type: other

text:
79 ICm 1618/2012
 č.j. 79 ICm 1618/2012-16 (KSUL 79 INS 20414/2011)
 Krajský soud v Ústí nad Labem rozhodl dne 18. 09. 2012 Mgr. Lucií Hartlovou, samosoudkyní v právní věci žalobce Ing. Aleše Klaudy, insolvenčního správce manželů-dlužníků a) Blanky anonymizovano , anonymizovano a b) Miroslava anonymizovano , anonymizovano , oba trvale bytem 28. října 228/7, Děčín, se sídlem kanceláře Masarykovo nám. 191/18, Děčín I., PSČ 405 01, zastoupeného Mgr. Martinem Kolářem, advokátem, se sídlem Masarykovo nám. 3/3, Děčín I., PSČ 405 01, proti žalovanému GE Money Bank, a.s., se sídlem Vyskočilova 1422/1a, Praha 4-Michle, PSČ 140 28
 I. Určuje se, že žalovaný nemá vykonatelnou pohledávku ve výši 29.026,67 Kč, popřenou v této části insolvenčním správcem na zvláštním přezkumném jednání dne 10.05.2012, v insolvenčním řízení, vedeném u Krajského soudu v Ústí nad Labem pod sp.zn. KSUL 79 INS 20414/2011.
 II. Žalovaný je povinen zaplatit žalobci náhradu nákladů řízení ve výši 10.600,-Kč, do tří dnů od právní moci rozsudku k rukám Mgr. Martina Koláře. (KSUL 79 INS 20414/2011)
 U Krajského soudu v Ústí nad Labem je vedeno insolvenční řízení dlužníků-manželů a) Blanky anonymizovano a b) Miroslava anonymizovano . Jejich insolvenčním správcem je žalobce.
 Žalovaný v insolvenčním řízení přihlásil přihláškou č. P10 částku 79.471,81 Kč s tím, že tuto pohledávku za dlužníky má na základě uzavřené smlouvy o úvěru č. 33085535 ze dne 31. 10. 2003. Ke své přihlášce věřitel, žalovaný přiložil platební rozkaz Okresního soudu v Děčíně, podle nějž mu dlužnice a) má zaplatit 20.168,-Kč s příslušenstvím a usnesení Okresního soudu v Děčíně, kterým byla nařízena exekuce na majetek dlužnice a) pro uspokojení pohledávky 20.168,-Kč s příslušenstvím a náklady předcházejícího řízení ve výši 14.292,70 Kč. V přihlášce žalovaný specifikoval vykonatelnou pohledávku ve výši 79.472,81 Kč, tak, že se skládá z jistiny ve výši 20.168,-Kč ze smlouvy o úvěru a příslušenství v celkové výši 59.303,81 Kč, což je 6.550,73 Kč řádný úrok a náklady řízení ve výši 14.292,70 Kč a úrok z prodlení ve výši 38.460,38 Kč.
 Na zvláštním přezkumném jednání dne 10. 05. 2012 žalobce popřel část této vykonatelné pohledávky co do výše-ve výši 29.026,67 Kč a to v části příslušenství-smluvního úroku z prodlení. Následně dne 11. 06. 2012 podal proti žalovanému žalobě o popření této pohledávky. V žalobě žalobce tvrdí, že žalovaný nebyl oprávněn do insolvenčního řízení přihlásit smluvní úrok z prodlení z částky 20.168,-Kč za dobu od 03. 10. 2006 do 21. 12. 2011 ve výši 29.026,67 Kč, protože v tomto rozsahu nemohl žalovaný s dlužníkem úrok z prodlení ve spotřebitelském úvěru sjednat a úrok z prodlení v této výši nevznikl. Navrhl, aby žalobě bylo vyhověno a soud uložil žalovanému povinnost uhradit žalobci náhradu nákladů řízení.
 Ve vyjádření k žalobě ze dne 03. 07. 2012 žalovaný uvedl, že s žalobou souhlasí, nárok uplatněný žalobou uznává, ale nesouhlasí s tím, aby mu bylo uloženo zaplatit žalobci náhradu nákladů řízení.
 Soud zhodnotil, že žaloba byla podána včas, pokud byla pohledávka popřena dne 10. 5. 2012 a následující den byla uplatněna incidenční žaloba.
 Insolvenční správce popřel na zvláštním přezkumném jednání pohledávku co do výše.
 V posuzované věci soud zjistil, že dlužnice a) uzavřela s žalovaným smlouvou o úvěru dne 31. 10. 2003. Na základě této smlouvy se žalovaný zavázal, že dlužnici a) poskytne úvěr na nákup, a to v hotovosti, ve výši 21.000,-Kč. Dlužnice a) se zavázala tento úvěr splácet (KSUL 79 INS 20414/2011) v pravidelných měsíčních splátkách po 981,-Kč s tím, že cena úvěru byla stanovena na částku 29.430,-Kč a splátek bude celkem 30. Dlužnice a) se zavázala tyto splátky platit vždy k 28. dni v měsíci. Z platebního rozkazu Okresního soudu v Děčíně, který byl vydán dne 28.08.2008 pod č.j. 18 C 257/2008-29 soud zjistil, že dlužnici a) ukládá zaplatit žalovanému částku 20.168,-Kč s úrokem z prodlení ve výši 0,1 % za každý den prodlení od 03.10.2006 do zaplacení a částku 6.550,73 Kč a náklady řízení 14.292,70 Kč. Z usnesení Okresního soudu v Děčíně č.j. 49 Exe 5831/2011-14 potom vyplývá, že na dlužnici a) byla nařízena exekuce pro částku přiznanou citovaným platebním rozkazem a jejím provedením byl pověřen sudní exekutor JUDr. Ivo Luhan. Z přihlášky pohledávky do insolvenčního řízení vyplývá, že žalovaný ji soudu doručil 18. 01. 2012 a uplatil celkem částku 79.471,81 Kč, kterou specifikoval tak, že 20.168,-Kč je jistina, 6.550,73 Kč úrok, 14.292,70 Kč náklady řízení a 38.460,38 Kč úrok z prodlení. Podle rozsudku Nejvyššího soudu České republiky sp.zn. 23 Cdo 4615/2007 a rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích-pobočka v Táboře sp.zn. 15 Co 707/2008, které bylo publikováno ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek Má-li smlouva o úvěru uzavřená mezi peněžním ústavem a fyzickou osobou charakter spotřebitelského úvěru podle zákona č. 321/2001 Sb., lze platně sjednat úrok z prodlení pouze do výše stanovené občanskoprávními předpisy. . Zákonný úrok z prodlení tedy nemůže činit částku 0,1 % z dlužné částky denně, protože tato výše úroku přesahuje úrok stanovený občanskoprávními předpisy. Vzhledem k tomu, že ujednání spotřebitelské smlouvy mezi žalovaným a dlužnicí a) bylo neplatné, soud žalobě vyhověl. Ostatně ani žalovaný žalobě nijak neodporoval a souhlasil s tím, aby soud vydal vyhovující rozsudek.
 O nákladech řízení soud rozhodl podle ust. § 142 odst. 1 o.s.ř. a přiznal je ve věci úspěšnému žalobci. Žalobce měl ve věci plný úspěch a má tedy nárok na náhradu nákladů řízení, které mu vznikly tím, že se nechal zastoupit advokátem. Žalobce nemá právnické vzdělání a jeho zastoupení advokátem bylo tak účelně vynaloženým nákladem k uplatnění práva insolvenčního správce. Soud neshledal žádné důvody, pro které by náklady řízení žalobci neměl přiznat, jak navrhoval žalovaný. Nejsou zde důvody podle ust. § 150 o.s.ř. a jiná zákonná možnost, jak nepřiznat účastníkovi, který měl ve věci plný úspěch, náklady řízení, soudu dána není. Žalovaný od počátku sporu věděl, a jeho písemné vyjádření to potvrzuje, že spor pro něj bude neúspěšný. Nic mu tedy nebránilo, aby vzal v popřené části přihlášku zpět, tím by předmět sporu odpadl. Výše nákladů řízení byla stanovena podle ust. § 8 vyhlášky č. 484/2000 Sb. na 10.000,-Kč a dále byly žalobci přiznány hotové výdaje podle vyhlášky č. 177/1996 Sb., § 13 o.s.ř. ve výši 300,-Kč za jeden úkon právní služby. Ve věci byly provedeny dva úkony právní služby, a to převzetí a příprava zastoupení a sepsání žaloby.
 Poučení: Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů od jeho doručení k Nejvyššímu soudu v Praze prostřednictvím zdejšího soudu.
 V Ústí nad Labem dne 18. září 2012 Mgr. Lucie Hartlová v. r. samosoudkyně


type: wikipedia

text:
La Coppa Italia 1960-1961 fu la 14a edizione della manifestazione calcistica, disputata tra il 4 settembre 1960 e il 29 giugno 1961 e conclusa con la vittoria della , al suo secondo titolo.
 Formula
 Anche quest'anno cambiò per l'ennesima volta la formula delle eliminatorie, con un primo turno per le società di Serie B, e un secondo che vedeva l'ingresso dei club di Serie A tranne le quattro semifinaliste della precedente edizione. Il regolamento contemplò inoltre l'adozione integrale dei tiri di rigore come alternativa generale alla ripetizione delle gare, nonché la possibilità di un cambio nel primo tempo. L'intera griglia fu stabilita in un unico sorteggio a Milano il 3 agosto 1960.
 Nel tabellone principale, partito dagli ottavi, si evidenziarono la e la , che estromisero rispettivamente la e l'. La coppa venne poi vinta dai Viola che piegarono i Biancocelesti per 2-0 nella finale disputata al Comunale di Firenze l'11 giugno 1961; per i toscani fu il secondo successo in Coppa Italia dopo quello dell'edizione 1939-1940.
 Primo turno
 Si giocò il 4 settembre fra i venti club di Serie B accoppiati in maniera geografica.
 Secondo turno
 Si giocò il 18 settembre, in contemporanea con la finale della precedente edizione, e vide l'ingresso di quattordici club di Serie A, con accoppiamenti sempre su base geografica.
 Ottavi di finale
 Il tabellone principale della manifestazione vide la partecipazione di sedici società, ossia le quattro qualificate alle semifinali dell'edizione 1959-1960 e le dodici squadre provenienti dalle qualificazioni.
 Quarti di finale
 Semifinali
 Finale 3o posto
 Finale 1o posto
 Note
 Collegamenti esterni
 Calcio nel 1960
 Calcio nel 1961
 1960


