text:
ÉGHAJLATI ÉS KÖRNYEZETI VÁLTOZÁSOK REGIONÁLIS HATÁSÁNAK FELTÁRÁSA ÉS ÖSSZEHASONLÍTÓ ELEMZÉSE VIZES ÉLŐHELYEKEN - PDF
 Download "ÉGHAJLATI ÉS KÖRNYEZETI VÁLTOZÁSOK REGIONÁLIS HATÁSÁNAK FELTÁRÁSA ÉS ÖSSZEHASONLÍTÓ ELEMZÉSE VIZES ÉLŐHELYEKEN"
 1 Magyarország-Románia Határon Átnyúló Együttműködési Program pályázati programra benyújtott ÉGHAJLATI ÉS KÖRNYEZETI VÁLTOZÁSOK REGIONÁLIS HATÁSÁNAK FELTÁRÁSA ÉS ÖSSZEHASONLÍTÓ ELEMZÉSE VIZES ÉLŐHELYEKEN című, HURO/0901/207/2.2.2 számú, 1 támogatásban részesült projekt lezáró dokumentációjának MELLÉKLETEI Jelen tanulmány nem feltétlenül tükrözi az EU hivatalos álláspontját. Szeged 2012
 2 1. melléklet 2 1. ábra: A vízmintavételi pontok helye, Nagyszéksós-tó, Mórahalom, Magyarország
 3 2. melléklet 3 1. ábra: A mintavételi pontok helye talajok esetén, Nagyszéksós-tó, Mórahalom, Magyarország
 4 3. melléklet Nagyszéksós-tó 27. számú talajszelvény leírása Hely: E N Domborzat: sík Földrajzi helyzet: síkság Alapkőzet: negyedidőszaki üledék Hőmérséklet: Mérsékelt Területhasznosítás: parlag Tengerszint feletti magasság: 83 m Osztályozás: Szikes talaj, Szoloncsák-szolonyec A 0-15 cm-ig tartó humuszos szint színe kékes fekete. Gyökerekkel csak enyhén átszőtt, szemcsés szerkezetű. A cm-ig tartó átmeneti réteg halványbarna színű, amely 25 cm-től vasszeplőkkel és konkréciókkal tarkított cm-ig egy erősen vasas rozsdaszínű homokréteg található cm mély rétegben helyezkedik el a körülbelül 15 cm vastag mészkőpad. 65 cm alatt glejes, vasas homok üledék helyezkedik el, körülbelül 1 mm átmérőjű kalcium-karbonát konkréciókkal. Az átmenet egyik rétegnél sem határozott.
 5 4. melléklet 5 1. ábra Az üledékminták mintavételi pontjai, Nagyszéksós-tó, Mórahalom, Magyarország
 6 5. melléklet 6 1. ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2011. augusztus)
 7 6. melléklet 7 1. ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2011. szeptember)
 8 7. melléklet 8 1. ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2011. október)
 9 8. melléklet 9 1. ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2011. november)
 10 9. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2011. december)
 11 10. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. január)
 12 11. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. február)
 13 12. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. március)
 14 13. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. április)
 15 14. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. május)
 16 15. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. június)
 17 16. melléklet ábra Az egy éves monitoring mintavételi pontjai Nagyszéksós-tó területén (2012. július)
 18 17. melléklet ábra A vízminták mintavételi pontjai, Püspökfürdő, Nagyvárad, Románia
 19 18. melléklet ábra Az üledék mintavételi pontok helye, Püspökfürdő, Nagyvárad, Románia
 20 19. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A ph eloszlástérképe
 21 20. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A vezetőképesség eloszlástérképe
 22 21. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A karbonátion-koncentráció eloszlástérképe
 23 22. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A hidrogén-karbonát-ion eloszlástérképe
 24 23. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A foszfát-ion eloszlástérképe
 25 24. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A klorid-ion eloszlástérképe
 26 25. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A szulfát-ion eloszlástérképe
 27 26. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A nátrium-ion eloszlástérképe
 28 27. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A kálium-ion eloszlástérképe
 29 28. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A kalcium-ion eloszlástérképe
 30 29. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A magnézium-ion eloszlástérképe
 31 30. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E4 érték eloszlástérképe
 32 31. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E6 érték eloszlástérképe
 33 32. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E4/E6 érték eloszlástérképe
 34 33. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E2 érték eloszlástérképe
 35 34. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E3 érték eloszlástérképe
 36 35. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az E2/E3 érték eloszlástérképe
 37 36. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A vízkeménység eloszlástérképe
 38 37. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az effektív kalcium-, magnézium-koncentráció összeg eloszlástérképe
 39 38. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az effektív sókoncentráció eloszlástérképe
 40 39. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A relatív nátrium-tartalom eloszlástérképe
 41 40. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra Az effektív relatív nátrium-tartalom eloszlástérképe
 42 41. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A nátriumadszorpciós arány (Sodium Adsorption Ratio SAR) eloszlástérképe
 43 42. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A maradék nátrium-karbonát-egyenérték (szódaegyenérték) eloszlástérképe
 44 43. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A kation szerinti víztípus eloszlástérképe [90/2008. (VII. 18.) FVM rendelet]
 45 44. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A anion szerinti víztípus eloszlástérképe [90/2008. (VII. 18.) FVM rendelet]
 46 45. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A Magnézium százalék eloszlástérképe
 47 46. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A vizes ph eloszlástérképe
 48 47. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A kálium-kloridos ph eloszlástérképe
 49 48. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A vezetőképesség eloszlástérképe
 50 49. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A vízben oldható összes sótartalom eloszlástérképe
 51 50. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A humusz-tartalom eloszlástérképe
 52 51. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A nitrátion eloszlástérképe
 53 52. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A foszfátion eloszlástérképe
 54 53. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A szulfátion eloszlástérképe
 55 54. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A kloridion eloszlástérképe
 56 55. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A karbonát-tartalom eloszlástérképe
 57 56. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A nátriumion eloszlástérképe
 58 57. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A káliumion eloszlástérképe
 59 58. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A magnéziumion eloszlástérképe
 60 59. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A kationcsere-kapacitás eloszlástérképe
 61 60. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A vas eloszlástérképe
 62 61. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A mangánion eloszlástérképe
 63 62. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A réz eloszlástérképe
 64 63. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra A cink eloszlástérképe
 65 64. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: Az Arany-féle kötöttségi szám (K A ) eloszlástérképe
