type: other

text:
Riigisaladuse seaduse, avaliku teenistuse seaduse ja kohtumenetluse seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
 Riigisaladuse seaduse, avaliku teenistuse seaduse ja kohtumenetluse seaduste muutmise seadus
 RT I 2003, 13, 67
 Vabariigi Presidendi 3. veebruari 2003. a otsusega nr 327
 I. Riigisaladuse seaduses (RT I 1999, 16, 271; 82, 752; 2001, 7, 17; 93, 565; 100, 643; 2002, 53, 336; 57, 354; 63, 387) tehakse järgmised muudatused:
 « (1) Riigisaladuseks oleva teabe tähtsusest lähtuvalt liigitatakse käesolevas seaduses riigisaladus järgmisteks erineva salastatuse tasemega saladusteks:
 1) «piiratud» tasemega riigisaladus;
 2) «konfidentsiaalse» tasemega riigisaladus;
 3) «salajase» tasemega riigisaladus;
 4) «täiesti salajase» tasemega riigisaladus.»
 « § 41. «Piiratud» tasemega riigisaladus
 (1) «Piiratud» tasemega riigisaladus on teave, mida käsitletakse «piiratud» tasemega saladusena Eesti Vabariigiga välislepingu sõlminud välisriigis või rahvusvahelises organisatsioonis, kui see on vastavas välislepingus selliselt sätestatud. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 10 aastaks.
 (2) «Piiratud» tasemega riigisaladuseks on ka Välisministeeriumi kogutud ja koostatud teave välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide kohta, välja arvatud teave, mille avalikustamine ei kahjusta välissuhtlemist. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 30 aastaks.»
 « 1) Kaitseministeeriumi, Siseministeeriumi, Kaitsepolitseiameti ning Teabeameti kriisireguleerimisplaan tegutsemiseks hädaolukorras. Seda teavet sisaldav teabekandja salastatakse 20 aastaks. Salastatus kustub teabe kasutamisel hädaolukorras;»;
 2) punkti 3 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 3) Vabariigi Valitsuse kinnitatud riiklikult tähtsate hädaolukorraks valmisolekuga seotud ettevõtete ja asutuste loetelu, mille töö tagamine on riigi julgeolekule olulise tähtsusega.»;
 3) punkt 4 tunnistatakse kehtetuks;
 4) punkti 10 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 10) riigisaladust valdava asutuse riigisaladust sisaldavate teabekandjate evakuatsiooniplaan.»
 1) punkti 3 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 3) ministeeriumide ja maakondade riskianalüüsi kokkuvõte ning riskianalüüsi see osa, mis kirjeldab põhiseaduslikku korda ähvardavaid ohte, planeeritavaid meetmeid ja ressursside vajadust ohtude ennetamiseks ning nendest tulenevate hädaolukordade lahendamiseks.»;
 2) punkti 11 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 11) Kaitsepolitseiameti ja Teabeameti struktuur, välja arvatud struktuuriüksused, mis avaldatakse vastava julgeolekuasutuse põhimääruses.»;
 3) punktist 15 jäetakse välja sõnad «ja investeeringute».
 § 5. Paragrahvi 7 punkti 1 esimene lause muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 1) riiklikus kriisireguleerimisplaanis kirjeldatud riiklik tegevuskava tegutsemiseks eriolukorra ja erakorralise seisukorra ajal ning sõjaajal.»
 § 6. Paragrahvi 17 lõike 2 punkt 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 5) vaatab läbi ja kinnitab Siseministeeriumi kantsleri, Kaitsepolitseiameti peadirektori ja tema asetäitja, Teabeameti peadirektori ja tema asetäitja ning Kaitsejõudude Peastaabi ülema ja tema asetäitja suhtes teostatud julgeolekukontrolli tulemused.»
 § 7. Paragrahvi 19 lõiget 2 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
 « 4) «piiratud» tasemega riigisaladust sisaldav teabekandja märgistatakse salastusmärkega «PIIRATUD».»
 § 8. Paragrahvi 23 senine tekst loetakse lõikeks 1 ja paragrahvi täiendatakse lõigetega 2, 3 ja 4 järgmises sõnastuses:
 « (2) Õigus üksnes «piiratud» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks tekib füüsilisel isikul ametikohajärgselt. Ametikohtade loetelu, kellel on põhjendatud teadmisvajadus juurdepääsuks üksnes «piiratud» tasemega riigisaladusele, kehtestab asjaomane minister, kaitseväes või Kaitseliidus kaitseväe juhataja, maavalitsuses maavanem ning Riigikogu Kantseleis, Vabariigi Presidendi Kantseleis, Riigikantseleis, Õiguskantsleri Kantseleis, kohtutes ja Riigikontrollis vastava asutuse juht.
 (3) Õiguse üksnes «piiratud» tasemega riigisaladusele juurdepääsuks juriidilistel isikutel ja teenistusvälistel füüsilistel isikutel otsustab asjaomane minister, maavalitsuses maavanem ning Riigikogu Kantseleis, Vabariigi Presidendi Kantseleis, Riigikantseleis, Õiguskantsleri Kantseleis, kohtutes ja Riigikontrollis vastava asutuse juht igal konkreetsel juhul eraldi.
 (4) Kui «piiratud» tasemega riigisaladusele juurdepääsu omav isik ei oma juurdepääsu «konfidentsiaalse», «salajase» või «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele, siis esitab ta ühe kuu jooksul pärast vastavale ametikohale nimetamist või käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud otsuse tegemist julgeolekukontrolli teostavale asutusele käesoleva seaduse § 28 lõike 3 punktis 3 nimetatud dokumendi.»
 § 9. Paragrahvi 24 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « (1) Riigisaladusele juurdepääsu õigus juurdepääsuloa alusel on «konfidentsiaalse», «salajase» või «täiesti salajase» tasemega juurdepääsuluba omaval füüsilisel või juriidilisel isikul, kellel on põhjendatud teadmisvajadus.»
 § 10. Paragrahvi 25:
 1) senine tekst loetakse lõikeks 1 ning teksti täiendatakse pärast sõna «korras» sõnadega «ning pärast julgeolekukontrolli läbimist»;
 « (2) Uurija, prokurör või kohus edastab julgeolekukontrolli teostavale asutusele julgeolekukontrolli läbiviimise taotluse isikule riigisaladusele juurdepääsu õiguse andmise otsustamiseks. Julgeolekukontrolli läbimiseks esitavad isikud julgeolekukontrolli teostavale asutusele käesoleva seaduse § 28 lõike 3 punktis 3 nimetatud dokumendi.
 (3) Julgeolekukontrolli teostav asutus edastab julgeolekukontrolli tulemusena kogutud andmed uurijale, prokurörile või kohtule nende poolt määratud tähtajaks, mis ei või olla lühem kui üks kuu.»
 § 11. Paragrahvi 27 lõikes 1 asendatakse sõna «teatud» sõnadega ««konfidentsiaalse», «salajase» või «täiesti salajase»».
 § 12. Paragrahvi 29:
 « (1) Juurdepääsuloa saamiseks või selle kehtivuse pikendamiseks või juurdepääsuks uurija, prokuröri või kohtu määruse alusel peab seda taotlev isik läbima julgeolekukontrolli. Julgeolekukontrolli eesmärk on selgitada välja isiku vastavus juurdepääsuloa andmise või selle kehtivuse pikendamise tingimustele.»;
 « (11) Julgeolekukontrolli on õigus läbi viia ka isikute suhtes, kellel on juurdepääs «piiratud» tasemega riigisaladusele ametikohajärgselt.»;
 3) lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «lõikes 3» sõnadega «ja 3 1»;
 « (31) Teabeamet teostab julgeolekukontrolli Teabeametisse julgeolekuametniku ametikohale kandideerivate ja Teabeametis teenistuses olevate isikute suhtes.»
 § 13. Paragrahvi 30 täiendatakse lõigetega 21 ja 22 järgmises sõnastuses:
 « (21) Julgeolekukontrolli teostav asutus võib käesoleva paragrahvi lõikes 2 kirjeldatud tähtaega pikendada füüsilise isiku puhul kolme kuu ja juriidilise isiku puhul kuue kuu võrra järgmistel juhtudel:
 1) juurdepääsuloa taotlejaga või taotleja esindajaga ei ole julgeolekukontrolli käigus olnud võimalik taotlejast olenevatel põhjustel vestlust läbi viia;
 2) juurdepääsuloa andmise otsustamisel on vajalik tugineda välisriigist pärinevale teabele;
 3) julgeolekukontrolli käigus kogutud teabest tuleneb, et vastavalt järgneva kolme või kuue kuu jooksul võivad tõenäoliselt ilmneda juurdepääsuloa andmisest keeldumise alused;
 4) julgeolekukontrolli käigus kogutud teabest tuleneb, et vastavalt järgneva kolme või kuue kuu jooksul võivad kontrollitava isiku suhtes juurdepääsuloa andmisest keeldumise alused ära langeda.
