text:
Skat.dk: B.1.1.1 A-indkomst - Lønmodtagerbegrebet
 Bestemmelsen i KSL 43, stk. 1, jf. lovbekendtgørelse nr. 1403 af 7. december 2010, udgør det centrale område for A-indkomst, hvor indeholdelsen skal foretages i enhver form for vederlag i penge samt fri kost og logi, der ydes som betaling for personligt arbejde eller tjenesteydelse i tjenesteforhold. Dette gælder uanset vederlagets fremtrædelsesform, ligesom det er uden betydning, om der er tale om hoved- eller bibeskæftigelse.
 Lønmodtagergruppen omfatter ikke alene tjenestemænd, arbejdere og funktionærer, men også alle andre personer, der modtager vederlag for arbejde udført i et tjenesteforhold. Således anses også løsarbejdere for at erhverve deres indtægt i et tjenesteforhold.
 AMBL § 2, stk. 1, nr. 1 jf. lov nr. 471 af 12. juni 2009, definerer en lønmodtager som en person beskæftiget i et ansættelsesforhold. Der sigtes med udtrykket beskæftigelse som udgangspunkt til samme indhold som anvendes i f.eks. ATP-loven og lov om arbejdsformidling og arbejdsløshedsforsikring, der er love med sikringslignende karakter.
 Ifølge ATP-loven, jf. lovbekendtgørelse nr. 942 af 2. oktober 2009, er en lønmodtager en person, der udfører lønarbejde for en arbejdsgiver, til hvem der er et tjenesteforhold, uanset aflønningsformen. Der er dog afgrænsninger i personkredsen i ATP-loven, som ikke finder anvendelse i AMBL. Efter ATP-loven er medlemmer af Arbejdsmarkedets Tillægspension kun lønmodtagere når de er fyldt 16 år. Der er herefter med virkning fra 1. januar 2010 ikke længere nogen øvre aldersgrænse. I TfS 1994,153 præciserer skatteministeren, at også lønmodtagere, som på grund af alder - f.eks. unge under 16 år - ikke skal betale ATP, er omfattet af bidragspligten.
 For så vidt angår overgangssummer for sportsfolk de såkaldte sign on fee'es fremgår det af SKM2007.370.SKAT, at sign on fee må anses for A-indkomst omfattet af kildeskattelovens § 43, stk. 1. Sker udbetalingen før skatteyderen påbegynder sit arbejde for den ny arbejdsgiver i Danmark, er der tale om forskud på løn. Udbetaleren i Danmark skal derfor tilbageholde foreløbig skat i medfør af kildeskattelovens § 46. Vederlaget tages til indtægt i det indkomstår, hvori arbejdsforpligtelsen påbegyndes og A-skatten anses for en foreløbig skat for dette indkomstår. Se også SKM2009.407.LSR vedrørende en tiltrædelsesbonus, der bekræfter at SKATs meddelelse også kan anvendes i en situation, hvor skatteyderen tiltrådt et job som aktieanalytiker.
 Af bemærkningerne til den oprindelige arbejdsmarkedsbidragslov fremgår at afgrænsningen mellem lønmodtagere og selvstændigt erhvervsdrivende kan afgøres med udgangspunkt i den praksis, der anvendes på skatteområdet, jf. således nedenstående gennemgang af cirkulære nr. 129 af 4. juli 1994 om PSL jf. lovbekendtgørelse nr. 143 af 8. februar 2011.
 Lønmodtagerindkomst kontra indkomst fra selvstændig erhvervsvirksomhed
 Der er imidlertid ikke i skattelovgivningen en definition på, hvad der skal forstås ved henholdsvis lønmodtagervirksomhed (typisk modtagere af A-indkomst) og selvstændig erhvervsvirksomhed (typisk modtagere af B-indkomst).
 Afgrænsningen må i tvivlstilfælde foretages ved en samlet bedømmelse af det konkrete beskæftigelsesforhold.
 Det er dog muligt at opstille nogle generelle retningslinier for, hvorledes afgrænsningen skal foretages. Skatteministeriet har fremhævet en række forhold, der er angivet i cirkulære nr. 129 af 4. juli 1994 til PSL, pkt. 3.1.1. Det understreges i cirkulæret, at kriterierne indgår i forskellige sammenhænge og ikke har lige stor betydning i alle situationer.
 Ved vurderingen af, om indkomstmodtageren står i et tjenesteforhold til hvervgiveren, kan følgende tillægges betydning:
 Hvervgiveren har instruktions-, tilsyns- og kontrolbeføjelser over for hvervtageren.
 Indkomstmodtageren har udelukkende eller i overvejende grad samme hvervgiver.
 Vederlaget udgør i overvejende grad en nettoindkomst for indkomstmodtageren.
 Der er indgået en arbejdskontrakt om en løbende arbejdsydelse, der fastlægger arbejdstid, opsigelsesvarsel, periodisk aflønning m.v.
 Indkomstmodtageren anses i forhold til arbejdsmarkedslovgivningen for lønmodtager, det være sig i forhold til ferielov, funktionærlov, arbejdsløshedsforsikringslov, lov om arbejdsskadeforsikring og lov om arbejdsmiljø m.v.
 Indkomstmodtageren afholder ikke driftsudgifter, der efter deres art og omfang ligger væsentligt ud over, hvad der er sædvanligt for tilsvarende lønmodtagerhverv.
 I bedømmelsen indgår udgifter til transport, egen bil, fortæring og overnatning eller andre lignende udgifter kun med begrænset vægt.
 Omvendt taler det for selvstændig erhvervsvirksomhed, hvis følgende forhold er til stede:
 Indkomstmodtageren tilrettelægger, leder, fordeler og fører tilsyn med arbejdet, uden særlig instruktion fra hvervgiveren.
 Hvervgiveren har - ud over at betale den aftalte modydelse - ikke videregående forpligtelser over for ordretager, og vederlaget betales ofte først, når den aftalte ydelse er udført.
 Indkomstmodtageren kan typisk frit bestemme, hvorledes kontrakten opfyldes f.eks. ved at antage medhjælp, erhverve råvarer, driftsmidler og lokaler.
 Indkomstmodtageren er ikke pga. ordren begrænset i sin ret til samtidig at udføre hverv for andre.
 Indkomstmodtageren er økonomisk ansvarlig over for hvervgiveren for arbejdets udførelse eller påtager sig i øvrigt en reel selvstændig økonomisk risiko.
 Indkomstmodtageren tilkendegiver over for omverdenen ved annoncering, skiltning, optagelse i telefonbog osv. at udføre arbejde af en nærmere bestemt art.
 Indkomstmodtageren vil under udførelsen af sit erhverv kunne pådrage sig erstatningsansvar såvel i som uden for kontraktsforhold, samt ofte være registreret som momspligtig, lønsumsafgiftspligtig eller indeholdelsespligtig.
 Se endvidere Den juridiske Vejledning, xafsnit C.C.1.2x og C.C.8.2.
 Det er forholdet mellem indkomstmodtageren og den enkelte hvervgiver, der skal bedømmes. Det betyder, at indkomstmodtageren på samme tid i forhold til visse hvervgivere kan anses som lønmodtager, og i forhold til andre kan anses for selvstændigt erhvervsdrivende.
 Endvidere skal afgrænsningen foretages på samme måde, uanset i hvilken relation inden for skattelovgivningens område spørgsmålet er relevant.
 Det betyder, at samme indkomstmodtager enten anses som lønmodtager eller som selvstændigt erhvervsdrivende overfor samme hvervgiver i alle de situationer, hvor sondringen har betydning. Men man kan naturligvis ikke i enhver henseende slutte modsætningsvis. Det forhold, at hvervgiveren rent faktisk indeholder A-skat, fører derfor ikke til, at indkomstmodtageren ikke kan kvalificeres som selvstændigt erhvervsdrivende.
 Sondringen lønmodtagerforhold og selvstændig erhvervsvirksomhed er afgørende for sondringen mellem A-indkomst og B-indkomst og ikke omvendt. Det vil sige, at en ligningsmæssig afgørelse kan medføre en ændring af opkrævningsmåden.
 Til belysning af afgrænsningen mellem selvstændigt erhvervsdrivende og lønmodtagere kan følgende domme nævnes:
 I TfS 1997, 473 fandt Højesteret modsat Landsretten, at en skatteyder måtte anses som lønmodtager.
 , der tidligere havde været udlånt til Naturgas Syd som lønmodtager hos et ingeniørfirma, fik mulighed for fortsat tilknytning til Naturgas Syd efter ophør hos ingeniørfirmaet. Højesteret lagde vægt på, at skatteyderen var engageret for en længere periode og undergivet forflyttelsespligt, og at han ikke afholdt driftsudgifter af en art og størrelse, som måtte forventes af en selvstændigt erhvervsdrivende.
 I TfS 1998, 70 fandt Højesteret modsat Landsretten, at en skatteyder, der drev plejehjem i henhold til overenskomst med kommunen, havde det direkte økonomiske ansvar for driften af plejehjemmet, og ikke stod i et ansættelsesforhold til kommunen, men måtte anses for selvstændig erhvervsdrivende. Plejehjemmet blev drevet i skatteyderens lokaler og med hans inventar og driftsmidler. Det forhold, at den samlede betaling til skatteyderen - i overensstemmelse med de dagældende regler for statslig refusion af kommunale udgifter til plejehjem - i overenskomsten var specificeret som refusion af udgifter vedrørende henholdsvis fast ejendom, inventar, lønninger m.v., kunne ikke i sig selv tillægges væsentlig betydning.Endelig fandt Højesteret det i TfS 1996, 449 mest nærliggende at anse tupperwareforhandlere for selvstændigt erhvervsdrivende. Se også afsnit B.2.8.
 I SKM2004.452.LSR anså Landsskatteretten en IT-konsulent for selvstændigt erhvervsdrivende og lagde herved vægt på, "at klageren helt frit bestemmer sin arbejdstid, at klageren ikke er begrænset i adgangen til samtidig at udføre arbejde for andre hvervgivere, at klageren er momsregistreret, at klageren er frit stillet med hensyn til antagelse af medhjælp, og at klageren må antages at have påtaget sig i hvert fald en vis økonomisk risiko, idet han bl.a. kan ifalde et erstatningsansvar."
 I SKM2005.124.ØLR drejede sagen sig om, hvorvidt en indkomst, som sagsøgeren erhvervede i indkomståret 1998 fra et selskab, der var ejet af sagsøgerens halvsøster, var erhvervet ved selvstændig erhvervsvirksomhed eller som lønmodtagerindkomst.Efter bevisførelsen lagde landsretten til grund, at selskabet var sagsøgerens eneste hvervgiver, og at selskabet ejede samtlige driftsmidler og tillige afholdt alle udgifter i forbindelse med driften. Videre lagde landsretten til grund, at det var selskabet, som entrerede med kunderne, herunder at fakturering skete i selskabs navn. Samarbejdsaftalen mellem selskabet og sagsøgeren indebar, at sagsøgeren havde påtaget sig en løbende arbejdsforpligtelse over for selskabet, ligesom sagsøgeren havde et opsigelsesvarsel på én måned.På den baggrund og henset til, at sagsøgeren modtog skattefri befordringsgodtgørelse i medfør af ligningslovens § 9, stk. 5, fandt landsretten, at sagsøgerens omstridte indkomst måtte anses som vederlag for personligt arbejde i tjenesteforhold, jf. kildeskattelovens § 43, stk. 1.
 SKM2009.476.HR (tidligere instans:SKM2007.73.ØLR). Sagen vedrørte bl.a. spørgsmålet om, hvorvidt en distriksleders indkomst fra en rengøringsvirksomhed var erhvervet som led i distrikslederens selvstændige erhvervsvirksomhed eller som lønmodtagerindkomst. Efter en samlet vurdering fandt landsretten, at distrikslederen ikke kunne anses for at have drevet virksomhed for egen regning og risiko. Landsretten lagde særlig vægt på, at aftalen mellem rengøringsvirksomheden og distrikslederen reelt var en aftale om en løbende arbejdsydelse, ifølge hvilken distriktslederen på virksomhedens vegne skulle indgå og udføre aftaler om rengøringsservice, og på, at distrikslederen herfor månedligt modtog vederlag i form af provision, ligesom han havde ret til opsigelsesvarsel. Landsretten lagde endvidere vægt på, at rengøringsvirksomheden ved udbetalingen af lønnen til det personale, som distriktslederen antog til at bistå sig med udførelsen af rengøringsopgaverne, reelt betalte personalets løn, og derfor må anses som personalets egentlige arbejdsgiver . Højesteret stadfæstede dommen med henvisning til landsrettens begrundelse og fandt ligeledes efter en samlet vurdering, at distrikslederen ikke kunne anses for at have drevet erhvervsmæssig virksomhed for egen regning og risiko. Højesteret lagde herved navnlig vægt på, at aftalen mellem rengøringsvirksomheden og distriktslederen reelt var en aftale om en løbende arbejdsydelse, ifølge hvilken distriktslederen på rengøringsvirksomhedens vegne skulle indgå og udføre aftaler om rengøringsservice, at han månedligt modtog et vederlag herfor i form af provision, og at han havde ret til et opsigelsesvarsel.
