type: wikipedia

text:
Turkmenistan (, ), lahko tudi Turkmenija, uradno Republika Turkmenistan (, , Respublika Turkmenija), je država v Srednji Aziji. Leži vzhodno od Kaspijskega jezera, na severu meji na Kazahstan, na severu in severovzhodu na Uzbekistan, na jugovzhodu na Afganistan, na jugozahodu na Iran.
 Geografija
 Turkmenistan obsega Turansko nižavje s puščavo Karakum (»Črni pesek«), kjer se pojavljajo manjša slana jezera in sipine, na severozahodu sega Ustjurtska planota do Kaspijskega jezera. Proti meji z Iranom leži pogorje Kopet Dag z najvišjim vrhom Reza (2942 m). Jugovzhodni del pokriva rodovitna polpuščavska ravnina.
 Ob meji z Uzbekistanom teče največja reka Amu Darja, ki je dolga 2540 km in je skoraj v celoti izkoriščena za namakanje. Velik del njenih voda je speljan v 1400 km dolg umetni kanal Türkmenbaşy, zgrajen v letih 1954–67 (prej imenovan Karakuumski kanal), kar ima za posledico skoraj osušeno Aralsko jezero. Na jugovzhodu se, 970 km dolga reka Murgap, prav tako izgubi v puščavi.
 Puščava Karakum (tudi Kara-Kum, turkmensko: Garagum ali Gara Gum (»Črni pesek«), rusko: Karakumy (Каракумы)), je velika peščena regija v Srednji Aziji. Zavzema okoli 70 % območja Turkmenistana. Velika je 350.000 km2 in se razteza 800 km v smeri zahod – vzhod in 500 km v smeri sever – jug. Na severu meji na kotlino Sarykamysh, na severovzhodu in vzhodu na Amu Darjo (starodavno ime reka Oxus), na jugovzhodu na gorovje Garabil v stepski regiji Badkhyz. Na jugu in jugozahodu puščavo omejuje gorovje Kopet Dag, na zahodu in severozahodu meji na dolino reke Uzboy. Razdeljena je na tri dele: višji severni Trans-Unguz Karakum, nizko ležeči centralni Karakum in jugovzhodni Karakum, skozi katerega teče veriga slanih močvirij in kjer so od vetra preoblikovane kotanje. Višine, od vetra nakopičenih in pol zaraščenih peščenih grebenov, se gibljejo od 75 do 90 metrov, odvisno od starosti in moči vetra. Nekaj manj kot 10% območja pokrivajo srpaste sipine, nekatere med njimi so visoke 9 m in več. Pred približno 30 milijoni let je bila celotna regija Karakum pod morjem. Najnižja točka puščave je -81 m. V južnem delu Turanske nižine so Orogenski (gorotvorni) procesi povzročili postopno upadanje morja in na koncu njegovo izginotje. Nato je Amu Darja stekla čez Karakum, od časa do časa spreminjala svojo strugo in odlagala velike količine aluvialnih sedimentov (večinoma pesek in glino). Pesek Karakuma vsebuje več kot 40 različnih mineralov.
 Podnebje
 Podnjebje je puščavsko. Puščava Karakum je ena izmed najbolj sušnih puščav na svetu s samo 12 mm padavin povprečno na leto. Najvišja zabeležena temperatura v Ašhabadu je bila 48,0 °C, v mestu Kerka, ki leži na bregovih reke Amu Darja pa celo 51,7 °C, vse v juliju 1983. Na obrobju puščave, bližje goram, na leto pade poprečno 80 – 300 mm padavin, pozimi pa sneg lahko zapade tudi v puščavi. Sicer znašajo poprečne temperature med 2,2 °C v januarju in 30,9 °C v juliju.
 Rastlinstvo in živalstvo
 Vegetacija je precej raznolika, sestavljajo jo predvsem trave in majhno grmičevje. Vlaga zgodaj spomladi omogoča rast efemernih (rastlina, ki hitro doraste in odmre) rastlin (glavne krme za živali), medtem ko je na sipinah vegetacija sestavljena iz trave, pelinovih grmov in dreves v vrste Ammodendron conollyi (to so puščavski gozdovi, omejeni na nestabilni pesek v puščavi Karakum – drevesa Ammodendron lahko rastejo do višine 10 m in živijo 60 let ali več).