 (22) Riigisaladuse kaitse komisjon võib käesoleva paragrahvi lõikes 2 kirjeldatud tähtaega pikendada füüsilise isiku puhul kolme kuu ja juriidilise isiku puhul kuue kuu võrra ka muudel juhtudel, mis on julgeolekukontrolli eesmärki silmas pidades vajalik.»
 § 14. Paragrahvi 31:
 « 2) kes on piiratud teovõimega;»;
 « 8) keda on karistatud tahtlikult toime pandud kuriteo eest ja kelle neid karistusandmeid ei ole karistusregistrist kustutatud;»;
 3) lõike 1 punktis 9 asendatakse sõna «kuriteo» sõnaga «süüteo»;
 4) lõike 1 punktis 10 asendatakse sõna «kriminaalkaristust» sõnadega «karistust kuriteo eest»;
 5) lõike 1 punktis 16 asendatakse sõnad «haldusõiguserikkumise menetlust» sõnaga «väärteomenetlust»;
 6) täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
 « (3) «Piiratud» tasemega riigisaladusele juurdepääsu eeldaval ametikohal ei saa töötada isik, kelle puhul esinevad käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud asjaolud. Selline isik kas nimetatakse võimaluse korral teisele ametikohale või vabastatakse teenistusest avaliku teenistuse seaduses (RT I 1995, 16, 228; 1999, 7, 112; 10, 155; 16, 271 ja 276; 2000, 25, 144 ja 145; 28, 167; 102, 672; 2001, 7, 17 ja 18; 17, 78; 42, 233; 47, 260; 2002, 21, 117; 62, 377; 110, 656; 2003, 4, 22) sätestatud alustel ja korras.»
 § 15. Paragrahvi 32 täiendatakse lõikega 9 järgmises sõnastuses:
 « (9) Füüsilise isiku juurdepääsuloa kehtetuks tunnistamise korral peab juurdepääsuvajadust põhjendanud ja loa saamist toetanud asutus tagastama loa originaali julgeolekukontrolli teostanud asutusele viie tööpäeva jooksul, alates kuupäevast, mil julgeolekukontrolli teostanud asutus lõpetamisteate edastas.»
 § 16. Seadust täiendatakse §-ga 351 järgmises sõnastuses:
 « § 351. Ametikohajärgne juurdepääs «piiratud» tasemega riigisaladusele
 (1) Isikud, kes töötavad ametikohal, millel on pärast käesoleva seaduse § 23 lõikes 2 nimetatud ametikohtade loetelu kehtestamist ametikohajärgne juurdepääs «piiratud» tasemega riigisaladusele ja kes ei oma kehtivat juurdepääsuluba «konfidentsiaalse», «salajase» või «täiesti salajase» tasemega riigisaladusele, esitavad § 28 lõike 3 punktis 3 nimetatud dokumendid julgeolekukontrolli teostavale asutusele hiljemalt ühe kuu jooksul pärast eespool nimetatud ametikohtade loetelu jõustumist.
 (2) Kui isiku suhtes, kes töötab ametikohal, millel on pärast käesoleva seaduse § 23 lõikes 2 nimetatud ametikohtade loetelu kehtestamist ametikohajärgne juurdepääs «piiratud» tasemega riigisaladusele, esinevad § 31 lõikes 1 sätestatud tingimused, siis ta nimetatakse võimaluse korral teisele ametikohale või vabastatakse ta vastavalt ametikohalt avaliku teenistuse seaduses sätestatud alustel ja korras.»
 § 17. Paragrahvi 117:
 « 7) kui ametikoht, millel ta töötab, eeldab juurdepääsu «piiratud» tasemega riigisaladusele, kuid sellel töötava ametniku suhtes esinevad riigisaladuse seaduse § 31 lõikes 1 sätestatud asjaolud.»;
 2) lõikes 5 asendatakse sõnad «punktides 2–6» sõnadega «punktides 2–7».
 III. Apellatsiooni ja kassatsiooni kriminaalkohtumenetluse seadustikus (RT I 1993, 50, 695; 2002, 83, 488) tehakse järgmised muudatused:
 § 18. Paragrahvi 41:
 1) lõiget 2 täiendatakse pärast sõnu «korral või» sõnaga ««piiratud»,»;
 2) lõiget 3 täiendatakse pärast sõna «juurdepääsu» sõnaga ««piiratud»,».
 IV. Tsiviilkohtumenetluse seadustikus (RT I 1998, 43–45, 666; 108/109, 1783; 1999, 16, 271; 31, 425; 2000, 51, 319; 55, 365; 2001, 21, 113; 34, 186; 53, 313; 93, 565; 2002, 29, 174; 50, 313; 53, 336; 64, 390; 92, 529) tehakse järgmised muudatused:
 § 19. Paragrahvi 81:
 V. Halduskohtumenetluse seadustikus (RT I 1999, 31, 425; 33, õiend; 40, õiend; 96, 846; 2000, 51, 321; 2001, 53, 313; 58, 355; 2002, 29, 174; 50, 313; 53, 336; 62, 376) tehakse järgmised muudatused:
 § 20. Paragrahvi 27:
 VI. Kriminaalmenetluse koodeksis (ENSV ÜT 1961, 1, 4 ja lisa; RT I 2002, 85, 503; 82, 480) tehakse järgmised muudatused:
 § 21. Paragrahvi 171:
 1) lõiget 3 täiendatakse pärast sõnu «korral või» sõnaga ««piiratud»,»;
 2) lõiget 4 täiendatakse pärast sõna «juurdepääsu» sõnaga ««piiratud»,».
 § 22. Seadus jõustub 2003. aasta 1. märtsil.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROOPAN KOMISSIO
 Bryssel 20.4.2016
 COM(2016) 236 final
 2016/0125(COD)
 Ehdotus
 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
 luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta
 (Ukraina)
 PERUSTELUT
 1.EHDOTUKSEN TAUSTA
 •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
 EU:n ja Ukrainan välinen viisumivapautta koskeva vuoropuhelu käynnistettiin lokakuussa 2008. Marraskuussa 2010 Euroopan komissio esitti Ukrainan hallitukselle viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman. Komissio sitoutui siihen, että heti kun Ukrainan hallitus on täyttänyt kaikki viisumivapautta koskevassa toimintasuunnitelmassa asetetut edellytykset, komissio ehdottaa viisumivapaan matkustamisen mahdollistamista lyhytaikaista Euroopan unionissa oleskelua varten Ukrainan kansalaisille, joilla on biometrinen passi.
 EU ja Ukraina olivat tehneet ennen viisumivapautta koskevan vuoropuhelun aloittamista rinnakkaiset viisumikäytäntöjen helpottamista ja takaisinottoa koskevat sopimukset, jotka tulivat voimaan 1. tammikuuta 2008. Viisumikäytäntöjen helpottamista koskeva muutettu sopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta 2013. Näiden sopimusten täysimääräinen ja tosiasiallinen täytäntöönpano on ollut perusedellytys viisumivuoropuhelun käynnistämiselle ja jatkamiselle.
 Viisumivapautta koskeva toimintasuunnitelma jäsentyy seuraaviin neljään asiakokonaisuuteen: asiakirjojen turvallisuus biometriset tunnisteet mukaan lukien (asiakokonaisuus I), yhdennetty rajaturvallisuus, muuttoliikkeen hallinta, turvapaikkapolitiikka (asiakokonaisuus II), yleinen järjestys ja turvallisuus (asiakokonaisuus III) ja ulkosuhteet ja perusoikeudet (asiakokonaisuus IV). Viisumivapautta koskevassa toimintasuunnitelmassa vahvistetaan useita täsmällisiä, kuhunkin neljään keskeiseen asiakokonaisuuteen liittyviä edellytyksiä, joilla on tarkoitus varmistaa tarvittavan lainsäädäntö- ja toimintakehyksen sekä institutionaalisen kehyksen hyväksyminen (ensimmäinen vaihe) ja niiden tosiasiallinen ja kestävä täytäntöönpano (toinen vaihe).
 EU:n ja Ukrainan välisen viisumivapautta koskevan vuoropuhelun käynnistymisen jälkeen komissio on raportoinut säännöllisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle Ukrainan edistymisestä niiden edellytysten täyttämisessä, jotka määritellään viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman ensimmäisen ja toisen vaiheen neljän asiakokonaisuuden yhteydessä. Edistymistä on arvioitu EU:n jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien paikalla tehtyjen arviointien sekä Ukrainan toimittamien yksityiskohtaisten tietojen pohjalta.