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.5.2015
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 171/15
 Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2015. uputio Grondwettelijk Hof (Belgija) – Paul Vervloet i dr., Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne protiv Ministerraad, intervenijenti: Arcofin CVBA i dr.
 (Predmet C-76/15)
 (2015/C 171/17)
 Jezik postupka: nizozemski
 Sud koji je uputio zahtjev
 Grondwettelijk Hof
 Stranke glavnog postupka
 Tužitelji: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne
 Tuženik: Ministerraad
 Intervenijenti: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA
 Prethodna pitanja
 1.
 Treba li članke 2. i 3. Direktive 94/19/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita, po potrebi u vezi s člancima 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2) i općim načelom jednakosti, tumačiti tako da
 a)
 državama članicama nalažu obvezu da za udjele u odobrenim zadrugama koje djeluju u financijskom sektoru jamče na isti način kao za depozite?
 b)
 se protive tome da država članica jedinici koja je djelomično ovlaštena za osiguranje depozita navedenih u ovoj direktivi izda nalog da do iznosa od 1 00 000 eura jamči i za vrijednost udjela fizičkih osoba koje su udjelničari u odobrenoj zadruzi koja djeluje u financijskom sektoru?
 2.
 Je li Odluka Europske komisije od 3. srpnja 2014. (3)„o državnoj pomoći SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Belgija – Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba udjelničara u financijskim zadrugama” spojiva s člancima 107. i 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u dijelu u kojem se njome sustav osiguranja koji je predmet te odluke kvalificira kao nova državna potpora?
 3.
 Treba li – u slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje – članak 107. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti tako da je sustav osiguranja koje se dodjeljuje fizičkim osobama udjelničarima u odobrenoj zadruzi koja djeluje u financijskom sektoru u smislu članka 36/24 stavka 1. podstavka 1. točke 3. Zakona od 22. veljače 1998. o utvrđivanju temeljnog statuta Belgijske nacionalne banke nova državna potpora koja mora biti prijavljena Europskoj komisiji?
 4.
 Je li – u slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje – ista odluka Europske komisije spojiva s člankom 108. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ako ga se tumači tako da se u njemu polazi od toga da je državna potpora o kojoj je riječ donesena prije 3. ožujka 2011. ili 1. travnja 2011. ili da je provedena na jedan od ta dva datuma ili obrnuto ako se tumači tako da se u njemu polazi od toga da je navedena državna potpora provedena na neki kasniji datum?
 5.
 Treba li članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti tako da zabranjuje državi članici da usvoji mjeru poput one koja je sadržana u članku 36/24 stavku 1. točki 3. Zakona od 22. veljače 1998. o utvrđivanju temeljnog statuta Belgijske nacionalne banke ako se tom mjerom provodi državna potpora ili ako je riječ o mjeri koja je državna potpora koja je već provedena, ali još nije prijavljena Europskoj komisiji?
 6.
 Treba li članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti tako da zabranjuje državi članici da bez prethodne prijave Europskoj komisiji usvoji mjeru poput one koja je sadržana u članku 36/24 stavku 1. točki 3. Zakona od 22. veljače 1998. o utvrđivanju temeljnog statuta Belgijske nacionalne banke ako je ta mjera državna potpora koja još nije provedena?
 (1) SL L 135, str. 5. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 12., str. 33.).
 (2) SL 2000, C 364, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)
 (3) Odluka Komisije 2014/686/EU od 3. srpnja 2014. o državnoj pomoći SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Belgija – Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba udjelničara u financijskim zadrugama (priopćeno pod brojem dokumenta C[2014] 1021) (SL L 284, str. 53.) .


type: contracts

text:
5.5.2015
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 114/19
 ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITEČIO SPRENDIMAS Nr. 1/2015
 2015 m. kovo 18 d.
 kuriuo priimamos jo darbo tvarkos taisyklės [2015/718]
 ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITETIS,
 atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą (1) (toliau – Susitarimas), ypač į jo 74 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 pagal Susitarimo 431 straipsnį Susitarimo dalys laikinai taikomos nuo 2014 m. rugsėjo 1 d.;
 (2)
 vadovaujantis Susitarimo 74 straipsniu, Muitinės pakomitetis turi stebėti, kaip įgyvendinamas ir administruojamas Susitarimo IV antraštinės dalies (Prekyba ir su prekyba susiję klausimai) 5 skyrius (Muitinė ir prekybos palengvinimas);
 (3)
 vadovaujantis Susitarimo 74 straipsnio 3 dalies e punktu, Muitinės pakomitetis turi priimti savo darbo tvarkos taisykles,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Priimamos priede pateiktos Muitinės pakomitečio darbo tvarkos taisyklės.
 2 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
 Priimta Tbilisyje 2015 m. kovo 18 d.
 Muitinės pakomitečio vardu
 Pirmininkas
 S. URIDIA
 Sekretoriai
 M. KHVEDELIDZE
 K. MYNAR
 (1) OL L 261, 2014 8 30, p. 4.
 PRIEDAS
 ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITEČIO DARBO TVARKOS TAISYKLĖS
 1 straipsnis
 Bendrosios nuostatos
 1. Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo (toliau – Susitarimas) 74 straipsnio 1 dalimi įsteigtas Muitinės pakomitetis funkcijas atlieka vadovaudamasis Susitarimo 74 straipsnio 2 ir 3 dalimis.
 2. Muitinės pakomitetį sudaro Europos Komisijos ir Gruzijos atstovai, atsakingi už muitinės ir su muitine susijusius klausimus.
 3. Europos Komisijos arba Gruzijos atstovas, atsakingas už muitinės ir su muitine susijusius klausimus, pagal 2 straipsnį atlieka pirmininko funkciją.
 4. Šiose darbo tvarkos taisyklėse vartojamo termino „Šalys“ apibrėžtis nustatyta Susitarimo 428 straipsnyje.
 2 straipsnis
 Pirmininkavimas
 Muitinės pakomitečiui Šalys pirmininkauja paeiliui po 12 mėnesių. Pirmasis laikotarpis prasideda pirmojo Asociacijos tarybos posėdžio dieną ir baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d.
 3 straipsnis
 Posėdžiai
 1. Jei Šalys nesusitaria kitaip, Muitinės pakomitetis posėdžius rengia kartą per metus arba bet kurios iš Šalių prašymu.
 2. Visus Muitinės pakomitečio posėdžius pirmininkas sušaukia Šalių sutartoje vietoje ir sutartu laiku. Muitinės pakomitečio pirmininkas pranešimą apie šaukiamą posėdį pateikia likus ne mažiau kaip 28 kalendorinėms dienoms iki posėdžio pradžios, nebent Šalys susitaria kitaip.
 3. Muitinės pakomitečio posėdžiai gali būti rengiami naudojant bet kokias sutartas technologines priemones, pavyzdžiui, vaizdo ar garso konferencijas.
 4. Muitinės pakomitetis klausimus gali spręsti ne tik posėdžiuose, bet ir korespondencijos būdu.
 4 straipsnis
 Delegacijos
 Prieš kiekvieną posėdį per Muitinės pakomitečio sekretoriatą Šalims pranešama apie planuojamą posėdyje dalyvausiančios kiekvienos Šalies delegacijos sudėtį.
 5 straipsnis
 Sekretoriatas
 1. Už muitinės ir su muitine susijusius klausimus atsakingi Europos Komisijos pareigūnas ir Gruzijos pareigūnas kartu eina Muitinės pakomitečio sekretorių pareigas ir kartu atlieka sekretorių užduotis, laikydamiesi savitarpio pasitikėjimo ir bendradarbiavimo principų.
 2. Asociacijos komiteto prekybos klausimais sekretoriatas, kaip nustatyta Susitarimo 408 straipsnio 4 dalyje (toliau – Asociacijos komitetas prekybos klausimais), informuojamas apie visus Muitinės pakomitečio sprendimus, nuomones, rekomendacijas, ataskaitas ir kitus sutartus veiksmus.
 6 straipsnis
 Korespondencija
 1. Muitinės pakomitečiui skirta korespondencija adresuojama vienos iš Šalių sekretoriui, kuris apie tai informuoja kitą sekretorių.
 2. Muitinės pakomitečio sekretoriatas užtikrina, kad Muitinės pakomitečiui skirta korespondencija būtų persiųsta jo pirmininkui ir, jei reikia, išplatinta kaip 7 straipsnyje nurodyti dokumentai.
 3. Pirmininko korespondenciją pirmininko vardu Šalims siunčia sekretoriatas. Tokia korespondencija prireikus išplatinama, kaip nustatyta 7 straipsnyje.
 7 straipsnis
 Dokumentai
 1. Dokumentus platina Muitinės pakomitečio sekretoriai.
 2. Šalis savo dokumentus perduoda savo sekretoriui. Sekretorius juos perduoda kitos Šalies sekretoriui.
 3. Sąjungos sekretorius išplatina dokumentus atitinkamiems Sąjungos atstovams, o Gruzijos sekretoriui sistemingai perduoda tokios korespondencijos kopijas. Sąjungos sekretorius perduoda galutinių dokumentų kopijas Asociacijos komiteto prekybos klausimais sekretoriams.
 4. Gruzijos sekretorius išplatina dokumentus atitinkamiems Gruzijos atstovams, o Sąjungos sekretoriui sistemingai perduoda tokios korespondencijos kopijas. Gruzijos sekretorius perduoda galutinių dokumentų kopijas Asociacijos komiteto prekybos klausimais sekretoriams.
 8 straipsnis
 Konfidencialumas
 Muitinės pakomitečio posėdžiai yra uždari, jeigu Šalys nenusprendė kitaip. Kai Šalis Muitinės pakomitečiui pateikia informaciją, kuri nurodyta kaip konfidenciali, kita Šalis šią informaciją tvarko laikydamasi konfidencialumo principų.
 9 straipsnis
 Posėdžių darbotvarkės
 1. Remdamasis Šalių pateiktais pasiūlymais, Muitinės pakomitečio sekretoriatas sudaro preliminarią kiekvieno posėdžio darbotvarkę. Į preliminarią darbotvarkę įtraukiami punktai, dėl kurių įtraukimo į darbotvarkę Šalies prašymą, kartu su susijusiais dokumentais, sekretoriatas gavo likus ne mažiau kaip 21 kalendorinei dienai iki posėdžio.
 2. Preliminari darbotvarkė ir susiję dokumentai išplatinami, kaip nurodyta 7 straipsnyje, likus ne mažiau kaip 15 kalendorinių dienų iki posėdžio.
 3. Darbotvarkę Muitinės pakomitetis priima kiekvieno posėdžio pradžioje. Šalims susitarus, į darbotvarkę gali būti įtraukta ir kitų punktų, kurie nebuvo įtraukti į preliminarią darbotvarkę.
 4. Muitinės pakomitečio pirmininkas, kitai Šaliai pritarus, Šalių kitų organų atstovus arba nepriklausomus tam tikros srities ekspertus gali kviesti dalyvauti posėdžiuose ad hoc pagrindu, kad jie pateiktų informacijos tam tikrais klausimais. Šalys užtikrina, kad šie stebėtojai arba ekspertai laikytųsi konfidencialumo reikalavimų.
 5. Pasikonsultavęs su Šalimis, Muitinės pakomitečio posėdžio pirmininkas gali sutrumpinti 1 ir 2 dalyse nurodytus terminus, kad būtų atsižvelgta į ypatingas aplinkybes.
 10 straipsnis
 Protokolai ir praktinės išvados
 1. Muitinės pakomitečiui pirmininkaujančios Šalies Muitinės pakomitečio sekretorius parengia kiekvieno posėdžio protokolo ir praktinių išvadų projektą.
 2. Protokolo projektas ir praktinės išvados pateikiami Muitinės pakomitečiui tvirtinti. Protokolo projektas patvirtinamas per 28 kalendorines dienas po kiekvieno Muitinės pakomitečio posėdžio. Kopija išsiunčiama visiems 7 straipsnyje nurodytiems adresatams.
 11 straipsnis
 Sprendimai ir rekomendacijos
 1. Muitinės pakomitetis turi įgaliojimus nustatyti praktinę tvarką, priimti priemones, sprendimus ir rekomendacijas, kaip nustatyta Susitarimo 74 straipsnyje. Ta praktinė tvarka, priemonės, sprendimai ir rekomendacijos priimami bendru Šalių sutarimu, užbaigus atitinkamas jų priėmimo vidaus procedūras. Sprendimai Šalims privalomi, jos imasi tinkamų jų įgyvendinimo priemonių.
 2. Kiekvieną sprendimą ar rekomendaciją pasirašo Muitinės pakomitečio pirmininkas, o autentiškumą patvirtina Muitinės pakomitečio sekretoriai. Nedarant poveikio 3 daliai, pirmininkas tuos dokumentus pasirašo per posėdį, kuriame priimtas susijęs sprendimas arba rekomendacija.
 3. Jei Šalys sutinka, Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimus arba teikti rekomendacijas taikydamas rašytinę procedūrą, kai užbaigiamos atitinkamos vidaus procedūros. Rašytinė procedūra – tai abiejų sekretorių, kurie veikia pagal Šalių susitarimą, pasikeitimas raštais. Tokiu atveju pasiūlymo tekstas išplatinamas pagal 7 straipsnį ir nustatomas ne trumpesnis nei 21 kalendorinės dienos terminas, per kurį turi būti nurodytos visos išlygos ar pakeitimai. Pasikonsultavęs su Šalimis, pirmininkas gali sutrumpinti tą terminą, kad būtų atsižvelgta į ypatingas aplinkybes. Susitarus dėl teksto, pirmininkas pasirašo sprendimą ar rekomendaciją, o autentiškumą patvirtina sekretoriai.
 4. Muitinės pakomitečio aktai vadinami atitinkamai sprendimu ar rekomendacija. Kiekvienas sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną, nebent jame nustatyta kitaip.
 5. Sprendimai ir rekomendacijos išplatinami Šalims.
 6. Kiekviena Šalis gali nuspręsti, ar skelbti Muitinės pakomitečio sprendimus ir rekomendacijas savo atitinkamame oficialiajame leidinyje.
 12 straipsnis
 Ataskaitos
 Muitinės pakomitetis teikia ataskaitą Asociacijos komitetui prekybos klausimais kiekviename reguliariame metiniame Asociacijos komiteto prekybos klausimais posėdyje.
 13 straipsnis
 Kalbos
 1. Muitinės pakomitečio darbo kalbos yra anglų ir gruzinų kalbos.
 2. Jei nenuspręsta kitaip, Muitinės pakomitetis svarstydamas klausimus remiasi tomis kalbomis parengtais dokumentais.
 14 straipsnis
 Išlaidos
 1. Kiekviena Šalis apmoka visas dėl dalyvavimo Muitinės pakomitečio posėdžiuose patirtas išlaidas, susijusias su darbuotojų, kelionės ir pragyvenimo ir pašto bei telekomunikacijų išlaidomis.
 2. Posėdžių organizavimo ir dokumentų dauginimo išlaidas apmoka posėdį rengianti Šalis.
 3. Išlaidas, susijusias su vertimu žodžiu posėdžiuose ir dokumentų vertimu raštu į anglų ir gruzinų kalbas, kaip nurodyta 13 straipsnio 1 dalyje, ir iš jų, padengia posėdį rengianti Šalis.
 Vertimo žodžiu ir raštu į kitas kalbas ir iš jų išlaidas tiesiogiai padengia tokių paslaugų prašanti Šalis.
 15 straipsnis
 Darbo tvarkos taisyklių keitimas
 Šios darbo tvarkos taisyklės gali būti iš dalies keičiamos Muitinės pakomitečio sprendimu pagal Susitarimo 74 straipsnio 3 dalies e punktą.


