type: wikipedia

text:
Indie Zachodnie (, , , ) – zbiorcza nazwa wysp leżących między Morzem Karaibskim a Oceanem Atlantyckim. Zaliczają się do nich trzy grupy wysp – Wielkie Antyle (Kuba, Haiti, Jamajka, Portoryko), Małe Antyle oraz archipelag Bahamów. Czasem definicję rozszerza się o znacznie oddalone, ale zbliżone kulturowo Bermudy.
 Opis
 Nazwa wywodzi się z końca XV wieku, z okresu wypraw odkrywców Nowego Świata i wynika z błędnego przekonania Krzysztofa Kolumba, że płynąc na zachód udało mu się dotrzeć do Indii. Pierwotnie używano jej w odniesieniu do całej Ameryki.
 Wyspy pierwotnie zamieszkane były przez Arawaków i Karaibów. Po odkryciu przez Europejczyków stały się przedmiotem rywalizacji kolonialnej między mocarstwami europejskimi. Współcześnie na ich obszarze istnieje kilkanaście niepodległych państw oraz terytoriów zależnych od Wielkiej Brytanii, Francji, Holandii i Stanów Zjednoczonych.
 Terminologia
 Zbliżone znaczeniowo są pojęcia Antyle i Karaiby:
 Antyle obejmują wyłącznie wyspy Wielkich i Małych Antyli, bez Bahamów.
 Karaiby to większy region, poza Indiami Zachodnim obejmujący także wybrzeże kontynentu amerykańskiego wzdłuż Morza Karaibskiego.
 Zobacz też
 Indie Wschodnie
 Federacja Indii Zachodnich
 Reprezentacja Indii Zachodnich w krykiecie mężczyzn
 A General Description of the West-Indian Islands
 Przypisy
 Karaiby
 Regiony Ameryki


type: other

text:
Životní situace. Důležité informace k některým činnostem projednávaným na OSPOD - PDF Free Download
 Download "Životní situace. Důležité informace k některým činnostem projednávaným na OSPOD"
 1 Životní situace Důležité informace k některým činnostem projednávaným na OSPOD Úprava poměrů k nezletilým dětem (úprava výchovy a výživy pro dobu před a po rozvodu) Určení, zvýšení / snížení / výživného k nezletilému dítěti Zprostředkování náhradní rodinné péče (NRP) Kuratela pro mládež Podezření na týrání, zneužívání a zanedbávání nezletilého dítěte / syndrom CAN/ Případy domácího násilí v rodinách s nezletilými dětmi Informace pro děti
 2 Úprava poměrů k nezletilým dětem Úprava výchovy a výživy pro dobu před a po rozvodu. O úpravě výchovy a výživy nezletilého dítěte rozhoduje opatrovnický senát u soudu v jehož obvodu má nezletilé dítě své faktické bydliště a to buď na základě dohody rodičů, nebo na základě rozhodnutí soudu. V případě bydliště nezl. dítěte na území MČ Praha 13 je příslušným soudem Obvodní soud pro Prahu 5. Soud rozhodne o poměrech nezl. dětí pokud rodiče spolu nežijí a nepodílejí se na výchově a výživě dítěte. Rozhodne o tom, jak bude probíhat výchova dítěte a jak bude každý z rodičů přispívat na jeho výživu. Poměry se upravují shodně k dítěti narozenému v manželství i mimo něj. Pokud jsou rodiče dítěte manželé a chtějí se rozvést, o rozvodu nelze soudně rozhodnout dokud nenabude právní moci rozhodnutí o úpravě poměrů nezletilých dětí pro dobu po rozvodu. Návrh se podává ve třech vyhotoveních k příslušnému soudu. Řízení je osvobozeno od soudních poplatků. Rodiče nezl. dítěte se mohou dohodnout sami o úpravě výchovy a výživy dítěte a soud, pokud je předložená dohoda v zájmu nezl. dítěte, tuto dohodu schválí. Návrh podává zákonný zástupce dítěte. Ten má právo si zvolit svého právního zástupce. Soud jmenuje nezl. dítěti pro toto řízení opatrovníka /zejména OSPOD/ a sdělí všem účastníkům termín jednání. Vyzve účastníky k doložení listin a písemností podstatných pro rozhodnutí ve věci. Pracovníci orgánu sociálně právní ochrany dětí před jednáním zpravidla provádějí na žádost soudu, jako opatrovník dítěte, šetření v domácnosti a pohovor s rodiči a s dítětem, podávají soudu zprávu o poměrech dítěte a celé rodiny. Soud po provedeném řízení rozhodne rozsudkem o podaném návrhu, svoje rozhodnutí odůvodní a poučí účastníky o možnosti podání opravného prostředku. Orgán sociálně právní ochrany dětí poskytuje rodičům a osobám odpovědným za výchovu poradenskou činnost. Sociální pracovníci se věnují rodičům i nezl. dětem zcela individuálně, dle povahy jednotlivého případu. Mají povinnost mlčenlivosti. Postupují v souladu s platnými zákonnými ustanoveními na úseku výkonu sociálně právní ochrany dětí. Zvláštní pozornost je věnována dětem samotným, zjišťování jejich názoru a mapování potřeb dítěte v souvislosti s podaným návrhem u soudu. Nejvyšším kritériem pro posouzení jednotlivých situací je pak zájem a blaho dítěte. Podrobné informace a vzor návrhu na úpravu výchovy a výživy k nezletilým dětem je možno získat osobně na pracovišti OSPOD v budově radnice MČ Praha 13, Sluneční nám 13, 2.patro, č. dv. 326, 327. Určení, zvýšení / snížení / výživného k nezletilému dítěti Oba rodiče mají vůči dětem vyživovací povinnost. Tato trvá do doby, dokud děti nejsou samy schopny se živit. Oba rodiče přispívají na výživu svých dětí podle svých schopností, možností a majetkových poměrů. Dítě má právo podílet se na životní úrovni svých rodičů. Nežijí-li rodiče nezletilého dítěte spolu, soud upraví rozsah jejich vyživovací povinnosti nebo schválí jejich dohodu o výši výživného. Soud postupuje stejným způsobem, žijí-li rodiče spolu, avšak jeden z nich neplní dobrovolně své povinnosti vůči nezl. dítěti. Návrh na úpravu výživného mohou podat oba rodiče nezl. dítěte nebo jiná osoba, která má dítě svěřené do péče. Návrh na zvýšení či snížení výživného lze podat za předpokladu, že se od poslední úpravy výživného změnily majetkové poměry na straně jednoho nebo obou rodičů, popř. potřeby nezl. dítěte. Řízení je zahájeno na základě podaného návrhu k příslušnému obvodnímu soudu. Soud následně sdělí termín jednání. Jmenuje nezl. dítěti opatrovníka a po provedeném řízení vydá rozsudek, kterým je výživné zvýšeno či sníženo, příp. návrh zamítne. Při rozhodování bere v úvahu poměry obou rodičů, jejich další vyživovací povinnosti, potřeby dítěte, jeho zdravotní stav apod. Podrobné informace a vzor návrhu na zvýšení či snížení výživného k nezl. dítěti je možno získat osobně na pracovišti OSPOD v budově radnice MČ Praha 13, Sluneční nám. 13, 2. patro, č. dv. 326, 327.