 Komissio hyväksyi 16. syyskuuta 2011 ensimmäisen kertomuksen Ukrainan edistymisestä viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa
 1
 ja esitti useita suosituksia toimintasuunnitelman ensimmäisen vaiheen (lainsäädäntö ja suunnittelu) loppuun saattamiseksi. Komissio julkaisi toisen seurantakertomuksensa
 2
 9. helmikuuta 2012 ja kolmannen
 3
 15. marraskuuta 2013. Komissio antoi neljännen kertomuksensa
 4
 27. toukokuuta 2014, ja se hyväksyttiin neuvostossa 23. kesäkuuta 2014, minkä jälkeen Ukraina siirtyi virallisesti viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman toiseen vaiheeseen, jonka aikana arvioitiin lainsäädäntö- ja toimintakehyksen kestävää täytäntöönpanoa.
 Komissio antoi viidennen kertomuksen Ukrainan edistymisestä viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa
 5
 8. toukokuuta 2015. Kertomuksen mukaan Ukrainan viranomaiset olivat edistyneet huomattavasti viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman toisen vaiheen täytäntöönpanossa. Viisumivapautta koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetyn menettelytavan mukaisesti komissio järjesti paikan päällä tehtäviä arviointeja, joihin osallistui asiantuntijoita EU:n jäsenvaltioista. Kertomukseen oli liitetty arvio muuttoliikkeeseen ja turvallisuuteen liittyvistä vaikutuksista, joita saattaisi aiheutua sen johdosta, että viisumipakko poistettaisiin EU:hun matkustavilta Ukrainan kansalaisilta.
 Kuudennessa ja viimeisessä seurantakertomuksessa
 6
 , joka annettiin 18. joulukuuta 2015, komissio katsoi, että Ukraina oli edistynyt riittävästi ja toteuttanut kaikki tarvittavat uudistukset, joilla varmistetaan jäljellä olevien edellytysten saavuttaminen tehokkaasti ja kestävästi.
 Komissio vahvisti tämän arvioinnin perusteella ja ottaen huomioon EU:n ja Ukrainan välisen viisumivapautta koskevan vuoropuhelun käynnistymisen jälkeen toteutetun jatkuvan seurannan ja raportoinnin tulokset, että Ukraina on täyttänyt kaikki viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman toisen vaiheen kunkin neljän asiakokonaisuuden osalta asetetut edellytykset ja että se aikoo esittää vuoden 2016 alussa säädösehdotuksen asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta Ukrainan siirtämiseksi viisumivapaiden maiden luetteloon (liite II).
 Lisäksi komissio pani kuudennen seurantakertomuksen hyväksymisen jälkeen merkille Ukrainan viranomaisten saavuttaman edistyksen viisumivapautta koskevassa toimintasuunnitelmassa edellytettyjen uudistusten toteuttamisessa. Kansallinen korruptiontorjuntatoimisto on toiminnassa ja aloittanut työskentelyn korruption torjuntaan erikoistuneen syyttäjänviraston rinnalla. Varallisuuden takaisin hankintaa koskevat lait ja syyttäjänvirastoa koskevan lain muutokset, jotka liittyvät korruption torjuntaan erikoistuneeseen syyttäjänvirastoon, hyväksyttiin 18. helmikuuta 2016 ja sähköisiä varallisuusilmoituksia koskeva laki 15. maaliskuuta 2016. Edistyminen jatkui maaliskuun 2016 puolivälissä, kun korruption ehkäisystä vastaavan kansallisen viraston johtokuntaan nimitettiin kaksi jäsentä lisää, minkä myötä johtokunnasta tuli päätösvaltainen. Virastolle valittiin johtaja 28. maaliskuuta, ja se rekisteröitiin oikeushenkilöksi 30. maaliskuuta. Lisäksi Ukrainan viranomaiset myönsivät valtion vuoden 2016 talousarviossa määrärahoja, joilla on tarkoitus varmistaa korruption torjuntaa koskevan institutionaalisen kehyksen, myös kansallisen korruptiontorjuntatoimiston, toimivuus.
 Viisumivapautta koskevaan toimintasuunnitelmaan liittyvän raportoinnin lisäksi komissio on seurannut jatkuvasti viisumikäytäntöjen helpottamista ja takaisinottoa koskevien sopimusten täytäntöönpanoa, erityisesti näiden sopimusten nojalla perustettujen sekakomiteoiden välityksellä. Viisumien myöntämisen helpottamista käsittelevän sekakomitean toistaiseksi viimeinen kokous pidettiin 23. huhtikuuta 2015, ja takaisinottoa käsittelevä sekakomitea kokoontui viimeisen kerran 6. toukokuuta 2014. Komissio totesi tässä yhteydessä, että sopimukset oli pantu täytäntöön kaiken kaikkiaan erittäin tyydyttävällä tavalla.
 •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten ja unionin muiden politiikkojen kanssa
 Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 539/2001
 7
 luetellaan kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi jäsenvaltioiden ulkorajoja ylittäessään, ja kolmannet maat, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. Kaikki jäsenvaltiot Irlantia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta sekä Islanti, Liechtenstein, Norja ja Sveitsi soveltavat asetusta (EY) N:o 539/2001. Asetus on osa EU:n yhteistä viisumipolitiikkaa sellaisen lyhytaikaisen oleskelun osalta, jonka kesto on enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.
 Ukraina on tällä hetkellä asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteen I luettelossa, eli se kuuluu maihin, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi heidän matkustaessaan EU:n jäsenvaltioiden alueelle.
 Asetusta (EY) N:o 539/2001 muutettiin viimeksi asetuksella (EU) N:o 259/2014
 8
 , kun Moldova siirrettiin viisumivapaiden maiden luetteloon sen pantua viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelmansa onnistuneesti täytäntöön, sekä asetuksella (EU) N:o 509/2014
 9
 , kun viisi Karibian maata
 10
 ja 11 Tyynenmeren maata
 11
 sekä Kolumbia, Peru ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat vapautettiin viisumipakosta viisumiluetteloiden säännöllisen tarkistuksen perusteella – edellyttäen, että EU:n ja asianomaisten kolmansien maiden välillä tehdään viisumivapaussopimukset.
 Perusteista, jotka olisi otettava huomioon määritettäessä – tapauskohtaisesti arvioimalla – kolmannet maat, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi, ja maat, joiden kansalaiset on vapautettu viisumipakosta, säädetään asetuksen (EY) N:o 539/2001 –1 artiklassa (joka on lisätty asetuksella (EU) N:o 509/2014). Perusteet liittyvät muun muassa ”laittomaan maahanmuuttoon, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen, taloudellisiin etuihin erityisesti matkailun ja ulkomaankaupan kannalta sekä unionin ulkosuhteisiin näiden kolmansien maiden kanssa erityisesti ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin liittyvien seikkojen sekä alueelliseen yhtenäisyyteen ja vastavuoroisuuteen liittyvien seikkojen osalta”
 12
 . Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä kyseisten kolmansien maiden myöntämien matkustusasiakirjojen turvallisuuteen.
 Ei ole mitään syytä asettaa Ukrainan kansalaisten viisumivapauden ehdoksi viisumivapaussopimuksen tekemistä EU:n kanssa, sillä Ukraina on jo vapauttanut kaikki EU:n kansalaiset viisumipakosta enintään yhden vuoden kestävän oleskelun osalta. Jos tämä päätös kumotaan tai viisumivapausjärjestelmää käytetään väärin, asetuksen (EY) N:o 539/2001 tämänhetkiset vastavuoroisuus- ja keskeyttämismekanismit tarjoavat riittävät mahdollisuudet tilanteen korjaamiseen.
 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE
 •Oikeusperusta
 Koska ehdotuksella muutetaan EU:n yhteistä viisumipolitiikkaa, ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 77 artiklan 2 kohdan a alakohta. Asetusehdotuksella kehitetään Schengenin säännöstöä.
 •Toissijaisuusperiaate
 Koska asetus (EY) N:o 539/2001 on EU:n säädös, sitä voidaan muuttaa ainoastaan vastaavalla säädöksellä. Jäsenvaltiot eivät voi toimia yksitellen.
 •Suhteellisuusperiaate
 Ks. edellä – käytettävissä ei ole muita vaihtoehtoja, joilla poliittiset tavoitteet voitaisiin saavuttaa.
 •Toimintatavan valinta
 Ks. edellä.
 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET
 •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset
 Ei koske tätä asiaa.
 •Sidosryhmien kuuleminen
 Jäsenvaltioiden kanssa on käyty säännöllisiä keskusteluja neuvoston Itä-Euroopan ja Keski-Aasian työryhmässä (COEST), ja viisumivapautta koskevaa prosessia on selostettu Euroopan parlamentille useaan otteeseen.