text:
 28 . 6 . 97 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften Nr. C 199/ 19
 Streichung der Rechtssache C-187/95 (') Streichung der Rechtssache C-363/95 ( ! )
 ( 97/C 199/39 ) ( 97/C 199/43 )
 Mit Beschluß vom 7 . März 1997 hat der Präsident des Ge Mit Beschluß vom 7. März 1997 hat der Präsident des Ge
 richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei
 chung der Rechtssache C-187/95 (Vorabentscheidungsersu chung der Rechtssache C-363/95 ( Vorabentscheidungsersu
 chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer
 Tivoli ) — Strafverfahren gegen Angelo Deodati und Aldo Tivoli ) — Strafverfahren gegen Giuseppe Tancredi — an
 Luchini — angeordnet. geordnet.
 O ABl . Nr. C 208 vom 12 . 8 . 1995 . (') ABl . Nr. C 16 vom 20 . 1 . 1996 .
 Streichung der Rechtssache C-331/95 (') Streichung der Rechtssache C-377/95 (')
 ( 97/C 199/40 ) ( 97/C 199/44 )
 Mit Beschluß vom 7 . März 1997 hat der Präsident des Ge
 Mit Beschluß vom 7. März 1997 hat der Präsident des Ge
 richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei
 chung der Rechtssache C-331/95 (Vorabentscheidungsersu chung der Rechtssache C-377/95 (Vorabentscheidungsersu
 chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer
 Tivoli ) — Strafverfahren gegen Giuseppe Piccolo — ange Tivoli ) — Strafverfahren gegen Tersilio Onorati — ange
 ordnet . ordnet .
 O ABl . Nr. C 333 vom 9 . 12 . 1995 .
 C ) ABl . Nr. C 31 vom 3 . 2 . 1996 .
 Streichung der Rechtssache C-332/95 (')
 Streichung der Rechtssache C-378/95 (')
 ( 97/C 199/41 )
 ( 97/C 199/45 )
 Mit Beschluß vom 7. März 1997 hat der Präsident des Ge
 Mit Beschluß vom 7. März 1997 hat der Präsident des Ge
 richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei
 chung der Rechtssache C-332/95 (Vorabentscheidungsersu richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei
 chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer chung der Rechtssache C-378/95 (Vorabentscheidungsersu
 Tivoli ) — Strafverfahren gegen Mario Corbo u. a . — ange chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer
 ordnet. Tivoli ) — Strafverfahren gegen Palma Mariulli — ange
 ordnet.
 (') ABl . Nr. C 333 vom 9 . 12 . 1995 .
 (') ABl . Nr. C 31 vom 3 . 2 . 1996 .
 Streichung der Rechtssache C-342/95 (')
 ( 97/C 199/42 ) Streichung der Rechtssache C-l/96 SA (')
 ( 97/C 199/46 )
 Mit Beschluß vom 7. März 1997 hat der Präsident des Ge
 richtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei Mit Beschluß vom 24. April 1997 hat der Präsident des
 chung der Rechtssache C-342/95 (Vorabentscheidungsersu Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften die Strei
 chen der Pretura circondariale Rom, Auswärtige Kammer chung der Rechtssache C-l /96 SA — Must Interim SA ge
 Tivoli ) — Strafverfahren gegen Miranda Viola — angeord gen Kommission der Europäischen Gemeinschaften — an
 net . geordnet.
 O ABl . Nr. C 333 vom 9 . 12 . 1995 . (') ABl . Nr. C 269 vom 14 . 9 . 1996 .


text:
 11.7.2016
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 251/3
 Kanne 18.3.2016 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
 (Asia C-160/16)
 (2016/C 251/04)
 Oikeudenkäyntikieli: kreikka
 Asianosaiset
 Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Zavvos ja K. Talabér-Ritz)
 Vastaaja: Helleenien tasavalta
 Vaatimukset
 —
 On todettava, ettei Helleenien tasavalta ole noudattanut rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU (1), sellaisena kuin se on otettu 16.1.2012 annettuun komission delegoituun asetukseen (EU) N:o 244/2012 (2), joka koskee vertailumenetelmäkehyksen vahvistamista rakennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisten tasojen laskentaa varten, 5 artiklan 2 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole antanut ilmoitusta kyseisessä säännöksessä tarkoitetuista kustannusoptimaalisista tasoista;
 —
 Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 1.
 Euroopan komissio on 18.3.2016 nostanut Helleenien tasavaltaa vastaan kanteen, jossa se vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, ettei Helleenien tasavalta ole noudattanut rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU (3), sellaisena kuin se on otettu 16.1.2012 annettuun komission delegoituun asetukseen (EU) N:o 244/2012 (4), joka koskee vertailumenetelmäkehyksen vahvistamista rakennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisten tasojen laskentaa varten, 5 artiklan 2 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole antanut ilmoitusta kyseisessä säännöksessä tarkoitetuista kustannusoptimaalisista tasoista.
 2.
 Komissio väittää kanteessaan, etteivät Kreikan viranomaiset ole sen toistuvista pyynnöistä huolimatta vielä ilmoittaneet sille vertailumenetelmäkehyksen vahvistamista rakennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisia tasoja koskevaa lopullista ilmoitusta, vedoten komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 244/2012 vahvistettuun vertailumenetelmäkehykseen, ja että tämä on tästä syystä rikkonut direktiivin 2010/31/EU 5 artiklan 2 kohtaa.
 (1) EUVL L 153, 18.6.2010, s. 13.
 (2) EUVL L 81, 21.3.2012, s. 18.
 (3) EUVL L 153, 18.6.2010, s. 13.
 (4) EUVL L 81, 21.3.2012, s. 18.