 66 65. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A 250 μm feletti szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 67 66. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A μm szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 68 67. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A μm szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 69 68. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A μm szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 70 69. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A 10-5 μm szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 71 70. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A 5-2 μm szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 72 71. melléklet Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó ábra: A 2 μm alatti szemcseméret-tartomány eloszlástérképe
 73 72. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Lymnaea palustris (Müller, 1774) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (1. ábra), szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, árkokban, kubikgödrökben is megtelepedni képes taxon, de az időszakos vizekben kevésbé jelentős a megjelenése. Negyedidőszaki tavi képződményekben igen jelentős az előfordulása ennek a fajnak, mind a hidegebb, mind az enyhébb éghajlati szakaszokban felhalmozódott üledékes képződményekben megtalálható. Az előkerült héjakon szállítási mechanikai sérülés, vagy ragadozók által okozott sérüléseket nem lehetett kimutatni. A faj megjelenése a holocén, eutróf szikes vízhez, a fekete szikes tavi rendszer kifejlődéséhez köthető. A feltárt 6 példányból juvenilis héj nem került elő ábra Lymnaea palustris (Müller, 1774) a mórahalmi szelvényből Lymnaea truncatula (Müller, 1774) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (2. ábra), szerves anyagban, oldott sókban gazdag, időszakosan kiszáradó vizeket is elviseli, tócsákban, sőt nedves réteken is megélni képes. Tipikus amfibikus, vízparti, párás nedves környezetben élő faunaelem. Az előkerült példányokon enyhén oldott felszín figyelhető meg, de ez a beágyazódási bélyeg valamennyi, szerves anyagban gazdag szikes vizekben élő Mollusca héjakon jelentkezik. A faj megjelenése a vízparti környezet kiterjedését, a holocén tó vízszintjének hirtelen csökkenését jelzi. A feltárt 3 példány közül juvenilis héj nem került elő. 2. ábra Lymnaea truncatula (Müller, 1774) a mórahalmi szelvényből
 74 73. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Planorbis planorbis (Linneus, 1758) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (1. ábra), a Lymnaea palustris fajhoz hasonlóan szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, árkokban, kubikgödrökben is megtelepedni képes taxon, de az időszakos vizekben kevésbé jelentős a megjelenése. Negyedidőszaki tavi képződményekben igen jelentős az előfordulása ennek a fajnak, mind a hidegebb, mind az enyhébb éghajlati szakaszokban felhalmozódott üledékes képződményekben megtalálható. Az előkerült héjakon szállítási mechanikai sérülés, vagy ragadozók által okozott sérüléseket nem lehetett kimutatni. A faj domináns megjelenése a holocén, eutróf szikes vízhez, a fekete szikes tavi rendszer kifejlődéséhez köthető, de már a jégkori fehér szikes tavi rendszerben is jelentős faunaalkotó elem volt. A feltárt adult példányok sugarának mérete: 2,25 +/- 0,54 megfelelt a szikes vizekben megfigyelt példányok méretének (Androskovics, 1979). A juvenilis/adult arány valamennyi mintában % és % között mozgott, összesen 65 példány alapján ábra Planorbis planorbis (Linneus, 1758) a mórahalmi szelvényből Planorbarius corneus (Linneus, 1758) Jelentős tűrőképességű, euro-szibériai elterjedésű vízi csiga faj (2. ábra), mérete a hidegebb, vagy sósabb vizekben jellegzetesen megváltozik. Jól tűri a szerves anyag szennyeződést, de az időszakos vizeket kerüli. Az üledékben feltárt adult példányok sugarának mérete: 2,72 +/- 0,36 is megfelelt a szikes vizekben megfigyelhető méretnek. A rétegsorban feltárt 5 héj közül egy bizonyult juvenilisnek, és ez 20 %-nak felel meg. 2. ábra Planorbarius corneus (Linneus, 1758) a mórahalmi szelvényből
 75 74. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Anisus spirorbis (Linnaeus, 1758) Időszakos vízborítást is elviselő, palearktikus elterjedésű faunaelem (1. ábra). Az európai vízi fajok közül ez a taxon viseli el a legjelentősebb vízben oldott sóanyagot és a leglúgosabb (9-10 közötti ph-t) vizeket is (Horváth, 1950). Az előkerült 321 példányból 47 db bizonyult juvenilisnek. Ez összességében 14,64 %-nak bizonyult, de egyes mintákban 10 % alatt volt (holocén szintek), míg a jégkori mintákban meghaladta a 19 %-ot a juvenilis héjak aránya. A héjak sugarának mérete a holocén szintben meghaladt a 2,0 mm-t, míg a jégkori rétegben az adult héjak sugarának átlaga 2,0 mm alatt volt (1,92 mm). Valószínűsíthető, hogy a jégkori hidegebb vízi környezet, a jelentősebb oldott sótartalom következtében jelentkezett kisebb méretben az Anisus spirorbis fajnak az egyedei ábra Anisus spirorbis (Linnaeus, 1758) a mórahalmi szelvényből Hippeutis complanatus (Linnaeus, 1758) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (2. ábra), a Lymnaea palustris fajhoz hasonlóan szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, árkokban, kubikgödrökben is megtelepedni képes taxon, de az időszakos vizekben kevésbé jelentős a megjelenése. A legjelentősebb lehűlések (glaciálisokon belüli stadiális szintek) során felhalmozódott üledékekben hiányzik, elsősorban az enyhébb éghajlati szakaszokban (interglaciálisok, interstadiálisok során) felhalmozódott üledékekre jellemző malakofauna elem. Így nem véletlen, hogy a holocén kori, eutróf, lúgos tavi rendszerre jellemző bioindikátor taxonként jelentkezett ez a faunaelem a mórahalmi üledéksorozatban. Minden előkerült példány (5 db) juvenilisnek bizonyult. 2. ábra Hippeutis complanatus (Linnaeus, 1758) a mórahalmi szelvényből
 76 75. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Oxyloma elegans (Risso, 1826) Döntően a holocén szintben megjelenő, holarktikus elterjedésű, erősen higrofil, vízparti faunaelem (1. ábra). A faj a vízben élő növények szárán, nedves réteken, gyékényes, sásos, nádas övben, lebegő hínarak felszínén él. Dominanciája alapján a holocén kori sekélyvizű szikes tóban jelentős kiterjedésű nádas, vagy nádas foltok alakulhattak ki, valamint jelentős kiterjedésű vízparti zóna (gyékényes, sásos öv) fejlődhetett ki az üledékgyűjtő peremén. A előkerült 338 egyedből 73 bizonyult juvenilisnek. Ez az összes egyed 21,6 %-a, de a holocén mintákban a juvenilis egyedek aránya 18 és 25 % között változott. Az adult egyedek magassági átlaga 7 és 11 mm között változott a mintákban. Ez az érték leginkább a szikes vizű, erősen lúgos fertő-tavi Oxyloma elegans populációk méretéhez hasonlítható (Andriskovits, 1979). 1. ábra Oxyloma elegans (Risso, 1826) a mórahalmi szelvényből Succinea oblonga (Draparnaud, 1801) Döntően a jégkori szintben megjelenő, Palearktikus elterjedésű, azon belül nyugat-szibériai elterjedési centrummal jellemezhető, erősen higrofil, vízparti faunaelem (2. ábra). A jégkori rétegekben a rendszertani értékkel nem, de paleoökológiai tartalommal bíró Succinea oblonga elongata forma (Lacka et al. 2008) jelent meg. A faj jelenléte alapján a jégkor végén, a későglaciális folyamán, a vízparti részen egy a holocén időszaknál hidegebb, hidegtűrő - nedvességkedvelő lágyszárúakkal borított térség alakulhatott ki, ahol ez a faunaelem ideális életfeltételeket talált. A Succinea oblonga recens populációival értelmetlen az összevetés, mivel ez a forma a jégkor végére jellemző, de a recens populációkhoz képest karcsúbbak, keskenyebbek a feltárt példányok (magasság/szélesség arány 1,79 és 1,48 értékek között változott az adult egyedeknél). Az adult példányok hossza 6,15 és 6,03 mm között, míg a szélesség 3,42 és 4,07 mm között változott. A juvenilis egyedek aránya mintánként változó volt, de a 256 összes egyedből 147 db bizony juvenilis egyednek. Az összes Succinea oblonga egyednek több mint 57 %-a juvenilis egyednek bizonyult ábra Succinea oblonga (Draparnaud, 1801) a mórahalmi szelvényből