 •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö
 Komissio on koonnut kattavat tiedot viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman kaikkien edellytysten täyttymisestä Ukrainassa. Sen viimeiseen Ukrainaa käsittelevään seurantakertomukseen oli liitetty komission yksiköiden valmisteluasiakirja
 13
 , jossa annettiin yksityiskohtaisempia taustatietoja kunkin edellytyksen suhteen tapahtuneesta kehityksestä.
 •Vaikutustenarviointi
 Komission yksiköiden valmisteluasiakirjan liitteessä komissio esitti asiaan liittyvien EU:n virastojen ja sidosryhmien avulla laaditun tosiseikkoja koskevan päivitetyn analyysin ja tilastotietoja siitä, miten viisumipakon poistaminen EU:hun matkustavilta Ukrainan kansalaisilta mahdollisesti vaikuttaisi muuttoliikkeeseen ja turvallisuuteen. Muunlainen vaikutustenarviointi ei ole tarpeen.
 •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen
 Ei koske tätä asiaa.
 •Perusoikeudet
 Ehdotuksella ei ole kielteisiä vaikutuksia perusoikeuksien suojeluun.
 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Ei koske tätä asiaa.
 5.MUITA NÄKÖKOHTIA
 •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt
 Muutettua asetusta sovelletaan sellaisenaan sen voimaantulosta lähtien, ja se pannaan viipymättä täytäntöön jäsenvaltioissa. Täytäntöönpanosuunnitelma ei ole tarpeen.
 Komissio seuraa edelleen aktiivisesti olemassa olevien assosiaatiorakenteiden ja vuoropuheluiden ja tarvittaessa tilapäisten seurantamekanismien kautta viisumivapautta koskevan toimintasuunnitelman neljän asiakokonaisuuden edellytysten täyttymistä Ukrainassa.
 •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)
 Ei koske tätä asiaa.
 •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset
 Asetusta (EY) N:o 539/2001 muutetaan siten, että Ukraina siirretään liitteestä I (luettelo viisumipakon piiriin kuuluvista maista) liitteeseen II (luettelo viisumivapaista maista). Siihen lisätään alaviite, jossa todetaan, että viisumivapaus on rajoitettu henkilöihin, joilla on kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) standardien mukaisesti myönnetty biometrinen passi.
 2016/0125 (COD)
 Ehdotus
 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
 luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta
 (Ukraina)
 EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
 ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
 ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
 sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
 noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,
 sekä katsovat seuraavaa:
 (1)Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 539/2001
 14
 luetellaan kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi jäsenvaltioiden ulkorajoja ylittäessään, ja kolmannet maat, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. Liitteissä I ja II olevien kolmansien maiden luetteloiden sisällön olisi oltava asetuksessa säädettyjen perusteiden mukainen ja pysyttävä sellaisena. Viittaukset kolmansiin maihin, joiden tilanne on muuttunut näiden perusteiden osalta, olisi tarvittaessa siirrettävä liitteestä toiseen.
 (2)Ukrainan katsotaan täyttäneen kaikki edellytykset, jotka asetettiin sen hallitukselle marraskuussa 2010 esitetyssä viisumivapautta koskevassa toimintasuunnitelmassa, joten se täyttää perusteet sen kansalaisten vapauttamiseksi viisumipakosta heidän matkustaessaan EU:n jäsenvaltioiden alueelle.
 (3)Sen vuoksi Ukraina olisi siirrettävä asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteestä I liitteeseen II. Viisumivapautta olisi sovellettava ainoastaan henkilöihin, joilla on kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) standardien mukaisesti myönnetty biometrinen passi.
 (4)Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY
 15
 mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
 (5)Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY
 16
 mukaisesti. Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.
 (6)Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY
 17
 1 artiklan B kohdassa tarkoitettuun alaan.
 (7)Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY
 18
 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
 (8)Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU
 19
 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan,
 OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
 1 artikla
 Muutetaan asetus (EY) N:o 539/2001 seuraavasti:
 a)Poistetaan liitteessä I olevasta 1 osasta (”VALTIOT”) viittaus Ukrainaan.
 b)Lisätään liitteessä II olevaan 1 osaan (”VALTIOT”) viittaus seuraavasti:
 ”Ukraina”*
 ______________
 *
 Viisumivapaus on rajoitettu henkilöihin, joilla on kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) standardien mukaisesti myönnetty biometrinen passi.
 2 artikla
 Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
 Tehty Brysselissä
 Euroopan parlamentin puolesta
 Neuvoston puolesta
 Puhemies
 Puheenjohtaja
 (1)
 SEC(2011) 1076 lopullinen.
 (2)
 SWD(2012) 10 final.
 (3)
 COM(2013) 809 final.
 (4)
 COM(2014) 336 final.
 (5)
 COM(2015) 200 final.
 (6)
 COM(2015) 905 final.
 (7)
 Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.
 (8)
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 259/2014, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta, EUVL L 105, 8.4.2014, s. 9.
 (9)
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 509/2014, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta, EUVL L 149, 20.5.2014, s. 67.
 (10)
 Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit, Trinidad ja Tobago.
 (11)
 Kiribati, Marshallinsaaret, Mikronesia, Nauru, Palau, Salomonsaaret, Samoa, Itä-Timor, Tonga, Tuvalu, Vanuatu.
 (12)
 Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, –1 artikla.
 (13)
 Komission yksiköiden valmisteluasiakirja SWD(2015) 705 final, 18.12.2015.
 (14)
 Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.
 (15)
 Neuvoston päätös 2000/365/EY, tehty 29 päivänä toukokuuta 2000, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin, EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43.
 (16)
 Neuvoston päätös 2002/192/EY, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin, EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20.
 (17)
 Neuvoston päätös 1999/437/EY, tehty 17 päivänä toukokuuta 1999, tietyistä Euroopan unionin neuvoston, Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä näiden kahden valtion osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä, EYVL L 176, 10.7.1999, s. 31.
 (18)
 Neuvoston päätös 2008/146/EY, tehty 28 päivänä tammikuuta 2008, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen, Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta, EUVL L 53, 27.2.2008, s. 1.
 (19)
 Neuvoston päätös 2011/350/EU, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2011, Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen, joka koskee Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen, Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä tehtävän pöytäkirjan tekemisestä Euroopan unionin puolesta, siltä osin kuin kyse on tarkastusten poistamisesta sisärajoilta ja henkilöiden liikkumisesta rajojen yli, EUVL L 160, 18.6.2011, s. 19.


type: wikipedia

text:
Nautrēnu pagasts ir Rēzeknes novada teritoriāla vienība Latgalē. Robežojas ziemeļos ar Balvu novada Krišjāņu pagastu un Ludzas novada Salnavas pagastu, austrumos ar Ludzas novada Mežvidu pagastu, dienvidos ar Ilzeskalna un Dricānu pagastiem, rietumos ar Strūžānu un Gaigalavas pagastiem. Pagasta centrs atrodas Rogovkā.
 16. gadsimta Rēzeknes stārastijas revīzijas protokolā minēts nosaukums Neuterschen, vēlāk, iespējams poļu valodas ietekmē, ir manāms nosaukums Nauteransku pagasts. Par Nautrēnu pagastu to sauc kopš 1925. gada. Izloksnes dēļ, vietējie iedzīvotāji arī šodien savu draudzi sauc par Nautrānu draudzi.
 Daba
 Atrodas Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā. Dienvidu daļā lokveidā iesniedzas Latgales augstienes Burzavas pauguraine. Augstākā vieta – Pujatu kalns (181,3 m vjl.).
 No kopējās platības lauksaimniecībā izmantojamā zeme ir 10790 ha, meži aizņem 2310 ha, bet virszemes ūdeņi – 50 ha.
 Pagasta teritorijā atrodas savdabīgi dabas pieminekļi: Opinku Velnala un Velna pēdas (glaciokarsta ieplakas).
 Hidrogrāfija
 Upes
 Ezeri
 Pujatu ezers (36,6 ha)
 Mozazars (3,4 ha)
 Opiņķu ezers
 Purvi
 ziemeļu daļā daļa no Peikstulnīcas-Salas purva – kopplatība 7 606 ha. Purvam vairākas daļas, Nautrēnu pagastā atrodas:
 Soloviču peiss (ap 150 ha)
 Jūzupu peiss
 Viļumu peiss
 Strūžānu purva dienvidu daļa
 Vēsture
 Senāko liecību par pagasta apdzīvotību sniedz arheoloģiskie izrakumi Opiņķu pilskalnā. Nautrēnu pagasts ir apdzīvots vismaz 2000 gadus. Par samērā plašas teritorijas apdzīvotību liecina senkapi Laizanos, Saleniekos, Pujatos un Brožgolā. Arheologi tur ir atraduši rotaslietas, keramikas trauku atliekas, ieročus un citus artefaktus no 6. – 9. gadsimta.