 Država se trudi pogozdovati ozemlja v bližini naselij, da bi zadržala širjenje peska. Tako je že posajenih 20 milijonov dreves predvsem bora, cipres in nekaterih listavcev. Z akcijo bo nadaljevala.
 V puščavi Karakum ni veliko živali, vendar je veliko različnih vrst. So žuželke, mravlje, termiti, klopi, več vrst hroščev in pajki kot tudi različne vrste kuščarjev, kač in želv. Najpogostejše ptice so poljski škrjanci in vrabci (Passer ammoderdri) in pastirice. Med glodavci so svizci in miši. Sesalci pa so zajci, ježi, mačke in lisice ter gazele, ki navadno živijo na ravnicah.
 Prebivalstvo
 Večina prebivalstva živi v oazah in kotlinah vzdolž reke Amu Darja.
 Nacionalnost: Turkmenci.
 Število prebivalcev (stanje julija 2009 ): 4,884,887.
 Etnične skupine (stanje 2003): Turkmenci – 85%, Uzbeki – 5%, Rusi (živijo v glavnem v mestih) – 4%, drugi – 6%.
 Religija: sunitski muslimani – 89%, pravoslavni – 9%, neznano – 2%.
 Jezik: Turkmenski – 72% iz turške jezikovne skupine, ruski – 12%, uzbeški – 9%, drugo – 7%.
 Do leta 1927 so uporabljali arabsko pisavo, nato latinico, po letu 1940 cirilico, od leta 1993 pa spet latinico.
 Državna ureditev
 Tip: Predsedniška republika.
 Neodvisnost: 27. oktober 1991 (od Sovjetske zveze).
 Ustava: 18. maj 1992; Nazadnje spremenjena 26. september 2008.
 Izvršna oblast – predsednik, zakonodajna oblast – Medžilis (parlament), pravosodna oblast – Vrhovno sodišče.
 Politične stranke: Demokratična stranka Turkmenistana; opozicijske stranke so prepovedane.
 Administrativne enote:
 Čeprav ustava pravi, da je država sekularna demokracija in predsedniška republika, je Turkmenistan avtoritarna država, kjer je prvi predsednik, Saparmyrat Nijazov z vzdevkom Türkmenbaşy, ohranil monopol politične oblasti vse do svoje smrti 21. decembra 2006. Na volitvah 11. februarja 2007 je predsednik postal Gurbanguly Berdimuhamedov.
 Čeprav ustava zagotavlja svobodo tiska in združevanja, praktično te svobode ni. Vlada ima popoln nadzor nad vsemi domačimi mediji in omejuje tuje publikacije. Ustava zagotavlja svobodo veroizpovedi in ne vzpostavlja državne religije, v praksi pa vlada budno spremlja vse oblike verskega izražanja. Do leta 2004 so bile uspešno registrirane religije samo sunitski islam in rusko pravoslavno krščanstvo. Od avgusta 2010 do danes je bilo registriranih še 11 drugih verskih skupnosti.
 V letu 2008 spremenjena ustava zagotavlja večja pooblastila parlamentu(Mejlis), odpravljene so bile številne samovoljne dopolnitve nekdanjega predsednika Nijazova. in vsebuje nekatere pravice, ki jih je predlagala Mednarodna skupnost. Predvsem je odpravila Halk Maslahaty (»svet ljudstva«), ki je bil prevelik, birokratski in v veliki meri organ za žigosanje, pristojnosti pa so prenesli na Mejlis. Korupcija je zelo razširjena.
 Zapuščina sovjetskega tipa gospodarstva močno omejuje enake možnosti. Industrijo skoraj v celoti obvladujejo osebe iz vladnih krogov. Storitve so zdaj že večinoma v zasebnem sektorju. V kmetijstvu prevladuje sistem državne ureditve (predvsem za pšenico in bombaž), sicer pa je približno 50% proizvodnje hrane v zasebnih rokah.
 Ljudje in zgodovina
 Večina državljanov Turkmenistana so etnično Turkmenci; druge etnične skupine so ruska, uzbeška in kazaška. Uradni jezik v Turkmenistanu je turkmenski, čeprav še precej ljudi govori rusko kot "jezik medetnične komunikacije" (ustava iz leta 1992). Izobraževanje je splošno in obvezno do srednje šole, skupno pa traja 10 let.