 3 Zprostředkování náhradní rodinné péče (NRP) Zprostředkování náhradní rodinné péče v sobě zahrnuje jednak vyhledávání nezl. dětí, kterým je třeba najít náhradní rodinné prostředí, jednak vytipovávání vhodných osob pro výkon a zajištění náhradní rodinné péče. Instituty NRP jsou - osvojení, - svěření do péče jiné fyzické osoby než rodiče, - pěstounská péče / poručenství/, - pěstounská péče na přechodnou dobu. Zájemci o osvojení, pěstounskou péči a pěstounskou péči na přechodnou dobu podávají žádost na předepsaném formuláři společně s dalšími požadovanými doklady. Žádost se podává na příslušném pracovišti OSPOD podle trvalého bydliště žadatele. Požaduje se předchozí několikaleté stabilní soužití v harmonickém a perspektivním vztahu. Žádost mohou podat jak manželé, tak i jednotlivec /samožadatel/ka/. U cizinců je podmínkou pobyt na území ČR nepřetržitě nejméně 1 rok. Zájemce musí kromě osobnostních předpokladů splňovat i odpovídající zdravotní stav, přiměřený věk, bezúhonnost i dostatečné materiální zázemí. Tyto předpoklady ověřuje sociální pracovnice v průběhu pohovoru se zájemci o NRP. Zkompletovaná žádost se všemi požadovanými přílohami je postoupena na Magistrát hl.m.prahy. Zájemci o osvojení nebo pěstounskou péči jsou pozváni k účasti na povinné přípravě a k psychologickému vyšetření. Po úspěšném absolvování obdrží zájemci o NRP rozhodnutí o zařazení /příp. nezařazení/ do seznamu osob vhodných stát se osvojiteli nebo pěstouny. O případném odvolání do tohoto rozhodnutí rozhoduje MPSV ČR. Podrobné informace je možno získat osobně na pracovišti OSPOD v budově radnice MČ Praha 13, Sluneční nám. 13, 2. patro, č. dv. 326, 327. Kuratela pro mládež Na kurátory pro mládež se mohou obrátit rodiny, jejichž nezletilé děti vykazují závady v chování, od nerespektování rodičů nebo školy, útěků z domova, záškoláctví, zneužívání návykových látek až po trestnou činnost nezletilých. Kurátor pro mládež spolupracuje s dalšími institucemi jako jsou školská zařízení, jejich výchovní poradci a metodici primární prevence, zdravotnická zařízení - pediatři i odborná specializovaná pracoviště, střediska výchovné péče, odborná psychologická a psychiatrická a jiná poradenská zařízení. Jsou v kontaktu i se zařízeními, která zajišťují tzv. volnočasové aktivity a sanaci rodiny. Ke každé situaci řešené s nezletilým dítětem a jeho rodinou kurátor pro mládež přistupuje individuálně. Situaci vyhodnotí a zvolí kroky, které pomohou řešit těžkosti nezletilého dítěte a jeho rodiny a budou v nejlepším zájmu dítěte. Podrobné informace je možno získat osobně na pracovišti OSPOD v budově radnice MČ Praha 13, Sluneční nám. 13, 2. patro, č. dv. 321.
 4 Podezření na týrání, zneužívání a zanedbávání nezletilého dítěte / syndrom CAN/ Takto závažnou situaci většinou oznámí základní nebo mateřská škola, lékař, PČR, rodina dítěte, dítě samotné, anonym. Postup při řešení případu se liší podle způsobu oznámení a řídí se podle konkrétní situace, aby nedošlo k dalšímu poškození zájmů nezl. dítěte. OSPOD většinou zajistí a zprostředkuje: - kontakt s PČR, - podání trestního oznámení, - pohovor s nezl. dítětem, - doporučení a zprostředkování odborného pracoviště pro rodinu, - prošetření poměrů v rodině, - kontakt se školním zařízením, s dětským lékařem. OSPOD vždy provádí potřebné kroky se všemi zainteresovanými orgány v zájmu nezl. dítěte. Případy domácího násilí v rodinách s nezletilými dětmi Tyto případy většinou oznamuje PČR, sama týraná osoba, rodina týrané osoby, děti týrané osoby, základní nebo mateřská škola, lékař, často jde o anonymní oznámení. Pokud dojde k vykázání násilné osoby z místa bydliště v rodině s nezletilými dětmi, PČR vždy zasílá záznam o vykázání násilné osoby ihned na pracoviště příslušného OSPOD. Následně OSPOD kontaktuje týranou osobu. OSPOD zajistí - kontakt s Intervenčním centrem, - zprostředkuje odbornou pomoc pro týranou osobu a její rodinu, - pomůže s dalšími případnými návrhy. Každý případ je posuzován individuálně a veškeré postupy jsou voleny podle aktuálních potřeb týrané osoby a dětí a k zajištění jejich bezpečí. Každý je oprávněn upozornit orgán SPO na porušení povinností nebo zneužití práv vyplývajících z rodičovské odpovědnosti. Dítě je oprávněno požádat o pomoc při ochraně svého života a dalších svých práv, a to i bez vědomí rodičů Osoba odpovědná za výchovu dítěte má právo požádat o pomoc orgán SPO při výkonu svých práv a povinností. Pracovníci orgánu sociálně právní ochrany dětí zachovávají mlčenlivost.
 5 Informace pro děti Kdy se na nás můžeš obrátit: pokud tě bude někdo nebo něco trápit, budeš potřebovat s něčím pomoci či poradit, když budeš mít starosti se svými rodiči, kamarády, učiteli, známými či neznámými apod....prostě kdykoliv to budeš potřebovat. Kdy se potkáme, i když o to třeba zrovna nebudeš stát: když si nebudeš plnit své povinnosti (např. nebudeš chodit do školy), když se budeš chovat protiprávně (např. budeš krást, budeš někomu ubližovat), když nebudeš poslouchat své rodiče či jiné autority (např. učitele), když by tví rodiče usoudili, že už spolu dále nemohou žít jako partneři a museli by se rozejít, když se staneš svědkem nějakého trestného činu...prostě kdykoliv bude potřeba hájit Tvé zájmy. Najdeš nás na pracovišti OSPOD ve 2. patře budovy radnice MČ Praha 13, Sluneční nám. 13, č. dv. 321, 326, 327. Nebo zavolej na tel. č


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/27
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. ledna 2008 – Efkon v. Parlament a Rada
 (Věc T-298/04) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2004/52/ES - Interoperabilita elektronických systémů mýtného - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2008/C 92/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Efkon AG (Graz-Andritz, Rakousko) (zástupci: původně G. Zanger, poté M. Novak, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a A. Neergaard, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: A. Lopes Sabino a M. Bauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a G. Braun, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na celkové nebo podpůrně částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/52/ES ze dne 29. dubna 2004, o interoperabilitě elektronických systémů mýtného ve Společenství (Úř. věst. L 166, s. 124, oprava v Úř. věst. L 200, s. 50).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Efkon AG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Radou.
 3)
 Parlament a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
16.12.2015 г., гр. Варна
 Апелативен съд – Варна, Гражданско отделение в публично заседание на девети декември, две хиляди и петнадесета година, в следния състав:
 при секретаря Ю.К., като разгледа докладваното от съдия Ю. Бажлекова в.гр.д. No 530 по описа за 2015г., за да се произнесе, взе предвид следното:
 С решение No 114/08.10.2015г., постановено по гр.д.No1641/15г. по описа на ВКС е отменено решение No 197/19.11.2014г. постановено по в.гр.д.No502/2014г. по описа на ВАпС и делото е върнато за ново разглеждане от друг състав на съда. В изпълнение на дадените с отменителното решение на ВКС указания и определението на настоящият състав на съда за без движение на исковата молба, иищецът е посочил, че претендира да бъде установено на основание Чл.21, ал.3 СК в отношенията между него и ответницата Д.Я., че последната не е собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите по констативен нотариален акт No122, т.ХХІ., дело 20835/97г., находящи се в сграда в етажна собственост в гр.Варна, УПИ І-6 в кв.165 по плана на гр.Варна, които имоти са лична собственост на ищеца по смисъла на чл.20 СК/отм./, придобити чрез дарение от неговата майка.