 I SKM2007.215.VLR fandt Landsretten, at EOD-speciallisterne var underlagt HH-gruppens instruktionsbeføjelse og kontrol, og at EOD-speciallisterne modtog månedligt vederlag samt ikke afholdt erhvervsmæssige udgifter i forbindelse med arbejdets udførelse, herunder at EOD-speciallisterne fik stillet arbejdskraft og materiel til rådighed. På den baggrund fandt Landsretten, at EOD-speciallisterne var lønmodtagere i forhold til HH-gruppen.
 I SKM2007.273.HR fandt Højesteret, at det vederlag hovedaktionæren modtog fra sit selskab for konsulentarbejde, der bestod i at videreudvikle og tilrette den software, som anvendtes i eller i forbindelse med de produkter, selskabet forhandlede, skulle betragtes som indkomst som lønmodtager. Højesteret tiltrådte, at hovedaktionæren, for så vidt angik dette arbejde, måtte anses som lønmodtager i selskabet og således ikke i denne relation kunne anses som selvstændig erhvervsdrivende eller honorarmodtager. Herved lagde Højesteret navnlig vægt på, at hovedaktionærens arbejde indgik som en løbende og integreret del af den virksomhed, som blev drevet af det selskab, som han selv ejede, at hovedaktionæren i de omhandlede år kun i et enkelt tilfælde havde udført lignende arbejde for andre end selskabet, at arbejdet ikke var forbundet med en reel økonomisk risiko for hovedaktionæren personligt, og at han ikke havde afholdt udgifter, som efter art og omfang adskiller sig væsentligt fra, hvad der er sædvanligt for lønmodtagere.
 I SKM2007.579.SR bekræftede Skatterådet, at de udbetalte dusører skulle anses for B-indkomst, idet der ikke er tale om tjenesteforhold mellem modtager og udbetaler af dusøren.
 I SKM2009.728.LSR havde SKAT pålagt et selskab, der drev lægevikarbureau, at indleholde A-skat m.v i udbetalinger til personer, der udførte arbejde for selskabet. Pålægget indeholdt ikke en angivelse af en bestemt kontrakt eller andre nærmere oplysninger vedrørende de personer, der var omfattet af pålægget, hvoraf det med tilstrækkelig sikkerhed kunne fastslås, at de pågældende personer var lønmodtagere i forhold til serlskabet. Det var derfor nødvendigt at foretage en mere individuel baseret vurdering af, om de enkelte læger i forhold til selskabet var selvstændige erhvervsdrivende eller lønmodtgagere. Da der ikke var foretaget en sådan vurdering blev pålægget ophævet.
 I SKM2010.865.BR fandt byretten at nogle førtidspensionsydelser måtte anses for virksomhedsindkomst og ikke almindelig lønindkomst, da ydelserne måtte opfattes som en kompensation for at opgive 2 års overskudsandel.
 I SKM2011.655.BR fandt byretten ud fra en samlet vurdering af sagens faktiske omstændigheder sammenholdt med kriterierne i cirkulære om personskatteloven at skatteyderen var selvstændig erhvervsdrivende. Der blev lagt vægt på at skatteyderen selv havde tilrettelagt arbejdet, at der var udstedt faktura med cvr. nr og moms, at der var anvendt eget værktøj til opgaven og at skatteyderen i et vist omfang havde anvende medarbejdere til løsningen af opgaverne.
 I SKM2011.718.LSR blev indkomst fra privathospital til en speciallæge, ansat som konsulent, anset som A-indkomst og ikke som indkomst ved selvstændig virksomhed. Tilsvarende afgørelser i SKM2011.854.SR, SKM2011.859.SR, SKM2012.199.SR, SKM2012.200.SR, SKM2012.231.SR, SKM2012.262.SR samt vedrørende en deltidsansat overlæge SKM2012.261.SRx
 Se også SKM2012.472.SR, hvor en plastikkirurg anses som selvstændig erhvervsdrivende i forhold til to forskellige privathospitaler
 Vedrørende afgrænsningen til honorarmodtagere, se afsnit B.2.
 Særligt opregnede A- eller B- indkomster
 Ud over vederlag for personligt arbejde i tjenesteforhold er de indkomstarter, der er nævnt i KSL § 43, stk. 2, A-indkomst i det omfang, skatteministeren har truffet bestemmelse herom. De indkomstarter, der er gjort til A-indkomst, fremgår af KSLbek. (bekendtgørelse nr. 1306 af 15. december 2011) § 18 Der er således en række indkomstarter, der udbetales med skattetræk efter en særlig hjemmel, uden at der af den grund er tale om lønindkomst. Om honorarer, pensioner og overførselsindkomst se afsnit B.2, B.3 og B.5.
 Endvidere kan skatteministeren bestemme, at en vis indkomst eller en vis art af indkomst, der er omfattet af det almindelige A-indkomstbegreb i KSL § 43, ikke skal anses som A-indkomst, jf. KSL § 45, stk. 1. Det betyder, at visse særligt opregnede indkomstarter, som af natur er vederlag for personligt arbejde i tjenesteforhold, er gjort til B-indkomst. Disse indkomster er opregnet i KSLbek. § 19, jf. afsnit B.1.2.
 Der forekommer således en række B-indkomster, uden at indkomstmodtageren af den grund anses som selvstændigt erhvervsdrivende.
 Selvstændig erhvervsdrivende kontra selskabsindkomst
 Hvis en fysisk person vil drive sin virksomhed i selskabsform, vil formodningen være, at indkomsten som hovedregel også i skattemæssig henseende anses som selskabsindkomst.
 Det er dog gennem lovgivningen bestemt, at visse særlige former for virksomhed ikke kan drives af et selskab, men kun af en fysisk person. Det gælder virksomhed som landinspektør, skibs- og varemægler, dispachør og bevillingshaver til hyrevognskørsel, jf. nærmere xDen juridiske Vejledning C.D.2.2.x
 Endvidere kan indkomsterhvervelsen være så nært knyttet til den pågældende - typisk selskabets hovedaktionær/hovedanpartshaver - at man må anse indkomsten for erhvervet af personen, uanset at den er indtægtsført i selskabet, jf. herom TfS 1996, 604 (ØLD). Om rette indkomstmodtager se endvidere SKM2001.109.VLR, SKM2002.154.HR, SKM2004.142.ØLR og SKM2004.229.ØLR. Der kan ligeledes være situationer, hvor det er vanskeligt at konstatere, hvem der rent faktisk har erhvervet indkomsten, hvorfor der må en egentlig bevisvurdering til. Dette kan f.eks. forekomme i selskaber, hvor der er sket en sammenblanding af selskabets og hovedaktionærens dispositioner.
 Når kunstnere, forfattere, musikere, professionelle sportsfolk m.fl. organiserer deres virksomhed i selskabsform, må der foretages en egentlig vurdering af, om det er den enkelte person eller selskabet, som er den forpligtede udadtil. Fælles for disse persongruppers indkomsterhvervelse er ofte, at indkomsten udspringer af en virksomhed, som er nært knyttet til den enkelte person, hvilket dog ikke afskærer den pågældende fra at udøve virksomheden i selskabsform. Se nærmere TfS 1998, 485 (HRD) , hvor Højesteret fandt, at en operasanger kunne drive sin kunstneriske virksomhed gennem et anpartsselskab og xDen juridiske Vejledning C.D.2.2x.
 Reglerne om indeholdelse af A-skat og AM-bidrag udelukker således ikke, at et selskab eller en anden juridisk enhed kan indgå aftale om levering af tjenesteydelser for hvilke selskabet, og ikke de personer der udfører arbejdet, modtager vederlaget. Det kræver dog, at selskabet er den forpligtende part, og at der består et reelt tjenesteforhold mellem selskabet og de personer, der udfører arbejdet, således at selskabet er indeholdelsespligtig af vederlag til disse personer.
 Det er en almindelig forudsætning for at anse en indkomst som A-indkomst, at indkomstmodtageren er fuldt eller begrænset skattepligtig her til landet.
 KSL §§ 1 og 2 indeholder reglerne om fysiske personers subjektive skattepligt. Disse regler er nærmere beskrevet i afsnit C.1.1.1 og Den juridiske vejledning C.F.1.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 1.2.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 29/40
 A BIZOTTSÁG 83/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2012. január 31.)
 a gabonaágazatban 2012. február 1-jetől alkalmazandó behozatali vámok megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendelet alkalmazásának szabályairól (behozatali vámok a gabonaágazatban) szóló, 2010. július 20-i 642/2010/EU bizottsági rendeletre (2) és különösen annak 2. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az 1234/2007/EK rendelet 136. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a 1001 19 00, a 1001 11 00, az ex 1001 91 20 (közönséges búza, vetőmag), az ex 1001 99 00 (kiváló minőségű közönséges búza, a vetőmag kivételével), a 1002 10 00, a 1002 90 00, a 1005 10 90, a 1005 90 00, a 1007 10 90 és a 1007 90 00 KN-kód alá tartozó termékek behozatali vámja megegyezik az adott szállítmányra alkalmazandó CIF-importárnak az e termékekre behozataluk esetén érvényes, 55 %-kal megnövelt intervenciós árból történő kivonásával kapott összeggel. Az említett vám azonban nem haladhatja meg a közös vámtarifában meghatározott vámtételt.
 (2)
 Az 1234/2007/EK rendelet 136. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a hivatkozott cikk (1) bekezdésében említett behozatali vám kiszámítása céljából a szóban forgó termékekre szabályos időközönként meg kell állapítani a reprezentatív CIF-importárakat.
 (3)
 A 642/2010/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdése értelmében a 1001 19 00, a 1001 11 00, az ex 1001 91 20 (közönséges búza, vetőmag), az ex 1001 99 00 (kiváló minőségű közönséges búza, a vetőmag kivételével), a 1002 10 00, a 1002 90 00, a 1005 10 90, a 1005 90 00, a 1007 10 90 és a 1007 90 00 KN-kód alá tartozó termékekre vonatkozó behozatali vám kiszámításához a szóban forgó rendelet 5. cikkében előírt módszerrel meghatározott napi reprezentatív CIF-importárat kell alkalmazni.
 (4)
 Helyénvaló megállapítani a 2012. február 1-jetől kezdődő időszakra vonatkozó behozatali vámokat, amelyek alkalmazása új behozatali vámok megállapításáig tart.
 (5)
 Tekintettel annak szükségességére, hogy az intézkedés alkalmazása a frissített adatok rendelkezésre bocsátását követően mihamarabb megkezdődjék, indokolt e rendeletet kihirdetése napján hatályba léptetni,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A gabonaágazatban 2012. február 1-jetől alkalmazandó, az 1234/2007/EK rendelet 136. cikkének (1) bekezdésében említett behozatali vámokat e rendelet I. melléklete határozza meg, a II. mellékletben ismertetett adatok alapján.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2012. január 31-én.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
 (2) HL L 187., 2010.7.21., 5. o.
 I. MELLÉKLET
 Az 1234/2007/EK rendelet 136. cikkének (1) bekezdésében említett termékekre 2012. február 1-jétől alkalmazandó behozatali vámok
 KN-kód
 Árumegnevezés
 Behozatali vám (1)
 (EUR/t)
 1001 19 00
 1001 11 00
 DURUMBÚZA, kiváló minőségű
 0,00
 közepes minőségű
 0,00
 gyenge minőségű
 0,00
 ex 1001 91 20
 KÖZÖNSEGES BÚZA, vetőmag
 0,00
 ex 1001 99 00
 KÖZÖNSÉGES BÚZA, kiváló minőségű, a vetőmag kivételével
 0,00
 1002 10 00
 1002 90 00
 ROZS
 0,00
 1005 10 90
 KUKORICA, vetőmag, a hibrid kivételével
 0,00
 1005 90 00
 KUKORICA, a vetőmag kivételével (2)
 0,00
 1007 10 90
 1007 90 00
 CIROKMAG, a hibrid vetőmag kivételével
 0,00
 (1) Az importőr a 642/2010/EU rendelet 2. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában a következő vámcsökkentésben részesülhet:
 —
 tonnánként 3 EUR, ha a kirakodási kikötő a Földközi-tengeren (a Gibraltári-szoroson túl) vagy a Fekete-tengeren található, az Unióba az Atlanti-óceánon vagy a Szuezi-csatornán keresztül érkező áruk esetében,
 —
 tonnánként 2 EUR, ha a kirakodási kikötő Dániában, Észtországban, Írországban, Lettországban, Litvániában, Lengyelországban, Finnországban, Svédországban, az Egyesült Királyságban vagy az Ibériai-félsziget atlanti-óceáni partján van, az Unióba az Atlanti-óceánon keresztül érkező áruk esetében.