 Gadsimtu laikā iedzīvotāju skaits novadā strauji pieaudzis un baznīcas arhīva dokumenti liecina, ka 17. gadsimtā tas bijis samērā blīvi apdzīvots. Šajā laikā Jezuītu ordeņa Rēzeknes misija muižas teritorijā bija atvēruši savu punktu, lai apkalpotu vairāk nekā tūkstoti katoļticīgo. 18. gadsimta vidū tika izveidota pastāvīga draudze un uzcelta baznīca diviem tūkstošiem ticīgajiem.
 Sākotnēji tagadējā Nautrēnu pagasta centrs atradies Zaļmuižā. Arī tā nosaukums līdz 1925. gadam bija Zaļmuižas pagasts. Zaļmuižas pagasta veidošanās saistās ar Zaļmuižas muižu () un tai piederošajām zemes platībām. Precīzas ziņas par Zaļmuižas muižu sniedz muižu revīzija 1784. gadā. Zaļmuižas īpašnieka rīcībā bija 200 zemnieku saimniecības, kurās kopā dzīvoja 2010 dzimtcilvēki, tātad vidēji 10 cilvēku lielas ģimenes. Muižnieka ciemats Zaļmuiža atradās Zaļmuižas upītes labajā krastā. Kā otrs ciemats tiek minēta Fridriksova, kas atradās 2 km no Zaļmuižas austrumu virzienā. Pēc 1834. gada muižu revīzijas datiem, Zaļmuižas apkārtnē dzīvoja 2645 zemnieki. 19. gadsimta sākumā linu pārvadāšanai Rīgas uzpircējiem plaši tika izmantoti, tā saucamie, ziemas ceļi, kas šķērsoja pašreizējā Nautrēnu pagasta teritoriju. Ceļu malās tika celti krogi ar naktsmītnēm ceļiniekiem no austrumiem. Zaļmuižas īpašnieks Nikolajs Paulins-Rozenšilds bija aktīvs krogu cēlājs. Pie Rīgas ziemas ceļa bija deviņi krogi. Pēc Pēterburgas – Varšavas dzelzceļa līnijas atklāšanas 1861. gadā un Daugavpils – Rīgas dzelzceļa līnijas nodošanas lietošanā, Rīgas ceļš zaudēja savu nozīmi. Zemnieki linus uzpircējiem varēja vest uz Kārsavu, bet vēlāk linu uzpirkšanas punkts parādījās arī Rogovkā. Pēc dzelzceļa līnijas atklāšanas savu nozīmi zaudēja arī Rīgas ceļa krogi.
 Lai no muižas izpirktu zemes zemnieku ienākumu avots bija meža darbi, plostu dzīšana un dzelzceļa būve.
 Pēc 1861. gada 19. februāra dzimtbūšanas atcelšanas, tās likums paredzēja pagasta pārvaldes izveidi. Ar to saistās Zaļmuižas pagasta pirmsākumi, ko vēlāk pārmantoja Nautrēnu pagasts.
 1874. gadā Zaļmuižas īpašnieks Nikolajs Paulins-Rozenšilds pieprasīja no zemniekiem parakstīt aktus par atteikšanos no servitūta tiesībām. Zemnieku lopi tika padzīti no ganībām. Šīs un citas pārestības izsauca zemnieku nemierus. Par zemnieku aizstāvi kļuva Pēteris Miglinīks, kurš uzsāka vairākas prāvas pret Zaļmuižas muižkungu, vēlāk arī guberņas tiesas prāvā gūstot uzvaru, kā rezultātā, Modests Paulins-Rozenšilds tika atbrīvots no Ludzas apriņķa muižniecības priekšnieka amata. Lielais iedzīvotāju skaits bija par iemeslu mazām zemes platībām un nabadzībai, ko pastiprināja slimības. Iedzīvotāji devās meklēt darbu citos Latvijas novados, pilsētās un pēc cara aicinājuma masveidā izbrauca labākas dzīves meklējumos uz Sibīriju, daži no tiem atgriezās. Šajā sakarā, tā laika literāts un sabiedriskais darbinieks Francis Kemps novadniekus aicināja „Napazust sovai tautai un ticeibai”.
 20. gadsimta sākums un 1905. gada revolūcija
 1905.—1907. gadā toreizējā Zaļmuižas pagasta iedzīvotāji iesaistījās nemieros, kas tika vērsti pret valdošo varu. Iemesls zemnieku neapmierinātībai bija nesamērīgie nodokļi, klaušu darbi, mazās, šņorēs sadalītās zemes, kas ļāva vien ar grūtībām uzturēt ģimeni, un zemā lauksaimniecības ražība, ko pastiprināja 4 neražas gadi no 1900. līdz 1907. gadam. Ziemas rudzu ražība 1901.—1913. gadā bija 4—6 cnt no hektāra, kartupeļu — 51—60 cnt/ha, izslaukums no govs bija 2,5 – 7 litri dienā. Govs cena 8 – 10 rubļi, zirga cena 8—12 rubļi. Par vienu podu (8 kg) linu maksāja 1,15 rubļus. Krievu—japāņu kara sākums, pārkrievošanas politika un vienkāršās tautas beztiesiskums vēl vairāk pastiprināja tautas neapmierinātību ar pastāvošo iekārtu. Tas viss bija par cēloni tautas revolūcijai. Nemiernieki vēlējās atriebties par pārestībām un savu naidu vērsa pret muižniekiem. Zemnieki nodedzināja Zaļmuižas saimniecības ēkas, Mežvidu muižas dzīvojamās ēkas. Tautas dusmas tika vērstas arī pret degvīna tirgotavām, tautā sauktām par „monopolēm”, jo tās bija valdības ienākumu un cilvēku apdzirdīšanas avots. Tās slēdza vai izdemolēja, alkoholiskos dzērienus izlēja. Aktīvākie nemieru vadītāji bija brāļi Pēteris un Kazimirs Dzērkaļi, Jāzeps Dzērkalis, Benedikts Bilinskis, Jāzeps Bilinskis, Pēteris Bilinskis, Dominiks Rancāns, Jānis Rancāns. Zaļmuižas un Ruskulovas muižas teritorijās aktīvi darbojās brāļi Jānis un Benedikts Gutāni.
 Nemieri muižas teritorijā sākās 1905. gada ziemā, jo sevišķi pastiprinājās vasarā un rudenī. 1905. gada 7. decembrī Zaļmuižas pagastā nodibināja rīcības komiteju nemieru vadīšanai. Par priekšsēdētāju ievēlēja A. Rancānu un par sekretāru J. Lukstu. Muižnieki bija spiesti bēgt no muižām un glābties no tautas dusmām pilsētās. Patvaldībai ar karaspēka palīdzību 1906. gadā izdevās pakāpeniski pārņemt iniciatīvu. Varas pārstāvji izrēķinājās gan ar revolucionāriem gan ar pilnīgi nevainīgiem cilvēkiem.
 Pēc Vitebskas gubernatora 1906. gada 20. februāra lēmuma Ivans un Benedikts Gutāni, kā galvenie revolucionārās kustības vadītāji Zaļmuižas pagastā, 23. janvārī tika aizturēti un ieslodzīti Ludzas cietumā, bet 8. jūnijā izsūtīti uz Tomskas guberņas Narimas apvidu. Izsūtīts tika arī Pēteris Bilinskis, bet pārējos nemierniekus sodīja ar miesassodu vai ieslodzījumu.
 Nautrēnu pagasta izveidošana un pastāvēšana Latvijas brīvvalsts periodā
 1935. gadā Ludzas apriņķa Nautrēnu pagasta (līdz 1925. gadam Zaļmuižas pagasts) platība bija 153,8 km2 un tajā dzīvoja 6368 iedzīvotāji. 1945. gadā 10. septembrī pagastā izveidoja Kristinku, Mežvidu, Miglenieku, Nautrēnu un Rasnapļu ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī pagastu pievienoja Rēzeknes apriņķim, bet 1949. gadā to likvidēja. Kristinku ciems ietilpis Kārsavas (1949-1962), Rēzeknes (17.04.1962.-18.12.1962.) un Ludzas (pēc 1962. gada) rajonos. Kristinku ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Brožguļu ciemu, 1960. gadā — Nautrēnu ciema padomju saimniecības «Nautrēni» teritoriju. 1965. gadā Kristinku ciemu pārdēvēja par Nautrēnu ciemu. 1979. gadā Nautrēnu ciemam pievienoja daļu Miglinieku ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1998. gada 8. oktobrī Nautrēnu pagastam pievienoja Miglinieku pagastu. 1999. gada 1. septembrī Nautrēnu pagastu iekļāva Rēzeknes rajonā. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.
 Iedzīvotāji
 * Zaļmuižas pagasts.