 Производството е по чл. 258 и сл. от ГПК и е образувано по въззивна жалба на Д.Г.Я., подадена чрез адв.С.Х., срещу решение No 1025/ 04.07.2014г., постановено по гр.д. No 1708/2013 г. по описа на Варненския окръжен съд, с което е признато за установено в отношенията й с К.Д.Я., че тя не е собственик на 1/2 идеална част от имоти по констативен нотариален акт за собственост No 122, том XXIV, дело 20835/97г. на нотариуса при ВРС, находящи се в сграда в режим на етажна собственост в гр. Варна, УПИ I-6 в кв. 165 по плана на XI, подрайон на гр. Варна, при граници: ул.„Хан Тервел", ул.„Филип Тотю", УПИ I - 7 и УПИ I -15, с адм. адрес „Хан Тервел" No 23, а именно: а/ апартамент No 18 с площ 97.12 кв.м. на жилищен ет.5 /по актуалните правила за обозначение на етажите към момента ет.6/, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж; б/ гараж No5 на партерния етаж /сега ет. 1/, с площ 16.651 кв.м., ведно с 1.0888 ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж и жалбоподателката е осъдена да заплати на другата страна направените по делото разноски в размер на 655 лева. В жалбата се излага, че решението е неправилно, незаконосъобразно и необосновано, постановено при съществени процесуални нарушения и в противоречие с материалния закон. Излага, че предявения иск е с правно основание чл.29, ал.3 СК и е недопустим поради непредявяването му в преклузивния срок по чл.31 СК. Твърди, че сделката за продажба на правото на строеж, обективирана в нотариален акт No 194/22.07.1997г. е нищожна поради липса на предмет /чл. 26, ал.2 от ЗЗД/, тъй като към този момент правото на строеж вече е било реализирано и сградата била построена, а ищецът не разполага с правен интерес за предявяване на иска. Счита за неправилен извода на съда за основателност на иска при липсата на категорично оборване от ищеца на презумпцията за съвместен принос. Излага, че в нарушение на процесуалните правила първоинстанционният съд е допуснал гласни доказателства за установяване на споразумение от 15.05.1997г., чрез игнориране на показанията на свидетелите Н. и А. и чрез необсъждане на твърденията и възраженията на ответницата и на събраните по делото доказателства, като е отказал допускането на гласни доказателства за установяване на твърденията на въззивницата за изтекла в нейна полза придобивна давност за 1⁄2 ид. част от имота. Претендира се отмяна на решението и постановяване на друго, с което предявения иск да бъде отхвърлен, както и присъждане на направените по делото разноски.
 Въззиваемата страна К.Д.Я., с писмен отговор оспорва жалбата като неоснователна и молил за потвърждаване на обжалваното решение и за присъждане на сторените по делото разноски. Изложил е съображения по допустимостта и правилността на първоинстанционния акт.
 Предявен е иск /уточнен с молба от 13.11.2000г., л.8 от гр.д.No530/2015г. на ВАпС/ от К.Д.Я. срещу Д.Г.Я. с правно основание чл.124 ГПК, вр. Чл.21, ал.3 СК за приемане за установено в отношенията между страните, че Д.Г.Я., не е собственик на 1/2 ид. част от имотите по констативен нотариален акт т No 122, том XXIV, дело 20835/97г. на нотариуса при ВРС, находящи се в сградата в етажна собственост в гр. Варна, УПИ I-6 в кв. 165 по плана на XI подрайон на гр. Варна, адм. адрес „Хан Тервел" No 23, а именно: апартамент No 18 с площ 97.12 кв.м. на жилищен ет. 5 /по актуалните правила за обозначение на етажите към момента ет.6/, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж; гараж No 5 на партерния етаж /сега ет. 1/, с площ 16.651 кв.м., ведно с 1.0888 ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж.
 В исковата си молба ищецът твърди, че с ответницата са бивши съпрузи, като бракът им е прекратен с развод с решение на ВРС, постановено по гр.д. No 7719/2008г., считано от 19.03.2009г. По време на брака с договор по НА No 194, т.ХХV, н.д.No7094/1997г. ищецът е придобил право на строеж за процесните имоти. В договора е посочено, че придобиването на имотите е възмездно срещу цена от 63 270лв. за жилището и 10764лв. за гаража, която е изплатена на продавача „Модул 2000”ООД, без да е посочено лицето, заплатило цената. На 05.12.1997г., след построяване на сградата, ищецът се снабдил с констативен нотариален акт за собственост No 122, т.ХХІV, д.20835 за процесните имоти като лична собственост. Твърди, че цялата цена на имотите, включваща цената на правото на строеж и на строителството е заплатена от майката на ищеца М.Я., която е сключила и предварителния договор за строителство и продажба на имотите със строителя „Модул 2000”ООД. Правото да получи собствеността върху обектите М.Я. е прехвърлила на ищеца /нейн син/ със споразумение от 15.05.19997г., сключено между нея, ищеца и „Модул 2000”ООД. Прехвърлянето е безвъзмездно с дарствено намерение. „Модул 2000”ООД е прехвърлило собствеността върху имотите на ищеца с договор, обективиран в НА No 194, т.ХХV, н.д. 7094/1997г. на 09.07.1007г. Между „Модул 2000”ООД и майката на ищеца е подписан протокол, с който е удостоверено взаимното изпълнение на задълженията за строителство, прехвърляне на имотите и заплащане на цената. Излага се, че за придобиване на имотите ищецът не е заплащал цена, като е налице цесия – дарение от страна на майката на ищеца на правото да бъде придобита собствеността върху имотите. Интереса от предявяване на иска обосновава с обстоятелството, че придобиването на имота по време на брака, принципно легитимира ответницата като собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите, след прекратяването на брака.
 Ответницата е оспорвала иска по съображения за неговата недопустимост – непредявяването му в преклузивния срок по чл.31 от СК, евентуално като неоснователен, предвид наличието на съвместен принос в придобиването на имотите, закупени със средства от трудовите възнаграждения на двамата съпрузи. Оспорва твърденията, че предварителния договор за имотите е сключен от майката на ищеца. Излага, че този предварителен договор не е запазен, за да се прикрие инвестицията от страна на ищеца, тъй като по това време срещу него е водено съдебно производство, по което е бил осъден да заплати в полза на държавата 32509лв. главница и разноски – 1500лв. Действителен инвеститор при строителството са били съпрузите и имотите били закупени с техни средства, по време на брака. Твърди, че майката на ищеца не е давала средства за закупуването на имотите и не е разполагала с такива. Дори да е налице дарение от страна на майката на ищеца, то това дарение е в полза на двамата съпрузи. Това обстоятелство се установява и от заявеното в писмена форма/ нотариална покана рег.No1811/05.03.2013г., т.І, акт No85/от майката на ищеца, че тя и ответницата са съсобственици на имота след извършеното от ищеца в полза на майка му дарение на 1⁄2 ид.ч от имота.
 Съдът на осн. чл. 269 от ГПК, след като извърши служебна проверка, намира обжалваното решение за валидно, допустимо по следните съображения:
 В случая предявеният иск е по чл. 124 от ГПК за отричане на правото на собственост на ответницата по отношение на 1⁄2 ид.ч. от процесните имоти, като той е различен от иска по чл. 29, ал.3 от СК /в сила от 01.10.2009г./, който е конститутивен и има за предмет определяне на по-голям дял на ищеца в прекратената имуществена общност, поради значително по-голям негов принос в придобиването й. В случая иск по чл. 29 от СК не е предявен. Именно за последния законодателят е предвидил едногодишен преклузивен срок за предявяване, считано от прекратяване на брака, докато при отрицателен установителен иск за собственост, такъв срок не е предвиден и искът може да се предяви безсрочно. Затова оплакванията във въззивната жалба в тази насока се явяват неоснователни.
 Налице е правен интерес за предявяване на иска с правно основание чл.124 ГПК, вр. Чл.21 СК за ищеца, предвид заявеното от него еднолично право на собственост върху процесните имоти, като придобити чрез дарение от неговата майка, констатирано с НА No 122, т.ХХІV, дело 20835/97г. След прекратяване на брака ищецът се е разпоредил с 1⁄2 ид.ч. от имотите, като правата му върху останалата 1⁄2 ид.ч. от имотите се оспорват от ответницата, чрез формалното й легитимиране след прекратяване на брака между страните като собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите на базата на презумпцията на чл.19, ал.3 СК/отм./. Искът е насочен към установяване на невъзникване на съпружеска имуществена общност, поради това, че имотите са лично имущество на ищеца, като придобити със средства на неговите родители и на основание дарение от тяхна страна.
 Видно е от представеното по гр.д.No1708/2013г. удостоверение, издадено от РС Варна, че с решение от 19.03.2009г. е прекратен брака между Д.Г.Я. и К.Д.Я., сключен на 07.01.1990г. по взаимно съгласие на основание чл.100 СК /отм./ Решението за прекратяване на брака е влязло в сила на 19.03.2009г.
 От представеното заверено копие от споразумение от 15.05.1997г., сключено между ищеца, М.К. Я. /майка на ищеца/ и „Модул 2000”ООД, страните по същото са се споразумели във връзка с изпълнение на предварителен договор, сключен между дружеството и Мария Я., последната да прехвърли безвъзмездно на ищеца правото да придобие право на строеж върху жилище-ап. No18 на пети жилищен етаж, ведно с прилежаща изба No16 и гараж No5, находящи се в жилищна сграда, която ще бъде построена в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23. Страните по споразумението са се съгласили всички задължения по предварителния договор за заплащане на покупната цена да останат за сметка на Мария Я., на която „Модул 2000”ООД следва да отчете изпълнението и предаване на обектите, предмет на предварителния договор след завършване на строителството.