text:
 Avis juridique important
 |
 21993D0519(01)
 Besluit nr. 1/93 van het ACS-EEG-Comité voor douanesamenwerking van 16 april 1993 houdende afwijking van de definitie van het begrip "produkten van oorsprong" ten einde rekening te houden met de bijzondere situatie van Lesotho wat de produktie van bepaalde kledingartikelen door dit land betreft
 Publicatieblad Nr. L 123 van 19/05/1993 blz. 0032 - 0033
 BESLUIT NR. 1/93 VAN HET ACS-EEG-COMITÉ VOOR DOUANESAMENWERKING van 16 april 1993 houdende afwijking van de definitie van het begrip "produkten van oorsprong" ten einde rekening te houden met de bijzondere situatie van Lesotho wat de produktie van bepaalde kledingartikelen door dit land betreft(93/319/EEG)HET ACS-EEG-COMITÉ VOOR DOUANESAMENWERKING, Gelet op de Vierde ACS-EEG-Overeenkomst die op 15 december 1989 te Lomé werd ondertekend, inzonderheid op artikel 31, lid 9, van Protocol nr. 1, Overwegende dat artikel 31 van Protocol nr. 1 bij de Overeenkomst, betreffende de definitie van het begrip "produkten van oorsprong" en de methoden van administratieve samenwerking, bepalingen bevat die het Comité voor douanesamenwerking de mogelijkheid bieden afwijkingen van genoemd Protocol vast te stellen ten einde met name de ontwikkeling van bestaande industrieën of de vestiging van nieuwe industrieën te vergemakkelijken; Overwegende dat bij Besluit nr. 1/91 van het ACS-EEG-Comité voor douanesamenwerking (1) een afwijking van de in Protocol nr. 1 opgenomen definitie voor bepaalde kledingartikelen werd toegestaan; Overwegende dat de landen van Afrika, het Caribische gebied en de Stille Oceaan (ACS) namens de Regering van Lesotho een verzoek om verlenging van het genoemde besluit tot en met 1 maart 1996 hebben ingediend; Overwegende dat om een uitbreiding van de afwijking voor bepaalde kledingartikelen van brei- en haakwerk is verzocht; Overwegende dat de gevraagde afwijking volgens de desbetreffende bepalingen van Protocol nr. 1 gerechtvaardigd is en dat zij geen ernstige schade kan toebrengen aan een in de Gemeenschap gevestigde tak van industrie, mits bepaalde voorwaarden met betrekking tot de hoeveelheden, het toezicht en de termijn in acht worden genomen, BESLUIT: Artikel 1 In afwijking van de bijzondere bepalingen van bijlage II bij Protocol nr. 1 worden de in de bijlage bij dit besluit genoemde, in Lesotho vervaardigde produkten onder de in dit besluit vastgestelde voorwaarden als van oorsprong uit de ACS-Staten beschouwd. Artikel 2 De in artikel 1 bedoelde afwijking geldt voor de tussen 1 maart 1993 en 28 februari 1996 uit Lesotho naar de Gemeenschap uitgevoerde produkten en de in de bijlage vermelde jaarlijkse hoeveelheden. Artikel 3 De bevoegde autoriteiten van Lesotho dragen zorg voor het kwantitatieve toezicht op de uitvoer van de in artikel 1 bedoelde produkten. In alle certificaten welke zij in het kader van deze afwijking afgeven, wordt te dien einde aan dit besluit gerefereerd. De bevoegde autoriteiten van Lesotho doen de Commissie ieder kwartaal een overzicht toekomen van de hoeveelheden waarvoor op basis van dit besluit certificaten inzake goederenverkeer EUR 1 werden afgegeven, onder vermelding van de nummers van de afgegeven certificaten. Artikel 4 De ACS-Staten, de Lid-Staten en de Gemeenschap zijn, elk voor zich, verplicht de nodige maatregelen ter uitvoering van dit besluit te treffen. Artikel 5 Dit besluit treedt in werking op 16 april 1993. Gedaan te Brussel, 16 april 1993. Voor het ACS-EEG-Comité voor douane- samenwerking De voorzitters Francis K. MUTHAURA P. WILMOTT BIJLAGE >RUIMTE VOOR DE TABEL>


text:
Einstweilige Verfügung bei Mobbing – LAG Thüringen, 5 Sa 403/00
 Einstweilige Verfügung bei Mobbing – LAG Thüringen, Urteil vom 10.04.2001 – 5 Sa 403/00
 Rechtsschutz bei Mobbing. Allgemeines Persönlichkeitsrecht, Beschäftigungsanspruch während der Kündigungsfrist einer Änderungskündigung, Vorwegnahme der Rechtswirkungen einer (rechtswidrigen) Änderungskündigung durch eine in den Lauf der Kündigungsfrist fallende (rechtswidrige) Versetzung auf einen 6 Gehaltsstufen niedriger bewerteten Arbeitsplatz, Grundsatz des fairen Verfahrens beim „Mobbing-Rechtsstreit“, Verfügungsgrund bei einer auf Unterlassung gerichteten einstweiligen Verfügung, Androhung von Ordnungsmitteln nach § 890 Abs. 1 ZPO zur Sicherstellung der vertragsgemäßen Durchführung von Dauerschuldverhältnissen, Vollziehung einer auf Unterlassung gerichteten einstweiligen Verfügung, Erledigung der Hauptsache und Rechtsmittelerledigung bei zeitlich befristetem Unterlassungsgebot. Art. 6 Abs. 1 EMRK; Art 1 und 2 GG; §§ 242, 611 BGB; §§ 12, 862, 1004 BGB analog; §§ 141 Abs. 1, 253 Abs. 2 Nr. 2, 286 Abs. 1, 890 Abs. 1 und 2, 927 Abs. 1, 928, 929 Abs. 2 und 3, 935, 936, 938 Abs. 1, 940 ZPO; §§ 12, 13 Abs. 2 BAT. LAG Thüringen 5. Kammer, Entscheidung vom 10.04.2001 – 5 Sa 403/00 (Vorinstanz: ArbG Gera 2 Ga 8/2000)
 Der Arbeitgeber ist verpflichtet, das allgemeine Persönlichkeitsrecht der bei ihm beschäftigten Arbeitnehmer nicht selbst durch Eingriffe in deren Persönlichkeits- oder Freiheitssphäre zu verletzen, diese vor Belästigungen durch Mitarbeiter oder Dritte, auf die er einen Einfluss hat, zu schützen, einen menschengerechten Arbeitsplatz zur Verfügung zu stellen und die Arbeitnehmerpersönlichkeit zu fördern. Zur Einhaltung dieser Pflichten kann der Arbeitgeber als Störer nicht nur dann in Anspruch genommen werden, wenn er selbst den Eingriff begeht oder steuert, sondern auch dann, wenn er es unterlässt, Maßnahmen zu ergreifen oder seinen Betrieb so zu organisieren, dass eine Verletzung des Persönlichkeitsrechts ausgeschlossen wird.
 Eine Verletzung des allgemeinen Persönlichkeitsrechts des Arbeitnehmers kann nicht nur im Totalentzug der Beschäftigung, sondern auch in einer nicht arbeitsvertragsgemäßen Beschäftigung liegen. Eine solche Rechtsverletzung liegt vor, wenn der Totalentzug oder die Zuweisung einer bestimmten Beschäftigung nicht bloß den Reflex einer rechtlich erlaubten Vorgehensweise darstellt, sondern diese Maßnahmen zielgerichtet als Mittel der Zermürbung eines Arbeitnehmers eingesetzt werden, um diesen selbst zur Aufgabe seines Arbeitsplatzes zu bringen.
 Aus dem Umstand, dass bloß für einen vorübergehenden Zeitraum in das allgemeine Persönlichkeitsrecht des Arbeitnehmers eingegriffen wird oder dem Arbeitnehmer dadurch keine finanziellen Nachteile entstehen, kann kein diesen Eingriff rechtfertigendes, überwiegendes schutzwürdiges Interesse des Arbeitgebers hergeleitet werden.
 Bei dem Begriff „Mobbing“ handelt es sich nicht um einen eigenständigen juristischen Tatbestand. Die rechtliche Einordnung der unter diesen Begriff zusammenzufassenden Verhaltensweisen beurteilt sich ausschließlich danach, ob diese die tatbestandlichen Voraussetzungen einer Rechtsvorschrift erfüllen, aus welcher sich die gewünschte Rechtsfolge herleiten läßt. Die juristische Bedeutung der durch den Begriff „Mobbing“ gekennzeichneten Sachverhalte besteht darin, der Rechtsanwendung Verhaltensweisen zugänglich zu machen, die bei isolierter Betrachtung der einzelnen Handlungen die tatbesthandlichen Voraussetzungen von Anspruchs-, Gestaltungs- und Abwehrrechten nicht oder nicht in einem der Tragweite des Falles angemessenen Umfang erfüllen können.
 Ob ein Fall von „Mobbing“ vorliegt, hängt von den Umständen des Einzelfalles ab. Dabei ist eine Abgrenzung zu dem im gesellschaftlichen Umgang im allgemeinen üblichen oder rechtlich erlaubten und deshalb hinzunehmenden Verhalten erforderlich. Im arbeitsrechtlichen Verständnis erfasst der Begriff des „Mobbing“ fortgesetzte, aufeinander aufbauende oder ineinander übergreifende, der Anfeindung, Schikane oder Diskriminierung dienende Verhaltensweisen, die nach Art und Ablauf im Regelfall einer übergeordneten, von der Rechtsordnung nicht gedeckten Zielsetzung förderlich sind und jedenfalls in ihrer Gesamtheit das allgemeine Persönlichkeitsrecht oder andere ebenso geschützte Rechte, wie die Ehre oder die Gesundheit des Betroffenen verletzen. Ein vorgefasster Plan ist nicht erforderlich. Eine Fortsetzung des Verhaltens unter schlichter Ausnutzung der Gelegenheiten ist ausreichend. Zur rechtlich zutreffenden Einordnung kann dem Vorliegen von falltypischen Indiztatsachen (mobbingtypische Motivation des Täters, mobbingtypischer Geschehensablauf, mobbingtypische Veränderung des Gesundheitszustands des Opfers) eine ausschlaggebende Rolle zukommen, wenn eine Konnexität zu den von dem Betroffenen vorgebrachten Mobbinghandlungen besteht. Ein wechselseitiger Eskalationsprozess, der keine klare Täter-Opfer-Beziehung zulässt, steht regelmäßig der Annahme eines Mobbingsachverhaltes entgegen.
 Die vielfach dadurch entstehende Beweisnot des Betroffenen, daß dieser allein und ohne Zeugen Verhaltensweisen ausgesetzt ist, die in die Kategorie Mobbing einzustufen sind, ist durch eine Art 6 Abs. 1 der Europäischen Menschenrechtskonvention (EMRK) und damit den Grundsätzen eines fairen und auf Waffengleichheit achtenden Verfahrens entsprechende Anwendung der §§ 286, 448, 141 Abs. 1 Satz 1 ZPO auszugleichen. Dabei muß die im Zweifel erforderliche Anhörung einer Partei bei der gerichtlichen Überzeugungsbildung berücksichtigt werden.
 Der für eine auf Erfüllung (Vornahme einer Handlung, Unterlassung) gerichteten einstweiligen Verfügung erforderliche Verfügungsgrund liegt vor, wenn ihr Nichterlass auf eine Rechtsschutzverweigerung hinauslaufen würde und das sich aus dem summarischen Charakter des einstweiligen Verfügungsverfahrens ergebende Fehlentscheidungsrisiko der Antragsgegner trägt.
 Die Auswahl des Rechtsschutzziels ist auch unter Geltung des im Verfahren der einstweiligen Verfügung die Anforderungen nach § 253 Abs. 2 Nr. 2 ZPO erleichternden § 938 Abs. 1 ZPO nicht dem Gericht überlassen.
 Eine auf Feststellung gerichtete einstweilige Verfügung ist nur dann zulässig, wenn sie als Mittel des Rechtsschutzes nicht subsidiär ist und es völlig unzumutbar ist, den Antragsteller auf die Durchführung des Hauptverfahrens zu verweisen.
 Weder Parteizustellung noch Amtszustellung sind Maßnahmen der Vollziehung einer einstweiligen Verfügung im Sinne des § 929 Abs. 2 ZPO.
 § 929 Abs. 2 ZPO ist auch auf einstweilige Verfügungen anwendbar, die auf Unterlassung gerichtet sind.
 Die Vollziehung von Unterlassungstiteln beginnt mit der Androhung von Ordnungsmitteln nach § 890 Abs. 1 ZPO. Dies gilt auch dann, wenn die Androhung des Ordnungsmittels gemäß § 890 Abs. 2 ZPO bereits in dem Unterlassungstitel enthalten ist.
 Zur Wahrung der nach § 929 Abs. 2 ZPO einzuhaltenden Vollziehungsfrist reicht grundsätzlich der Antrag auf Vornahme von Vollstreckungsmaßnahmen aus. Ist dieser Antrag schon während des Erkenntnisverfahrens gestellt, um die von § 890 Abs. 2 ZPO vorgesehene Möglichkeit der bereits im Urteil erfolgenden Androhung von Ordnungsmitteln wahrzunehmen, dann wird dadurch die Vollziehungsfrist nicht gewahrt. Die Wahrung der Vollziehungsfrist einer durch Urteil ergangenen, die Androhung von Ordnungsmitteln enthaltenden einstweiligen Unterlassungsverfügung kann deshalb frühestens mit deren Amtszustellung erfolgen, wenn nicht ausnahmsweise nach § 929 Abs. 3 ZPO hierfür bereits die Urteilsverkündung ausreicht.
 Zur Erledigung einer auf Unterlassung gerichteten, zeitlich befristeten einstweiligen Verfügung und des hierüber geführten Rechtsmittelverfahrens durch Zeitablauf in der Rechtsmittelinstanz.