 Iedzīvotāju skaita izmaiņas
 Apdzīvotas vietas
 Pagastā ir 75 ciemi. No tiem lielākie ir Rogovka, Rasnupļi un Dekteri. Pārējie ir skrajciemi. Lielākajā daļā iedzīvotāju skaits ir neliels. Desmit lielākie pagasta ciemi pēc iedzīvotāju skaita(2020):
 Nautrēnu pagasta ciemi un sādžas (skrajciemi):
 Ievērojamas personības
 Nautrēnu pagastā dzimuši:
 Andrivs Jūrdžs (1845—1925) — rakstnieks, vācis tautas dziesmas un sakāmvārdus
 Pīters Miglinīks (1850—1883) — rakstnieks
 Aleksandrs Platpīrs (1860—1922) — priesteris, Mg. theo., sarakstījis katoļu pamācības grāmatiņas — "Moceibas" un "Rūžu krūnis"
 Nikodems Rancāns (1870—1933) — garīdznieks, literāts, Rēzeknes Valsts skolotāju institūta direktors
 Francis Kemps (1876—1952) — publicists, izdevējs, dzejnieks, Satversmes sapulces un Saeimas deputāts. Izdevis pirmo latgaliešu avīzi "Gaisma".
 Jāzeps Rancāns (1886—1969) — bīskaps, valsts prezidenta vietas izpildītājs trimdā
 Jānis Miglinīks (1896—1935) — teoloģijas doktors, priesteris, publicists, Rēzeknes skolotāju institūta inspektors, "Latgales Vōrda" redaktors (1928—1929)
 Antons Rancāns (1897—1941) — ārsts, LR satiksmes ministrs (1931), 3. un 4. Saeimas deputāts.
 Donats Miurinīks (1901—1963) — priesteris, literāts. Romāna "Dorvas cīma ļaudis" autors
 Jānis Cibuļskis (1911—1997) — pedagogs, valodnieks, publicists, Triju Zvaigžņu Ordeņa kavalieris.
 Andrejs Namsons (1912—1990) — dabas zinātņu doktors, pedagogs, publicists, sabiedriskais darbinieks
 Antons Velikāns (1921_1991) _ tēlnieks
 Helēna Mauriņa (1924—1999) — LU profesore, bioloģijas zinātņu doktore, vairāk nekā 100 zinātnisku darbu autore, uzrakstījusi "Augu fizioloģija", "Vide un augu attīstība" u.c.
 Jānis Pujāts (1925—1988) Latvijas Mākslas akadēmijas pasniedzējs, monogrāfiju "Latgales keramika", "Dzīvais māls" autors
 Ādolfs Jurdžs (1927) — Bioloģijas zinātņu doktors, LLU pasniedzējs.
 Meikuls Locmers (1927_2001) — ekonomikas zinātņu doktors, profesors, Triju Zvaigžņu Ordeņa kavalieris
 Jānis Pujats (1930) — priesteris, Romas katoļu baznīcas kardināls, Latvijas Romas katoļu baznīcas arhibīskaps
 Pēteris Jurciņš (1932—2004) — dzejnieks, redaktors, publicists, dzejoļa "Vālodzīte" autors
 Pēteris Gleizdāns (1934_2013) _ mākslinieks-grafiķis, pedagogs
 Antons Kūkojs (1940_2007) — pedagogs, dzejnieks, mākslinieks, Triju Zvaigžņu Ordeņa kavalieris
 Jāzeps Boļšijs (1941) — Ķīmijas zinātņu doktors
 Jānis Zirnis (1947) — šķēpmetējs, Universiādes čempions, trīskārtējs Latvijas čempions, trīskārtējs PSRS vicečempions
 Anna Stafecka (1953) — filoloģijas zinātņu doktore, latgaliešu valodas pētniece
 Ernests Jurkāns (1954) — jurists, 6. Saeimas deputāts
 Anna Rancāne (1959) — dzejniece, publiciste, "Latgales laiks" redaktore, "Dienas" korespondente
 Saimniecība
 Transports
 Izglītība un kultūra
 No Nautrēnu pagasta nākuši 64 kultūrvēstures darbinieki, 32 valodnieki un literāti, 26 garīdznieki. Rogovkā darbojas novadpētniecības muzejs, bibliotēka, vidusskola, Romas katoļu baznīca. Baznīcas ērģeles ir valsts nozīmes mākslas piemineklis.
 Pagasta teritorijā atrodas seši arheoloģiskie pieminekli, pieci no tiem - valsts nozīmes:
 Brožagola senkapi (Kara kapi)
 Mazpujātu senkapi (Akmens klēpis)
 Rasnupļu (Opinku, Žogotu) pilskalns
 Smiltaine - senkapi
 Salenieku senkapi.
 Pagastā izveidoti vairāki slaveno novadnieku dzīves un darbības piemiņas ansambļi — Migliniekos, Dekteros, Livzinīkos, Kuorklinīkūs, Pujatos. Desetnīku kapsētā atdusas vairāki ievērojami Latgales sabiedriskie darbinieki, dzejnieki, Pīters Miglinīks, Andrīvs Jūrdžs, Antons Kūkojs, Pēteris Jurciņš. Par godu novadnieka, dzejnieka Pētera Jurciņa piemiņai Nautrēnu pagastā iedibināta tradīcija 29. jūnijā atzīmēt dzejas svētkus “Pīterdīna Rogovkā”, kas pulcē plašu literātu un literatūras cienītāju loku.
 Atsauces
 Ārējās saites
 Nautrēnu pagasta vietvārdi M 1:25 000 (9.92 Mb )
 Latgale
 Rēzeknes novada pagasti


text:
Czy sprzedaż na portalu amerykańskim podlega | Interpretacje podatkowe
 /interpretation/print/interpretacja-podatkowa-166264Drukuj
 Czy sprzedaż na portalu amerykańskim podlega VAT?
 Na podstawie art. 14b § 1 i § 6 ustawy z dnia 29 sierpnia 1997 r. Ordynacja podatkowa (t. j. Dz. U. z 2005 r. Nr 8, poz. 60 ze zm.) oraz § 2 i § 6 rozporządzenia Ministra Finansów z dnia 20 czerwca 2007 r. w sprawie upoważnienia do wydawania interpretacji przepisów prawa podatkowego (Dz. U. Nr 112, poz. 770 ze zm.) Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu działając w imieniu Ministra Finansów stwierdza, że stanowisko, przedstawione we wniosku z dnia 29 czerwca 2010 r. (data wpływu 5 lipca 2010 r.) uzupełnionym pismem z dnia 23 września 2010 r. (data wpływu 24 września 2010 r.) o udzielenie pisemnej interpretacji przepisów prawa podatkowego dotyczącej podatku od towarów i usług w zakresie opodatkowania sprzedaży oprogramowania na portalu amerykańskim oraz wystawiania faktur – jest nieprawidłowe.
 W dniu 5 lipca 2010 r. został złożony ww. wniosek o udzielenie pisemnej interpretacji przepisów prawa podatkowego w indywidualnej sprawie dotyczącej podatku od towarów i usług w zakresie opodatkowania sprzedaży oprogramowania na portalu amerykańskim oraz wystawiania faktur. Przedmiotowy wniosek uzupełniono pismem z dnia 23 września 2010 r. (data wpływu 24 września 2010 r.), o doprecyzowanie opisu sprawy oraz brakującą opłatę.
 Zainteresowany ma sporo pomysłów na ciekawe programy i aplikacje, z którymi chciałby zaistnieć na rynku światowym. Dowiedział się o istnieniu szansy sprzedaży oprogramowania za pośrednictwem amerykańskiego, ogólnodostępnego portalu internetowego firmy X. Możliwość skorzystania z pośrednictwa tego portalu wymaga zarejestrowania się na nim przez internet i zaakceptowania jego regulaminu, z którego wynika, że dowolny użytkownik na całym świecie może kupić umieszczone tam aplikacje (po uprzednim zarejestrowaniu konta w sklepie) za odpowiednią kwotę ustaloną przez programistę. Wg regulaminu, zarejestrowany programista ustanawia portal jako swojego agenta ds. marketingu, promocji i umożliwienia ściągnięcia aplikacji przez klientów sklepu internetowego. Portal nie kupuje aplikacji od programistów, jest tylko ich przedstawicielem upoważnionym do sprzedaży w imieniu autorów. Autor bierze odpowiedzialność za wszelkiego rodzaju ewentualne roszczenia dotyczące aplikacji (ich treści, zgodności z prawem itp). Portal każdego potencjalnego klienta powiadamia o warunkach zakupu i korzystania ze ściągniętego programu, lecz nie bierze odpowiedzialności za ewentualne naruszenie regulaminu przez klienta. Wszelkie prawa i obowiązki w tym zakresie należą do autora aplikacji. Klient zakupuje jedynie możliwość ściągnięcia danego oprogramowania i korzystania z niego, a prawa autorskie w dalszym ciągu są własnością autora aplikacji.