 77 76. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Cochlicopa lubricella (Poro 1938) A faj közép és délkelet-európai, más elképzelések szerint ponto-mediterrán elterjedésű, és a száraz, egyéves homoki gyepektől egészen az évenként kiszáradó, szikesedő, nedves rétekig tartó dél-alföldi pannon sztyeppék - erdőssztyeppék egyik karaktereleme (Bába, 1976) ez a faj (1. ábra). Összesen előkerült 31 példányból 7 db bizonyult juvenilis elemnek és ez 22,6 %-át alkotja a teljes Cochlicopa lubricella egyedszámnak. Az adult példányok szélessége 2,13 és 2,18 mm, míg magasságuk 3,52 3,91 mm között változott. Mivel mind a jégkori, mind a holocén mintákból relatíve jelentős mennyiségben kerültek elő Cochlicopa lubricella példányok, ezért feltételezhető, hogy a mérsékeltövi sztyepp erdőssztyepp növényzet már a jégkor folyamán is viszonylag jelentős felültet boríthatott a vizsgált tavi üledékgyűjtő rendszer környezetében ábra Cochlicopa lubricella (Poro 1938) a mórahalmi szelvényből Granaria frumentum (Draparnaud, 1805) A faj közép és délkelet-európai, más elképzelések szerint ponto-mediterrán elterjedésű, és a száraz, egyéves homoki gyepektől egészen az évenként kiszáradó, szikesedő, nedves rétekig tartó dél-alföldi pannon sztyeppék - erdőssztyeppék egyik karaktereleme (Bába, 1976) ez a faj is, hasonlóan a Cochlicopa lubricella taxonhoz (2. ábra). Összesen előkerült 3 példány mindegyike adult volt. Az adult példányok szélessége 2,71 és 2,87 mm, míg magasságuk 65,09 68,21 mm között változott. Meglepő, de csak a jégkori mintákból kerültek elő Granaria frumentum példányok, ezért feltételezhető, hogy a mérsékeltövi sztyepp erdőssztyepp növényzet már a jégkor folyamán is viszonylag jelentős felültet boríthatott a vizsgált tavi üledékgyűjtő rendszer környezetében. 2. ábra Granaria frumentum (Draparnaud, 1805) a mórahalmi szelvényből
 78 77. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Chondrula tridens (Müller, 1774) A faj közép és délkelet-európai, más elképzelések szerint ponto-mediterrán elterjedésű, és a száraz, egyéves homoki gyepektől egészen az évenként kiszáradó, szikesedő, nedves rétekig tartó dél-alföldi pannon sztyeppék - erdőssztyeppék egyik karaktereleme (Bába, 1976) ez a faj is, hasonlóan a Cochlicopa lubricella, Granaria frumentum, Helicopsis striata taxonokhoz (1. ábra). A termomezofil pannon sztyeppei - erdőssztyeppei fajok közül a Chondrula tridens faj rendelkezik a legjelentősebb tűrőképességgel, az eddigi adatok alapján a jégkor leghidegebb szakaszaiban, felső würm stadiális szintjeiben is az alföldi malakofauna részét képezte (Sümegi, 2005). A 12 előkerült példány adult volt, 14,32 12,36 mm hosszúság és 4,22 3,99 mm szélesség között változtak héjak paraméterei, és ezek a paraméterek megfelelnek a napjainkban a száraz gyepekben élő tonnacsiga (Chondrula tridens) méreteinek. 1. ábra Chondrula tridens (Müller, 1774) a mórahalmi szelvényből 78 Helicopsis striata (Müller, 1774) A faj közép és délkelet-európai, más elképzelések szerint ponto-mediterrán elterjedésű, és a száraz, egyéves homoki gyepektől egészen az évenként kiszáradó, szikesedő, nedves rétekig tartó dél-alföldi pannon sztyeppék - erdőssztyeppék egyik karaktereleme (Bába, 1976) ez a faj is, hasonlóan a Cochlicopa lubricella, Granaria frumentum, Chondrula tridens taxonokhoz (2. ábra). Ugyanakkor ennek a fajnak döntő elterjedése a homoki gyepekben figyelhető meg és valószínűsíthető, hogy a homoki gyepek a holocén során is kiterjedtek lehettek a vizsgált területen. Ennek ellenére csak a jégkori mintákból kerültek elő Granaria frumentum példányok, ezért feltételezhető, hogy a mérsékeltövi sztyepp erdőssztyepp növényzet már a jégkor folyamán is viszonylag jelentős felültet boríthatott a vizsgált tavi üledékgyűjtő rendszer környezetében. Mindhárom előkerült egyed adult volt és a méretük átlaga 8,22 mm szélesnek és 7,11 mm magasnak adódott. 2. ábra Helicopsis striata (Müller, 1774) a mórahalmi szelvényből
 79 78. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Magyarország, Mórahalom, Nagyszéksós-tó Perforatella rubiginosa (Schmidt, 1853) A faj hidegtűrő, euroszibériai elterjedésű karakterelem, a jégkori nedves rétek, vízparti területek, ritkás ártéri, vízparti erdők egyik jellegzetes taxonja (1. ábra). Napjainkban is megtalálható az alföldi területen, de elsősorban refugiális területeken, árterek, mocsarak és lápok hidegzugaiban. A jégkorban sokkal elterjedtebb faunaelem volt, több száz lelőhelye ismeretes a jégkori folyók széles árterein, jégkori mocsarakban kialakult infúziós löszökben, lápok, folyóvizek peremén. Az előkerült 5 példány mindegyike adult egyed volt, és 6,5 mm átlagos szélességgel és 4,6 mm magassággal ábra Perforatella rubiginosa (Schmidt, 1853) a mórahalmi szelvényből
 80 79. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 7. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Anisus spirorbis bal felső, Granaria frumentum jobb felső, Cochlicopa lubricella alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 7. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Chondrula tridens bal felső, Succinea oblonga jobb felső, Helicopsis striata alsó középső)
 81 80. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 6. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Planorbis planorbis bal felső, Chondrula tridens jobb felső, Granaria frumentum alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 6. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Succinea oblonga bal felső, Anisus spirorbis jobb felső, Helicopsis striata alsó középső)
 82 81. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 5. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Anisus spirorbis bal felső, Planorbis planorbis jobb felső, Cochlicopa lubricella alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 5. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Succinea oblonga bal felső, Oxyloma elegans jobb felső, Chondrula tridens alsó középső)
 83 82. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 4. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Lymnaea palustris bal középső, Cochlicopa lubricella jobb középső, Planorbarius corneus alsó középső, Hippeutis complanatus felső középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 4. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Planorbis planorbis bal felső, Anisus spirorbis jobb felső, Oxyloma elegans alsó középső)
 84 83. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 3. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Lymnaea truncatula bal felső, Planorbis planorbis jobb felső, Oxyloma elegans alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 3. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Anisus spirorbis bal felső, Cochlicopa lubricella jobb felső, Perforatella rubiginosa alsó középső)