text:
 30.1.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 30/4
 Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
 (Lieta C-461/14) (1)
 (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2009/147/EK - Savvaļas putnu aizsardzība - Īpaši aizsargājamās teritorijas - Direktīva 85/337/EEK - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu aizsardzība)
 (2017/C 030/04)
 Tiesvedības valoda – spāņu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena un G. Wilms)
 Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve – A. Gavela Llopis)
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 neveicot piemērotus pasākumus, lai īpaši aizsargājamā teritorijā “Campiñas de Sevilla” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir šādi klasificēta, Spānijas Karaliste attiecībā uz laika posmu pirms 2008. gada 29. jūlija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 4. punktā, un attiecībā uz laika posmu pēc minētā datuma – pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktā;
 2)
 prasību pārējā daļā noraidīt;
 3)
 Eiropas Komisija un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
 (1) OV C 462, 22.12.2014.


text:
3 . 2 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 /17
 Slettelse af sag C-82/94 ( J ) C-56/95 , Brühler Kreditbank eG mod Finanzamt Brühl, skal
 ( 96/C 31 /35 ) slettes af registret.
 Ved kendelse af 24 . oktober 1995 har præsidenten for De ( 1 ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 82/94, Andreas Mohringer mod Zentrale zur Bekämpfung
 unlauteren Wettbewerbs e.V. , skal slettes af registret.
 (>) EFT nr. C 120 af 30 . 4 . 1994 . Slettelse af sag C-86/95 ( )
 ( 96/C 31 /38 )
 Ved kendelse af 15 . november 1995 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C- 108/94 (') Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 86/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 ( 96/C 31 /36 ) Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registret.
 Ved kendelse af 27. oktober 1995 har præsidenten for De (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 108/94 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af
 registret.
 (') EFT nr . C 161 af 11 . 6 . 1994 . Slettelse af sag C-101 /95 ( J )
 ( 96/C 31/39 )
 Ved kendelse af 18 . oktober 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Slettelse af sag C-56/95 ( ) 101 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( 96/C 31 /37 ) mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af
 registret.
 Ved kendelse af 18 . oktober 1995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag (') EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Levend Vee, en nederlandsk sammenslutning med hjemsted
 den 13 . december 1995 i Roosendaal ( Nederlandene ), samt de personer og selska
 ber, som er medlemmer af sammenslutningen, og hvis navne
 i de forenede sager T-481/93 og T-484/93 , Vereniging van er anført på den fortegnelse, der er vedlagt dommen, ved
 Exporteurs in Levende Varkens og Nederlandse Bond van advokat Inne Cath, Haag, og med valgt adresse i Luxem
 Waaghouders van Levend Vee mod Kommissionen for De bourg hos advokat Lambert Dupong, 14 , rue des Bains, mod
 Europæiske Fællesskaber ( ] ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Tho
 (Levende svin — Kommissionens beslutning 93/128/EØF mas van Rijn, Kommissionens Juridiske Tjeneste, advokat
 og 93/1 77/EØF om visse beskyttelsesforanstaltninger mod Tom Ottervanger og advokat Flarold Nyssens, angående en
 smitsom blæreudslæt hos svin i Nederlandene og Italien — påstand dels om annullation af Kommissionens beslutning
 annullationssøgsmål — erstatningssøgsmål) 93/128/EØF og 93/177/EØF af henholdsvis 26 . februar og
 ( 96/C 31 /40 ) 26 . marts 1993 om visse beskyttelsesforanstaltninger mod
 smitsom blæreudslæt hos svin i Nederlandene og Italien
 ( EFT nr . L 50 , s . 29, og EFT nr . L 74, s. 88 ), dels om
 (Processprog: nederlandsk) erstatning, har Retten ( Tredje Afdeling), sammensat af C. P.
 Briët, som fungerende afdelingsformand, og dommerne
 C. W. Bellamy og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig B.
 Pastor, den 13 . december 1995 afsagt dom, hvis konklusion
 I de forenede sager T-481 /93 og T-484/93 , Vereniging van
 lyder således :
 Exporteurs in Levende Varkens, en nederlandsk forening
 med hjemsted i Roosendaal (Nederlandene ), samt de
 personer og selskaber, som er medlemmer af foreningen, og
 hvis navne er anført på den fortegnelse, der er vedlagt
 dommen, og Nederlandse Bond van Waaghouders van 1 ) Kommissionen frifindes.


text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 21999D0160
 Euroopa Liidu Teataja L 061 , 01/03/2001 Lk 0010 - 0011
 EMP Ühiskomitee otsusnr 160/1999,26. november 1999,millega muudetakse EMP lepingu II lisa (tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine)EMP ÜHISKOMITEE,võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, mida on kohandatud Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohandava protokolliga, edaspidi "leping", eriti selle artiklit 98ning arvestades, et:(1) lepingu II lisa muudeti EMP Ühiskomitee 24. septembri 1999. aasta otsusega nr 104/1999; [1](2) lepingusse tuleb lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. veebruari 1999. aasta direktiiv 1999/4/EÜ kohvi- ja siguriekstraktide kohta; [2](3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 1999/4/EÜ tunnistatakse alates 13. septembrist 2000 kehtetuks lepingusse lisatud nõukogu 27. juuni 1977. aasta direktiiv 77/436/EMÜ kohvi- ja siguriekstrakte käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta ning mis järelikult tuleb lepingus kehtetuks tunnistada,ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:Artikkel 1Lepingu II lisa XII peatüki punkti 54s (komisjoni direktiiv 98/53/EÜ) järele lisatakse järgmine punkt:399 L 0004 : : Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/4/EÜ, 22. veebruar 1999, kohvi- ja siguriekstraktide kohta (EÜT L 66, 13.3.1999, lk 26)."Artikkel 2Lepingu II lisa XII peatüki punkti 14 (nõukogu direktiiv 77/436/EMÜ) tekst jäetakse alates 13. septembrist 2000 välja.Artikkel 3Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/4/EÜ islandi- ja norrakeelne tekst, mis on lisatud käesoleva otsuse vastavates keeltes versioonidele, on autentne.Artikkel 4Käesolev otsus jõustub 27. novembril 1999, tingimusel et EMP Ühiskomiteed on teavitatud vastavalt lepingu artikli 103 lõikele 1.Artikkel 5Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teataja EMP osa EMP kaasandes.Brüssel, 26. november 1999EMP ÜhiskomiteeeesistujaN. v. Liechtenstein[1] EÜT L 325, 21.12.2000, lk 8.[2] EÜT L 66, 13.3.1999, lk 26.--------------------------------------------------


type: legislation

text:
27. 11 . 74 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. L 317/9
 REGOLAMENTO (CEE) N. 2973/74 DELLA COMMISSIONE
 del 26 novembre 1974
 che modifica il regolamento (CEE) n . 1636/74 per quanto concerne una deroga
 transitoria alle nuove condizioni d'imballaggio per l'ammasso pubblico del latte
 scremato in polvere
 LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, considerando che alcune imprese non hanno potuto
 visto il trattato che istituisce la Comunità economica
 procurarsi i nuovi imballaggi in quantità sufficiente ;
 che, per non privarle della possibilità di offrire i loro
 europea, prodotti all'intervento, è d'uopo prorogare sino al 31
 visto il regolamento (CEE) n . 804/68 del Consiglio, dicembre 1974 il periodo transitorio succitato ;
 del 27 giugno 1968 , relativo all'organizzazione
 comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti considerando che le misure previste dal presente rego
 lattiero-caseari (-1 ), modificato da ultimo dal regola lamento sono conformi al parere del comitato di
 mento (CEE) n. 662/74 (2), in particolare l'articolo 7, gestione per il latte e i prodotti lattiero-caseari,
 paragrafo 5,
 considerando che il regolamento (CEE) n . 1108 /68 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO :
 della Commissione, del 27 luglio 1968 , relativo alle
 modalità di applicazione per l'ammasso pubblico di Articolo 1
 latte scremato in polvere (3), modificato da ultimo dal
 regolamento (CEE) n . 1 636/74 (4), precisa in allegato All'articolo 2 del regolamento (CEE) n. 1636/74, la
 le condizioni d'imballaggio cui deve rispondere il data del « 31 ottobre 1974 » è modificata in « 31
 prodotto offerto all'intervento ; dicembre 1974 ».
 considerando che il regolamento (CEE) n . 1636/74,
 che determina le nuove condizioni d'imballaggio, fissa Articolo 2
 all'articolo 2 un periodo transitorio durante il quale gli
 Stati membri possono consentire l'utilizzazione degli Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno
 imballaggi autorizzati anteriormente all'entrata in successivo alla sua pubblicazione nella Gazzetta uffi
 vigore del regolamento medesimo ; ciale delle Comunità europee.
 Il presente regolamento e obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile
 in ciascuno degli Stati membri .
 Fatto a Bruxelles, il 26 novembre 1974 .
 Per la Commissione
 Il Presidente
 Francois-Xavier ORTOLI
 (!) GU n. L 148 del 28 . 6 . 1968 , pag. 13 .
 (2) GU n. L 85 del 29 . 3 . 1974, pag. 51 .
 (3) GU n. L 184 del 29 . 7. 1968 , pag. 34.
 (4) GU n. L 173 del 28 . 6 . 1974, pag. 60 .