 Razna plemena, ki so prišla iz Perzije, Sirije in Anatolije čez gorovje Altaj, so turkmenske konje vzrejala na ozemlju današnjega Turkmenistana in po obrobju puščave Karakum že v paleolitiku. Prve sledi kmetijstva v Srednji Aziji so odkrili okoli 32 km severno od Ašhabata v neolitski civilizaciji Jeitun, ki je datirana v 5. tisočletje p. n. št. Civilizaciji Jeitun je sledila vrsta drugih neolitskih kultur. V južnem Turkmenistanu je prišlo kulturno poenotenje v zgodnji bronasti dobi (2500–2000 pr. n. št.). V naslednjega pol tisočletja so nastala nekatera mestna središča, o čemer pričajo ruševine Namazga-Tepe (velikost 60 hektarjev).
 Aleksander Veliki je ozemlje osvojil v 4. stoletju p. n. št. na poti v Indijo. Od 6. – 4. stoletja pr.n.št. je bil Turkmenistan del ahemenidske Perzije, naslednje stoletje pa del partske države ter vladavine dinastije Sasanidov s sedežem v Nisi, ki se danes nahaja v predmestju glavnega mesta Ašhabat. V 7. stoletju so to regijo osvojili Arabci, uvedli islamsko vero in vključili Turkmence v kulturo Bližnjega vzhoda. V tem času je Turkmenistan ležal na glavni trgovski poti med Azijo in Evropo, na slavni Svilni cesti.
 V sredini 11. stoletja Seldžuki (1038-1194 Seljuq) osredotočajo svojo moč na ozemlju Turkmenistana in se poskušajo razširiti v Afganistan. Cesarstvo se sesuje v drugi polovici 12. stoletja, ko Džingiskan, na svojem pohodu proti zahodu, prevzame nadzor nad vzhodno regijo ob Kaspijskem morju. Plemena Oguzov so mongolske vdore (13. stoletje) precej dobro prenesla, južna plemena so postala del imperija Il-Khanidov (1256–1353), severna plemena pa so pripadla Zlati hordi (1227–1395). V naslednjih sedmih stoletjih so ljudje živeli v različnih državnih tvorbah in se stalno borili v vojnah.
 Od 16. stoletja dalje, turkmenski jahači na konjskih hrbtih napadajo karavane, plenijo in ugrabljajo ljudi za trgovino s sužnji. Turkmensko ozemlje je del Hivskega kanata in Buharskega emirata, ki sta ji vladali dve uzbeški rodbini Šajbanidov. Leta 1868 Buharski emirat, leta 1873 pa Hivski kanat postaneta Ruska protektorata.
 Po velikem turkmenskem uporu leta 1881 Rusija zasede Turkmenistan. V spopadih v puščavski trdnjavi Gokdepe, v bližini današnjega Ašhabada, pobije 7.000 Turkmenov; drugih 8000 je bilo ubitih ko so poskušali pobegniti čez puščavo. Leta 1894 cesarska Rusija tako prevzame nadzor nad Turkmenistanom. Posledica Oktobrske revolucije je bila, da so leta 1920 ustanovljene: Buharska in Horezmska ljudska republika in Turkestanska ASSR. Nadaljnji politični nemiri privedejo 27.10.1924 do ustanovitve Turkmenske SSR kot ene od 15 republik Sovjetske zveze. V tem času so se oblikovale sodobne meje Turkmenistana.
 6. oktobra 1948 je Ašhabat prizadel močan potres 7,3 Mw stopnje, ki je imel epicenter 25 km JZ od glavnega mesta v vasi Gara-Gaudan. Potres je povzročil izjemno škodo v Ašhabatu in bližnjih vaseh, kjer so bile porušene skoraj vse opečne stavbe, betonske konstrukcije so bile močno poškodovane in iztirili so tovorni vlaki. O človeških žrtvah so krožili različni podatki, sporočilo za javnost 9. decembra 1988 je bilo, da je bilo 110.000 mrtvih kar je znašalo 10% vseh prebivalcev v državi. Poročilo iz leta 2007 tiskovne agencije države Turkmenistan pa govori o skupno do 176.000 mrtvih. Ta potres je terjal tudi smrt matere in celotne družine (oče je padel v 2. svetovni vojni) bodočega predsednika Saparmurata Niyazova.