 Czy taka sprzedaż na portalu amerykańskim podlega podatkowi VAT...
 Zdaniem Wnioskodawcy, te transakcje, jako sprzedaż za granicę, nie podlegają podatkowi VAT.
 Z postanowień art. 8 ust. 1 ustawy wynika, iż przez świadczenie usług, o którym mowa w art. 5 ust. 1 pkt 1, rozumie się każde świadczenie na rzecz osoby fizycznej, osoby prawnej lub jednostki organizacyjnej niemającej osobowości prawnej, które nie stanowi dostawy towarów w rozumieniu art. 7, w tym również:
 Z opisu sprawy wynika, że Wnioskodawca zamierza dokonywać sprzedaży oprogramowania za pośrednictwem amerykańskiego, ogólnodostępnego portalu internetowego.
 Możliwość skorzystania z pośrednictwa tego portalu wymaga zarejestrowania się na nim przez internet i zaakceptowania jego regulaminu, z którego wynika, że dowolny użytkownik na całym świecie może kupić umieszczone tam aplikacje za kwotę ustaloną przez programistę. W myśl regulaminu, Zainteresowany ustanawia portal jako swojego agenta d/s marketingu, promocji i umożliwienia ściągnięcia aplikacji przez klientów sklepu internetowego. Portal nie kupuje aplikacji od Wnioskodawcy, jest tylko jego przedstawicielem upoważnionym do sprzedaży w jego imieniu. Odpowiedzialność za wszelkiego rodzaju ewentualne roszczenia dotyczące aplikacji spoczywa na Zainteresowanym.
 Przedmiotem pytania Wnioskodawcy, jest sprzedaż oprogramowania na portalu amerykańskim.
 Na potrzeby stosowania przepisów dotyczących miejsca świadczenia usług, ustawodawca w art. 28a ustawy, zdefiniował pojęcie podatnika, i tak:
 Zainteresowany wskazał, iż nie ma on wpływu na to kiedy i komu są sprzedawane jego programy.
 Zatem stwierdzić należy, iż usługobiorcami wykonanych przez niego usług będą zarówno podmioty wykonujące działalność gospodarczą zdefiniowaną w art. 15 ust. 2 ustawy, posiadające status podatników w myśl art. 28a ustawy, jak również podmioty niebędące podatnikami.
 Zatem, w przypadku świadczenia usług na rzecz podatników o których mowa w art. 28a ustawy, miejscem świadczenia wykonywanych przez Wnioskodawcę usług sprzedaży oprogramowania będzie miejsce, gdzie usługobiorcy posiadają siedzibę. Tym samym, w sytuacji gdy usługobiorcy będą posiadali siedzibę poza terytorium kraju, przedmiotowe usługi nie będą podlegały opodatkowaniu podatkiem od towarów i usług w Polsce. Jednak w przypadku sprzedaży tych usług na rzecz podatników posiadających siedzibę na terytorium kraju, miejscem ich opodatkowania podatkiem od towarów i usług będzie Polska.
 Zgodnie z art. 28c ust. 1 ustawy, miejscem świadczenia usług na rzecz podmiotów niebędących podatnikami jest miejsce, w którym usługodawca posiada siedzibę lub stałe miejsce zamieszkania, z zastrzeżeniem ust. 2 i 3 oraz art. 28d-28f, art. 28g ust. 2, art. 28h-28n.
 Stosownie do art. 28l pkt 1 ustawy, w przypadku świadczenia na rzecz podmiotów niebędących podatnikami, mających siedzibę, stałe miejsce zamieszkania lub miejsce zwykłego pobytu poza terytorium Wspólnoty, usług sprzedaży praw lub udzielania licencji i sublicencji, przeniesienia lub cesji praw autorskich, patentów, praw do znaków fabrycznych, handlowych, oddania do używania wspólnego znaku towarowego albo wspólnego znaku towarowego gwarancyjnego, albo innych pokrewnych praw - miejscem świadczenia usług jest miejsce, gdzie podmioty te posiadają siedzibę, stałe miejsce zamieszkania lub miejsce zwykłego pobytu.
 W związku z powyższym, miejscem świadczenia wykonywanych przez Zainteresowanego usług sprzedaży oprogramowania, w sytuacji, gdy będą one wykonywane na rzecz podmiotów niebędących podatnikami, mających siedziby, stałe miejsca zamieszkania lub miejsce zwykłego pobytu:
 na terytorium Wspólnoty, będzie miejsce, gdzie usługodawca posiada siedzibę, w myśl art. 28c ust. 1 ustawy. Tym samym, przedmiotowe usługi będą podlegały opodatkowaniu podatkiem od towarów i usług w Polsce;
 poza terytorium Wspólnoty, będzie miejsce gdzie podmioty te posiadają siedzibę, stałe miejsce zamieszkania lub miejsce zwykłego pobytu, stosownie do art. 28l pkt 1 ustawy. Tym samym, przedmiotowe usługi nie będą podlegały opodatkowaniu podatkiem od towarów i usług w Polsce.
 W myśl art. 106 ust. 1 ustawy, podatnicy, o których mowa w art. 15, są zobowiązani wystawić fakturę stwierdzającą w szczególności dokonanie sprzedaży, datę dokonania sprzedaży, cenę jednostkową bez podatku, podstawę opodatkowania, stawkę i kwotę podatku, kwotę należności oraz dane dotyczące podatnika i nabywcy (...).
 Art. 106 ust. 4 ustawy wskazuje, iż podatnicy, o których mowa w ust. 1-3, nie mają obowiązku wystawiania faktur, o których mowa w ust. 1 i 2, osobom fizycznym nieprowadzącym działalności gospodarczej. Jednakże na żądanie tych osób podatnicy są obowiązani do wystawienia faktury.
 Na mocy § 5 ust. 1 rozporządzenia Ministra Finansów z dnia 28 listopada 2008 r. w sprawie zwrotu podatku niektórym podatnikom, wystawiania faktur, sposobu ich przechowywania oraz listy towarów i usług, do których nie mają zastosowania zwolnienia od podatku od towarów i usług (Dz. U. Nr 212, poz. 1337 ze zm.), faktura stwierdzająca dokonanie sprzedaży powinna zawierać co najmniej:
 Biorąc pod uwagę powyższe przepisy należy stwierdzić, że ani ustawa, ani przepisy rozporządzenia w sprawie zwrotu podatku niektórym podatnikom, wystawiania faktur, sposobu ich przechowywania oraz listy towarów i usług, do których nie mają zastosowania zwolnienia od podatku od towarów i usług, jak również ustawa z dnia 29 sierpnia 1997 r. Ordynacja podatkowa nie regulują obowiązującego języka urzędowego.
 Jednakże w świetle art. 27 Konstytucji Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 2 kwietnia 1997 r. (Dz. U. Nr 78, poz. 483 ze zm.), w Rzeczypospolitej Polskiej językiem urzędowym jest język polski.
 Ponadto należy wskazać, że zgodnie z art. 7 ust. 1 i ust. 3 ustawy z dnia 7 października 1999 r. o języku polskim (Dz. U. Nr 90, poz. 999 ze zm.) na terytorium Rzeczypospolitej Polskiej w obrocie z udziałem konsumentów oraz przy wykonywaniu przepisów z zakresu prawa pracy używa się języka polskiego, jeżeli konsument lub osoba świadcząca pracę ma miejsce zamieszkania na terytorium Rzeczypospolitej Polskiej w chwili zawarcia umowy oraz umowa ma być wykonana lub wykonywana na terytorium Rzeczypospolitej Polskiej. Przepisy ustawy stosuje się do dokumentów i informacji, których obowiązek sporządzenia lub podania wynika z odrębnych przepisów.
 Dodatkowo na mocy art. 7 ust. 2 ww. ustawy, na terytorium Rzeczypospolitej Polskiej w obrocie bez udziału konsumentów używa się języka polskiego, jeżeli obrót ten jest wykonywany przez podmioty, o których mowa w art. 4.
 W myśl art. 7a ust. 1 cyt. ustawy, obowiązek używania języka polskiego w zakresie, o którym mowa powyżej, dotyczy w szczególności nazewnictwa towarów i usług, ofert, warunków gwarancji, faktur, rachunków i pokwitowań, jak również ostrzeżeń i informacji dla konsumentów wymaganych na podstawie innych przepisów, instrukcji obsługi oraz informacji o właściwościach towarów i usług (...).
 Z kolei Dyrektywa 2006/112/WE Rady z dnia 28 listopada 2006 r. w sprawie wspólnego systemu podatku od wartości dodanej (Dz. U. UE L 2006.347.1 ze zm.), w art. 231 zawiera m.in. postanowienie, że faktury mogą być wystawiane w każdym z języków unijnych.