 85 84. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 2. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Lymnaea palustris bal felső, Planorbis planorbis jobb felső, Hippeutis complanatus alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 2. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Anisus spirorbis bal felső, Cochlicopa lubricella jobb felső, Perforatella rubiginosa alsó középső)
 86 85. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 2. mintájából kiválogatott malakofauna 3 (Chondrula tridens bal felső, Cochlicopa lubricella jobb felső, Oxyloma elegans alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 1. mintájából kiválogatott malakofauna 1 (Perforatella rubiginosa bal középső, Chondrula tridens jobb középső, Vallonia enniensis - alsó középső, Planorbarius corneus felső középső)
 87 86. melléklet A mórahalmi Nagyszéksós-tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 1. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Vallonia enniensis bal felső, Cochlicopa lubricella jobb felső, Oxyloma elegans alsó középső) ábra A mórahalmi Nagy Széksós-tó szelvényének 1. mintájából kiválogatott malakofauna 2 (Planorbis planorbis bal felső, Lymnaea palustris jobb felső, Anisus sprirorbis alsó középső)
 88 87. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra: A ph eloszlástérképe
 89 88. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra: A vezetőképesség eloszlástérképe
 90 89. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra: A hidro-karbonátion-koncentráció eloszlástérképe
 91 90. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A nitrát-ion eloszlástérképe
 92 91. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A foszfát-ion eloszlástérképe
 93 92. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A nátrium-ion eloszlástérképe
 94 93. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A kálium-ion eloszlástérképe
 95 94. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A kalcium-ion eloszlástérképe
 96 95. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A magnézium-ion elszlástérképe
 97 96. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A E4 eloszlástérképe
 98 97. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A E6 eloszlástérképe
 99 98. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az E4/E6 érték eloszlástérképe
 100 99. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az E2 érték eloszlástérképe
 101 100. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az E3 érték eloszlástérképe
 102 101. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az E2/E3 érték eloszlástérképe
 103 102. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A vízkeménység eloszlástérképe
 104 103. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az effektív kalcium-, magnézium-koncentráció összeg eloszlástérképe
 105 104. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az effektív sókoncentráció eloszlástérképe
 106 105. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A magnézium százalék eloszlástérképe
 107 106. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A relatív nátrium-tartalom eloszlástérképe
 108 107. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra Az effektív relatív nátrium-tartalom eloszlástérképe
 109 108. melléklet Románia, Nagyvárad, Petea tó ábra A maradék nátrium-karbonát-egyenérték (szódaegyenérték) eloszlástérképe
 110 109. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Theodoxus prevostianus (C. Pfeiffer, 1928) Kárpát medence néhány elszigetelt forrásvízében fennmaradt, a középső pleisztocén során kialakult endemikus faj (1. ábra) (Krolopp, 1973, Sümegi 1999). Jelenleg a következő élőhelyei ismeretesek a medencében: ausztriai Bad Vöslau és Bad Fischau, a horvátországi Bušeča vas, a magyarországi Kács. Ez a faj ismeretes volt Püspökfürdőn is (Wolf, 1863, Kormos, 1903a,b, 1905a,b), bár utolsó élő példányait még Mocsáry Sándor gyűjtötte az 1870-es években, de a faj Nagyváradtól déli irányban található bihari Răbăgani területén a XIX. századtól kezdődően 2007-ig (Kimakowicz, , Grossu, 1936, Jurcsák, 1969, Sîrbu Benedek, 2005) megtalálható volt. Sajnos éppen napjainkban zajló építkezés nyomán pusztult ki ez az utolsó ismert romániai populációja is ennek a fajnak (Sîrbu Benedek, 2009) Răbăgani területén. Ezen faj püspökfürdői recens előfordulásának sorsa ismeretlen, ugyanis Mocsáry Sándor adatait, anyagát követően senki nem talált élő példányát ennek a fajnak a püspökfürdői területen (Sirbu, 2006), így kipusztulása a vizsgált területről is a XIX. század második felére, vagy a XX. század első felére tehető ábra Theodoxus prevostianus C. Pfeiffer, 1928 a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből Fagotia acicularis (Ferussac, 1823) Dél-kelet európai elterjedésű faunaelem (2. ábra), amely a Duna és mellékfolyói révén elterjedt a Kárpát-medencében, elsősorban annak déli részén, illetve ismeretesek langyos és hideg forrásvizekben is. Adataink alapján a püspökfűrdői területről a holocén során kihalt a Fagotia acicularis, és ezt támasztja alá a napjainkban végzett recens felmérések is (Sirbu, 2006). A bihari Răbăgani területéről, a Fekete Körös vízgyűjtő területéről ismeretes Clessini (1887) munkájától kezdődően, de a területen zajló csatornázások és építkezések nyomán ennek a fajnak is kérdéses a Körös-völgyi fennmaradása (Sirbu, 2006). 2. ábra Fagotia acicularis Ferussac, 1823 a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből
 111 110/a. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Melanopsis parreyssii (Phillippi, 1847) Endemikus faunaelem, egyetlen ismert lelőhelye a püspökfürdői / Baile 1 Mai termáltó. Az első munka, amely a püspökfürdői Melanopsis taxonokról beszámolt von Bregrath Franz Ritter Hauer osztrák geológushoz köthető (Hauer, 1852). Viszont ismeretes, hogy a Melanopsis parreyssii faj leírója a német Phillippi összefoglaló munkájában (Phillippi, 1847) a 176. oldalon, és a IV táblának a 15. képén bemutatott egyedet (1. ábra) Magyarországról származtatta és gyűjtőnek (valamint leírónak) von Mühlfeld osztrák természetbúvárt nevezete meg. Sajnos Phillippi munkájában nem tesz említést a példány pontosabb lelőhelyéről, és arról sem mikor és hol járt von Mühlfeld Magyarországon, vagy hogyan jutott a Melanopsis parreyssii első tudományos érdeklődést kiváltó példányához. Nem igazolható jelenleg, de nem is zárható ki, hogy a faj eredeti leírásához használt példány Püspökfürdőről származhattak, mivel itt a felszínen is jelentős számban fellelhető ennek a fajnak az egyedei, és ekkor még a püspökfürdői terület a történelmi Magyarországhoz tartozott ábra Melanopsis parreyssii Phillippi, 1847 faj első leírásánál felhasznált példány (Phillippi, 1847 monografikus művéből) Az első földtani rétegsort és a rétegekben található Melanopsis taxonokat von Heinrich Wolf császári geológus közölte a püspökfürdői területről (Wolf, 1863). Von Heinrich Wolf által közölt rétegsor, benne egy holocén kezdeti humuszos szinttel, közvetlenül a meleg vizű tó partján helyezkedett el (Wolf, 1863: 290 oldal, 7. ábra). Sajnos von Heinrich Wolf sem égtájat, sem térképet, sem méretarányt nem közölt, mindössze, az elmúlt 150 év során történt változások miatt ma már nehezen használható leírást adott meg ebben az alapcikkében, de közölt szelvényében lévő rétegsor egyes elemei a később elkészített feltárásokban is megfigyelhetőek voltak, így még ma is használható adatokat találhatunk Wolf (1863) munkájában. Ezt követően Zsigmondy Béla vízkutató fúrásának rétegsora (1886) és Wolf munkája nyomán a Nagyvárad földtani feldolgozása során említették meg ezeket a Mollusca fajokat (Szontágh, 1890).