 (2) Az importőr tonnánként 24 EUR mértékű átalány-vámcsökkentésben részesülhet, amennyiben a 642/2010/EU rendelet 3. cikkében megállapított feltételek teljesülnek.
 II. MELLÉKLET
 Az I. mellékletben megállapított vámok kiszámításánál figyelembe vett adatok
 17.1.2012-30.1.2012
 1.
 A 642/2010/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-időszakra vonatkozó átlagértékek:
 (EUR/t)
 Közönséges búza (1)
 Kukorica
 Durumbúza, kiváló minőségű
 Durumbúza, közepes minőségű (2)
 Durumbúza, gyenge minőségű (3)
 Tőzsde
 Minnéapolis
 Chicago
 —
 —
 —
 Tőzsdei jegyzés
 243,28
 188,27
 —
 —
 —
 FOB-ár USA
 —
 —
 330,76
 320,76
 300,76
 Felár a Mexikói-öböl esetében
 88,08
 17,87
 —
 —
 —
 Felár a Nagy-tavak esetében
 —
 —
 —
 —
 —
 2.
 A 642/2010/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-időszakra vonatkozó átlagértékek:
 Szállítási költség: Mexikói-öböl–Rotterdam:
 17,88 EUR/t
 Szállítási költség: Nagy-tavak–Rotterdam:
 — EUR/t
 (1) Tonnánként 14 EUR felárral együtt (a 642/2010/EU rendelet 5. cikkének (3) bekezdése).
 (2) Tonnánként 10 EUR engedmény (a 642/2010/EU rendelet 5. cikkének (3) bekezdése).
 (3) Tonnánként 30 EUR engedmény (a 642/2010/EU rendelet 5. cikkének (3) bekezdése).


type: wikipedia

text:
Kaolinit je minerál kryštalizujúci v triklinickej sústave, chemicky zásaditý kremičitan hlinitý - Al2Si2O5(OH)4. Kaolinit vytvára horninu nazývanú kaolín.
 Charakteristika
 Minerály tejto skupiny, do ktorej patria kaolinit, nakrit, halloyzit a ďalšie, tvoria veľmi malé pseudohexagonálne lupienky a šupinky. Môžu sa vyskytovať v podobe celistvých, zemitých alebo ílovitých agregátov. Farba sa mení od bielej a bezfarebnej po žltkastú, červenkastú alebo modrastú; vryp je biely. Minerály kaolinitovej skupiny bývajú priehľadné až priesvitné a vyznačujú sa perleťovým až matným alebo zemitým leskom.
 Vznik
 Tvoria sa premenou živcov a iných kremičitanov bohatých na hliník pri zvetrávaní, a to najmä vo vlhkých oblastiach. Vo väčšom meradle vznikajú pri prenikaní hydrotermálnych roztokov cez horniny, vzniknutá hornina sa nazýva kaolín. Granity sa môžu zmeniť až na nespevnenú masu, ktorú tvorí najmä kremeň, sľuda a kaolinitický íl.
 Poznávanie
 Kaolinitové minerály sú vo vlhkom stave plastické a pri zohrievaní v uzatvorenej skúmavke strácajú vodu. Na určenie jednotlivých minerálov skupiny kaolinitu sú potrebné špeciálne optické metódy.
 Lokality
 Výskyty na Slovensku
 Je súčasťou kaolínov tzv. poltárskej formácie v Lučenskej a Žiarskej kotline. V oblasti Poltára a Rudníka sa aj ťaží. Ďalšie lokality: Markušovce, Pinciná, Sitnianska Lehôtka, Dolné Breziny, Banská Štiavnica.
 Pozri aj
 Zoznam minerálov
 Iné projekty
 .
 Externé odkazy
 www.mindat.org - kaolinit na mineralogickej databáze
 Triklinické minerály
 Fylosilikáty
 Bodová grupa 1
 Minerály hliníka
 Minerály kremíka
 Minerály kyslíka
 Minerály vodíka
 Skupina serpentínu
 Nerudy
 Minerály s typovou lokalitou v Číne


type: caselaw

text:
 4.2.2012
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 32/33
 Žaloba podaná 2. decembra 2011 — Wagon Automotive Nagold/Komisia
 (Vec T-610/11)
 2012/C 32/68
 Jazyk konania: nemčina
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Wagon Automotive Nagold GmbH (Nagold, Nemecko) (v zastúpení: T. Hackemann a H. Horstkotte, Rechtsanwälte)
 Žalovaná: Európska komisia
 Návrhy
 Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
 —
 zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 26. januára 2011 K(2011) 275 v konaní o štátnej pomoci Nemecka C 7/2010 (ex CP 250/2009 a NN 5/2010) „zákon o dani z príjmu právnických osôb (KStG), schéma o prevode daňových strát (Sanierungsklausel)“,
 —
 uložil žalovanej náhradu trov konania.
 Dôvody a hlavné tvrdenia
 Na podporu svojej žaloby uvádza žalobkyňa v podstate tieto žalobné dôvody:
 1.
 Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ: Odpočet straty nie je pomocou poskytnutou zo štátnych prostriedkov
 Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že ustanovenie § 8c ods. 1 nemeckého zákona o dani z príjmov právnických osôb (ďalej len „KStG“) porušuje objektívnu zásadu čistého zisku a zásadu platobnej schopnosti a že cieľom tohto ustanovenia o schéme o prevode daňových strát je len zabrániť protiústavnému zásahu do majetku zdaniteľnej osoby v prípadoch, ktoré patria do oblasti pôsobnosti tohto ustanovenia. Z tohto dôvodu nie je podľa názoru žalobkyne naplnená skutková podstata štátnej pomoci podľa práva Únie.
 2.
 Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ: Chýbajúca selektivita, pretože nejde o výnimku z príslušného referenčného systému
 Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že príslušný referenčný systém je všeobecnou právnou úpravou týkajúcou sa odpočtu strát právnických osôb (§ 10d nemeckého zákona o dani z príjmov v spojení s § 8 ods. 1 KStG a § 10a nemeckého zákona o dani z podnikania) a že ustanovenie § 8c KStG je len výnimkou z tohto príslušného referenčného systému, ktorý je zase obmedzený okrem iného schémou o prevode daňových strát.
 3.
 Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ: Chýbajúca selektivita z dôvodu nerozlišovania medzi hospodárskymi subjektmi, ktoré sa vzhľadom na sledovaný cieľ nachádzajú v porovnateľnej faktickej a právnej situácii
 Žalobkyňa v tejto súvislosti okrem iného uvádza, že schéma o prevode daňových strát je na prospech každému zdaniteľnému podniku a že nezvýhodňuje ani určité odvetvia, resp. oblasti činnosti, ani podniky určitej veľkosti.
 4.
 Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ: Chýbajúca selektivita z dôvodu odôvodnenia na základe povahy, resp. vnútornej štruktúry daňového systému
 Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že schéma o prevode daňových strát sa zakladá na dôvodoch týkajúcich sa systematiky daňového systému, ktoré sú v súlade s ústavnoprávnymi zásadami, ako je zdanenie podľa výkonnosti, zamedzenie nadmerného zdanenia a dodržovanie zásady proporcionality.
 5.
 Porušenie článku 107 ods. 1 ZFEÚ: Zjavne nesprávne posúdenie v dôsledku nedostatočného posúdenia stavu nemeckého daňového práva
 Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že Komisia nezohľadňuje nemecké daňové právne predpisy týkajúce sa odpočtu strát.
 6.
 Uplatnenie zásady ochrany legitímnej dôvery práva Únie
 Žalobkyňa v tejto súvislosti okrem iného uvádza, že Komisia sa prvýkrát zaoberala daňovými výhodami pri reštrukturalizácii v prípade nadobudnutia podielov v súvislosti s odpočtami strát v rámci formálneho prieskumného konania a že pritom ide o neobvyklý postup, pretože možná povaha štátnej pomoci môže byť daná len na základe právneho zjednodušenia právnej úpravy, ktorá je nesporne v súlade s ustanoveniami o štátnej pomoci (§ 8 ods. 4 KStG). Relevantnosť tohto zjednodušenia zákona z hľadiska právnej úpravy štátnej pomoci nebola zrejmá ani nemeckému zákonodarcovi, ani podnikom, ktoré využili odborné poradenstvo.


text:
Ismail bin Daut (12 April 1956 – 4 June 2022) was a Malaysian lecturer and politician. He was the Member of the Parliament of Malaysia for the seat of Merbok, for one term from 2013 to 2018 representing the United Malays National Organisation (UMNO), a major component party in the Malaysia's former governing Barisan Nasional (BN) coalition.
 A lecturer by profession, Ismail entered Parliament at the 2013 general election. The seat had been held by Rashid Din of the opposition People's Justice Party (PKR), although PKR's candidate for the 2013 election was Nor Azrina Surip. Ismail defeated her by 4,122 votes, returning the seat to the Barisan Nasional. The Election Court dismissed a petition filed by Nor Azrina challenging the result.
 Ismail did not contest to defend his Merbok parliamentary seat in the 2018 general election.
 Election results
 Death
 Ismail Daut accidentally fell down at his home and died.
 References
 1956 births
 2022 deaths
 People from Kedah
 Malaysian people of Malay descent
 Malaysian Muslims
 United Malays National Organisation politicians
 Members of the Dewan Rakyat
 21st-century Malaysian politicians


text:
Clémence Poésy, właściwie Clémence Guichard (ur. 30 października 1982 w L'Haÿ-les-Roses) – francuska aktorka.
 Poésy to nazwisko panieńskie jej matki. Pierwsze role w serialach francuskich zaczęła grać w roku 1997. Przełomem w jej karierze była rola Fleur Delacour w filmie Harry Potter i Czara Ognia (2005). Pierwszą rolą w języku angielskim była Maria, królowa Szkotów w filmie Proch, zdrada i spisek (Gunpowder, Treason and Plot).
 Filmografia
 Wybrane role filmowe i telewizyjne:
 2001: Tania Boréalis ou L'étoile d’un été jako Maguy
 2001: Petite soeur jako Anna
 2003: Bienvenue chez les Rozes jako Magali
 2003: Carnets d’ados – La vie quand meme jako Jessica
 2003: Olgas Sommer jako Olga
 2004: Proch, zdrada i spisek jako Maria, królowa Szkotów
 2005: Revelations jako E.C.
 2005: Harry Potter i Czara Ognia jako Fleur Delacour
 2006: Les Amants du Flore jako Lumi
 2006: Le Grand Meaulnes jako Yvonne de Gallais
 2007: Wojna i pokój jako Natasza Rostowa
 2007: Ostatni Gang (Le Dernier Gang) jako Julie
 2007: Sans moi jako Lise
 2008: Najpierw strzelaj, potem zwiedzaj jako Chloë
 2008: La Troisième partie du monde jako Emma
 2009: Tort weselny jako Bérengère
 2010: Harry Potter i Insygnia Śmierci: Część I jako Fleur Delacour
 2010: 127 godzin jako Rana
 2011: Harry Potter i Insygnia Śmierci: Część II jako Fleur Weasley z domu Delacour
 2013: Ostatnia miłość pana Morgana jako Pauline
 2015: Sąsiedzi z dołu jako Kate
 2016: Jutro będziemy szczęśliwi jako Kristin
 2018: Geniusz: Picasso jako Françoise Gilot
 2020: Niezłomni jako Emma
 2020: Tenet jako Barbara
 Przypisy
 Francuskie aktorki filmowe
 Francuskie aktorki telewizyjne
 Ludzie związani z Châtenay-Malabry
 Ludzie urodzeni w L'Haÿ-les-Roses
 Urodzeni w 1982


type: other

text:
 Ako úspešne zvládnuť kontrolu z inšpektorátu práce vo Vašej firme | Advokátska kancelária BÁNOS s.r.o.
 Úvod » Právne novinky » Ako úspešne zvládnuť kontrolu z inšpektorátu práce vo Vašej firme
 Nižšie Vám vysvetlíme ako úspešne prejsť procesom kontroly inšpekcie práce, následným konaním o uložení pokuty, súdnym konaním o zaplatenie nemajetkovej ujmy alebo trestným konaním súvisiacim s pracovnými úrazmi.
 Čo Vašej spoločnosti po kontrole inšpektorátom práce hrozí?
 Po kontrole inšpektorátom práce môže Vaša spoločnosť:
 dostať od inšpektorátu práce pokutu do 200.000,00 eur,
 dostať zákaz používať stroje, el. zariadenia, prístroje a pod., ktorými Vaša spoločnosť vykonáva podnikateľskú činnosť,
 byť žalovaná v súdnom konaní o zaplatenie nemajetkovej ujmy, alebo náhrady škody, alebo odškodnenia za bolesť, alebo odškodnenia za sťaženie spoločenského uplatnenia a pod. (najmä v súvislosti s pracovnými úrazmi). Nezriedka zastupujeme prípady, kde sú spoločnosti žalované aj o státisíce eur,
 byť žalovaná v súdnom konaní o dobrú povesť, a to napríklad v prípadoch, kedy média alebo iný prostriedok medializácie v neprimeranej miere zasiahne do dobrej povesti Vašej spoločnosti, napr. za „údajné“ porušovanie právnych predpisov zamestnancov, alebo iné „údajné“ nezákonné, prípadne nemorálne konanie Vašej spoločnosti.