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52008PC0411
 Návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1911/2006 ze dne 19. prosince 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Ruska a Ukrajiny po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 /* KOM/2008/0411 konečném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 2.7.2008KOM(2008) 411 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1911/2006 ze dne 19. prosince 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Ruska a Ukrajiny po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1) Souvislosti návrhu |110 | Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká uplatňování nařízení Rady (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“), v řízení týkajícím se dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Ruska. |120 | Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. |139 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Rady (ES) č. 1995/2000[2] o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Ruska do Společenství. |141 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |2) Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů |Konzultace zúčastněných stran |219 | Žadatel a výrobní odvětví Společenství byli informováni o výsledcích šetření a měli příležitost předložit připomínky. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |229 | Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |230 | Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny. |3) Právní stránka návrhu |305 | Shrnutí navrhovaných opatření Nařízením (ES) č. 1995/2000[3] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Ruska. V návaznosti na žádost předloženou dvěma vyvážejícími výrobci z Ruska byl zahájen prozatímní přezkum omezený na dumping. Šetření ukázalo, že v průběhu období šetření docházelo k dumpingu. Úroveň zjištěného dumpingu byla vyšší než úroveň odstranění újmy, která je základem pro opatření platná v současné době. Opatření byla tudíž zachována na stávající úrovni. Nařízení, kterým se ukončuje přezkum, zahrnovalo ustanovení, jež zúčastněným stranám umožňuje předložit nabídku závazku ve lhůtě 10 kalendářních dnů od vstupu uvedeného nařízení v platnost. Daná nabídka závazku byla podána včas. Stanoví, že určité množství, představující přibližně 10 % celkové spotřeby dotčeného výrobku ve Společenství, může být vyvezeno do ES, aniž by muselo být uhrazeno použitelné antidumpingové clo, je-li dodržena určitá indexovaná minimální dovozní cena. Tato nabídka závazku byla přijata. Navrhuje se proto, aby Rada přijala přiložený návrh nařízení, které by mělo být vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie. |310 | Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 384/1996 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[4] (dále jen „základní nařízení“). |329 | Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu / těchto důvodů: |331 | Nařízení Rady (ES) č. 1995/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Ruska, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1675/2003, neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. |332 | Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět. |Volba nástrojů |341 | Navrhované nástroje: nařízení. |342 | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů: Výše uvedené základní nařízení nestanoví náhradní možnosti. |4) Rozpočtové důsledky |409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1911/2006 ze dne 19. prosince 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Ruska a Ukrajiny po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[5] (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:A. POSTUP(1) Nařízením (ES) č. 1995/2000[6] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících mimo jiné z Ruska. V návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti, který byl zahájen v září 2005, Rada nařízením (ES) č. 1911/2006[7] obnovila uvedená opatření na současné úrovni na dobu pěti let.(2) Dne 19. prosince 2006 Komise zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie[8] informovala o zahájení částečného prozatímního přezkumu týkajícího se dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících mimo jiné z Ruska do Společenství na žádost dvou ruských vyvážejících výrobců, Open Joint Stock Company Novomoskovskiy Azot a Open Joint Stock Company Nevinnomyssky Azot, členů Open Joint Stock Company „Mineral and Chemical Company Eurochem“. Tyto dvě společnosti jsou pro účely tohoto nařízení z důvodu vzájemného vztahu považovány ze jeden právní subjekt (dále jen „vyvážející výrobce“). Konečná zjištění a závěry částečného prozatímního přezkumu jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 238/2008 ze dne 10. března 2008[9], kterým byl přezkum ukončen, aniž by došlo ke změně platných antidumpingových opatření.B. ZÁVAZEK(3) V rámci prozatímního přezkumu vyvážející výrobce vyjádřil zájem nabídnout cenový závazek, ale nepředložil dostatečně podloženou nabídku ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení. Jak je však stanoveno v 57. a 58. bodě odůvodnění výše uvedeného nařízení Rady, měla Rada za to, že vyvážejícímu výrobci by mělo být mimořádně povoleno vypracovat nabídku závazku ve lhůtě 10 kalendářních dnů od vstupu uvedeného nařízení v platnost kvůli složitosti několika otázek, konkrétně 1) nestálosti ceny dotčeného výrobku, která by vyžadovala určitý způsob indexace minimálních cen, přičemž tato nestálost není dostatečně vysvětlena hlavní nákladovou položkou ovlivňující cenu a 2) zvláštní situaci na trhu s dotčeným výrobkem. Po vyhlášení nařízení Rady (ES) č. 238/2008 a ve lhůtě stanovené v daném nařízení vyvážející výrobce předložil přijatelný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.(4) Komise svým rozhodnutím [INSERT][10] nabídku závazku přijala. Rada má za to, že nabídka závazku odstraňuje poškozující účinek dumpingu a snižuje riziko obcházení na přijatelnou míru.(5) Aby Komise a celní orgány byly dále schopny účinně sledovat, zda vyvážející výrobce závazek plní, je osvobození od antidumpingového cla při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno i) předložením závazkové faktury, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze, ii) skutečností, že dovážené zboží je vyráběno, dodáváno a fakturováno přímo uvedeným vyvážejícím výrobcem prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství a iii) skutečností, že zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře. Pokud nejsou tyto podmínky splněny, bude k okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uloženo příslušné antidumpingové clo.(6) Pokud Komise zruší podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení přijetí závazku v důsledku jeho porušení, a to odkazem na konkrétní transakci, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné, vznikne k okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu z těchto transakcí celní dluh.(7) Dovozci by si měli být vědomi toho, že celní dluh může vzniknout jako běžné obchodní riziko v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu, jak je popsáno v 5. a 6. bodě odůvodnění, a to i pokud byl závazek nabídnutý výrobcem, od nějž přímo nebo nepřímo nakupovali, Komisí přijat.(8) Podle čl. 14 odst. 7 základního nařízení by proto celní orgány měly bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakékoli skutečnosti poukazující na porušení závazku.(9) Z důvodů uvedených v rozhodnutí Komise považuje Komise závazek nabídnutý vyvážejícím výrobcem za přijatelný a dotčenému vyvážejícímu výrobci byly sděleny podstatné skutečnosti, úvahy a povinnosti, na nichž je přijetí závazku založeno.(10) V případě porušení nebo odvolání závazku nebo v případě zrušení přijetí závazku ze strany Komise se podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení automaticky uplatní antidumpingové clo, které uložila Rada v souladu s čl. 9 odst. 4,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 1911/2006 se mění takto:V článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto:„4. Bez ohledu na odstavec 1 se konečné antidumpingové clo nevztahuje na dovoz zboží propuštěného do volného oběhu podle článku 2 nebo článku 2a.“Za článek 2 se vkládá nový článek, který zní:„Článek 2a1. Dovoz směsí močoviny a dusičnanu amonného k propuštění do volného oběhu, fakturovaný společností, od které Komise přijala závazek a jejíž název je uveden v rozhodnutí Komise [2008/[INSERT]/ES], ve znění pozdějších předpisů, je osvobozen od antidumpingového cla uloženého podle článku 1 pod podmínkou, že:- jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedeným výrobcem prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, a- k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze tohoto nařízení, a- zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.2. Přijetím prohlášení k propuštění do volného oběhu vzniká celní dluh:- pokud se ve vztahu k dovozu popsanému v odstavci 1 zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci, nebo- pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení nařízením nebo rozhodnutím, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.“Příloha se nahrazuje tímto:„PŘÍLOHAÚdaje, které mají být uvedeny na závazkové faktuře zmíněné v čl. 2 odst. 2 a v článku 2a:1. Doplňkový kód Taric, pod kterým lze zboží uvedené na faktuře celně odbavit na hranici Společenství (jak je to uvedeno v příslušném nařízení nebo rozhodnutí).2. Přesný popis zboží včetně těchto údajů:– kód KN,– obsah dusíku (N) ve výrobku (v procentech),– množství (v tunách).3. Popis podmínek prodeje včetně těchto údajů:– cena za tunu,– příslušné platební podmínky,– příslušné dodací podmínky,– celkové slevy a rabaty.4. Jméno dovozce, který není ve spojení a kterému společnost přímo vystavila fakturu.5. Jméno zástupce společnosti, která vydala fakturu na zboží, které podléhá závazku, a toto podepsané prohlášení:„Já, níže podepsaný, potvrzuji, že prodej zboží zahrnutého v této faktuře a určeného k přímému vývozu do Evropského společenství se provádí v rámci a za podmínek závazku nabídnutého společností [společnost] a přijatého Evropskou komisí nařízením (ES) č. 617/2000 nebo rozhodnutím 2008/xxxx/ES (podle případu). Prohlašuji, že údaje uvedené v této faktuře jsou úplné a správné.“ “Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne [...].Za Radupředseda/předsedkyně[...] [1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).[2] Úř. věst. L 238, 22.9.2000, s. 15. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1675/2003 (Úř. věst. L 238, 25.9.2003, s. 4).[3] Úř. věst. L 238, 22.9.2000, s. 15. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1675/2003 (Úř. věst. L 238, 25.9.2003, s. 4).[4] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).[5] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s.1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).[6] Úř. věst. L 238, 22.9.2000, s. 15.[7] Úř. věst. L 365, 21.12.2006, s. 26.[8] Úř. věst. C 311, 19.12.2006, s. 51.[9] Úř. věst. L 75, 18.3.2008, s. 14.[10] INSERT REFERENCE.