 С протокол от 09.07.1997г., „Модул 2000”ООД и М.Я., като страни по предварителен договор за строителство и продажба на ап.18, гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23 и споразумение от 15.05.1997г., са удостоверили изпълнение на задълженията на дружеството относно строителството на сградата и по прехвърляне на правото на строеж на К.Я., както и изпълнение на задължението от страна на М. Я. като инвеститор за заплащане на цената на строителството и правото на строеж.
 С договор за покупко-продажба от 22.05.1997г., обективиран в НА No 194/97г. Модул 2000” ООД е прехвърлил на К.Я. право на строеж върху жилище – апартамент, в жилищна сграда, която ще се строи в дворно място, находящо се в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23, а именно, ап.18 на пети жилищен етаж, състоящо се кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв. м., както и 6.1893 % ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж за сумата от 63270 лв. и гараж No 5 на партерния етаж, с площ 16.651 кв. м., ведно с 1.0888 ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж за сумата от 10764 лв.
 Видно от представения по делото НА No122, т.ХХІV, дело 20835/97г. на нотариус при ВРС, К.Д.Я. е признат за собственик на ап.18 с площ 97.32 кв. метра на жилищен ет.5, в жилищна сграда, находяща се в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид. ч. от общите части на сградата и от правото на строеж; гараж No 5 на партерния етаж, с площ 16.651 кв. м., ведно с 1.0888 ид. ч. от общите части на сградата и от правото на строеж.
 С НА No 116, т.V, рег.No 9557, дело 900/2010г. К.Я. е дарил на майка се Мария Я. 1⁄2 ид.ч. от процесните имоти.
 От представената по делото фактура No48 от 15.05.1995г. се установява, че Мария Я. е платила 400 000лв. авансова вноска по договор за строителство на „Модул 2000”ООД, която сума е преведена с платежно нареждане No61/11.05.1995г.
 От приетото по делото заключение на СТЕ се установява, че жилищната сграда, в която се намират процесните имоти е въведена в експлоатация на 29.05.1997г. С протокол от 07.05.1997г. държавната приемателна комисия е установила годността на строеж:”Жилищна сграда на ул.”Хан Тервел”No23, а акт образец 15 е издаден на 06.05.1996г.
 По делото са представени и доказателства, от които се установява, че на 28.04.1995г. родителите на ищеца са продали свой недвижим имот- ап.70, находящ се в гр.варна, ул.”Съединение”, бл.14, ет.1, вх.6 за сумата от 75326лв.; на 21.02.1995г. са продали 1⁄2 ид.ч от апартамент, находящ се в гр.Варна, ул.”Братя Миладинови”No16, ет.1, за сумата от 41000лв.
 В показанията си разпитания пред първоинстанционния съд свид. Н. е заявил, че ищеца и неговия баща са работили във фирмата на свидетеля, като през 1993г. Свидетелят и бащата на ищеца закупили заедно офис на ул.”Братя Миладинови”No 16 в гр.Варна. През 1995г. за уреждане на фирмените отношения бащата на ищеца Д.Я. продал на свидетеля собствеността си в офиса. В показанията си свид. В.В. заявява че е подписан предварителен договор относно строителството на процесните имоти между него като управител на „Модул 2000”ООД и майката на ищеца М.Я.. В последствие между дружеството М.Я. и ищеца е подписано тристранно споразумение, за прехвърляне на правото на строеж и собствеността на имотите на ищеца. Средствата за заплащане на цената на правото на строеж и строителството на имотите са превеждани по банков път от М.Я., като към момента на прехвърляне на правата на ищеца, финансовите отношения между страните по предварителния договор са били уредени.
 В показанията си свид.А./майка на ответницата/ и свид. Н. излагат, че знаят от разговори с ищеца и ответницата, че процесното жилище е тяхно семейно жилище и е придобито с техни средства, получени от трудови правоотношения. Свидетелите не знаят кой е извършвал преводите на средствата за заплащане на цената на имотите.
 При така установеното от фактическа страна, съдът приема, че предявявения иск, разгледан въз основа на твърдяните обстоятелства и заявения петитум по чл.124 ГПК, вр.чл.21,ал.3 СК, е основателен и доказан по следните съображения:
 Както отменения, така и СК/2009г./, предвижда възникване на на СИО при възмездно придобиване на имот по време на брака в резултата на съвместен принос на двамата съпрузи, който се предполага до доказване на противното чл.21, ал.3, вр. ал.1 СК/ чл.19, ал.3 СК отм./ С иска по чл.21 СК цели опровергаването на презумпцията за съвместен принос, поради което и доказателствената тежест е за този, който поддържайки, че имотът е придобит еднолично, следва да изключи приложението на презумпцията, установявайки едноличното придобиване на правата върху конкретно вещно право.
 В случая от доказателствата по делото, безспорно се установява, че процесните имоти са придобити по време на брака между страните, като с НАNo122, т.ХХІV, д.20835/97г. ищецът е признат за техен собственик. Този констативен НА е съставен въз основа на НАNo194, т.ХХV, н.д.7094/97г., с който ищецът е придобил правото на строеж за посочените обекти. Безспорно е установено, че към датата на сключване на договора, обективиран в НАNo194, т.ХХV, н.д.7094/97г., сградата, в която се намират обектите е била изградена в груб строеж и вещното право на строеж е било реализирано. Изградените обекти са имали статут на самостоятелни обекти на право на собственост. В тази връзка, договорът, с който дружеството строител е прехвърлило на ищеца право на строеж върху процесните имоти е нищожен поради липса на предмет. Независимо от това обстоятелство, съдът намира, че ищецът се легитимира като собственик на имотите въз основа на констативния нотариален акт No122/05.12.1997г. Оспорването на доказателствената сила на този констативен нотариален акт е неуспешно, тъй като това оспорване е касаело единствено правата на ответницата по отношение на имотите, на основание законовата презумпция за принос.
 Съгласно трайно установената съдебна практика при иск за оборване на презумпцията за принос на съпруга в придобиването на имуществото, следва да се изхожда от принципа, че собствеността следва характера на средствата, вложени в придобиването му и начина на придобиване на правата. В случая процесните имоти са изградени от трето за делото лице, като вложените за придобиването средства са собственост на родителите на ищеца. От представените по делото доказателства се установява, че майката на ищеца е сключила предварителен договор със строител, в който е договорено изграждане на отделните обекти и прехвърляне на правото на строеж. Видно от представените споразумения, сключени между майката на ищеца и дружеството – строител, последното е изградило обектите, предмет на договора. От писмените и гласни доказателства, безспорно се установява, че стойността на извършените строителни работи са заплатени от родителите на ищеца, преди да му дарят правото да придобие собствеността върху имотите. След изпълнението на задълженията си по предварителния договор и заплащане изцяло на цената на обектите от страна на майката на ищеца, между нея, дружество-строител и ищеца е сключено тристранно писмено споразумение, в което е посочено, че правата върху обектите ще бъдат придобити от ищеца. Изрично в споразумението е посочено, че всички задължения по предварителния договор за заплащане на цена на правото на строеж и на строителството, направени до момента на споразумението и такива, които ще възникнат в бъдеще във връзка със строителството остават за сметка и отговорност на Мария Я.. Предвид тези доказателства следва да се приеме, че вложените в строителството на процесните имоти средства са на родителите на ищеца, като правото по предварителния договор да получи право на собственост върху изградените имоти е прехвърлено безвъзмездно на ищеца с дарствено намерение от страна на майка му. Тези изводи не се опровергават от ангажираните от ответницата доказателства за водени срещу К.Я. съдебни дела, по които той е бил осъден да заплати на Държавата суми, представляващи изразходвани средства за обучението му при уволнението му от армията, както и такива, установяващи размера и получаването на средства от труд от двамата съпрузи в периода преди и по време на извършване на строителството и при придобиването на правото на собственост. По делото не е установено влагане на каквито и да е средства на съпрузите във връзка със строителството и придобиването на собствеността върху процесните имоти. Не са ангажирани доказателства, установяващи твърденията на ответницата за наличие на уговорки между страните по делото и родителите на ищеца за заплащане на договорено негово трудово възнаграждение чрез влагане в строителството на процесните имоти и сключване на предварителния договор със строителя от името на майката на ищеца с цел прикриване на инвестиция от страна на ищеца, както и, че извършените от майката на ищеца плащания са били в изпълнение на тези договорки. Показанията на свидетелите, ангажирани от страна на ответницата, в частите, в които съдържат твърдения за наличие на такива договорки и влагане на семейни средства в придобиването на имотите не кореспондират и остават изолирани от останалите събрани по делото писмени и гласни доказателства. Освен това, при кредитирането на тези показания, съдът има предвид това, че свидетелите не излагат конкретни факти, а възпроизвеждат становището на ответницата и заинтересоваността на свид. А., като майка на ответницата. От доказателствата по делото не се установява и, че родителите на ищеца са дарили средствата за изграждането и правото на придобиване на собствеността върху имотите, на двамата съпрузи, поради което и настоящият състав на съда приема, че дадените средства за строителството на имотите и правото да се придобие собствеността са дарени лично на ищеца. По делото от събраните доказателства се установява и, че родителите на ищеца са разполагали с необходимите парични средства за заплащане на стойността на строителството на имотите, както и, че са заплатили изцяло тази стойност.