 112 110/b. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó A korábbi vizsgálatok ellenére Tóth Mihály magyar természettudományi szakember volt az első, aki Magyar Orvosok és Természetvizsgálók augusztus ig Nagyváradon tartott XXV. Vándorgyűlés részletesen beszámolt a püspökfürdői terület negyedidőszaki malakofaunájáról, köztük a Melanopsis fajok változásairól (Tóth, 1891). Munkájában mintegy 2 méteres földtani szelvényből rétegenként, egyeléses technikával kiemelt Mollusca faunát ismertette, és a Melanopsis fajok változásai nyomán egy olyan negyedidőszaki fejlődési sort írt le, amelyben igen jelentős számú Melanopsis fajt határolt le. Tóth (1891) a püspökfürdői meleg vizű tavat az ó-allúviumnál (mai felfogásunk alapján holocénnél) idősebbnek tartotta. Tóth Mihály a Melanopsis fajokat olyan harmadidőszaki Melanopsis taxonokból, egészen pontosan olyan közös ősből származtatta, amelyek túlélte a jégkort és az egész faunát harmadidőszaki eredetűnek, a területet pedig harmadidőszaki refugiális areának gondolta. Tóth Mihály munkája nyomán előbb Spiridon Brusina, majd Kormos Tivadar végzett malakológiai vizsgálatokat a püspökfürdői negyedidőszaki Mollusca fajokon, köztük a Melanopsis és Theodoxus taxonokon (Brusina, 1902, Kormos, 1903a,b, 1905a,b). Spiridon Brusina nem alakított ki sem fúrást, sem szelvényt a területen, elsősorban felszínen található anyagokat, valamint a Tóth Mihály által szelvényből gyűjtött anyagot vizsgálta meg taxonómiai szempontból (Brusina, 1902). Brusina munkájában a Melanopsis parreyssii fajjal együtt 8 fajt határozott meg, valamint 23 változatot különböztetett meg. Sajnos sem ábrákat, sem részletes leírást nem adott meg sem a fajokhoz, sem a változatokhoz, mindössze rövid, néhány soros latin diagnózist adott a taxonokhoz (Brusina, 1902). Brusina 1902-ben - Straub Móric paleobotanikus korábbi munkája nyomán (Straub, 1891) - egy a jégkorban a meleg vizű tó következtében harmadidőszakból fennmaradt szubtropikus oázis utolsó maradványainak tekintette a püspökfürdői Melanopsis taxonokat, köztük a Melanopsis parreyssii fajt (2. ábra) ábra Melanopsis parreyssii Phillippi, 1847 a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből Kormos Tivadar a terület morfológiai és földtani adottságainak feltérképezését és a Zsigmondy féle vízkutató fúrás szelvényének értékelését követően Tóth Mihály szelvénye közelében, de attól egy jóval mélyebb, mintegy 11 méteres ásott szelvény és fúrás kombinációját alakította ki. Kormos az igen részletes rétegtani, földtani elemzés mellett a Brusina által leírt fajokat és változatokat, valamint a rétegsorból előkerült Theodoxus és Melanopsis példányokat is részletesen elemezte (Kormos, 1903a,b, 1905a,b). A vezetésével kialakított földtani szelvény mellett más felszíni szelvényeket is megvizsgált, térképet, földtani szelvényt közölt a vizsgált területről, ahol feltüntette Tóth Mihály, valamint a saját szelvényének helyét is.
 113 110/c. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Kormos Tivadar átfogó munkáját tekintettük a legfontosabb kiindulási alapnak a püspökfürdői terület földtani fejlődését, kronológiáját és a malakofauna, közte a Thedoxus és Melanopis taxonok fejlődésének feltárását megcélzó kutatásainkhoz. Kormos legfontosabb megállapításait a Püspökfürdő faunájával kapcsolatban, amelyekre később még visszatérünk, a következőkben foglalhatjuk össze, mind a Melanopsis, mind a Theodoxus (Neritina) taxonok harmadidőszaki ősre vezethetők vissza. Véleménye szerint a mai püspökfürdői fauna egyértelműen reliktum jellegű, egy harmadidőszaki, trópusi körülmények között élt fauna jégkort túlélő maradványa, amelynek közvetlen leszármazási kapcsolata, faunafejlődési előzményei a szlavóniai fiatal harmadidőszaki malakofaunában figyelhetők meg ábra A Melanopsis parreyssii biometriai elemzésénél használt röntgenfelvétel Ugyanakkor már Kormos felfigyelt arra is, hogy a püspökfürdői Melanopsis egyedek egy jelentős része leszármazási kapcsolatba hozható Fagotia (általa még Melanopsisnak nevezett) nemzetség fajaival, a Fagotia acicularis és a Fagotia esperi fajokkal (Kormos, 1905a). Ez utóbbi fajokat Esperiana (Microcolpia) daudebartii acicularis (Férussac, 1823) és Esperiana (Fagotia) esperi (Férussac, 1823) néven napjainkban egyes szerzők pontikus elterjedésűnek tekintik (Fehér et al. 2004). Viszont ezeknek a fajoknak a ciklikus megjelenése a Kárpát-medencében egyértelműen a negyedidőszak enyhébb, interglaciális szakaszaihoz, és nem a harmadidőszakhoz köthető (Krolopp, 1973, 1983). Az itt bemutatott adataink nyomán, valamint a genetikai vizsgálatok (Smolen- Falniowski, 2009) alapján Kormos Tivadar több mint 100 évvel ezelőtti sejtéseit bizonyítani lehetett a Melanopsis parreyssii a Fagotia acicularis taxonból levált sister taxonnak (fajnak, vagy termálvízhez alkalmazkodott ökoformának) tekinthető. Az előkerült adult héjak mérete (3. ábra) alatta maradt a recensen megfigyelhető 18 mm héjhossz értéket (15,52 mm héjhossz átlag), míg a szelvényben feltárt Melanopsis parreyssii héjak szélességének átlaga 6,81 mm-nek adódott.