 Čo bude inšpektorát práce pri kontrole žiadať?
 Inšpektori práce sa môžu do Vašej spoločnosti dostaviť neohlásene, prípadne ohlásene s časovým odstupom. Navštívia Vás na základe podnetu, ktorý podal jeden z Vašich zamestnancov, alebo neohlásene, ak vykonávajú kontrolu u „vytipovaných“ zamestnávateľov.
 Samozrejmosťou je výzva, ktorou od Vás bude inšpektorát práce žiadať podklady, ktoré bude považovať za dôležité. Pri závažnejších pracovných úrazoch sa do Vašej spoločnosti dostavia aj príslušníci policajného zboru a vyšetrovatelia za účelom objasnenia trestného činu ublíženia na zdraví, trestného činu usmrtenia, prípadne iných trestných činov, podľa toho, aký úraz sa vo Vašej spoločnosti stal.
 Ak sa vo Vašej spoločnosti nestal pracovný úraz, tak inšpektorát práce kontroluje najmä dodržiavanie pracovného času (nočná práca, práca nadčas, čas odpočinku), zabezpečovanie stravovania zamestnancov, nelegálne zamestnávanie, mzdové predpisy, minimálnu mzdu, minimálne mzdové nároky, mzdové zvýhodnenie a pod. Po kontrole všetkých podkladov, ktoré ste inšpektorátu predložili, tento rozhodne, či začne Voči Vašej spoločnosti konanie o uložení pokuty. Neraz sa stane, že po sčítaní všetkých nedostatkov môže byť sankcia likvidačná.
 Domnievať sa, že uloženiu pokuty sa vyhnete tým, že podklady na výzvu kontrolnému úradu nepredložíte, a teda Vás nemožno sankcionovať za niečo, čo nebolo kontrolované, majte na pamäti, že zákon pamätá aj na tieto prípady a inšpektorát práce Vám za nerešpektovanie výzvy môže uložiť poriadkovú pokutu do 1.000,00 eur, a to aj opakovane.
 Ako sa brániť voči nezákonnej pokute alebo opatreniu?
 Pri každej kontrole inšpekciou práce je dôležité vedieť svoje práva a povinnosti. Pokiaľ tento predpoklad žiadny z Vašich zamestnancov vo Vašej spoločnosti nespĺňa, je potrebné obrátiť sa na odborníkov, ktorí sa tejto problematike podrobne venujú.
 Každá jedna návšteva inšpektora práce vo Vašej spoločnosti, výzva na predloženie dokladov, a pod., musí byť Vašou spoločnosťou náležite preskúmaná. Je nevyhnutné preveriť, či inšpektorát práce konal v súlade so zákonom a či nie je možné takýto úkon namietať.
 Spoločnostiam radíme a sprevádzame ich už pri prvých návštevách inšpektorov práce. Po tom ako inšpektorát práce vykoná kontrolu vo Vašej spoločnosti a preskúma všetky predložené podklady, na základe zistených porušení právnych predpisov vydá protokol o výsledku inšpekcie práce. V prípade ak zistíme, že už samotný protokol, ktorý obsahuje zistené porušenia právnych predpisov Vašej spoločnosti, nie je v súlade so zákonom, namietame jeho zákonnosť na súdoch tak, aby spoločnostiam nebola uložená nezákonná pokuta.
 Platný protokol o výsledku inšpekcie práce, ktorý nebol napadnutý na súde, môže mať pre Vašu spoločnosť závažné následky, nakoľko spravidla býva podkladom v trestnom konaní, alebo súdnom konaní o náhradu nemajetkovej ujmy. Pokiaľ ste platnosť protokolu nenamietli na súde, inšpektorát práce začne správne konanie o uložení pokuty. Aj k začatiu správneho konania sa je možné náležite vyjadriť. Do 30 dní od začatia konania vydá inšpektorát práce rozhodnutie o uložení pokuty. Tá môže vzhľadom na zistené porušenia atakovať sumu vo výške 200.000,00 eur. Voči tomuto rozhodnutiu je možné sa odvolať. Ak však ani Národný inšpektorát práce podanému odvolaniu nevyhovie, poslednou možnosťou zrušenia rozhodnutia, Vami považovaného za nezákonné, je jeho napadnutie na súde v 2 mesačnej lehote od doručenia rozhodnutia tohto orgánu.
 Stal sa vo Vašej spoločnosti pracovný úraz?
 Pracovný úraz je pre každého zamestnanca a jeho rodinu nechcenou, smutnou a závažnou udalosťou. Nehovoriac o smrteľnom pracovnom úraze. Je nevyhnutné, aby každá spoločnosť postupovala pri svojej činnosti tak, aby takýmto udalostiam za žiadnych okolností nedošlo!
 Čo však v prípade, ak dodržiavate všetky požadované postupy, no pracovný úraz bol spôsobený nedbanlivostným konaním samotného zamestnanca, ktorý si privodil úraz vlastným pričinením?
 Bez ohľadu na dôvod pracovného úrazu, inšpektorát práce v zásade za úraz, ktorým bola spôsobená ťažká ujma alebo smrť, automaticky ukladá pokutu v minimálnej výške 33.000,00 eur. Pokuta od inšpektorátu práce však v takýchto prípadoch nie je jedinou sankciou, ktorá spoločnosti v danej chvíli hrozí. Môže Vám byť zároveň zakázané používanie strojov, zariadení, či prístrojov, ktoré sú pre činnosť Vašej firmy neodmysliteľnou súčasťou, a bez ktorých častokrát ďalší chod firmy nie je možný. Nemenej zásadnými sú žaloby zo strany zamestnancov, alebo pozostalých o náhradu nemajetkovej ujmy, odškodnenie za bolesť, alebo odškodnenie za sťaženie spoločenského uplatnenia, kedy je relevantným pre rozhodnutie súdu práve spomínaný protokol inšpektorátu práce.
 V súdnych konaniach môže byť rozhodnuté, že spoločnosť je povinná vyplatiť státisíce eur, no najnežiadanejšou sankciou je spravidla trestné konanie, ktorým môže byť štatutárnemu orgánu, alebo zamestnancovi, prípadne externej osobe, zabezpečujúcej bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci, vyvodená trestnoprávna zodpovednosť za porušenie právnych predpisov.
 Nelegálna práca vo Vašej spoločnosti?
 V praxi sa možno stretnúť s prípadmi, kedy inšpektorát práce konštatuje nelegálnu prácu vo Vašej spoločnosti, najčastejšie pri osobách, ktoré vykonávajú činnosť ako živnostníci, namiesto toho, aby mali so spoločnosťou uzavretý pracovný pomer, teda zaznamenáva ako tzv. obchádzanie zákona. Druhým, často sa vyskytujúcim prípadom, je stav, kedy ste síce riadne uzavreli pracovnú zmluvu so zamestnancami, avšak týchto ste na sociálnej poisťovni nahlásili o niekoľko hodín, v horšom prípade o niekoľko dní neskôr, ako pre Vás títo začali vykonávať pracovnú činnosť. Už pri dvoch takto „nelegálne“ zamestnaných zamestnancoch, inšpektorát práce povinne ukladá pokutu v minimálnej výške 5.000,00 eur a maximálnej 200.000,00eur. Pri jednom „nelegálne“ zamestnanom zamestnancovi je minimálna výška pokuty 2.000,00 eur.
 I v takýchto prípadoch je však možné sa brániť!
 V mene spoločností namietame predovšetkým nezákonné odôvodnenie rozhodnutia, predovšetkým, že k nelegálnej práci vôbec nedošlo, no dôvody, na základe ktorých inšpektorát práce nesprávne a nezákonne rozhodol o uložení pokuty, môžu byť rôzne.
 Kontrola inšpektorátom práce môže vo Vašej spoločnosti zanechať zásadné a likvidačné následky, postupujte preto zodpovedne a obozretne. Pred kontrolou i po nej!
 Pre bližšie informácie nás neváhajte kontaktovať: advokat@banos.sk
 Odpoveď pre Andreu: Dobrý deň, v zmysle § 16 ods. 2 písm. a) zákona o inšpekcii práce ste ako zamestnávateľ povinná na požiadanie inšpektorátu práce alebo inšpektorovi práce poskytnúť všetky podklady a informácie potrebné na výkon inšpekcie práce vrátane prvopisov dokladov a technických nosičov údajov. To znamená, že zákon Vám ukladá povinnosť poskytnúť požadované doklady inšpektorovi práce. V prípade, že nedoložíte podklady, ktoré od Vás inšpektor požaduje bude Vám uložená pokuta v zmysle § 19 ods. 1 písm. a) za nesplnenie povinnosti uloženej v § 16 ods. 2 písm. a) za porušenie povinností vyplývajúcich zo zákona o inšpekcii práce až do 100 000 Eur. V takomto prípade je najlepšie tieto podklady predložiť, aby ste sa vyhli pokute, ktorá by Vám hrozila.
 mgr.robert.banos, 6. december 2018 - 10:01
 Dňa 19.11.2018 došla na
 Dňa 19.11.2018 došla na stavbu kontrola z inšpektorátu práce a boli sme tam 4 živnostníci, a 1 invalidný dôchodca, ktorý bol len vypomáhať na 1/2 hodinu len vykladať materiál. Bola s ním len ústna dohoda a odmena bola dohodnutá bezodplatne. Tento invalidný dôchodca nie je zamestnancom ani u jedného zo živnostníkov. Toto všetko bolo inšpektorátu aj v deň kontroly nahlásené a oni to zapísali do zápisnice. Teraz inšpektorát žiada o zaslanie dokladov a to: osobný spis, registračné listy FO, evidenciu pracovného času. Toto treba doložiť do 3 pracovných dní od doručenia žiadosti, ktorú som dnes prevzala. Moja otázka: čo by bolo najmúdrejšie a podĺa zákona správne. Ďakujem za radu.
 andrea, 28. november 2018 - 18:43
 Odpoveď pre Fera:
 Odpoveď pre Fera: Dobrý deň, pokiaľ Vám nebolo umožnené vstupovať do priestorov, v ktorých ste mali vykonávať prácu a na základe toho došlo k skončeniu pracovného pomeru, takýto postup môže vykazovať znaky neplatne skončeného pracovného pomeru na základe diskriminácie či určitého šikanózneho konania. Neplatnosť skončenia pracovného pomeru môžete ako zamestnanec uplatniť na súde najneskôr v lehote dvoch mesiacov odo dňa, keď sa mal pracovný pomer skončiť. Pokiaľ s Vami zamestnávateľ neplatne skončil pracovný pomer okamžite, resp. Vám dal neplatnú výpoveď, ak zamestnávateľovi oznámite, že trváte na tom, aby Vás ďalej zamestnával, pracovný pomer sa nekončí s výnimkou, ak súd rozhodne, že nemožno od zamestnávateľa spravodlivo požadovať, aby Vás naďalej zamestnával. Zamestnávateľ je vám povinný poskytnúť náhradu mzdy v sume Vášho priemerného zárobku odo dňa, keď oznámite zamestnávateľovi, že trváte na ďalšom zamestnávaní, až do času, keď Vám zamestnávateľ umožní pokračovať v práci alebo ak súd rozhodne o skončení pracovného pomeru. Pokiaľ nebudete trvať na tom, aby Vás zamestnávateľ ďalej zamestnával, platí, ak sa so zamestnávateľom nedohodne písomne inak, že sa Váš pracovný pomer skončil dohodou, ak bola daná neplatná výpoveď, uplynutím výpovednej doby, ak bol pracovný pomer neplatne skončený okamžite alebo v skúšobnej dobe, dňom, keď sa mal pracovný pomer skončiť. V týchto prípadoch máte ako zamestnanec nárok na náhradu mzdy v sume Vášho priemerného zárobku za výpovednú dobu dvoch mesiacov. Podanie žaloby však odporúčam zvážiť na základe porady so skúseným advokátom po predložení potrebných dokladov, aby ste tak predišli neúspechu v konaní a zbytočným výdavkom. Pokiaľ si nebudete uplatňovať neplatnosť skončenia pracovného pomeru na súde a pracovať u zamestnávateľa ďalej nechcete, odporúčam Vám zamestnávateľa písomne vyzvať, aby Vás zo Sociálnej poisťovne odhlásil a následne sa obrátiť s podnetom na príslušný inšpektorát práce.