 Възражението на ответницата за придобиване на собственост върху процесните имоти на основание изтекла в нейно полза придобивна давност не следва да се обсъжда, тъй като същото е преклудирано, поради това, че не е наведено в преклузивния срок по чл.131 ГПК.
 Предвид изложеното съдът счита, че ищеца се легитимира като собственик на процесните имоти и е придобил собствеността им чрез дарение от страна на своите родители и без принос на ответницата по делото. С оглед на горното съдът намира, че предявеният иск е основателен и като такъв следва да бъде уважен.
 Предвид съвпадане на правните изводи, до които е стигнал ВАпС, с установеното от ВОС по спора от правна страна, решението на първата инстанция в този смисъл следва да бъде потвърдено.
 На основание чл.78, ал.1 от ГПК и направеното искане, на въззиваемия следва да бъдат присъдени направените при касационното разглеждане на делото и пред настоящата инстанция разноски общо в размер на 2530лв.
 ПОТВЪРЖДАВА решение No 1025/ 04.07.2014г., постановено по гр.д. No 1708/2013 г. по описа на Варненския окръжен съд.
 ОСЪЖДА Д.Г.Я., ЕГН **********,*** да заплати на К.Д.Я., ЕГН **********,*** и съдебен адрес:***, сумата от 25300 лв., представляваща направените при касационното разглеждане на делото и пред настоящата инстанция разноски за държавни такси и адвокатско възнаграждение на основание чл.78, ал.1 ГПК.


type: contracts

text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 22006A1101(01)
 Protokoll till avtalet om partnerskap och samarbete om upprättande av ett partnerskap mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Kazakstan, å andra sidan, för att beakta Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen
 Europeiska unionens officiella tidning nr L 303 , 01/11/2006 s. 0003 - 0006
 Protokolltill avtalet om partnerskap och samarbete om upprättande av ett partnerskap mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Kazakstan, å andra sidan, för att beakta Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionenKONUNGARIKET BELGIEN,REPUBLIKEN TJECKIEN,KONUNGARIKET DANMARK,FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND,REPUBLIKEN ESTLAND,REPUBLIKEN GREKLAND,KONUNGARIKET SPANIEN,REPUBLIKEN FRANKRIKE,IRLAND,REPUBLIKEN ITALIEN,REPUBLIKEN CYPERN,REPUBLIKEN LETTLAND,REPUBLIKEN LITAUEN,STORHERTIGDÖMET LUXEMBURG,REPUBLIKEN UNGERN,REPUBLIKEN MALTA,KONUNGARIKET NEDERLÄNDERNA,REPUBLIKEN ÖSTERRIKE,REPUBLIKEN POLEN,REPUBLIKEN PORTUGAL,REPUBLIKEN SLOVENIEN,REPUBLIKEN SLOVAKIEN,REPUBLIKEN FINLAND,KONUNGARIKET SVERIGE ochFÖRENADE KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH NORDIRLAND,nedan kallade "medlemsstaterna", företrädda av Europeiska unionens råd, ochEUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH EUROPEISKA ATOMENERGIGEMENSKAPEN,nedan kallade "gemenskaperna", företrädda av Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen,å ena sidan, ochREPUBLIKEN KAZAKSTAN,å andra sidan,SOM BEAKTAR Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen den 1 maj 2004,HAR ENATS OM FÖLJANDE.Artikel 1Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien skall vara parter i det avtal om partnerskap och samarbete om upprättande av ett partnerskap mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Kazakstan, å andra sidan, som undertecknades i Bryssel den 23 januari 1995 (nedan kallat "avtalet") och skall på samma sätt som gemenskapens övriga medlemsstater anta och beakta avtalstexten och de handlingar som utgör bilagor till denna.Artikel 2I syfte att beakta den senaste institutionella utvecklingen inom Europeiska unionen är parterna överens om att de befintliga bestämmelser i avtalet som hänvisar till Europeiska kol- och stålgemenskapen, till följd av att Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen har upphört att gälla, skall anses hänföra sig till Europeiska gemenskapen som har övertagit Europeiska kol- och stålgemenskapens samtliga rättigheter och skyldigheter.Artikel 3Detta protokoll skall utgöra en integrerad del av avtalet.Artikel 41. Detta protokoll skall godkännas av gemenskaperna, av Europeiska unionens råd på medlemsstaternas vägnar och av Republiken Kazakstan i enlighet med deras egna förfaranden.2. Parterna skall meddela varandra när förfarandena enligt föregående punkt har avslutats. Godkännandeinstrumenten skall deponeras hos Europeiska unionens råds generalsekretariat.Artikel 51. Detta protokoll skall träda i kraft samma dag som 2003 års anslutningsfördrag under förutsättning att samtliga godkännandeinstrument för detta protokoll har deponerats före den dagen.2. Om samtliga godkännandeinstrument för detta protokoll inte har deponerats före den dagen skall detta protokoll träda i kraft den första dagen i den första månad som följer efter den dag då det sista godkännandeinstrumentet deponeras.3. Om samtliga godkännandeinstrument för detta protokoll inte har deponerats före den 1 maj 2004 skall protokollet tillämpas provisoriskt från och med den 1 maj 2004.Artikel 6Avtalstexten, slutakten och alla handlingar som utgör bilagor till denna har upprättats på estniska, lettiska, litauiska, maltesiska, polska, slovakiska, slovenska, tjeckiska och ungerska språken.Dessa texter utgör bilagor till detta protokoll och är lika giltiga som texterna på de övriga språk på vilka avtalet, slutakten och de handlingar som utgör bilagor till denna har upprättats [1].Artikel 7Detta protokoll är upprättat i två exemplar på danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, italienska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska, ungerska och kazakiska språken, vilka alla texter är lika giltiga.Hecho en Bruselas, el treinta de abril de dos mil cuatro.V Bruselu dne třicátého dubna dva tisíce čtyři.Udfærdiget i Bruxelles den tredivte april to tusind og fire.Geschehen zu Brüssel am dreißigsten April zweitausendundvier.Kahe tuhande neljanda aasta kolmekümnendal aprillil Brüsselis.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις τριάντα Απριλίου δύο χιλιάδες τέσσερα.Done at Brussels on the thirtieth day of April in the year two thousand and four.Fait à Bruxelles, le trente avril deux mille quatre.Fatto a Bruxelles, addì trenta aprile duemilaquattro.Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada trīsdesmitajā aprīlī.Priimta du tūkstančiai ketvirtų metų balandžio trisdešimtą dieną Briuselyje.Kelt Brüsszelben, a kétezer-negyedik év április havának tizenharmadik napján.Magħmul fi Brussel fit-tletin jum ta' April tas-sena elfejn u erbgħa.Gedaan te Brussel, de dertigste april tweeduizendvier.Sporządzono w Brukseli, dnia trzynastego kwietnia roku dwa tysiące czwartego.Feito em Bruxelas, em trinta de Abril de dois mil e quatro.V Bruseli dňa tridsiateho apríla dvetisícštyri.V Bruslju, dne tridesetega aprila leta dva tisoč štiri.Tehty Brysselissä kolmantenakymmenentenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattaneljä.Som skedde i Bryssel den trettionde april tjugohundrafyra.+++++ TIFF +++++Por los Estados miembrosZa členské státyFor medlemsstaterneFür die MitgliedstaatenLiikmesriikide nimelΓια τα κράτη μέληFor the Member StatesPour les États membresPer gli Stati membriDalībvalstu vārdāValstybių narių varduA tagállamok részérőlGħall-Istati MembriVoor de lidstatenW imieniu Państw CzłonkowskichPelos Estados-MembrosZa členské štátyZa države članiceJäsenvaltioiden puolestaPå medlemsstaternas vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Por las Comunidades EuropeasZa Evropská společenstvíFor De Europæiske FællesskaberFür die Europäischen GemeinschaftenEuroopa ühenduste nimelΓια τις Ευρωπαϊκές ΚοινότητεςFor the European CommunitiesPour les Communautés européennesPer le Comunità europeeEiropas Kopienu vārdāEuropos Bendrijų varduAz Európai Közösségek részérőlGħall-Komunitajiet EwropejVoor de Europese GemeenschappenW imieniu Wspólnot EuropejskichPelas Comunidades EuropeiasZa Európske spoločenstváZa Evropski skupnostiEuroopan yhteisöjen puolestaPå Europeiska gemenskapernas vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Por la República de KazajstánZa Kazašskou republikuFor Republikken KasakhstanFür die Republik KasachstanKasahstani Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία τον ΚαζακστάνFor the Republic of KazakhstanPour la République du KazakhstanPer la Repubblica del KazakstanKazahstānas Republikas vārdāKazachstano Respublikos varduKazahsztán részérőlGħar-Repubblika tal-KazakistanVoor de Republiek KazachstanW imieniu Republiki KazachstanuPela República do CazaquistãoZa Kazašskú republikuZa Republiko KazahstanKazakstanin tasavallan puolestaPå Republiken Kazakstans vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++[1] Den estniska, lettiska, litauiska, maltesiska, polska, slovakiska, slovenska, tjeckiska och ungerska versionen av avtalet skall i ett senare skede offentliggöras i specialupplagan av EUT.--------------------------------------------------