 114 111. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Planorbis planorbis (Linneus, 1758) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (1. ábra), a Lymnaea palustris fajhoz hasonlóan szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, árkokban, kubikgödrökben is megtelepedni képes taxon, de az időszakos vizekben kevésbé jelentős a megjelenése. Negyedidőszaki tavi képződményekben igen jelentős az előfordulása ennek a fajnak, mind a hidegebb, mind az enyhébb éghajlati szakaszokban felhalmozódott üledékes képződményekben megtalálható. Az előkerült, döntően jégkori 30 példányból 11, a faj egyedeinek mintegy harmada bizonyult juvenilisnek. Az adult példányok mérete teljesen átlagos volt, 5,72 +/- 0,31 mm sugarú átlagot adódott ábra Planorbis planorbis (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből Anisus spirorbis (Linnaeus, 1758) Időszakos vízborítást is elviselő, palearktikus elterjedésű faunaelem (2. ábra). Az európai vízi fajok közül ez a taxon viseli el a legjelentősebb vízben oldott sóanyagot és a leglúgosabb (9-10 közötti ph-t) vizeket is (Horváth, 1950). Az előkerült holocén korú 3 példány mindegyike adultnak bizonyult. A héjak sugarának mérete meghaladt a 2,0 mm-t. Valószínűsíthető, hogy a holocén termálvízi vízi környezet, a jelentősebb oldott mészsótartalom következtében jelentkezett kisebb mérete az Anisus spirorbis. 2. ábra Anisus spirorbis (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből
 115 112. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Gyraulus laevis (Alder, 1838) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (1. ábra), a szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, árkokban, kubikgödrökben is megtelepedni képes taxon. A legjelentősebb lehűlések (glaciálisokon belüli stadiális szintek) során felhalmozódott üledékekben hiányzik, elsősorban az enyhébb éghajlati szakaszokban (interglaciálisok, interstadiálisok során) felhalmozódott üledékekre jellemző malakofauna elem. Így nem véletlen, hogy a holocén kori, eutróf, mészsókban gazdag tavi rendszerre jellemző bioindikátor taxonként jelentkezett ez a faunaelem. Minden előkerült példány (33 db) adultnak bizonyult és a köldöktől a héj peremvonaláig tartó héjsugár átlaga 3,22 mm-nek bizonyult a 33 egyed elemzése alapján. 1. ábra Gyraulus laevis (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből 115 Armiger crista (Linnaeus, 1758) Jelentős tűrőképességű, holarktikus elterjedésű vízi csiga faj (2. ábra), a szerves anyagban gazdag vizeket is elviseli, ezekben a vizekben elsősorban a vízi növények levelein él. A legjelentősebb lehűlések során felhalmozódott üledékekben is elterjedt faunaelem, a jégkor végén felhalmozódott üledékekre jellemző taxon (Krolopp, 1973, 1983). Minden előkerült példány (11 db) adultnak bizonyult és a köldöktől a héj peremvonaláig tartó héjsugár átlaga 2,72 mm-nek bizonyult a 11 egyed elemzése alapján. Ez alatta marad a holocén és a recens egyedek átlagának és ez az adat is bizonyítja, hogy a jégkori, langyos vízzel jellemezhető termáltóban nem minden ökológiai tényező lehetett optimális a mérsékeltövi édesvízi fajok számára, mert a héjak mérete alatta maradt a holocén kori és recens egyedek méretének. 2. ábra Armiger crista (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből
 116 113. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Succinea putris (Linnaeus, 1758) Csak a holocén szintben megjelenő, holarktikus elterjedésű, erősen higrofil, vízpartin faunaelem (1. ábra). A faj a vízben élő növények szárán, nedves réteken, gyékényes, sásos, nádas övben, lebegő hínarak felszínén él. Dominanciája alapján a holocén kori sekélyvizű termáltóban jelentős kiterjedésű nádas, vagy nádas foltok alakulhattak ki, valamint jelentős kiterjedésű vízparti zóna (gyékényes, sásos öv) fejlődhetett ki az üledékgyűjtő peremén. A előkerült mindhárom egyed adultnak bizonyult ábra Succinea putris (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből Vallonia pulchella (Linnaeus, 1758) Csak a holocén szintben megjelenő, holarktikus elterjedésű, szubhigrofil, vízparti területeken, réteken elterjedt faunaelem (2. ábra). Összesen két adult egyede került elő. A faj jelenléte is bizonyítja, hogy a holocén tó mérete a jégkori tóhoz képest lecsökkent, így a szárazföldi fajok könnyebben mosódhattak be az üledékgyűjtő rendszerbe. 2. ábra Vallonia pulchella (Linneus, 1758) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből
 117 114. melléklet Az előkerült Mollusca fajok leírása, Románia, Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó Perforatella rubiginosa (Schmidt, 1853) A faj hidegtűrő, euroszibériai elterjedésű karakterelem, a jégkori nedves rétek, vízparti területek, ritkás ártéri, vízparti erdők egyik jellegzetes taxonja (1. ábra). Napjainkban is megtalálható az alföldi területen, de elsősorban refugiális területeken, árterek, mocsarak és lápok hidegzugaiban. A jégkorban sokkal elterjedtebb faunaelem volt, több száz lelőhelye ismeretes a jégkori folyók széles árterein, jégkori mocsarakban kialakult infúziós löszökben, lápok, folyóvizek peremén. Az előkerült példányok mindegyike adult egyed volt, és 6,21 mm átlagos szélességgel és 4,53 mm magassággal. A faj jelenléte is bizonyítja, hogy a holocén tó mérete a jégkori tóhoz képest lecsökkent, így a szárazföldi fajok könnyebben mosódhattak be az üledékgyűjtő rendszerbe ábra Perforatella rubiginosa (Schmidt, 1853) a püspökfürdői / Baile 1 Mai szelvényből
 118 115. melléklet A Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra Az első paleoökológiai szint ( minta, 8,4-7,2 méter között) egyik mintájának malakofaunája (jobb felső Planorbis planorbis, bal felső Theodoxus prevostianus, alsó középső Fagotia acicularis) ábra A második jégkori paleoökológiai szint ( minta, 7,2-2,0 méter között) egyik jellemző mintájának malakofaunája (jobb felső Theodoxus prevostianus, bal felső Armiger crista, alsó középsőn Fagotia acicularis)
 119 116. melléklet A Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó szelvényének kiválogatott malakofaunája 1. ábra A harmadik jégkori paleoökológiai szint (a felszínközeli 10 minta, felszínközeli 2,0 méter között) egyik jellemző mintájának malakofaunája (felső jobb Succinea putris, felső középső Planorbis planorbis, felső jobb Gyraulus laevis, bal alsó Theodoxus prevostianus, alsó középső Fagotia acicularis, alsó jobb Melanopsis parreyssii) ábra A harmadik jégkori paleoökológiai szint (a felszínközeli 4. minta, felszínközeli 0,6 0,8 méter között) egyik jellemző mintájának malakofaunája (felső jobb Anisus spirorbis, felső középső Gyraulus laevis, felső jobb Theodoxus prevostianus, alsó középső Melanopsis parreyssii)
 120 117. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 1. PF 1_1: Anyag: 3 csont darab No. 1. PF 1_2: Anyag: 1 csigakagyló darab 1. ábra: Meghatározhatatlan gerinces csontmaradványok ábra: Meghatározhatatlan Gastropoda No. 3. PF 3_1: Anyag:1 csigolya Mérések: az ízületi csontlap átmérője 1.35x1.22, 1.33x1.19, hossza: ábra: Meghatározhatatlan halfaj
 121 118. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 3. PF 3_2: Anyag: 1 garat fog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.95x1.42 No. 3. PF 3_3: Anyag: 1 garat fog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 3.0x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 121 No. 3. PF 3_4: Anyag: 1 garat fog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.55x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 122 119. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 3. PF 3_5: Anyag: 1 garat fog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 3.55x3.00 Különlegesség: a fog rágófelületén molluska kagyló töredékek figyelhetők meg No. 3. PF 3_6: Anyag: 1 garat fog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 3.72x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) No. 4. PF 4_1: Anyag: 1 ujjperc Mérések: hossza: ábra Meghatározhatatlan farkatlan