 mgr.robert.banos, 25. september 2018 - 15:56
 zamestnavatel ukoncil
 zamestnavatel ukoncil pracovny pomer pre hrube porusenie pracovnej discypliny .Porusenie nastalo ze mi nebolo umoznene vstupovat do objektu kde mam vykon prace co malo za nasledok nepritomnosti v praci.Zaroven zamestnavatel ma neodhlasil zo socialnej poistovny co ma za nasledok ze nemozem byt prihlaseny na urade prace a nasledne poberat podporu v nezamestnanosti co mam robit
 fero, 24. september 2018 - 15:06
 Odpoveď pre kontrola pre
 Odpoveď pre kontrola pre pracovný úraz: Dobrý deň, v súvislosti s pracovným úrazom vykonáva inšpektorát práce spravidla kontrolu zameranú na dodržanie predpisov o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci, najmä preveruje, či poškodený zamestnanec bol poučený o pravidlách bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, či mal pridelené osobné ochranné prostriedky, ale aj preveruje príslušnú dokumentáciu pracovného stroja a posudzuje tak či spĺňa potrebné bezpečnostné technické parametre, či bola vykonávaná pravidelná revízia jeho funkčnosti a bezpečnosti. V prípade spoločného pracoviska tiež skúma, či bola zo strany zamestnávateľov splnená povinnosť uzavrieť písomnú dohodu o zaistení bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci na spoločnom pracovisku. Inšpektorát práce tiež žiada o podanie informácie prípadných svedkov incidentu- zamestnancov a iných osôb, ktorí by vedeli popísať priebeh úrazového deja. S inšpektorátom práce odporúčam každopádne spolupracovať a predložiť mu všetky dokumenty, ktoré bude požadovať. Pokiaľ zistí porušenia na Vašej strane, vypracuje o tom protokol, ktorý bude následne podkladom pre začatie správneho konania.
 mgr.robert.banos, 22. jún 2018 - 8:13
 Dobrý deň, chcela by som sa spýtať, v našej spoločnosti sa stal ťažký pracovný úraz nášmu dodávateľovi. Obe strany sme porušili pravidla bezpečnosti, kedy stroj, ktorý mal byť vypnutý zostal v prevádzke. Už máme nahlásenú kontrolu z inšpektorátu práce, vedeli by ste mi prosím poradiť na čo všetko sa mám pripraviť? Budú kontrolovať aj našich zamestnancov, hoci úraz sa stal dodávateľovi? Ďakujem za odpoveď
 Kontrola pre pracovný úraz, 18. jún 2018 - 11:53
 Odpoveď pre Zuzanu: Dobrý deň, výsledkom vykonanej inšpekcie práce bude zrejme protokol vydaný príslušným inšpektorátom práce, v ktorom bude konštatované nelegálne zamestnávanie, keďže zamestnanec- ,,dohodár“ nebol na príslušné poistenia prihlásený najneskôr do 7 dní od začatia výkonu inšpekcie práce. V protokole môžu byť konštatované aj ďalšie porušenia zákonných ustanovení, pokiaľ ich bude mať inšpektorát v rámci inšpekcie práce za preukázané. Na podklade vydaného protokolu bude začaté správne konanie o uloženie pokuty, ktorú v prípade zistenia nelegálneho zamestnávania musí inšpektorát práce uložiť obligatórne, a to vo výške minimálne od 2.000,- eur do 200.000,- eur, pokiaľ zistí nelegálne zamestnávanie dvoch a viacerých osôb súčasne, najmenej vo výške 5.000,- eur. V tejto veci odporúčam obrátiť sa na skúseného advokáta, ktorý by posúdil, či protokol má zákonom stanovené náležitosti.
 mgr.robert.banos, 15. jún 2018 - 14:47
 Dobrý deň, pri kontrole z
 Dobrý deň, pri kontrole z inšpektorátu práce z oddelenia pracovnoprávnych vzťahov som zistila, že som zabudla prihlásiť dohodára viac ako 30 dní. Pracovník DoPČ má podpísanú, mzda mu bola vyplatená na účet a poistné do SP a ZP a daň zrazená. Zamestnanca som prihlásila, ale až po začatí kontroly z IP. Náhodným výberom vybrali akurát tohto zamestnanca (predložila som im zoznam zamestnancov, ktorý si zobrali so sebou.
 Zuzana, 4. jún 2018 - 16:53
 Odpoveď pre Fera: Dobrý deň, zamestnávateľ by Vám mal poskytovať mzdu podľa stupňa náročnosti práce, a teda pokiaľ vykonávate riadenie či manažment, môže ísť o druhý či tretí stupeň náročnosti, teda v závislosti od toho, aké pracovné činnosti sú Vašou náplňou. V závislosti od toho by Vám mala byť určená minimálna mzda. Ak Vám stupeň náročnosti práce zamestnávateľ neurčil správne, resp. vôbec, a teda Vám nevypláca mzdu zodpovedajúcu stupňu náročnosti práce, môžete sa v danej veci obrátiť na inšpektorát práce. Čo sa týka skončenia pracovného pomeru, ukončiť ho môžete buď písomnou dohodou o skončení pracovného pomeru uzavretou so zamestnávateľom k určitému dňu alebo výpoveďou, kedy by Vám plynula ešte výpovedná lehota, počas ktorej by ste mali prácu vykonávať. Výpoveď musí byť v písomnej forme a doručená, v opačnom prípade by bola neplatná.
 mgr.robert.banos, 6. apríl 2018 - 19:57
 Mam vysokoskolske vzdelanie a
 Mam vysokoskolske vzdelanie a pracujem ako projektovy manazer. Avsak v zmluve nemam stupen narocnosti prace. Mam tam dohodnutu mzdu 480 v hrubom. Podpisal som to preto lebo mi bolo slubovane postupne navysenie no po 9 mesiacoch ked skoncila dotcia z UPSVAR a nekonalo sa ani ziadne navysovanie mi zamestnvatel tvrdi ze ma nema ako platit tak aby som podal vypoved. Zmluva je na dobu neurcitu. Co mam robit?
 Fero, 31. marec 2018 - 20:04
 Odpoveď pre Fera: Dobrý deň, nárok na minimálnu mzdu majú zamestnanci v pracovnom pomere alebo v obdobnom pracovnom vzťahu, ale aj fyzické osoby, vykonávajúce pre zamestnávateľa práce na základe niektorej z dohôd o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru (dohoda o vykonaní práce, dohoda o brigádnickej práci študentov a dohoda o pracovnej činnosti). V súčasnosti podľa nariadenia vlády je minimálna mesačná mzda vo výške 480,- EUR. Výška minimálnej hodinovej mzdy je 2,759 EUR. Čo sa týka minimálnych mzdových nárokov a náročnosti práce, podľa § 120 Zákonníka práce platí, že zamestnávateľ, u ktorého nie je odmeňovanie zamestnancov dohodnuté v kolektívnej zmluve, je povinný zamestnancovi poskytnúť mzdu najmenej v sume minimálneho mzdového nároku určeného pre stupeň náročnosti práce príslušného pracovného miesta. Ak mzda zamestnanca v kalendárnom mesiaci nedosiahne sumu minimálneho mzdového nároku, zamestnávateľ poskytne zamestnancovi doplatok v sume rozdielu medzi dosiahnutou mzdou a sumou minimálneho mzdového nároku ustanoveného pre stupeň patriaci príslušnému pracovnému miestu. Pracovné miesto predstavuje súhrn pracovných činností, ktoré zamestnanec vykonáva podľa druhu práce dohodnutého v pracovnej zmluve. Zamestnávateľ je podľa § 120 odseku 1 Zákonníka práce povinný priradiť každému pracovnému miestu stupeň v súlade s charakteristikami stupňov náročnosti pracovných miest podľa najnáročnejšej pracovnej činnosti, ktorej výkon od zamestnanca vyžaduje, v rámci druhu práce dohodnutého v pracovnej zmluve. Podľa Zákonníka práce existuje 6 stupňov náročnosti práce, ktoré sú uvedené v § 120 ods. 4. V zákone uvedenej tabuľke sú jednotlivé stupne náročnosti a koeficienti. Sadzba minimálneho mzdového nároku pre príslušný stupeň je násobkom hodinovej minimálnej mzdy pri ustanovenom týždennom pracovnom čase 40 hodín alebo minimálnej mzdy v eurách za mesiac, ak ide o zamestnanca odmeňovaného mesačnou mzdou, ustanovenej osobitným predpisom, a koeficienta minimálnej mzdy. Charakteristiku jednotlivých stupňov náročnosti pracovných miest môžete nájsť v prílohe č. 1 Zákonníka práce. V praxi zvyčajne zamestnávatelia evidujú stupne náročnosti v samostatnej tabuľke, v prípade, ak nemajú kolektívnu zmluvu, alebo ich uvádzajú priamo do pracovnej zmluvy, odporúčané inšpektorátom práce. Ďalej, čo sa týka obsahu pracovnej zmluvy, v zmysle § 43 Zákonníka práce v pracovnej zmluve je zamestnávateľ povinný so zamestnancom dohodnúť nasledovné podstatné náležitosti: a) druh práce, na ktorý sa zamestnanec prijíma, a jeho stručná charakteristika, b) miesto výkonu práce (obec, časť obce alebo inak určené miesto), c) deň nástupu do práce, d) mzdové podmienky, ak nie sú dohodnuté v kolektívnej zmluve. Zamestnávateľ v pracovnej zmluve uvedie okrem vyššie uvedených náležitostí aj ďalšie pracovné podmienky, a to: výplatné termíny, pracovný čas, výmeru dovolenky a dĺžku výpovednej doby. Pokiaľ sú mzdové podmienky, výplatné termíny, pracovný čas, výmera dovolenky a dĺžka výpovednej doby dohodnuté v kolektívnej zmluve, stačí uviesť odkaz na ustanovenia kolektívnej zmluvy. Inak stačí uviesť odkaz na príslušné ustanovenia Zákonníka práce.
 mgr.robert.banos, 29. marec 2018 - 10:06
 Ka by som sa chcel opytat je
 Ka by som sa chcel opytat je minimalna mzda rovnaka pre vysokoskolaka ci nestudovaneho cloveka? Ako ke to so stupnami narocnosti prace? Co by sa stalo ak by prisla kontrola z IP a zistila ze zmluva neobsahuje narocnost prace?
 Fero, 27. marec 2018 - 22:19
 Odpoveď pre Romana: Dobrý deň, zákonník práce v rámci základných zásad stanovuje, že výkon práv a povinností vyplývajúcich z pracovnoprávnych vzťahov musí byť v súlade s dobrými mravmi; nikto nesmie tieto práva a povinnosti zneužívať na škodu druhého účastníka pracovnoprávneho vzťahu alebo spoluzamestnancov. V rámci pracovnoprávnych vzťahov sa teda musia dodržiavať dobré mravy napr. v zmysle určitej hranice slušnosti alebo pracovnej morálky. V prípade, že zamestnanec, s ktorým ste sa dostali do konfliktu podá podnet na prešetrenie udalosti na príslušný Inšpektorát práce a pokiaľ ste konali v mene svojho zamestnávateľa, zamestnávateľovi môže byť uložená pokuta podľa zákona o inšpekcii práce. Pokiaľ ale máte postavenie vedúceho zamestnanca, inšpektorát práce Vám môže uložiť pokutu až do výšky štvornásobku Vášho priemerného mesačného zárobku z dôvodu, že ste mohli zavinene porušiť povinnosti vyplývajúce z pracovnoprávnych predpisov. Inšpektorát práce tiež prejednáva priestupky a rozhoduje o uložení pokút za priestupky. Priestupku sa podľa zákona o priestupkoch dopustí napr. ten, kto inému ublíži na cti tým, že ho urazí alebo vydá na posmech. Pokiaľ by teda Vaše konanie malo takú intenzitu, že by ho bolo možné považovať za priestupok, Inšpektorát práce by Vám mohol uložiť pokutu do výšky 33 Eur.
 mgr.robert.banos, 3. marec 2017 - 9:51
 Dobrý den Pred časom som mal konflikt zo zamestnancom našej firmy ktorý si evidentne neplnil svoje pracovne povinnosti.Z mojej strany prišlo k ostrým a vulgárnym nadávkam,lebo som sa prestal ovládať. Chcem sa opýtať ako ma môže potrestať inšpektorát prace.Ja som sa ospravedlnil a som pripravený znášať aj trest.Môj zamestnávateľ mi navrhol kárne napomenutie s ktorým som súhlasil ,lebo som urobil chybu .ja viem že na pozícii nadriadeného by som sa nemal nechať vyprovokovať ale dnes aj zamestnanci vedia veľmi dobre využívať inšpektorát prace a tvrdiť ,že oni všetko dodržujú a my vedúci prakticky nemáme právo na nič.
 roman, 25. február 2017 - 13:47
 Okrem pracovnoprávnych
 Okrem pracovnoprávnych predpisov, ktorým sa v článku venujete sa inšpekcia práce - teda kontrola( dozor) vykonáva aj v iných oblastiach, ktoré sú uvedené v § 2 ods. 1 zák.č. 125/2006 Z.z. o inšpekcii práce.... Čiastočne síce uvádzate, že zamestnávateľ môže dostať zákaz používať stroje, el. zariadenia, prístroje, no je to veľmi málo. Aj v oblasti BOZP - bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci sú udeľované postihy, ktoré rieši § 19 vyššie spomínaného zákona. Uvádzate tiež že : "Samozrejmosťou je výzva, ktorou od Vás bude inšpektorát práce žiadať podklady". Toto nie je pravda, teda aspoň ak myslíte písomnú výzvu. Inšpektorát - inšpektor požaduje predloženie dokumentácie a pod. ( § 12 ods. 1 zák.č. 125/2006 Z.z.),avšak hlavne v oblasti PPV - pracovnoprávnych vzťahoch je to niekedy formou písomnej výzvy. Často v prípadoch, keď zamestnávateľ nespolupracuje, alebo ak chce mať inšpektor práce istotu, aby sa zamestnávateľ nevyhováral, že na niektoré podklady zabudol.