text:
 28.11.2016
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 441/28
 Euroopa Komisjoni 29. septembril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 20. juuli 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas F-104/15, U (*1)
 versus komisjon
 (Kohtuasi T-695/16 P)
 (2016/C 441/33)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Pooled
 Apellatsioonkaebuse esitaja: Euroopa Komisjon (esindajad: A.-C. Simon, F. Simonetti ja G. Gattinara)
 Teised menetluspooled: U (*1) ja Euroopa Parlament
 Nõuded
 Apellatsioonkaebuse esitaja palub Üldkohtul:
 —
 tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu 20. juuli 2016. aasta otsus kohtuasjas F-104/15, U (*1)
 vs. komisjon;
 —
 esimese kohtuastme menetlusse puutuvalt: kui Üldkohus leiab, et kohtuasi on sellises menetlusstaadiumis, mis võimaldab teha kohtuotsuse, siis jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja mõista kohtukulud välja esimese kohtuastme hagejalt;
 —
 apellatsioonimenetlusse puutuvalt: jätta selle menetluse kohtukulud poolte endi kanda.
 Väited ja peamised argumendid
 Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab apellant kolm väidet.
 1.
 Esimene väide, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 53–56, 60 ja 75–78 on rikutud õigusnormi, põhjendamiskohustust ning ultra petita otsustamise keeldu.
 2.
 Teine väide, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 20 tõlgendamisel on vaidlustatud kohtuotsuse punktides 31, 57 à 60, 61 ja punkti 65 esimeses lauses rikutud õigusnorme.
 3.
 Kolmas väide, vaidlustatud kohtuotsuse punktides 65, 67–79 on rikutud õigusnorme ja põhjendamiskohustust.
 (*1) Teave, mis on kustutatud seoses üksikisikute kaitsega isikuandmete töötlemisel.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/23
 Sag anlagt den 9. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-330/12)
 2012/C 287/43
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, L. Nicolae og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (1), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har meddelt Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at give meddelelse om gennemførelsen af direktiv 2009/140/EF en tvangsbøde på 56 095,20 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 25. maj 2011.
 (1) EUT L 337, s. 37.


text:
15.12.2014
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 448/31
 Ricorso proposto il 26 settembre 2014 — Unichem Laboratories/Commissione
 (Causa T-705/14)
 (2014/C 448/40)
 Lingua processuale: l’inglese
 Parti
 Ricorrente: Unichem Laboratories Ltd (Bombay, India) (rappresentanti: S. Mobley, H. Sheraton e K. Shaw, Solicitors)
 Convenuta: Commissione europea
 Conclusioni
 La ricorrente chiede che il Tribunale voglia:
 —
 annullare integralmente la decisione della Commissione del 9 luglio 2014, relativa ad un procedimento di applicazione degli articoli 101 e 102 del Trattato sul funzionamento dell’UE (affare Comp/AT. 39.612 — perindopril (Servier)) e, comunque, annullare e/o ridurre l’ammenda inflitta, nella parte in cui essa si applica all’Unichem; e
 —
 condannare la Commissione alle sue spese e alle spese dell’Unichem relative al presente procedimento.
 Motivi e principali argomenti
 A sostegno del ricorso, la ricorrente deduce dodici motivi.
 1.
 Primo motivo, vertente sull’incompetenza della Commissione a rivolgere all’Unichem una decisione ai sensi dell’articolo 101, paragrafo 1, TFUE.
 2.
 Secondo motivo, vertente sulla mancata applicazione da parte della Commissione del corretto criterio giuridico del «carattere obiettivamente necessario» per determinare se l’accordo di transazione in materia di brevetti sia ricompreso nell’articolo 101, paragrafo 1, TFUE.
 3.
 Terzo motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione del principio della parità di trattamento in quanto essa non avrebbe applicato alla transazione dell’Unichem le linee guida del regolamento di esenzione per categoria applicabile agli accordi di trasferimento di tecnologie.
 4.
 Quarto motivo, vertente sull’errore di diritto della Commissione nell’aver classificato la transazione come una violazione dell’articolo 101, paragrafo 1, TFUE «tramite l’oggetto».
 5.
 Quinto motivo, vertente sull’erronea applicazione da parte della Commissione del criterio giuridico «tramite l’oggetto» dell’articolo 101, paragrafo 1, da essa stessa proposto, alle specifiche vicende dell’Unichem.
 6.
 Sesto motivo, vertente sull’errore di diritto della Commissione nell’aver ritenuto che l’accordo di transazione comportasse effetti anticoncorrenziali.
 7.
 Settimo motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione del suo obbligo, ai sensi dell’articolo 296, di motivare perché essa consideri che l’Unichem possa essere ritenuta direttamente responsabile di una violazione dell’articolo 101, paragrafo 1, TFUE allorché essa non è una potenziale concorrente della Servier.
 8.
 Ottavo motivo, vertente, in subordine, sull’errore in diritto della Commissione nel non aver riconosciuto che l’accordo di transazione soddisfa i criteri di esenzione di cui all’articolo 101, paragrafo 3, TFUE.
 9.
 Nono motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione dei diritti della difesa, del principio di buona amministrazione e del suo obbligo di non agire in modo vessatorio per ottenere documenti legalmente tutelati da usare contro l’Unichem.
 10.
 Decimo motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione del principio generale dell’UE della parità di trattamento nel suo calcolo dell’ammenda, in quanto essa avrebbe trattato l’Unichem in modo diverso dalla Servier senza giustificazione oggettiva.
 11.
 Undicesimo motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione del principio generale di diritto dell’UE di proporzionalità, dei suoi orientamenti per il calcolo delle ammende e della sua precedente prassi consolidata, quando ha inflitto un’ammenda all’Unichem.
 12.
 Dodicesimo motivo, vertente sulla violazione da parte della Commissione del suo obbligo di motivazione ai sensi dell’articolo 296 TFUE in relazione al suo calcolo dell’ammenda e alla sua valutazione della gravità dell’asserita violazione dell’Unichem.


text:
Las elecciones municipales de Castrillón (Asturias) de 2015 se celebraron el 24 de mayo de ese mismo año, coincidiendo con el resto de elecciones municipales del conjunto de España. La sucesora al cargo de Ángela Vallina y nueva líder de Izquierda Unida de Castrillón, Yasmina Triguero Estévez resultó la vencedora de los comicios y los nuevos partidos Castrillón Sí Puede (Podemos Asturies) y Ciudadanos entraban por primera vez en el Ayuntamiento.