text:
alates (15-04-2014)
 Euroopa Regioonide Komitee koosneb 350 liikmest, kes esindavad Euroopa Liidu 28 liikmesriigi piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi. Komitee esitab arvamuse aluslepingutes sätestatud kohustusliku konsulteerimise ja vabatahtliku konsulteerimise juhtudel ning vajaduse korral omal algatusel. Komitee liikmeid ei seo mingid kohustuslikud juhised. Euroopa Liidu üldistes huvides on nad oma kohustuste täitmisel sõltumatud.
 nõuandmisõigus
 Välispiiride haldamine
 ELi piirihalduspoliitikas on toimunud märkimisväärsed muutused seoses enneolematult suure hulga pagulaste ja ebaseaduslike rändajate saabumisega ning eelkõige alates 2015. aasta keskpaigast, kui ELi välispiiride ja rändepoliitikas paljastus hulgaliselt puudujääke ja lünki. ELi saabuvate segarändevoogude suurenemisega seotud probleemid ning teravnenud julgeolekuprobleemid on avanud ELi välispiiride kaitse valdkonnas uue tegevusperioodi, millel on mõju ka liidu sisepiiridele.
 Euroopa Liidu õiguse allikad ja kohaldamisala
 Euroopa Liidul on juriidilise isiku staatus ja tal on omaette õiguskord, mis on eraldatud rahvusvahelisest õigusest. ELi õigusel on lisaks otsene või kaudne mõju liikmesriikide õigusaktidele, ning sellest saab liikmesriikide õigussüsteemi osa. Euroopa Liit on ise õigusallikas. Õiguskord on tavaliselt jaotatud esmaseks õiguseks (aluslepingud ja õiguse üldpõhimõtted), teiseseks õiguseks (põhineb aluslepingutel) ja täiendavaks õiguseks.
 arvamus (EL)
 Euroopa Parlamendi ajalooline taust
 Euroopa Parlament sai alguse Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) ühisassambleest, millest kujunes Euroopas sel ajal tegutsenud kolme rahvusülese ühenduse ühisassamblee. Hiljem hakati ühisassambleed nimetama Euroopa Parlamendiks. Alates 1979. aastast valitakse Euroopa Parlamendi liikmed otsevalimistel. Aja jooksul on parlament põhjalikult muutunud. Kunagisest assambleest, mille liikmed nimetati, on saanud valimistel valitavate liikmetega parlament, mida tunnustatakse Euroopa Liidu poliitiliste eesmärkide ...
 Euroopa Parlament sai alguse Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) ühisassambleest, millest kujunes Euroopas sel ajal tegutsenud kolme rahvusülese ühenduse ühisassamblee. Hiljem hakati ühisassambleed nimetama Euroopa Parlamendiks. Alates 1979. aastast valitakse Euroopa Parlamendi liikmed otsevalimistel. Aja jooksul on parlament põhjalikult muutunud. Kunagisest assambleest, mille liikmed nimetati, on saanud valimistel valitavate liikmetega parlament, mida tunnustatakse Euroopa Liidu poliitiliste eesmärkide seadjana.
 Euroopa Liidu Kohus on üks ELi seitsmest institutsioonist. See koosneb kahest kohtust: Euroopa Kohus ja Üldkohus. Euroopa Liidu Kohtu jurisdiktsiooni kuulub Euroopa Liit. Need kohtuorganid tagavad Euroopa Liidu esmase ja teisese õiguse nõuetekohase tõlgendamise ja kohaldamise liidu territooriumil. Nad kontrollivad liidu institutsioonide õigusaktide õiguspärasust ja teevad otsuseid selle kohta, kas liikmesriigid on järginud esmasest ja teisesest õigusest tulenevaid kohustusi või mitte. Samuti tõlgendab ...
 Euroopa Liidu Kohus on üks ELi seitsmest institutsioonist. See koosneb kahest kohtust: Euroopa Kohus ja Üldkohus. Euroopa Liidu Kohtu jurisdiktsiooni kuulub Euroopa Liit. Need kohtuorganid tagavad Euroopa Liidu esmase ja teisese õiguse nõuetekohase tõlgendamise ja kohaldamise liidu territooriumil. Nad kontrollivad liidu institutsioonide õigusaktide õiguspärasust ja teevad otsuseid selle kohta, kas liikmesriigid on järginud esmasest ja teisesest õigusest tulenevaid kohustusi või mitte. Samuti tõlgendab Euroopa Kohus liikmesriikide kohtunike taotlusel liidu õigust.
 Euroopa Kohtu liige (EL)
 Euroopa Kohtule esitatud hagi
 Üldkohus (EL)


text:
24.5.2003 FI Euroopan unionin virallinen lehti C 124/7
 Euroopan yhteisöjen komission entisen virkamiehen, Au- b) mikäli katsottaisiin, että valittaja on rikkonut edellä
 gusto Fichtnerin 14.3.2003 tekemä valitus Euroopan yh- mainittua velvollisuutta, hänen ei voida katsoa toi-
 teisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen nel- mineen ”tahallisesti tai tuottamuksellisesti”;
 jännen jaoston asiassa T-75/00, Augusto Fichtner vastaan
 Euroopan yhteisöjen komissio, 16.1.2003 antamasta tuo- 2) suhteellisuusperiaatetta (hallinnossa) seuraavista syistä:
 miosta
 a) harkintavallan väärinkäyttö: tehdessään riidanalai-
 (Asia C-116/03 P) sen päätöksen komissio on pyrkinyt muuhun pää-
 määrään kuin mihin sille on annettu toimivaltaa
 (julkishallinnon toiminnan turvaaminen) ja joka
 (2003/C 124/11) tapauksessa muihin kuin ilmoitettuihin päämääriin;
 b) ilmeinen tosiseikkojen arviointia koskeva virhe: ko-
 Augusto Fichtner on valittanut 14.3.2003 Euroopan yhteisöjen missio ei ole ottanut huomioon:
 tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
 teen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-75/00, Au- 1) valittajan vilpitöntä mieltä;
 gusto Fichtner vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
 16.1.2003 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat 2) sitä, ettei edellä mainittua lupaa olisi voitu
 asianajajat Michele Tamburini ja Franco Colussi, ja prosessi- evätä, koska valittajan harjoittama ulkopuoli-
 osoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Franco Colussi, nen toiminta ei ole vaarantanut hänen riippu-
 36 rue de Wiltz. mattomuuttaan tai haitannut yhteisöjen toi-
 mintaa.
 Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
 – kumoaa valituksen kohteena olevan tuomion;
 – hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
 esitetyt vaatimukset, eli:
 Il Consiglio di Stato in sede giurisdizionalen (Sezione
 – kumoaa nimittävän viranomaisen 30.9.1999 teke- Sesta)17.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennak-
 män riidanalaisen päätöksen; koratkaisupyyntö asiassa Società Italiana Dragaggi s.p.a
 ym. vastaan Ministero delle Infrastrutture e dei Transporti
 – velvoittaa komission suorittamaan valittajalle suorit- ja Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia
 tamatta jääneet palkat ja korvaukset korotuksineen
 ja korkoineen päätöksen voimaantulopäivästä siihen
 saakka kun ne on suoritettu; (Asia C-117/03)
 – velvoittaa komission suorittamaan 50 000 euron (2003/C 124/12)
 suuruisen korvauksen valittajalle aiheutuneesta ai-
 neellisesta ja aineettomasta vahingosta, tai muun
 tuomioistuimen asianmukaiseksi arvioiman sum-
 man, joka voidaan tarvittaessa määrittää myös koh-
 tuullisuusperustein tai myöhemmässä oikeuden- Il Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (Sezione Sesta)
 käynnissä; on pyytänyt 17.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on
 saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.3.2003, Euroopan
 yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Società
 – velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 Italiana Dragaggi s.p.a ym. vastaan Ministero delle Infrastruttu-
 re e dei Transporti ja Regione Autonoma del Friuli Venezia
 Giulia seuraavaan kysymykseen:
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Onko 21.5.1992 annetun direktiivin N:o 92/43/ETY (1) 4 artik-
 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on annettu lan 5 kohtaa tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 6 artik-
 yhteisön oikeuden vastaisesti, ja sillä rikotaan erityisesti: lassa ja erityisesti sen 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut
 toimenpiteet velvoittavat jäsenvaltioita vasta sen jälkeen, kun
 1) henkilöstösääntöjen 86 artiklan 1 kohtaa, koska: yhteisön tasolla on hyväksytty lopullisesti alueiden luettelo
 21 artiklan mukaisesti, vai onko puolestaan sen lisäksi, että
 a) valittaja ei ole jättänyt noudattamatta henkilöstö- määritetään ajankohta, josta lähtien suojelutoimenpiteiden on
 sääntöjen 12 artiklan kolmannessa kohdassa mää- tavallisesti oltava voimassa, tehtävä ero ilmoitusluonteisen ja
 rättyä velvollisuutta, koska on näytetty, että hän on oikeutta perustavan luonteen omaavan merkitsemisen välillä
 pyytänyt lupaa voidakseen harjoittaa ulkopuolista (ensisijaisesti suojeltavien alueiden merkitsemisen kuuluessa
 toimintaa; ensimmäisen ryhmään), ja katsottava direktiivin, jolla pyritään
 ---pagebreak--- C 124/8 FI Euroopan unionin virallinen lehti 24.5.2003
 luontotyyppien suojeluun, tehokkaan vaikutuksen varmistami- 2b) Jos direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokappale ja
 seksi, että ainoastaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltio on 4 kohta koskevat myös puolivalmisteita: Minkä perustei-
 osoittanut ensisijaisesti suojeltavia luontotyyppejä tai lajeja den nojalla on arvioitava, onko maito tai maitotuote
 sisältävän yhteisön tärkeänä pitämän alueen, sen velvollisuute- direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokappaleessa ja
 na on sellaisten suunnitelmien ja hankkeiden arviointi, joilla 4 kohdassa tarkoitettu tuotteen olennainen osa joko
 on merkittäviä vaikutuksia alueeseen, myös ennen, kuin komis- määrän tai tuotteen ominaisuuden suhteen?
 sio on laatinut alueiden alustavan luettelon, tai ennen, kuin
 tämä luettelo on hyväksytty lopullisesti direktiivin 21 artiklan
 mukaisesti, ja siis kansallisen luettelon laatimisesta lähtien? (1 ) EYVL 1992, L 268, s. 1.
 ( 1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.
 Euroopan yhteisöjen komission 20.3.2003 Saksan liittota-
 savaltaa vastaan nostama kanne
 College van Beroep voor het bedrijfslevenin 11.3.2003 (Asia C-126/03)
 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
 asiassa 1) Artrada (Freezone) N. V., 2) Videmecum B. V. ja (2003/C 124/14)
 3) Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B. V. vas-
 taan Rijksdienst voor keuring van Vee en Vlees
 (Asia C-124/03) Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.3.2003 Euroo-
 pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
 taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen
 (2003/C 124/13) yksikön virkamies Klaus Wiedner, prosessiosoite Luxembur-
 gissa.
 Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuimen
 College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt
 11.3.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
 jen tuomioistuimeen 20.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuo- – toteavan, ettei Saksan liittotasavalta ole noudattanut
 mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1) Artrada (Freezone) direktiivin 92/50/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
 se on antanut Münchenin kaupungin päättämän jätekulje-
 N. V., 2) Videmecum B. V. ja 3) Jac. Meisner Internationaal
 Expeditiebedrijf B. V. vastaan Rijksdienst voor keuring van Vee tusurakan noudattamatta tämän direktiivin 8 artiklassa
 sekä 15 artiklan 2 kohdassa ja 16 artiklan 1 kohdassa
 en Vlees seuraaviin kysymyksiin:
 säädettyjä tiedottamista koskevia säännöksiä, ja
 1a) Onko direktiivin 92/46/ETY ( 1) 2 artiklan johdantokappa- – velvoittavan Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu-
 leessa ja 2 kohdassa käytettyä käsitettä maitopohjaisten denkäyntikulut.
 tuotteiden valmistukseen tarkoitettu maito tulkittava
 siten, että sillä tarkoitetaan (myös) maitotuotteita, jotka
 ovat sellaisen tuotteen ainesosina, jossa on myös muitakin
 ainesosia, jotka eivät ole maitotuotteita, ja jonka ainesosi-
 na olevia maitotuotteita ei voida erottaa niistä ainesosista, Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 jotka eivät ole maitotuotteita?
 Mikäli julkisoikeudellisen järjestelyn edellytykset täyttyvät,
 1b) Jos kysymykseen 1a vastataan myöntävästi: onko direktii- kuten Münchenin kaupungin alueyhteisön tapauksessa, ei
 vin 92/46/ETY 22 artiklaa tulkittava siten, että tätä direktiivin mukaan ole tarvetta jokaisen kyseisen palvelusuori-
 direktiiviä sovelletaan kolmansista maista tulevassa tuon- tuksen yhteydessä eritellä, onko kyse yleisen edun toteuttami-
 nissa vain tuotteen ainesosana olevaan maitoon ja että sesta ja ammattimaisuudesta. Sen vuoksi on merkityksetöntä,
 sitä ei näin ollen sovelleta tuotteeseen, jonka ainesosana että Münchenin kaupunki esillä olevassa tapauksessa on palve-
 maito on? lusuorituksen yhteydessä polttanut laitoksessaan jätteitä kol-
 mannelle eikä ole huolehtinut sisäänkuljetuksesta itse, vaan
 2a) Koskeeko direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokap- yksityisen yrittäjän avustuksella. Kun julkisoikeudellisella jär-
 paleessa ja 4 kohdassa käytetty käsite maitopohjainen jestelyllä on sellainen luonne, että kokonaispalvelusuorituksen
 tuote yksinomaan lopputuotteita vai myös puolivalmis- tuottamiseksi on otettava lukuun myös alasuoritukset, kaupun-
 teita, joita on jatkokäsiteltävä ennen kuin ne voidaan ki on velvollinen soveltamaan direktiivissä 92/50/ETY säädet-
 myydä kuluttajille? tyä menettelyä.