 Anonymný užívateľ, 2. marec 2016 - 15:18


text:
Rue Brancion é uma rua no quartier Saint-Lambert no 15.o arrondissement de Paris, França.
 Rota
 A Rue Brancion começa em 6, Place d'Alleray, e termina em 167, Boulevard Lefebvre.
 Forma a fronteira leste do Parc Georges-Brassens e atravessa os trilhos desativados da linha ferroviária Petite Ceinture.
 História
 Em 1864 a rua foi nomeada em homenagem ao coronel Adolphe-Ernest Raguet de Brancion, que foi morto no ataque ao bastião de Malakoff em 1855.
 A parte sul da rua, entre a Rue des Morillons e o Boulevard Lefebvre, foi anteriormente conhecida como "rue du Pont de Turbigo".
 A rua foi estendida da Rue des Morillons para a Rue de Vouillé em 1901, e depois da Rue de Vouillé para a Rue d'Alleray em 1906.
 Edificações significativas e históricas
 No. 10: sede do presidente da France Télécom, depois do Ministère de l'Immigration, de l'Intégration, de l'Identité nationale et du Développement solidaire (2001-2006).
 No. 104: entrada do antigo edifício do mercado de cavalos dos matadouros Vaugirard; agora o Parc Georges-Brassens. Todos os sábados e domingos desde 1987, cerca de 50 livreiros se reúnem aqui para o mercado de livros antigos e usados.
 Em frente a esta entrada, existem duas estátuas:
 Um pouco mais adiante, a entrada leva ao Monfort-Théâtre.
 Ruas do 15.o arrondissement de Paris


text:
 26.5.2007
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 117/26
 Προσφυγή της 20ής Μαρτίου 2007 — Gabel Industria Tessile κατά ΓΕΕΑ — Creaciones Garel (GABEL)
 (Υπόθεση T-85/07)
 (2007/C 117/41)
 Γλώσσα διαδικασίας: η ιταλική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Gabel Industria Tessile S.p.A. (Rovellasca, Ιταλία) (εκπρόσωπος: A. Petruzzelli, δικηγόρος)
 Καθού: Γραφείο Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα) (ΓΕΕΑ)
 Αντίδικος ενώπιον του τμήματος προσφυγών: Creaciones Garel S. A.
 Αιτήματα της προσφεύγουσας
 Η προσφεύγουσα ζητεί από το Πρωτοδικείο:
 —
 να αποφασίσει τη μερική ακύρωση της αποφάσεως του δεύτερου τμήματος προσφυγών της 25ης Ιανουαρίου 2007, που κοινοποιήθηκε στις 29 Ιανουαρίου 2007, στο μέτρο που αφορά την απόρριψη της αιτήσεως καταχωρίσεως του κοινοτικού σήματος Gabel αριθ. 3754777 στην κλάση 24, καθόσον είναι αντίθετη προς το άρθρο 8, παράγραφος 1, στοιχείο β', του κανονισμού 40/94·
 —
 να διατηρήσει σε ισχύ την απόφαση του ιδίου τμήματος με την οποία έγινε δεκτή η αίτηση καταχωρίσεως του σήματος στην κλάση 25 για «μπουρνούζια»·
 —
 να υποχρεώσει το ΓΕΕΑ να προβεί στην καταχώριση του κοινοτικού σήματος Gabel αριθ. 3754777 στην κλάση 24, εκτός από τα «μπουρνούζια »της κλάσεως 25, και για τα προϊόντα για τα οποία ζητήθηκε η καταχώριση στην κλάση αυτή·
 —
 να καταδικάσει το ΓΕΕΑ στο σύνολο των εξόδων στα οποία υποβλήθηκε η προσφεύγουσα.
 Ισχυρισμοί και κύρια επιχειρήματα
 Αιτούσα την καταχώριση κοινοτικού σήματος: Η προσφεύγουσα.
 Σήμα προς καταχώριση: Λεκτικό σήμα «GABEL »(αίτηση καταχωρίσεως υπ' αριθ. 3.754.777) για προϊόντα των κλάσεων 24 και 25.
 Δικαιούχος του κατά τη διαδικασία ανακοπής αντιταχθέντος σήματος ή σημείου: Creaciones Garel S.A.
 Αντιταχθέν δικαίωμα επί σήματος ή σημείου: Κοινοτικό εικονιστικό σήμα «GAREL», για προϊόντα των κλάσεων 24, 25 και 26.
 Απόφαση του τμήματος ανακοπών: Δέχθηκε την ανακοπή
 Απόφαση του τμήματος προσφυγών: Δέχθηκε μερικώς την προσφυγή, στο μέτρο που η καταχώριση του σήματος γίνεται δεκτή για «μπουρνούζια »(κλάση 25).
 Λόγοι ακυρώσεως: Παράβαση του άρθρου 8, παράγραφος 1, στοιχείο β', του κανονισμού (ΕΚ) 40/94 για το κοινοτικό σήμα.


text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 8.4.2016.
 COM(2016) 186 final
 2016/0102(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak
 OBRAZLOŽENJE
 1.KONTEKST PRIJEDLOGA
 U Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001
 1
 navode se treće zemlje čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica država članica i zemlje čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva. Uredba (EZ) br. 539/2001 primjenjuje se u svim državama članicama, osim Irske i Ujedinjene Kraljevine.
 Uredbom (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća
 2
 izmijenjena je Uredba (EZ) br. 539/2001 tako što je 19 zemalja premješteno u Prilog II. u kojem se navodi popis trećih zemalja čiji su državljani izuzeti od obveze posjedovanja vize. Tih su 19 zemalja sljedeće: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbija, Maršalovi Otoci, Mikronezija, Nauru, Palau, Peru, Sveta Lucija, Sveti Vincent i Grenadini, Samoa, Salomonovi Otoci, Timor-Leste, Tonga, Trinidad i Tobago, Tuvalu, Ujedinjeni Arapski Emirati i Vanuatu. Uz upućivanja na svaku od tih zemalja u Prilogu II. navedena je sljedeća bilješka: „izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje se od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Europskom unijom”.
 Uredba (EU) br. 509/2014 donesena je 20. svibnja 2014. te je stupila na snagu 9. lipnja 2014. U srpnju 2014. Komisija je dostavila Vijeću preporuku da je ovlasti za početak pregovora o sporazumima o ukidanju viza sa svakom od sljedećih 17 zemalja: Dominikom, Grenadom, Kiribatijem, Maršalovim Otocima, Mikronezijom, Nauruom, Palauom, Svetom Lucijom, Svetim Vincentom i Grenadinima, Samoom, Salomonovim Otocima, Timor-Lesteom, Tongom, Trinidadom i Tobagom, Tuvaluom, Ujedinjenim Arapskim Emiratima i Vanuatuom
 3
 . Vijeće je 9. listopada 2014. Komisiji dostavilo pregovaračke smjernice.
 Prvi sporazumi o ukidanju viza potpisani su 6. svibnja 2015. (Ujedinjeni Arapski Emirati), 26. svibnja 2015. (Timor-Leste) i 28. svibnja 2015. (Dominika, Grenada, Samoa, Sveta Lucija, Sveti Vincent i Grenadini, Trinidad i Tobago te Vanuatu) i privremeno se primjenjuju od datuma potpisivanja do njihova stupanja na snagu. Vijeće je odobrilo potpisivanje drugog niza sporazuma o ukidanju viza s Tongom (potpisan 20. studenoga 2015.), Kolumbijom (potpisan 2. prosinca 2015.), Kiribatijem (datum potpisivanja treba odrediti) i Palauom (potpisan 7. prosinca 2015.). Ta se četiri sporazuma privremeno primjenjuju od sljedećeg dana od dana potpisivanja do njihova stupanja na snagu.
 Pregovori s Maršalovim Otocima započeli su 17. prosinca 2014. i odvijali su se putem razmjene pisama. Daljnjim razmjenama postignut je dogovor o svim aspektima. Glavni su pregovarači parafirali sporazum razmjenom pisama 11. prosinca 2015. (Maršalovi Otoci) i 13. siječnja 2016. (Unija). Države članice obaviještene su tijekom sastanka Radne skupine za vize u okviru Vijeća koji je održan 18. siječnja 2016.
 2.PRAVNA OSNOVA
 Sa strane Unije, pravna je osnova sporazuma članak 77. stavak 2. točka (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u vezi s njegovim člankom 218.
 Priloženi prijedlog predstavlja pravni instrument za potpisivanje sporazuma. Vijeće će odlučiti kvalificiranom većinom.
 Uzimajući u obzir činjenicu da će Maršalovi Otoci moći brzo završiti unutarnji postupak ratifikacije te dugo razdoblje koje je proteklo otkada je Komisija prvi put predložila izuzeće državljana Maršalovih Otoka od obveze posjedovanja vize (u studenome 2012.), prijedlogom odluke o potpisivanju utvrđuje se privremena primjena sporazuma od sljedećeg dana od datuma njegova potpisivanja u skladu s člankom 218. stavkom 5. UFEU-a. Uzimajući u obzir da je prije sklapanja sporazuma potrebna suglasnost Europskog parlamenta, Komisija će obavijestiti Europski parlament o privremenoj primjeni sporazuma.
 3.ISHOD PREGOVORA
 Komisija smatra da su ciljevi koje je Vijeće postavilo u svojim pregovaračkim smjernicama postignuti i da je nacrt sporazuma o ukidanju viza prihvatljiv za Uniju.
 Njegov konačan sadržaj može se sažeti kako slijedi:
 Svrha
 Sporazumom se građanima Europske unije i državljanima Maršalovih Otoka omogućava boravak bez vize na državnom području druge ugovorne stranke od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.
 Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema svim građanima EU-a, u sporazum je uključena odredba prema kojoj Maršalovi Otoci mogu suspendirati primjenu sporazuma ili ga otkazati samo u odnosu na sve države članice Europske unije te da i Unija može suspendirati primjenu sporazuma ili ga otkazati samo u odnosu na sve države članice.
 Posebni položaj Ujedinjene Kraljevine i Irske prikazan je u preambuli.
 Područje primjene
 Ukidanjem viza obuhvaćene su sve kategorije osoba (nositelji običnih, diplomatskih, službenih i posebnih putovnica) čija svrha putovanja ne uključuje obavljanje plaćene aktivnosti. Svaka država članica i Maršalovi Otoci mogu za tu kategoriju uvesti obvezu posjedovanja vize za državljane druge stranke u skladu s primjenjivim pravom Unije ili nacionalnim pravom. Kako bi se osigurala usklađena provedba, sporazumu je priložena zajednička izjava o tumačenju kategorije osoba koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti.
 Trajanje boravka
 Sporazumom se građanima Europske unije i državljanima Maršalovih Otoka omogućava boravak bez vize na državnom području druge ugovorne stranke od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Zajednička izjava o tumačenju tog razdoblja od 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana priložena je sporazumu.
 Sporazumom se uzima u obzir položaj država članica koje još ne primjenjuju u cijelosti schengensku pravnu stečevinu. Sve dok nisu dio schengenskog prostora bez unutarnjih granica, ukidanjem viza državljani Maršalovih Otoka stječu pravo boravka od 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana na području svake od tih država članica (trenutačno su to Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska), neovisno o razdoblju izračunatom za cijeli schengenski prostor.
 Teritorijalna primjena
 Sporazum sadržava odredbe o njegovoj teritorijalnoj primjeni: u slučaju Francuske i Nizozemske, ukidanjem viza državljani Maršalovih Otoka imali bi pravo na boravak samo na europskim područjima tih država članica.
 Izjave
 Osim prethodno spomenutih zajedničkih izjava, sporazumu su priložene još dvije zajedničke izjave:
 –o pridruživanju Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine,
 –o potpunom širenju informacija o sadržaju i posljedicama sporazuma o ukidanju viza i povezanim pitanjima, kao što su uvjeti ulaska.
 4.ZAKLJUČAK
 Imajući na umu navedene rezultate, Komisija predlaže da Vijeće
 –odluči o potpisivanju sporazuma u ime Unije i ovlasti predsjednika Vijeća da odredi osobu ili osobe koje će biti ovlaštene za potpisivanje sporazuma u ime Unije;
 –odobri privremenu primjenu sporazuma do njegova stupanja na snagu.