 Las formaciones de izquierda en el Ayuntamiento consiguieron 13 de los 21 concejales representados, una mayoría suficiente para que Yasmina Triguero fuese investida alcaldesa.
 Investidura y legislatura
 Yasmina Triguero, quien había llegado a la alcaldía en 2014 tras la marcha de Ángela Vallina, propuso un gobierno en solitario de IU tras las elecciones. Tan solo necesitaba los votos favorables del grupo municipal socialista para llegar a la mayoría necesaria.
 Finalmente fue investida alcaldesa con los 8 concejales de IU, los 3 de la FSA-PSOE y los dos de Castrillón Sí Puede.
 En 2018 el líder de los socialistas de Castrillón dejó el cargo como ya había hecho uno de los dos concejales que le acompañaban anteriormente siendo sustituido por otros ediles del partido. Ese mismo año la alcaldesa rompió el pacto con ellos por no apoyar los presupuestos.
 Referencias
 Elecciones municipales en Castrillón


text:
Agevolazioni prima casa: vendita entro cinque anni e riacquisto entro un anno – Fiscotoday
 Il DPR n. 131/1986 (Testo Unico dell’imposta di registro), nella Nota II-bis all’art. 1 della Tariffa parte I, in tema di agevolazione prima casa, prevede che “In caso di ... trasferimento per atto a titolo oneroso o gratuito degli immobili acquistati con i benefici di cui al presente articolo prima del decorso
 del termine di cinque anni dalla data del loro acquisto, sono dovute le imposte di registro, ipotecaria e catastale nella misura ordinaria, nonché una sovrattassa pari al 30% delle stesse imposte”. La disposizione prevede inoltre che “Le predette disposizioni non si applicano nel caso in cui il contribuente, entro un anno dall’alienazione dell’immobile acquistato con i benefici di cui al presente articolo, proceda all’acquisto di altro immobile da adibire a propria abitazione principale”. In pratica, dalla vendita o dal trasferimento a titolo gratuito dell’immobile acquistato usufruendo dell’agevolazione prima casa prima che siano trascorsi cinque anni dalla data dell’atto, deriva la decadenza dal regime favorevole fruito, che viene invece mantenuto se il contribuente, entro un anno dalla compravendita avvenuta prima del decorso del quinquennio, acquisti un altro immobile da utilizzare come propria abitazione principale.
 Il tema del riacquisto – a titolo oneroso o gratuito – è l’oggetto della risoluzione delle Entrate n. 49/E del 2015 (“Permanenza dell’agevolazione prima casa in caso di vendita infraquinquennale e riacquisto nell’anno anche a titolo gratuito”).
 I documenti di prassi
 L’Agenzia delle Entrate con alcuni documenti di prassi – tra i quali la circolare n. 6 del 2001, la risoluzione n.125/E del 2008 e la circolare n. 18 del 2013 – ha precisato che la decadenza dal beneficio è bloccata soltanto dall’acquisto “a titolo oneroso” di un’altra casa di abitazione entro un anno dalla cessione di quella acquistata con le agevolazioni.
 In proposito, nella circolare n. 18 del 2013 si legge che “il mancato riacquisto a titolo oneroso dell’immobile da parte del contribuente configura l’ipotesi di decadenza dalla agevolazione prevista dal richiamato comma 4 della nota II-bis all’articolo 1 della tariffa, parte prima, del testo unico dell’imposta di registro, in quanto, ai fini della disposizione sopra richiamata, la causa di esclusione dalla decadenza trova giustificazione nell’investimento necessario per acquistare un nuovo immobile prima casa da adibire a propria abitazione principale. A tale conclusione si perviene dalla interpretazione logico-sistematica della norma in quanto il legislatore quando ha inteso riferirsi ai trasferimenti a titolo gratuito lo ha fatto espressamente”.
 A ciò si deve aggiungere che la Corte di Cassazione, con la sentenza 26/6/2013, n.16077, ha chiarito che “... il punto n. 4 Nota II bis Parte Prima della Tariffa allegata al DPR n. 131 del 1986...espressamente riconosce l’agevolazione sia ai trasferimenti onerosi e sia a quelli gratuiti. Laddove, il medesimo punto n. 4..., in fondo, quando stabilisce che per il mantenimento dell’agevolazione debba procedersi all’acquisto di altro immobile da adibire a propria abitazione principale non dice diversamente, giacché, come noto, ‘acquisto’ è sia quello oneroso che quello gratuito”. Del resto, affermano ancora gli Ermellini, “l’art. 7 della L. 448 del 1998, che riconosce un credito d’imposta in caso di trasferimento infraquinquennale con successivo acquisto entro l’anno sia quando il nuovo acquisto è oneroso sia quando è gratuito, ha senso soltanto se il beneficio ‘prima casa’ può mantenersi anche in caso l’acquisto della nuova abitazione, entro un anno dall’alienazione della prima, possa esser gratuito”: sulla stessa linea è anche la sentenza 12/3/2014, n. 5689, sempre della Suprema Corte.
 Il riacquisto a titolo gratuito
 Questo orientamento è stato ribadito dalla stessa Corte di Cassazione con la sentenza 29/11/2013, n. 26766, nella quale si afferma che “Ciò che rileva, ai fini del mantenimento dell’agevolazione, è, dunque, che il contribuente ponga in essere tempestivamente un atto, sia a titolo oneroso o gratuito (cfr. Cass. n. 16077 del 2013) cui consegua un nuovo ‘acquisto’ di altra abitazione” .
 Infine, con l’ordinanza del 29/7/2014, n. 17151, i giudici di legittimità, affermando che per impedire la decadenza dell’agevolazione sul primo acquisto occorre effettivamente stipulare entro un anno un nuovo acquisto e non semplicemente sottoscrivere un contratto preliminare, hanno evidenziato come la stessa Corte “ha chiarito che l’acquisto rilevante ai fini dell’ultima parte del quarto comma della nota II bis all’articolo 1 della Parte Prima della Tariffa allegata al T. U. Registro può anche essere a titolo gratuito (sent. n. 16077/13) (...); ma non è dubitabile che per ‘acquisto’ si deve intendere l’acquisizione del diritto di proprietà, e non la mera insorgenza del diritto di concludere un contratto di compravendita”.
 In conclusione, alla luce dei principi affermati più volte anche dalla giurisprudenza di legittimità, si deve ritenere che in caso di rivendita dell’immobile acquistato con le agevolazioni prima casa, riacquistare a titolo gratuito un altro immobile entro un anno dall’alienazione permette di evitare la decadenza dal beneficio. Per questa ragione sono quindi da considerare superate le indicazioni fornite con i documenti di prassi prima elencati.
 Resta confermato l’ulteriore requisito dell’utilizzo del nuovo immobile come dimora abituale del contribuente, come è stato chiarito dalla circolare n. 31/E del 7/6/2010 (sull’argomento, anche le risoluzioni n. 30/E dell’1/1/2008 e n. 44/E del 16/3/2004) e confermato dalla Corte di Cassazione con la pronuncia 10/4/2015, n. 7338, che ha affermato che “Le agevolazioni fiscali previste dall’art.1, comma 4, nota II bis della Tariffa, parte prima, allegata al DPR 26 aprile 1986, n. 131, sono subordinate al raggiungimento dello scopo per cui vengono concesse e, dunque, applicabili laddove gli acquisti delle unità immobiliari siano seguiti dall’effettiva realizzazione dell’intento di abitarvi da parte dell’acquirente”.
 L’Agenzia delle Entrate conclude la risoluzione n. 49/E invitando le strutture territoriali a riesaminare la controversie pendenti interessate dalla materia in esame e, nei casi in cui l’attività accertativa dell’ufficio sia stata effettuata secondo criteri non conformi a quelli espressi dai giudici di legittimità, ad abbandonare “con le modalità di rito, tenendo conto dello stato e del grado di giudizio la pretesa tributaria, sempre che non siano sostenibili altre questioni”.