 123 120. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 5. PF 5_1: Anyag: 1 mellkascsont test középpontjához közelebb eső felének darabja Mérések: maximális átmérő: Leírás: a capitulum borda és a tuberculum borda törött. Ezen tények ellenére legszélén lévő gerinccsigolya stuktúrája megfelelő a meghatározáshoz. A Cervus, Bison és Bubalus nemek mellkascsontjaival való közvetlen összehasonlítás után a három lehetséges nem kizárható. 1. ábra Bos taurus (LINNAEUS, 1758) No. 10. PF 10_1: Anyag: 1 test középpontjához közelebb eső felkarcsont darab Mérések: hosszúság: No. 10. PF 10_2: Anyag: 1 garat fog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 4.2x ábra Meghatározhatatlan farkatlan 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 124 121. melléklet Băile 1 Mai 1/Püspökfürdő, Petea tó No. 13. PF 13_1: Anyag: 1 csont darab Mérések: maximális átmérő: 22.0 No. 19. PF 19_1: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.25x ábra Meghatározhatatlan halmaradvány 124 No. 19. PF 19_2: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.59x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 125 122. melléklet Băile 1 Mai 1/Püspökfürdő, Petea tó No. 19. PF 19_3: Anyag: 1 csigolya Mérések: az ízületi csontlap átmérője 1.19x0.84, 1.25x0.90, hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány No. 19. PF 19_4: Anyag: 1 csigolya Mérések: az ízületi csontlap átmérője 1.09x0.91, 1.12x1.12, hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány No. 19. PF 19_5: Anyag: 1 csigolya Mérések: az ízületi csontlap átmérője 1.26x1.11, 1.51x1.05, hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány
 126 123. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 19. PF 19_6: Anyag: csontdarab No. 20. PF 20_1: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 5.10x ábra Meghatározhatatlan gerinces-maradvány 126 No. 20. PF 20_2: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.44x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 127 124. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 20. PF 20_3: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.00x1.50 No. 20. PF 20_4: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.54x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 127 No. 20. PF 20_5: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.62x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 128 125. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 20. PF 20_6: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.62x1.05 No. 20. PF 20_7: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.67x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 128 No. 20. PF 20_8: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.22x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 129 126. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 20. PF 20_9: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.95x1.35 No. 20. PF 20_10: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.70x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 129 No. 25. PF 25_1: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 3.40x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 130 127. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 25. PF 25_2: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.15x1.62 No. 25. PF 25_3: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.37x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 130 No. 25. PF 25_4: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.30x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758)
 131 128. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 25. PF 25_5: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.80x1.30 No. 25. PF 25_6: Anyag: 1 garatfog (őrlőfog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.50x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 131 No. 25. PF 25_7: Anyag: 1 garatfog Mérések oldalnézetben: hossz: 4.4, szélesség: ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) 3. ábra Scardinius erythrophtalmus (LINNAEUS, 1758)
 132 129. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 25. PF 25_8: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 2.17x1.70 No. 25. PF 25_9: Anyag: 1 garatfog (zúzófog) Mérések: a rágófelület átmérője: 1.65x ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS 1758) ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS 1758) v No. 25. PF 25_10: Anyag: 1 csigolya Mérések: az ízületi csontlap átmérője 1.19x1.09, 1.13x1.13, hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány
 133 130. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 28. PF 28_1: Anyag: 1 garatív 3 foggal Mérések: a fogak rágófelületének átmérője: 1) zúzófog: 1.12x0.82; 2) őrlőfog: 1.50x1.05; 3) őrlőfog:0.75x0. 57 No. 28. PF 28_2: Anyag: 1 singcsont Mérések: hossza: ábra Cyprinus carpio (LINNAEUS, 1758) ábra aff. Rana esculenta (LINNAEUS, 1758) No. 28. PF 28_3: Anyag: 1 fedődarab Mérések: hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány
 134 131. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 28. PF 28_4: Anyag: 1 garatfog Mérések: a rágófelület átmérője: 1.00x ábra Carassius carassius (LINNAEUS, 1758) No. 31. PF 31_1: Anyag: 1 csigolya Mérések: ízületi csontlap átmérője: 1.00x0.98, 1.00x0.95, hossza: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány No. 31. PF 31_2: Anyag: 1 csigolyadarab Mérések hátulnézetből: maximális magasság: 2.9, maximális szélesség: ábra Lacerta faj
 135 132. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 31. PF 31_3: Anyag: 1 garatfog Mérések oldalnézetből: hossz: 4.35, szélesség: 1.37 No. 33. PF 33_1: Anyag: 1 tibio-fibula töredezett epifízissel Mérések: hossz: ábra Scardinius erythrophtalmus (LINNAEUS, 1758) ábra Meghatározhatatlan farkatlan No. 33. PF 33_2: Anyag: 3 csontdarab 3. ábra Meghatározhatatlan gerinces
 136 133. melléklet Băile 1 Mai/Püspökfürdő, Petea tó No. 33. PF 33_3: Anyag: 2 növénymaradvány No. 36. PF 36_1: Anyag: 1 tibio-fibula töredezett diafízissel Mérések: hossz: ábra Meghatározhatatlan növényi maradványok ábra aff. Rana faj No. 36. PF 36_2: Anyag: 1 háti gerinctövis Mérések: hossz: ábra Meghatározhatatlan halmaradvány


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
29.11.2018
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 305/25
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 58/2017
 2017 m. kovo 17 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo II priedas (Techniniai reglamentai, standartai, bandymai ir sertifikavimas) [2018/1822]
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2017 m. sausio 3 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/1 dėl laivų identifikavimo procedūrų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/53/ES dėl pramoginių ir asmeninių laivų (1);
 (2)
 todėl EEE susitarimo II priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 EEE susitarimo II priedo XXXI skyriuje po 2 punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/53/ES) įterpiamas šis punktas:
 „3.
 32017 R 0001: 2017 m. sausio 3 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/1 dėl laivų identifikavimo procedūrų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/53/ES dėl pramoginių ir asmeninių laivų (OL L 1, 2017 1 4, p. 1).“
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtinas Įgyvendinimo reglamento (ES) 2017/1 tekstas islandų ir norvegų kalbomis yra autentiškas.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2017 m. kovo 18 d., jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (*1).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2017 m. kovo 17 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Claude MAERTEN
 (1) OL L 1, 2017 1 4, p. 1.
 (*1) Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.