 2016/0102 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točku (a) u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 budući da:
 (1)Uredbom (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća
 4
 upućivanje na Republiku Maršalove Otoke premješteno je iz Priloga I. u Prilog II. Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001
 5
 .
 (2)Uz to upućivanje na Republiku Maršalove Otoke priložena je bilješka u kojoj se navodi da se izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Europskom unijom.
 (3)Vijeće je 9. listopada 2014. donijelo odluku kojom ovlašćuje Komisiju za otvaranje pregovora s Republikom Maršalovim Otocima o sklapanju sporazuma o ukidanju viza za kratkotrajni boravak između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka (dalje u tekstu „Sporazum”).
 (4)Pregovori o Sporazumu započeli su 17. prosinca 2014. te su uspješno zaključeni njegovim parafiranjem 13. siječnja 2016.
 (5)Sporazum bi trebalo potpisati, a izjave priložene Sporazumu trebalo bi odobriti u ime Unije. Sporazum bi se trebao privremeno primjenjivati od sljedećeg dana od datuma njegova potpisivanja do završetka postupaka za njegovo formalno sklapanje.
 (6)Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ
 6
 ; Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća, niti se na nju primjenjuje.
 (7)Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ
 7
 ; Irska stoga ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća, niti se na nju primjenjuje,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Odobrava se potpisivanje Sporazuma između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak (dalje u tekstu „Sporazum”) u ime Unije, podložno njegovu sklapanju.
 Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
 Članak 2.
 Izjave priložene ovoj Odluci odobravaju se u ime Unije.
 Članak 3.
 Predsjednik Vijeća ovlašćuje se da odredi osobu ili osobe koje će biti ovlaštene za potpisivanje Sporazuma u ime Unije.
 Članak 4.
 Sporazum se privremeno primjenjuje od sljedećeg dana od datuma njegova potpisivanja do završetka postupaka za njegovo formalno sklapanje.
 Članak 5.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 Uredba Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 81, 21.3.2001., str. 1.
 (2)
 Uredba (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 149, 20.5.2014., str. 67.
 (3)
 COM (2014) 467, 17.7.2014.
 (4)
 Uredba (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 149, 20.5.2014., str. 67.
 (5)
 Uredba Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 81, 21.3.2001., str. 1.
 (6)
 Odluka Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (SL L 131, 1.6.2000., str. 43.)
 (7)
 Odluka Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u provedbi nekih odredbi schengenske pravne stečevine (SL L 64, 7.3.2002., str. 20.).
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 8.4.2016.
 COM(2016) 186 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak
 SPORAZUM
 između Europske unije i Republike Maršalovih Otoka o ukidanju viza za kratkotrajni boravak
 EUROPSKA UNIJA, dalje u tekstu „Unija” ili „EU”, i
 REPUBLIKA MARŠALOVI OTOCI, dalje u tekstu „Maršalovi Otoci”,
 dalje u tekstu zajednički „ugovorne stranke”,
 S CILJEM daljnjeg razvoja prijateljskih odnosa između ugovornih stranaka i u želji olakšanja putovanja osiguranjem ulaska i kratkotrajnog boravka bez viza za svoje građane,
 UZIMAJUĆI U OBZIR Uredbu (EU) br. 509/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva
 1
 , među ostalim, premještanjem 19 trećih zemalja, uključujući Maršalove Otoke, na popis trećih zemalja čiji su državljani izuzeti od obveze posjedovanja vize za kratkotrajni boravak u državama članicama,
 IMAJUĆI NA UMU da se u članku 1. Uredbe (EU) br. 509/2014 navodi da se za tih 19 zemalja izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Unijom,
 ŽELEĆI zaštititi načelo jednakog postupanja prema svim građanima EU-a,
 VODEĆI RAČUNA o tome da osobe koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti tijekom svojeg kratkotrajnog boravka nisu obuhvaćene ovim Sporazumom pa se stoga na tu kategoriju nastavljaju primjenjivati odgovarajuća pravila prava Unije i nacionalnog prava država članica te nacionalnog prava Maršalovih Otoka o obvezi posjedovanja vize ili o izuzeću od te obveze i o pristupu zapošljavanju,
 UZIMAJUĆI U OBZIR Protokol o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde i Protokol o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Europske unije, koji su priloženi Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te potvrđujući da se odredbe ovog Sporazuma ne primjenjuju na Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku,
 SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:
 ČLANAK 1.
 Svrha
 Ovim Sporazumom predviđa se izuzeće od obveze posjedovanja vize za građane Unije i državljane Maršalovih Otoka kada putuju na državno područje druge ugovorne stranke na razdoblje od najviše 90 dana unutar bilo kojeg razdoblja od 180 dana.
 ČLANAK 2.
 Definicije
 Za potrebe ovog Sporazuma:
 (a)
 „država članica” znači bilo koja država članica Unije, osim Ujedinjene Kraljevine i Irske;
 (b)
 „građanin Unije” znači državljanin države članice kako je definirana u točki (a);
 (c)
 „državljanin Maršalovih Otoka“ znači svaka osoba koja ima državljanstvo Maršalovih Otoka;
 (d)
 „schengenski prostor“ znači prostor bez unutarnjih granica koji se sastoji od državnih područja država članica iz točke (a) koje primjenjuju schengensku pravnu stečevinu u cijelosti.
 ČLANAK 3.
 Područje primjene
 1.
 Građani Unije koji imaju valjanu običnu, diplomatsku, službenu ili posebnu putovnicu, koju je izdala neka od država članica, mogu bez vize ući na državno područje Maršalovih Otoka i na njemu boraviti tijekom razdoblja boravka kako je definirano u članku 4. stavku 1.
 Državljani Maršalovih Otoka koji imaju valjanu običnu, diplomatsku, službenu ili posebnu putovnicu, koju su izdali Maršalovi Otoci, mogu bez vize ući na državno područje država članica i na njemu boraviti tijekom razdoblja boravka kako je definirano u članku 4. stavku 2.
 2.
 Stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se na osobe koje putuju u svrhu obavljanja plaćene aktivnosti.
 Za tu kategoriju osoba svaka država članica može zasebno uvesti obvezu posjedovanja vize za državljane Maršalovih Otoka ili je može ukinuti u skladu s člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 539/2001
 2
 .
 Maršalovi Otoci mogu za tu kategoriju osoba donijeti odluku o obvezi posjedovanja vize ili o njezinu ukidanju za državljane svake države članice zasebno u skladu sa svojim nacionalnim pravom.
 3.
 Izuzeće od obveze posjedovanja vize predviđeno ovim Sporazumom primjenjuje se ne dovodeći u pitanje propise ugovornih stranaka u vezi s uvjetima za ulazak i kratkotrajni boravak. Države članice i Maršalovi Otoci zadržavaju pravo odbiti ulazak i kratkotrajni boravak na svojim državnim područjima ako nije ispunjen jedan od tih uvjeta ili više njih.
 4.
 Ukidanje obveze posjedovanja vize primjenjuje se bez obzira na vrstu prijevoza kojim se koristi za prelazak granica ugovornih stranaka.
 5.
 Pitanja koja nisu obuhvaćena ovim Sporazumom uređena su pravom Unije, nacionalnim pravom država članica i nacionalnim pravom Maršalovih Otoka.
 ČLANAK 4.
 Trajanje boravka
 1.
 Građani Unije mogu boraviti na državnom području Maršalovih Otoka najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.
 2.
 Državljani Maršalovih Otoka mogu boraviti na državnom području država članica koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. To razdoblje izračunava se neovisno o bilo kojem boravku u državi članici koja još ne primjenjuje u cijelosti schengensku pravnu stečevinu.
 Državljani Maršalovih Otoka mogu boraviti najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana na državnom području svake države članice koja još ne primjenjuje u cijelosti schengensku pravnu stečevinu, neovisno o razdoblju boravka izračunanom za državno područje država članica koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu.
 3.
 Ovim se Sporazumom ne utječe na mogućnost Maršalovih Otoka i država članica da produlje razdoblje boravka na više od 90 dana u skladu sa svojim nacionalnim pravom i pravom Unije.
 ČLANAK 5.
 Teritorijalna primjena
 1.
 U pogledu Francuske Republike ovaj Sporazum primjenjuje se samo na europsko područje Francuske Republike.
 2.
 U pogledu Kraljevine Nizozemske ovaj Sporazum primjenjuje se samo na europsko područje Kraljevine Nizozemske.
 ČLANAK 6.
 Zajednički odbor za upravljanje Sporazumom
 1.
 Ugovorne stranke osnivaju Zajednički odbor stručnjaka (dalje u tekstu „Odbor”) koji se sastoji od predstavnika Unije i predstavnika Maršalovih Otoka. Uniju predstavlja Europska komisija.
 2.
 Odbor, među ostalim, ima sljedeće zadatke:
 (a)
 nadzor provedbe ovog Sporazuma;
 (b)
 predlaganje izmjena ili dopuna ovom Sporazumu;
 (c)
 rješavanje sporova koji proizlaze iz tumačenja ili primjene ovog Sporazuma.
 3.
 Odbor se sastaje prema potrebi, na zahtjev jedne od ugovornih stranaka.
 4.
 Odbor donosi svoj poslovnik.
 ČLANAK 7.
 Povezanost ovog Sporazuma s postojećim bilateralnim sporazumima o ukidanju viza
 između država članica i Maršalovih Otoka
 Ovaj Sporazum ima prednost pred svim bilateralnim sporazumima ili dogovorima sklopljenima između pojedinih država članica i Maršalovih Otoka u mjeri u kojoj se njima uređuju pitanja koja su obuhvaćena područjem primjene ovog Sporazuma.
 ČLANAK 8.
 Završne odredbe
 1.
 Ugovorne stranke ratificiraju ili odobravaju ovaj Sporazum u skladu sa svojim unutarnjim postupcima te Sporazum stupa na snagu prvog dana drugog mjeseca nakon kasnijeg od dva datuma na koji su ugovorne stranke jedna drugu obavijestile da su prethodno navedeni postupci završeni.
 Ovaj se Sporazum primjenjuje privremeno od sljedećeg dana od dana njegova potpisivanja.
 2.
 Ovaj se Sporazum sklapa na neodređeno vrijeme, osim ako se otkaže u skladu sa stavkom 5.
 3.
 Ovaj se Sporazum može izmijeniti pisanim sporazumom ugovornih stranaka. Izmjene stupaju na snagu nakon što ugovorne stranke obavijeste jedna drugu o okončanju unutarnjih postupaka potrebnih u tu svrhu.
 4.
 Svaka ugovorna stranka može u cijelosti ili djelomično suspendirati ovaj Sporazum, posebno zbog razloga javnog poretka, zaštite nacionalne sigurnosti ili zaštite javnog zdravlja, nezakonite imigracije ili nakon ponovnog uvođenja obveze posjedovanja vize od strane neke od ugovornih stranaka. Odluka o suspenziji priopćuje se drugoj ugovornoj stranci najkasnije dva mjeseca prije njezina planiranog stupanja na snagu. Ugovorna stranka koja je suspendirala primjenu ovog Sporazuma odmah obavješćuje drugu ugovornu stranku ako prestanu postojati razlozi za tu suspenziju te ukida tu suspenziju.
 5.
 Svaka ugovorna stranka može otkazati ovaj Sporazum pisanom obaviješću drugoj ugovornoj stranci. Ovaj Sporazum prestaje važiti 90 dana od dana takve obavijesti.
 6.
 Maršalovi Otoci mogu suspendirati ili otkazati ovaj Sporazum samo u odnosu na sve države članice.
 7.
 Unija može suspendirati ili otkazati ovaj Sporazum samo u odnosu na sve svoje države članice.
 Sastavljeno u po dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan.
 ZAJEDNIČKA IZJAVA O ISLANDU, NORVEŠKOJ, ŠVICARSKOJ
 I LIHTENŠTAJNUI LIHTENŠTAJNU
 Ugovorne stranke primaju na znanje bliski odnos između Europske unije i Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna, posebno na temelju sporazumâ od 18. svibnja 1999. i 26. listopada 2004. o pridruživanju navedenih zemalja provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine.
 U takvim je okolnostima poželjno da tijela Norveške, Islanda, Švicarske i Lihtenštajna, s jedne strane, i Maršalovih Otoka, s druge strane, bez odgode sklope bilateralne sporazume o ukidanju viza za kratkotrajni boravak pod sličnim uvjetima kao u ovom Sporazumu.
 ZAJEDNIČKA IZJAVA O TUMAČENJU KATEGORIJE OSOBA KOJE PUTUJU U SVRHU OBAVLJANJA PLAĆENE AKTIVNOSTI
 U SKLADU S ČLANKOM 3. STAVKOM 2. OVOG SPORAZUMA
 Želeći osigurati zajedničko tumačenje, ugovorne stranke suglasne su da, za potrebe ovog Sporazuma, kategorija osoba koje obavljaju plaćenu aktivnost obuhvaća osobe koje ulaze na područje druge ugovorne stranke u svrhu obavljanja plaćenog zanimanja ili plaćene aktivnosti kao zaposlenik ili pružatelj usluga.