text:
 Avis juridique important
 |
 21999D1118(04)
 Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 115/98 av den 18 december 1998 om ändring av bilaga II (Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering) till EES-avtalet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 297 , 18/11/1999 s. 0040 - 0041
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUTnr 115/98av den 18 december 1998om ändring av bilaga II (Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering) till EES-avtaletGEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, justerat genom protokollet med justeringar av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artikel 98 i detta, ochav följande skäl:Bilaga II till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 63/98 av den 4 juli 1998(1).Kommissionens beslut 97/520/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala ostrukturerade förhyrda förbindelser i öppna nät (ONP) med en kapacitet av 2048 kbit/s (ändring 1)(2) bör införlivas med avtalet.Kommissionens beslut 97/521/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminaltrustning för digitala strukturerade förhyrda förbindelser i öppna nät (ONP) med en kapacitet av 2048 kbit/s(3) bör införlivas med avtalet.Kommissionens beslut 97/522/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala förhyrda förbindelser med en kapacitet av 64 kbit/s, obegränsad bärartjänst, i öppna nät (ONP) (ändring 1)(4) bör införlivas med avtalet.Genom beslut 97/520/EG upphör kommissionens beslut 94/470/EG om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt för terminalutrustning för digitala ostrukturerade hyrda ledningar med en kapacitet på 2048 kbit/s i ONP-systemet att gälla med verkan från och med den 10 juli 1998. Detta beslut har införlivats med avtalet och bör därför upphävas inom ramen för avtalet.Genom beslut 97/522/EG upphör kommissionens beslut 94/821/EG om gemensamma tekniska föreskrifter om anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala, ostrukturerade hyrda ledningar med en kapacitet av 64 kbit/s i öppna nät (ONP) att gälla med verkan från och med den 10 juli 1998. Detta beslut har införlivats med avtalet och bör därför upphävas inom ramen för avtalet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Följande nya punkter skall införas efter punkt 4x (kommissionens beslut 97/529/EG) i kapitel XVIII i bilaga II till avtalet: "4y. 397 D 0520: Kommissionens beslut 97/520/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala ostrukturerade förhyrda förbindelser i öppna nät (ONP) med en kapacitet av 2048 kbit/s (ändring 1) (EGT L 215, 7.8.1997, s. 41).4z. 397 D 0521: Kommissionens beslut 97/521/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala strukturerade förhyrda förbindelser i öppna nät (ONP) med en kapacitet av 2048 kbit/s (EGT L 215, 7.8.1997, s. 44).4za. 397 D 0522: Kommissionens beslut 97/522/EG av den 9 juli 1997 om en gemensam teknisk föreskrift för anslutningskrav för gränssnitt till terminalutrustning för digitala förhyrda förbindelser med en kapacitet av 64 kbit/s, obegränsad bärartjänst, i öppna nät (ONP) (ändring 1) (EGT L 215, 7.8.1997, s. 46)."Artikel 2Texterna till punkterna 4c (kommissionens beslut 94/470/EG) och 4h (kommissionens beslut 94/821/EG) i kapitel XVIII i bilaga II till avtalet skall utgå.Artikel 3Texterna till beslut 97/520/EG, 97/521/EG och 97/522/EG på isländska och norska, som bifogas respektive språkversion av detta beslut, är giltiga.Artikel 4Detta beslut träder i kraft den 19 december 1998 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén.Artikel 5Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 18 december 1998.På Gemensamma EES-kommitténs vägnarN. v. LIECHTENSTEINOrdförande(1) EGT L 100, 15.4.1999, s. 50.(2) EGT L 215, 7.8.1997, s. 41.(3) EGT L 215, 7.8.1997, s. 44.(4) EGT L 215, 7.8.1997, s. 46.


text:
 28.1.2012
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 25/10
 Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 10. novembra 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Rechtbank Haarlem – Nizozemska) – X proti Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV proti Inspecteur van de Belastingdienst P(C-320/10)
 (Združeni zadevi C-319/10 in C-320/10) (1)
 (Skupna carinsk tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifna uvrstitev - Piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni in soljeni - Veljavnost in razlaga uredb (ES) št. 535/94, št. 1832/2002, št. 1871/2003, št. 2344/2003 in št. 1810/2004 - Dodatna opomba 7 k poglavju 2 kombinirane nomenklature - Odločba organa STO za reševanje sporov - Pravni učinki)
 (2012/C 25/16)
 Jezik postopka: nizozemščina
 Predložitveno sodišče
 Rechtbank Haarlem
 Stranke v postopku v glavni stvari
 Tožeči stranki: X (C-319/10), X BV (C-320/10)
 Toženi stranki: Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)
 Predmet
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Rechtbank Haarlem – Razlaga in veljavnost Uredbe Komisije (ES) št. 535/94 z dne 9. marca 1994 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 68, str. 15), Uredbe Komisije (ES) št. 1832/2002 z dne 1. avgusta 2002 o spremembah Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 209, str. 1), Uredbe Komisije (ES) št. 1871/2003 z dne 23. oktobra 2003 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 275, str. 5), Uredbe Komisije (ES) št. 2344/2003 z dne 30. decembra 2003 o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter Skupni carinski tarifi (UL L 346, str. 38) – Piščančji kosi brez kosti, zamrznjeni in soljeni – Tarifna uvrstitev
 Izrek
 V okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, v katerih je bila carinska deklaracija za carinski postopek sprostitve v prosti promet opravljena pred 27. septembrom 2005, se na odločbo organa Svetovne trgovinske organizacije za reševanje sporov z dne 27. septembra 2005, o sprejetju poročila pritožbenega organa STO (WT/DS269/AB/R, WT/DS286/AB/R) in dveh poročil posebne skupine STO (WT/DS269/R in WT/DS286/R), kakor ju je spremenil pritožbeni organ, ni mogoče sklicevati niti v okviru razlage dodatne opombe 7 k poglavju 2 kombinirane nomenklature navedene v Uredbi Komisije (ES) št. 1810/2004 z dne 7. septembra 2004 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987, o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, niti v okviru presoje veljavnosti te dodatne opombe.
 (1) UL C 246, 11.9.2010.


text:
Der Negroni ist ein klassischer, aus Italien stammender Cocktail mit bitter-süßem Geschmack. Er wird von der International Bartenders Association in der Kategorie Pre-Dinner Cocktail (Aperitif) aufgeführt.
 Zubereitung
 Der Negroni wird direkt in einem gekühlten Tumbler (oder Old-fashioned Glass) zubereitet. Man verrührt dabei über einigen Eiswürfeln zu gleichen Teilen Gin, roten (italienischen) Wermut und den Bitter-Aperitif Campari und garniert mit einer halben Orangenscheibe oder einem Stück Schale („Zeste“ oder Twist).
 Geschichte
 Der Negroni wurde in Florenz im Caffè Casoni (heute Caffè Giacosa) in der Via de’ Tornabuoni erfunden. Er ist nach dem Grafen Camillo Negroni benannt, der beim Barkeeper (Folco Scarselli) zwischen 1919 und 1920 zum ersten Mal einen mit Gin verlängerten Americano bestellte.
 Varianten
 Manchmal wird dem Negroni ein Schuss Sodawasser beigegeben.
 Oft wird der Negroni, entgegen dem Standard, in Martinigläsern serviert.
 Negroni sbagliato (falscher Negroni), bei dem der Gin durch trockenen Spumante ersetzt ist. Dieser Cocktail wurde in der Bar Basso in Mailand erfunden.
 Negrosky, bei dem der Gin durch Wodka ersetzt ist.
 Beim Boulevardier ersetzt Bourbon Whiskey den Gin.
 Im Lucien Gaudin Cocktail übernehmen trockener französischer Wermut und Triple Sec die Rolle des italienischen Wermuts, zudem ist der Gin-Anteil höher und weniger Campari enthalten.
 Negroni Week
 Seit 2013 findet jährlich die Negroni Week („Negroni-Woche“) statt, an der mittlerweile Tausende Bars in aller Welt teilnehmen und ihre jeweils eigene Variante des Cocktails für einen guten Zweck anbieten. Veranstalter sind der Spirituosenkonzern Campari und die Getränkezeitschrift Imbibe.
 Weblinks
 Negroni trank manchmal zwanzig Negroni täglich, im Süddeutsche Zeitung Magazin vom 28. August 2019, abgerufen am 18. September 2021
 Negroni wird 100: „Trinken Sie nicht mehr als 20 pro Tag“ auf FAZ.net am 28. März 2019, abgerufen am 18. September 2021
 Einzelnachweise
 Negroni