paracasei (DSM 16773), Lactobacillus plantarum (DSM 12836), Lactobacillus plantarum (DSM 12837), Lactobacillus brevis (DSM 12835), Lactobacillus rhamnosus (NCIMB 30121), Lactococcus lactis (DSM 11037), Lactococcus lactis (NCIMB 30160), Pediococcus acidilactici (DSM 16243) a Pediococcus pentosaceus (DSM 12834) ako kŕmnych doplnkových látok pre všetky druhy zvierat (Ú. v. EÚ L 322, 6.12.2011, s. 3).“
 Článok 2
 Znenie nariadenia (EÚ) č. 169/2011 a vykonávacích nariadení (EÚ) č. 1190/2011 a (EÚ) č. 1263/2011 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejní v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, je autentické.
 Článok 3
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 1. mája 2012 pod podmienkou, že Spoločnému výboru EHP boli doručené všetky oznámenia podľa článku 103 ods. 1 dohody (5).
 Článok 4
 Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP Úradného vestníka Európskej únie a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.
 V Bruseli 30. apríla 2012
 Za Spoločný výbor EHP
 úradujúci predseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Ú. v. EÚ L 207, 2.8.2012, s. 13.
 (2) Ú. v. EÚ L 49, 24.2.2011, s. 6.
 (3) Ú. v. EÚ L 302, 19.11.2011, s. 28.
 (4) Ú. v. EÚ L 322, 6.12.2011, s. 3.
 (5) Ústavné požiadavky neboli oznámené.


type: caselaw

text:
 19.6.2010
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 161/32
 A Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Olaszország) által 2010. április 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Fabrizio Cariulo kontra Ministero dell’Interno
 (C-173/10. sz. ügy)
 (2010/C 161/47)
 Az eljárás nyelve: olasz
 A kérdést előterjesztő bíróság
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Az alapeljárás felei
 Felperes: Fabrizio Cariulo
 Alperes: Ministero dell’Interno
 Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés:
 Összeegyeztethető-e az a nemzeti szabályozás (a 2006. augusztus 4-i 248. sz. törvénnyé alakított 2006. július 4-i 223. sz. rendelettörvény, a Bersani-rendelet elfogadásától kezdődően) az EK-Szerződés 43. és 49. cikkével, amely „olyan nemzeti rendszer, amely többek között az alábbiakat írja elő:
 a)
 egy korábbi időszakban az olyan eljárás lefolytatását követően kiadott koncessziók jogosultjainak általános védelme, amely eljárás jogellenesen zárta ki a gazdasági szereplők egy részét;
 b)
 olyan rendelkezések megléte, amelyek valójában a megszerzett kereskedelmi pozíciók fenntartását biztosítják (mint például annak megtiltása a koncessziók új jogosultjai számára, hogy értékesítő pultjaikat a már meglévőktől bizonyos meghatározott távolságon belül helyezzék el);
 c)
 a koncesszió megszűnése esetének szabályozása, abban az esetben, ha a koncesszió jogosultja közvetlenül vagy közvetetten a koncesszió tárgyát képezőhöz hasonló, határokon átnyúló játéktevékenységeket folytat.”