type: wikipedia

text:
A fáskövirózsa-formák (Sempervivoideae) a kőtörőfű-virágúak (Saxifragales) rendjébe sorolt varjúhájfélék (Crassulaceae) családjában a három alcsalád egyike (a legtöbb fajt számláló).
 Elterjedésük, élőhelyük
 Valamennyi nemzetség holarktikus — a fajok többsége Közép-Amerikában, illetve az Andokban él. Az Újvilágban észak felé az USA déli részéig (Arizona) értek el.
 Megjelenésük, felépítésük
 Levélszukkulens pozsgás növények. Egyesek levelei tőlevélrózsában, másokéi rövid szár végén fejlődő levélrózsában, megint másoké a száron szórtan nőnek.
 Felhasználásuk
 Az alcsalád több pozsgás nemzetségét dísznövényként termesztik — főleg sziklakertekben, illetve cserepes növényként.
 Rendszerezésük
 Az alcsaládba 4 nemzetségcsoportot sorolnak összesen 30 nemzetséggel:
 Aeonieae Thiede ex Reveal
 kövirózsacserje (Aeonium) Webb & Berthel.
 Aichryson Webb & Berthel.
 sziklagyökér (Monanthes) Haw.
 Sedeae Fr.
 Afrovivella A.Berger
 Cremnophila Rose
 Dudleya Britton & Rose
 fáskövirózsa (Echeveria) DC.
 Graptopetalum Rose
 Lenophyllum Rose
 varjúhájfa (Pachyphytum) Link, Klotzsch & Otto
 Pistorinia DC.
 Prometheum (A.Berger) H.Ohba
 Rosularia (DC.) Stapf
 varjúháj (Sedum) L.
 Thompsonella Britton & Rose
 Villadia Rose
 Semperviveae Dumort.
 Petrosedum Grulich
 kövirózsa (Sempervivum) L.
 Umbiliceae Meisn.
 Hylotelephium H.Ohba
 Meterostachys (Makino) Nakai
 mongolkőrózsa (Orostachys) Fisch.
 Perrierosedum (A.Berger) H.Ohba
 Phedimus Raf.
 Pseudosedum (Boiss.) A.Berger
 Rhodiola L.
 Sinocrassula A.Berger
 Umbilicus DC.
 Incertae sedis – „bizonytalan helyzetű” (az alábbi nemzetségek még nincsenek a fenti nemzetségcsoportokba besorolva):
 Chaloupkaea Niederle
 sűrűlevél (Chiastophyllum) (Ledeb.) A.Berger
 Kungia K.T.Fu
 Források
 Crassulaceae J.St.-Hil. Plants of the World Online
 Szűcs Lajos: Kedvelt kaktuszok, pozsgások. Gondolat. Budapest, 1984. p. 264.
 Ray Stepnenson: Sedum. Cultivated stonecrops
 Arnott, G.A.W. 1832. Botany 112.
 Mort, M.E., O’Leary, T.R., Carrillo-Reyes, P., Nowell, T., Archibald, J.K. & Randle, C.P. 2010. Phylogeny and evolution of Crassulaceae: past, present, and future. Schumannia 6: 69-86. PDF from ResearchGate Reference page.
 Nikulin, V.Y., Gontcharova, S.B., Stephenson, R. & Gontcharov, A.A. 2016. Phylogenetic relationships between Sedum L. and related genera (Crassulaceae) based on ITS rDNA sequence comparisons. Flora 224: 218-229. DOI: 10.1016/j.flora.2016.08.003 PDF Reference page.
 Nikulin, V.Yu. & Goncharov, A.A. 2017. Molecular and phylogenetic characteristics of Sedum (Crassulaceae) and related genera based on a comparison of the nucleotide sequences of the matK gene of chloroplast DNA and the ITS of the ribosomal DNA region. Botanical Journal 102 (3): 309-328. PDF from ResearchGate In Russian, abstract in English. Reference page.
 Shaw, J.M. 2017. (2512) Proposal to conserve the name Orostachys with a conserved type (Crassulaceae). Taxon 66(2): 521-522. DOI: 10.12705/662.24 Reference page.
 Reveal, J.L. 2012. An outline of a classification scheme for extant flowering plants. Phytoneuron 2012-37: 1–221. Full text PDF Reference page.
 Stevens, P.F. 2001 onwards. Angiosperm Phylogeny Website. Version 14, July 2017 [and more or less continuously updated since]. Online. Reference page.
 Thiede, J. & Eggli, U. 2007. Crassulaceae in Kubitzki, K., Bayer, C. & Stevens, P.F. (Eds.) Flowering plants : Eudicots ; Berberidopsidales, Buxales, Crossosomatales, Fabales p.p., Geraniales, Gunnerales, Myrtales p.p., Proteales, Saxifragales, Vitales, Zygophyllales, Clusiaceae Alliance, Passifloraceae Alliance, Dilleniaceae, Huaceae, Picramniaceae, Sabiaceae pp. 83–119 DOI: 10.1007/978-3-540-32219-1_12 Crassulaceae PDF in Research Gate Reference page.
 Növényalcsaládok


text:
Το Μαυροδένδρι είναι χωριό της περιφερειακής ενότητας Κοζάνης της Μακεδονίας, έδρα της δημοτικής ενότητας Δημητρίου Υψηλάντη. Γνωστό από τα χρόνια της τουρκοκρατίας ως Κάραγατς (Μαύρο Δένδρο), με την ανταλλαγή των πληθυσμών το 1923, έγινε τόπος εγκατάστασης πολλών προσφυγικών οικογενειών ποντιακής κυρίως καταγωγής αλλά και από άλλες περιοχές της Μικράς Ασίας. Περιοχή εκτεθειμένη στους βόρειους ανέμους με αποτέλεσμα πολύ ψυχρό κλίμα και πολύ χαμηλές θερμοκρασίες την περίοδο του χειμώνα. Σύμφωνα με την απογραφή του 2011αριθμεί 1050 κατοίκους. Με εκτιμήσεις του 2018 οι μόνιμοι κάτοικοι είναι 630 με 660. Σήμερα παρουσιάζει πολιτιστική δραστηριότητα με σκοπό τη διαφύλαξη και την προβολή των ποντιακών εθίμων. Αξιόλογη φυσική ομορφιά αποτελεί η τεχνητή λίμνη που έχει δημιουργηθεί σε ανενεργό λατομείο σε απόσταση 7 χλμ. από την Κοζάνη. Την Καθαρά Δευτέρα κάθε χρόνο εορτάζονται τα κούλουμα με μεγάλη προσέλευση κόσμου στο δάσος βελανιδιάς βορειοδυτικά του οικισμού, όπου προσφέρεται παραδοσιακή φασολάδα.
 Είναι επίσης γνωστό για το Κέντρο Εκπαίδευσης Νεοσυλλέκτων (523 Τάγμα Πεζικού) του Στρατού Ξηράς που λειτουργεί στο εκεί στρατόπεδο.
 Το Μαυροδένδρι είχε μια ποδοσφαιρική ομάδα, τον Οδυσσέα Μαυροδενδρίου.
 Παραπομπές
 Χωριά του νομού Κοζάνης
 Δήμος Κοζάνης