 Uwzględniając powyższe, nie ma przeszkód, żeby Wnioskodawca wystawił faktury w języku obcym, jednakże wyłącznie na nabywców zagranicznych. Takie faktury pod warunkiem, że będą spełniać wszystkie wymogi określone w przepisach ustawy o podatku od towarów i usług oraz w przepisach wykonawczych do ustawy, tj. w rozporządzeniu Ministra Finansów z dnia 28 listopada 2008 r., będą uznane za prawidłowe. Natomiast faktury wystawione na kontrahentów polskich winny być wystawione w języku polskim.
 Stosownie do § 25 ust. 1 rozporządzenia w sprawie zwrotu podatku niektórym podatnikom, wystawiania faktur, sposobu ich przechowywania oraz listy towarów i usług, do których nie mają zastosowania zwolnienia od podatku od towarów i usług, przepisy § 5, 7-21 i 24 stosuje się odpowiednio do faktur stwierdzających dokonanie dostawy towarów lub świadczenia usług, dla których miejscem opodatkowania jest terytorium państwa członkowskiego inne niż terytorium kraju lub terytorium państwa trzeciego, jeżeli dla tych czynności podatnicy wystawiający fakturę nie są zidentyfikowani dla podatku od wartości dodanej lub - w przypadku terytorium państwa trzeciego - podatku o podobnym charakterze.
 Zgodnie z ust. 2 powołanego paragrafu, faktury, o których mowa w ust. 1, powinny zawierać dane określone w § 5, z wyjątkiem stawki i kwoty podatku oraz kwoty należności wraz z podatkiem.
 Kwoty podatku wykazuje się w złotych bez względu na to, w jakiej walucie określona jest kwota należności w fakturze. Kwoty wykazywane w fakturze zaokrągla się do pełnych groszy, przy czym końcówki poniżej 0,5 grosza pomija się, a końcówki 0,5 grosza i wyższe zaokrągla się do 1 grosza - § 5 ust. 6 ww. rozporządzenia.
 W świetle powyższego należy stwierdzić, iż kwoty wynikające z faktur dokumentujących sprzedaż oprogramowania mogą być wystawione w dowolnej walucie, za wyjątkiem kwoty podatku, którą wykazuje się w złotych.
 Zatem stanowisko Zainteresowanego zgodnie z którym wszystkie opisane transakcje jako sprzedaż za granicę, nie podlegają podatkowi VAT oraz, że faktura powinna być wystawiona w języku polskim a kwota w PLN, należy uznać za nieprawidłowe.
 Tut. Organ pragnie jednak zwrócić uwagę, iż w myśl art. 21 ust. 3 i 5 ustawy z dnia 29 września 1994 r. o rachunkowości (t. j. Dz. U. z 2002 r. Nr 76, poz. 694 ze zm.), dowód księgowy opiewający na waluty obce powinien zawierać przeliczenie ich wartości na walutę polską według kursu obowiązującego w dniu przeprowadzenia operacji gospodarczej. Wynik przeliczenia zamieszcza się bezpośrednio na dowodzie, chyba że system przetwarzania danych zapewnia automatyczne przetwarzanie walut obcych na walutę polską, a wykonanie tego przeliczenia potwierdza odpowiedni wydruk. Na żądanie organów kontroli lub biegłego rewidenta należy zapewnić wiarygodne tłumaczenie na język polski treści wskazanych przez nich dowodów, sporządzonych w języku obcym.
 Stosownie natomiast do § 12 ust. 1 rozporządzenia Ministra Finansów z dnia 26 sierpnia 2003 r. w sprawie prowadzenia podatkowej księgi przychodów i rozchodów (Dz. U. Nr 152, poz. 1475 ze zm.), zapisy w księdze dokonywane są w języku polskim i w walucie polskiej w sposób staranny, czytelny i trwały, na podstawie prawidłowych i rzetelnych dowodów.
 Podstawą zapisów w księdze są dowody księgowe, którymi są faktury VAT, w szczególności faktury VAT marża, faktury VAT RR, faktury VAT KOMIS, faktury VAT MP, dokumenty celne, rachunki oraz faktury korygujące i noty korygujące, zwane dalej „fakturami”, odpowiadające warunkom określonym w odrębnych przepisach (§ 12 ust. 3 pkt 1 ww. rozporządzenia).
 Zgodnie z przepisem § 12 ust. 4 tego rozporządzenia, dowód księgowy powinien być sporządzony w języku polskim. Treść dowodu musi być pełna i zrozumiała; dopuszczalne jest stosowanie skrótów ogólnie przyjętych. Jeżeli w dowodzie podane jest wartościowe określenie operacji gospodarczej tylko w walucie obcej, podatnik posiadający ten dowód jest obowiązany przeliczyć walutę obcą na złote, po obowiązującym w dniu dokonania operacji kursie, zgodnie z zasadami określonymi w ustawie o podatku dochodowym. Wynik przeliczenia należy zamieścić w wolnych polach dowodu lub w załączniku do dowodu sporządzonego w walucie obcej.
 Ponadto, zwrócić należy uwagę, iż wydana interpretacja dotyczy tylko sprawy będącej przedmiotem wniosku (zapytania) Zainteresowanego. Inne kwestie przedstawione w opisie sprawy, które nie zostały objęte pytaniem - nie mogą być zgodnie z art. 14b § 1 oraz art. 14f § 2 Ordynacji podatkowej - rozpatrzone.
 Dodatkowo tut. Organ informuje, iż w niniejszej interpretacji załatwiono wniosek dotyczący podatku od towarów i usług w zakresie zdarzenia przyszłego w części dotyczącej opodatkowania sprzedaży oprogramowania na portalu amerykańskim oraz wystawiania faktur. Wniosek dotyczący podatku od towarów i usług w zakresie opodatkowania usług wykonywanych na rzecz kontrahenta zagranicznego oraz wystawiania faktur rozstrzygnięty został w interpretacji indywidualnej z dnia 8 października 2010 r. nr ILPP2/443-1032/10-5/JKa.
 Natomiast w zakresie podatku dochodowego od osób fizycznych w dniu 8 października 2010 r. wydano odrębne interpretacje nr ILPB1/415-772/10-4/AO w zakresie opodatkowania przychodów ze sprzedaży oprogramowania, oraz nr ILPB1/415-772/10-5/AO w zakresie opodatkowania przychodów z umieszczania reklam mobilnych.
 1. Na jakiej podstawie należy wpisywać przychód do KPiR skoro nie będzie żadnych faktur? 2. W którym momencie powstanie obowiązek podatkowy, z chwilą powstania raportu sprzedaży dostępnym na portalu czy z chwilą otrzymania przelewu na rachunek bankowy?
 ILPP2/443-1032/10-4/JKa
 faktura , kurs , miejsce świadczenia , podatek od towarów i usług , przeliczanie , usługi


type: caselaw

text:
 20.11.2004
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 284/11
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 21. septembra Cour d'appel de Poitiers (otrā civilpalāta) lēmumu lietā Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects
 (lieta C-419/04)
 (2004/C 284/23)
 Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 21. septembra Cour d'appel de Poitiers (otrā civilpalāta) lēmumu lietā Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 30. septembrī.
 Cour d'appel de Poitiers lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:
 Vai Kopienu muitas kodeksa 871. pants par muitas parāda summas piedziņu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz būtisku un obligātu procedūru, nenodrošinot atbilstību kurai, minētā parāda piedziņas procedūra būs spēkā neesoša, tiklīdz valsts muitas iestādes jebkurā piedziņas procedūras brīdī ir paudušas šaubas par parādnieka labo ticību saistībā ar precīzu kritēriju apjomu attiecībā uz piedziņu vai nodokļu atlaišanu, kas radušies no muitas parāda, kurš nav ticis nomaksāts sakarā ar to, ka datumā, kad šis parāds bija jānomaksā, tas netika iegrāmatots (parāds attiecībā uz vienotas likmes maksājuma iespējamu iekļaušanu Kanādas piegādātāja piegādāta audiovizuālā aprīkojuma iegādes cenā, kas iekļauts izklaides parka ieejas cenā, kur minētais aprīkojums tiek izmantots, neskatoties uz to, vai apmeklētājs, nomaksājot šo maksājumu, ir izmantojis šo aprīkojumu)?


text:
1670 (MDCLXX) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na sredo, po 10 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na soboto.
 Dogodki
 upor ukrajinskih kozakov, ki ga zatre Jan Sobieski.
 Rojstva
 15. november - Bernard Mandeville, angleški filozof, ekonomist in satirik († 1733)
 30. november - John Toland, anglo-irski filozof († 1722)
 Smrti
 16. marec - Johann Rudolf Glauber, nemško-nizozemski lekarnar in kemik († 1604)
 21. maj - Niccolò Zucchi, italijanski jezuit, astronom, fizik (* 1586)
 15. november - Jan Amos Komensky, češki pedagog, filozof, pisatelj (* 1592)