 Ta kategorija ne bi trebala obuhvaćati:
 –
 poslovne ljude, tj. osobe koje putuju za potrebe poslovanja (a nisu zaposlene u zemlji druge ugovorne stranke),
 –
 sportaše ili umjetnike koji obavljaju aktivnost na ad hoc osnovi,
 –
 novinare koje su poslali mediji iz njihove zemlje boravišta i
 –
 pripravnike u poduzećima.
 Provedbu ove izjave nadzire Zajednički odbor prema svojim nadležnostima na temelju članka 6. ovog Sporazuma te on može predložiti izmjene ako to na temelju iskustava ugovornih stranaka smatra potrebnim.
 ZAJEDNIČKA IZJAVA O TUMAČENJU RAZDOBLJA OD 90 DANA
 U BILO KOJEM RAZDOBLJU OD 180 DANA IZ ČLANKA 4. OVOG SPORAZUMA
 Ugovorne stranke suglasne su da razdoblje od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana, kako je predviđeno u članku 4. ovog Sporazuma, znači neprekidni posjet ili nekoliko uzastopnih posjeta čije ukupno trajanje ne premašuje 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.
 Pojam „bilo koji” podrazumijeva primjenu pomičnog referentnog razdoblja od 180 dana, promatrajući unatrag u odnosu na svaki dan boravka prethodno razdoblje od 180 dana, kako bi se provjerilo poštuje li se i dalje zahtjev boravka od najviše 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana. Među ostalim, to znači da se u slučaju odsutnosti u neprekinutom razdoblju od 90 dana dozvoljava novi boravak u trajanju do 90 dana.
 ZAJEDNIČKA IZJAVA O OBAVJEŠĆIVANJU GRAĐANA
 O SPORAZUMU O UKIDANJU VIZA
 Prepoznajući važnost transparentnosti za građane Europske unije i državljane Maršalovih Otoka, ugovorne stranke suglasne su osigurati potpuno širenje informacija o sadržaju i posljedicama sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize i povezanim pitanjima, kao što su uvjeti ulaska.
 _________________
 (1)
 SL L 149, 20.5.2014., str. 67.
 (2)
 Uredba Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, SL L 81, 21.3.2001., str. 1.


text:
ECLI:SI:VDSS:2010:PDP.127.2010
 VDS0005046
 Tožnica bi tožbo morala vložiti v roku 30-ih dni po izteku roka, ki ga je imela na voljo tožena stranka, da odloči o njeni zahtevi za varstvo pravic za ugotovitev nezakonitosti aneksa k pogodbi o zaposlitvi v zvezi s prevedbo in določitvijo plačnega razreda. Ker tega roka ni spoštovala, ampak je tožbo vložila po tem, ko je tožena stranka (po izteku roka) odločila o zahtevi za varstvo pravic, tožba ni dopustna. Rok za sodno varstvo iz 204. čl. ZDR je prekluzivni materialni rok, zato kasnejša odločitev delodajalca o ugovoru delavca, sprejeta po preteku 30-dnevnega roka iz 2. odst. 204. čl. ZDR, delavcu ne more odpreti novega roka za sodno varstvo.
 Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se tožba zavrže.
 Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da se ugotovi neskladnost aneksa k pogodbi o zaposlitvi št. 15619 z dne 30. 1. 2008 z Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, Kolektivno pogodbo za javni sektor in Aneksom h Kolektivni pogodbi za dejavnost zdravstva in socialnega varstva Slovenije (1. točka izreka), da je dolžna tožena stranka tožnici ponuditi v podpis drug aneks k pogodbi o zaposlitvi, s katerim se ugotovi, da se tožnica s 1. 8. 2008 uvršča na delovno mesto E047054 radiološki inženir I, 34. PR, da je zaradi že doseženih napredovanj uvrščena v 38. PR z nominalnim zneskom osnovne plače 2.014,70 EUR, da skupna sredstva za odpravo nesorazmerij znašajo 599,19 EUR, da odbitek za odpravo nesorazmerja v 1. obdobju znaša 219,39 EUR, iz česar izhaja, da znesek osnovne plače po pričetku obračuna plač od 1. 8. 2008 do 31. 12. 2008 znaša 1.795,31 EUR, da odbitek za odpravo nesorazmerja v 2. obdobju znaša 146,26 EUR, iz česar izhaja, da znesek osnovne plače od 1. 1. 2009 znaša 1.868,44 EUR, da se preostanek nesorazmerij v osnovnih plačah odpravi v obdobju in po dinamiki, določeni v 50. členu Kolektivne pogodbe za javni sektor, da je tožnica iz naslova poračuna sredstev za odpravo nesorazmerij za čas od 1. 5. 2008 do 31. 7. 2008 upravičena do 1.139,40 EUR, in da ji pripada dodatek za delovno dobo (2. točka izreka). Poleg tega je zavrnilo zahtevek tožnice, da ji je dolžna tožena stranka iz naslova nezakonite uvrstitve v skladu z Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, Kolektivno pogodbo za javni sektor in Aneksom h Kolektivni pogodbi za dejavnost zdravstva in socialnega varstva Slovenije izplačati razlike med pripadajočimi in izplačanimi plačami od 1. 8. 2008 dalje z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznih mesečnih zneskov do plačila (3. točka izreka), da ji je dolžna tožena stranka iz naslova nezakonite uvrstitve v skladu z Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, Kolektivno pogodbo za javni sektor in Aneksom h Kolektivni pogodbi za dejavnost zdravstva in socialnega varstva Slovenije izplačati razlike med pripadajočimi in izplačanimi sredstvi za odpravo nesorazmerij za čas od 1. 5. 2008 do 31. 7. 2008 z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 8. 2008 dalje do plačila (4. točka izreka), da ji je tožena stranka dolžna povrniti stroške postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi (5. točka izreka). Odločilo je, da tožnica sama trpi svoje stroške postopka.
 Tožnica je vložila pritožbo zoper navedeno sodbo iz pritožbenih razlogov bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču je predlagala, da izpodbijano sodbo spremeni in tožbenemu zahtevku ugodi oziroma da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navedla je, da je pravica tožene stranke, da glede na potrebe delovnega procesa ter glede na obseg in vsebino dejavnosti, ki jo izvaja, sistemizira delovno mesto radiološki inženir le v dveh stopnjah, omejena s kriteriji, ki so vsebovani v prilogi 4 aneksa h kolektivni pogodbi dejavnosti. Tožnica opravlja mamografijo na enak način kot radiološki inženir v SB ..., dodatno pa opravlja tudi administrativna dela, kar je izpovedal direktor tožene stranke. Sodišče prve stopnje bi moralo upoštevati tudi izpoved P., iz katere izhaja, da edini kriterij za uvrstitev javnega uslužbenca na delovno mesto radiološki inženir I predstavlja delovna doba. Za dela, ki zahtevajo višjo odgovornost in zahtevnost dela ter načrtovanje delovnih postopkov, imajo v SB ... zaposlene delavce na delovnih mestih radiološki inženir svetovalec in radiološki inženir dozimetrist, ki sta uvrščena v 35. PR. Po mnenju tožnice zahtevnost delovnega mesta ni odvisna samo od dejstva, ali se delo opravlja na primarni, sekundarni in terciarni ravni, zato bi se sodišče moralo opredeliti do kriterijev za opredelitev zahtevnosti delovnega mesta iz Priloge 4. Njeno delo ustreza po kriteriju delovnih izkušenj drugi stopnji (vsaj dve leti delovnih izkušenj), po kriteriju dodatnega znanja drugi stopnji (obvezno obnavljanje znanj iz varstva pred sevanji vsakih pet let, v zadnjih treh letih je bila tožnica štirikrat napotena na izobraževanje), po kriteriju odgovornosti drugi stopnji, po kriteriju programiranosti dela tretji stopnji, po kriteriju sestavljenosti dela drugi stopnji, saj praviloma opravlja dela na dveh aparatih in tehnično administrativna dela, potrebna za obračun storitev za ZZZS, po kriteriju fizičnega napora najmanj drugi stopnji in po kriteriju vplivov delovnega okolja tretji stopnji (zaščitna sredstva so obvezna).
 Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 45/2008) je pritožbeno sodišče preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da je sodišče prve stopnje zaradi zmotne materialnopravne presoje tožbo obravnavalo po vsebini, čeprav je bila tožba vložena prepozno.
 Tožnica je bila zaposlena na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 17. 4. 2001 na delovnem mestu radiološki inženir, ki je bilo sistemizirano v VI. tarifni skupini in se je uvrščalo v 21. plačni razred (z izhodiščnim količnikom 2,65). Tožena stranka ji je ob uvedbi novega plačnega sistema v mesecu avgustu 2008 ponudila aneks št. 2 k pogodbi o zaposlitvi na podlagi 3. in 48. člena Zakona o sistemu plač v javnem sektorju (ZSPJS; Ur. l. RS, št. 56/02 in nadaljnji), s katerim je na novo določila njegovo osnovno plačo, tako da je dotedanje delovno mesto opredelila kot delovno mesto radiološki inženir II, ki sodi v VII/1 tarifni razred (plačni razred delovnega mesta: od 32 do 42, plačni razred tožnice 36). Aneksa k pogodbi o zaposlitvi tožnica ni podpisala, temveč je 5. 9. 2008 podala ugovor oziroma zahtevo za varstvo pravic skladno s četrtim odstavkom 3.a člena ZSPJS oziroma skladno s prvim odstavkom 204. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR; Ur. l. RS, št. 42/02 in nadaljnji). Tožena stranka je ugovor zavrnila s sklepom z dne 29. 9. 2008, ki ga je tožnica prejela 9. 10. 2008.
 Tožnica v tem sporu uveljavlja ugotovitev neskladnosti določbe o plači v predlogu aneksa z veljavnimi predpisi, tožena stranka pa je v postopku pred sodiščem prve stopnje ugovarjala pravočasnosti vložene tožbe. V četrtem odstavku 3. a člena ZSPJS je predpisan poseben postopek varstva pravice do plače, kadar javni uslužbenec meni, da mu je plača določena in izplačana nezakonito. Roka za sodno varstvo ZSPJS ne določa, tako da je treba uporabiti drugi odstavek 204. člena ZDR, ki določa, da lahko delavec, če delodajalec v zakonsko določenem roku po vročeni pisni zahtevi ne izpolni obveznosti iz delovnega razmerja oziroma ne odpravi kršitve, v roku trideset dni od poteka roka za izpolnitev obveznosti oziroma za odpravo kršitve zahteva sodno varstvo pred pristojnim delovnim sodiščem. Glede na navedeno bi tožnica morala vložiti tožbo v tridesetih dneh od izteka osemdnevnega roka, v katerem tožena stranka (še) ni odgovorila na ugovor oziroma zahtevo za varstvo pravic, ki se nanaša na aneks k pogodbi o zaposlitvi.
 Četudi je tožena stranka po izteku osemdnevnega roka, ki ga je imela na voljo za odločitev o ugovoru tožnika, s sklepom odločila o ugovoru, tožnici ni odprla novega roka za sodno varstvo. Tožnica bi tožbo moral vložiti v prekluzivnem materialnem roku trideset dni od poteka osemdnevnega roka, ki je – kot že omenjeno – določen v 2. odstavku 204. člena ZDR in na katerega iztek pazi sodišče po uradni dolžnosti. Opisana ureditev se razlikuje od ureditve v pred uveljavitvijo ZDR veljavnima Zakonom o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja (ZTPDR; Ur. l. SFRJ, št. 60/89 in nadaljnji) in Zakonom o delovnih razmerjih (ZDR/90; Ur. l. RS, št. 14/90 in nadaljnji), ki sta sodno varstvo vezala na dokončno odločitev delodajalca. Takšno stališče je pritožbeno sodišče zavzelo v podobnih primerih (na primer v zadevah opr. št. Pdp 627/2009, opr. št. Pdp 628/2009, opr. št. Pdp 1109/2009 in opr. št. Pdp 1114/2009).
 Tožnica je tožbo vložila 10. 11. 2008, po izteku materialnega prekluzivnega roka (rok za vložitev tožbe je iztekel dne 17. 10. 2008), tako da bi jo sodišče prve stopnje moralo zavreči na podlagi prvega odstavka 274. člena ZPP. Ker tega ni storilo, ampak je tožbeni zahtevek zavrnilo, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in na podlagi drugega odstavka 354. člena ZPP v zvezi s 3. točko drugega odstavka 339. člena ZPP izpodbijano sodbo razveljavilo ter tožbo zavrglo.
 Ker meritorno sojenje zaradi prepozno vložene tožbe ni dopustno, se pritožbeno sodišče do navedb tožnice, ki se nanašajo na utemeljenost tožbenega zahtevka, po prvem odstavku 360. člena ZPP, ki določa dolžnost opredeliti se do navedb pritožbe, ki so odločilnega pomena, ni opredelilo.
 P2RvYy0yMDEwMDQwODE1MjQ4MjE3