text:
 Avis juridique important
 |
 32004R0022
 Regolamento (CE) n. 22/2004 della Commissione, dell'8 gennaio 2004, recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli
 Gazzetta ufficiale n. L 005 del 09/01/2004 pag. 0018 - 0019
 Regolamento (CE) n. 22/2004 della Commissionedell'8 gennaio 2004recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoliLA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,visto il trattato che istituisce la Comunità europea,visto il regolamento (CE) n. 3223/94 della Commissione, del 21 dicembre 1994, recante modalità di applicazione del regime di importazione degli ortofrutticoli(1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1947/2002(2), in particolare l'articolo 4, paragrafo 1,considerando quanto segue:(1) Il regolamento (CE) n. 3223/94 prevede, in applicazione dei risultati dei negoziati commerciali multilaterali nel quadro dell'Uruguay Round, i criteri in base ai quali la Commissione fissa i valori forfettari all'importazione dai paesi terzi, per i prodotti e per i periodi precisati nell'allegato.(2) In applicazione di tali criteri, i valori forfettari all'importazione devono essere fissati ai livelli figuranti nell'allegato del presente regolamento,HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:Articolo 1I valori forfettari all'importazione di cui all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 3223/94 sono fissati nella tabella riportata nell'allegato.Articolo 2Il presente regolamento entra in vigore il 9 gennaio 2004.Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.Fatto a Bruxelles, l'8 gennaio 2004.Per la CommissioneJ. M. Silva RodríguezDirettore generale dell'Agricoltura(1) GU L 337 del 24.12.1994, pag. 66.(2) GU L 299 dell'1.11.2002, pag. 17.ALLEGATOal regolamento della Commissione, dell'8 gennaio 2004, recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli>SPAZIO PER TABELLA>


text:
Saksakeelne kirjandus on saksa keeles kirjutatud kirjandus.
 Saksakeelseid kirjanikke
 A
 Maria Johanna von Aachen (1755–1845)
 Jakob Friedrich von Abel (1751–1829)
 Abraham a Sancta Clara (1644–1709)
 Ilse Aichinger (1921–2016)
 Johann Friedrich Ernst Albrecht (1752–1814)
 Lou Andreas-Salomé (1861–1937)
 Hans Arp (1886–1966)
 B
 Ingeborg Bachmann (1926–1973)
 Walter Bauer (1904–1976)
 Oskar Baum (1883–1941)
 Johannes Becher (1891–1958)
 Jurek Becker (1937–1997)
 Max Beckmann (1884–1950)
 Gottfried Benn (1886–1956)
 Werner Bergengruen, baltisaksa päritolu saksakeelne kirjanik (1892–1964)
 Peter Berling (1934–)
 Thomas Bernhard (1931–1989)
 Peter Bieri (1944–)
 Wolf Biermann (1936–)
 Hans Friedrich Blunck (1888–1961)
 Theophile von Bodisco (1873–1944)
 Wolfgang Borchert (1921–1947)
 Horst Bosetzky (1938–)
 Bertolt Brecht (1898–1956)
 Willi Bredel
 Hermann Broch (1886–1951)
 Thomas Brussig (1965–)
 Heinrich Böll (1917–1985)
 Georg Büchner (1813–1837)
 C
 Elias Canetti (1905–1994)
 Adelbert von Chamisso (1781–1838)
 D
 Draginja Dorpat (1931–)
 Alfred Döblin (1878–1957)
 Friedrich Dürrenmatt (1921–1990)
 E
 Klaus Ebner (1964–)
 Marie von Ebner-Eschenbach (1830–1916)
 Johann Peter Eckermann (1792–1854)
 Michael Ende (1929–1995)
 Hans Magnus Enzensberger (1929–)
 Hanns Heinz Ewers (1871–1943)
 F
 Rita Falk (1964–)
 Hans Fallada (1893–1947)
 Lion Feuchtwanger (1884–1958)
 Paul Fleming (1609–1640)
 Walter Flex (1887–1917)
 Johannes Floehr (1991)
 Theodor Fontane (1819–1898)
 Leonhard Frank (1882–1961)
 Max Frisch (1911–1991)
 Cornelia Funke (1958–)
 Susanne Fülscher (1961–)
 G
 Christian Fürchtegott Gellert (1715–1769)
 Thomas Glavinic (1972–)
 Johann Wolfgang von Goethe (1749–1832)
 Jeremias Gotthelf (1797–1854)
 Günter Grass (1927–2015)
 Jakob Grimm (1785–1863)
 Wilhelm Grimm (1768–1859)
 Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen (1621–1676)
 Alfred Grünwald (1884–1951)
 Bettina Göschl (1967–)
 H
 Sebastian Haffner (1907-1999)
 Peter Handke (1942–)
 Walter Hasenclever (1890–1940)
 Gerhart Hauptmann (1862–1946)
 Heinrich Heine (1797–1856)
 Johann Gottfried von Herder (1744–1803)
 Hermann Hesse (1877–1962)
 Thomas Hettche (1964–)
 Stefan Heym (1913–2001)
 Paul Johann Ludwig von Heyse (1830–1914)
 Rolf Hochhuth (1931–)
 Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (1776–1822)
 Hugo von Hofmannsthal (1874–1929)
 Felicitas Hoppe (1960–)
 Ricarda Huch (1864–1947)
 Friedrich Hölderlin (1770–1843)
 J
 Ernst Jandl (1925–2000)
 Elfriede Jelinek (1946–)
 Uwe Johnson (1934–1984)
 Ernst Jünger (1895–1998)
 Friedrich Georg Jünger (1898–1977)
 K
 Franz Kafka (1883–1924)
 Georg Kaiser (1878–1945)
 André Kaminski (1923–1991)
 Ellis Kaut, lastekirjanik (1920–2015)
 Daniel Kehlmann (1975–)
 Gottfried Keller (1819–1890)
 Bernhard Kellermann (1879–1951)
 Erich Kern (1906–1991)
 Egon Erwin Kisch (1885–1948)
 Stefan Klein (1965–)
 Heinrich von Kleist (1777–1811)
 Friedrich Maximilian von Klinger (1752–1831)
 Wehwalt Koslovsky (1972–)
 August von Kotzebue (1761–1819)
 Günther Krupkat (1905–1990)
 James Krüss (1926–1997)
 Erich Kästner (1899–1974)
 L
 Nikolaus Lenau (1802–1850)
 Jakob Michael Reinhold Lenz (1751–1792)
 Gotthold Ephraim Lessing (1729–1781)
 Jakob Heinrich von Lilienfeld (1717–1785)
 Christoph Lode (1977–)
 Iny Lorentz (1949–)
 Emil Ludwig (1881–1948)
 M
 Joachim Maass (1901–1972)
 Heinrich Mann (1871–1950)
 Klaus Mann (1906–1949)
 Thomas Mann (1875–1955)
 Karl May (1842–1912)
 Gustav von Mengden (1627–1688)
 Gustav Meyrink (1868–1932)
 Christian Morgenstern (1871–1914)
 Mia Munier-Wroblewska (1882–1965)
 Robert Musil (1880–1942)
 Eduard Mörike (1804–1875)
 Herta Müller (1953–)
 Adolf Mützelburg (1831–1882)
 N
 Erik Neutsch (1931–2013)
 Dieter Noll (1927–2008)
 Novalis (1772–1801)
 Christine Nöstlinger (1936–)
 O
 Martin Opitz (1597–1639)
 P
 Katja Petrowskaja (1970–)
 Benno Pludra (1925–2014)
 Ursula Poznanski (1968–)
 Paula von Preradović (1887–1951)
 Otfried Preußler (1923–2013)
 R
 Heiner Rank (1931–2014)
 Brigitte Reimann (1933–1973)
 Erich Maria Remarque (1898–1970)
 Ludwig Renn
 Rainer Maria Rilke (1875–1926)
 Joseph Roth (1894–1939)
 Eugen Ruge (1954–)
 Philipp Otto Runge (1777–1810)
 S
 Ferdinand von Saar (1833–1906)
 Nelly Sachs (1891–1970)
 Felix Salten (1869–1945)
 Judith Schalansky (1980–)
 Edzard Schaper (1908–1984)
 Roman Schatz (1960–)
 Friedrich von Schiller (1759–1805)
 Kathrin Schmidt (1958–)
 Anna Seghers
 Johann Gottfried Seume (1763−1810)
 Carl Spitzweg (1808–1885)
 Carl Spitteler (1845–1924)
 Hermann Stock (1916–1987)
 Leonie Swann (1975–)
 Patrick Süskind (1949–)
 Z
 Arnold Zweig (1887–1968)
 Stefan Zweig (1881–1942)
 T
 Ludwig Tieck (1773–1853)
 Ernst Toller (1893–1939)
 Georg Trakl (1887–1914)
 Kurt Tucholsky (1890–1935)
 U
 Marie Under
 V
 Timur Vermes (1967–)
 Benno Voelkner (1900–1975)
 W
 Jan Weiler (1967–)
 Erich Weinert (1890–1953)
 Günther Weisenborn (1902–1969)
 Urs Widmer (1938–2014)
 Christoph Martin Wieland (1733–1813)
 Joachim Wohlgemuth (1932–1996)
 Christa Wolf (1929–2011)
 Friedrich Wolf
 Klaus-Peter Wolf (1954–)
 Wolfram von Eschenbach
 Vaata ka
 Saksa kirjandus
 Kirjandus keeleti