 Po koncu hladne vojne in razpadu Sovjetske Zveze, je Turkmenistan 27. oktobra 1991 razglasil svojo neodvisnost. Saparmurat Nijazov je postal prvi predsednik nove republike in je bil »dosmrtni predsednik« do svoje smrti leta 2006.
 UNESCO-va dediščina
 Oaza Merv članica zgodovinskih in kulturnih parkov
 Mervu je najstarejše in najbolj ohranjeno azijsko mesto ob Svilni cesti v Srednji Aziji. Ostanki prikazujejo 4000 let človeške zgodovine. Številni spomeniki so še vedno vidni, še posebej tisti iz obdobja zadnjih dveh tisočletij. Mesta v oazi Merv so imela znaten vpliv na kulturo v tem delu sveta. Mesto Seldžuški je predvsem znamenito po arhitekturi in arhitekturni dekoraciji in je predstavnik znanstvenega in kulturnega razvoja.
 Oaza Merv v puščavi Karakum je v 3. tisočletju pr.n.št. omogočala razvoj vrste mestnih središč. Prvi bronastodobni centri (2500–1200 pr. n. št.) so se nahajali na severu oaze, kjer izvira reka Murghab in jo je bilo mogoče brez težav izkoriščati. Z razvojem naprednejših namakalnih tehnik so se centri preselili južneje, kjer je nastala vrsta pomembnih zgodnjih mest starejše železne dobe.
 Zgodovinsko mestno središče se je razvilo okoli 500 let pred našim štetjem tudi na vzhodnem delu oaze. Sestavljeno je bilo iz niza manjših enot površine okoli 1200 ha. Najstarejše med njimi, Erk Kala, je omenjeno v pisnih virih iz Achaemenianskega obdobja (519–331 pr. n. št.), predvsem na znamenitem trojezičnem napisu Dareja Velikega v Bisitunu v zahodnem Iranu.
 Oaza je bila tudi del cesarstva Aleksandra Velikega. Selevkidski kralj Antiochus I. Soter (281–261 pr. n. št.) je mesto obnovil in ga poimenoval Margiana Antiochia; danes imenovano Erk Kala in Gyaur Kala. Grški in rimski vojaki so postali tlačani po porazu Rimljanov v kraju Carrhae leta 53 pr. n. št. Mesto je obstajalo 1500 let v času vladavine Partov in Sasanidov, to je v začetku islamskega obdobja. Islam je postal prevladujoča vera do smrti zadnjega Sasanida kralja Yazdigirda III. v letu 651.
 Mervu je bilo industrijsko mesto od 8. do 10. stoletja, osrednja mošeja pa je bila v uporabi še v 11. in 12. stoletju.
 Srednjeveško mesto so Seldžuki razvili zahodno od Gyaur Kala, kamor so kasneje prestavili tudi mestno središče. Sultan Malik (1072–1092) ga je dal obzidati. Sultan Sanjar (1118–1157) je dal obzidati tudi primestne naselbine na severu in jugu. Mesto, veliko več kot 600 ha, je bilo glavno mesto Velikega seldžuškega cesarstva (11.–13. stoletju) in eno izmed pomebnih mest svojega časa. Njegove slavne knjižnice so privabljale znanstvenike z vsega islamskega sveta, vključno z astronomi. Tukaj sta bivala tudi pesnik Omar Hajam in geograf Yaqut al Hamavi.
 To cvetoče mesto je doživelo nasilni konec leta 1221–22, ko so prišli Mongoli, ubili veliko prebivalcev in uničili vodni sistem. Mesto je preživelo v precej zmanjšanem obsegu kot del Timurskega imperija (1370–1405), danes znano kot Abdullah Khan Kala, zgrajeno na drugi lokaciji na jugu. Zgradil ga je naslednik Timurja, šah Rukh (1408–1447).
 V 16. stoletju je Mervu prišel pod nadvlado Turkov iz Uzbekistana, ki so vladali iz Buhare. Stoletje kasneje je bilo mesto vključeno v perzijsko cesarstvo. Povečanje prebivalstva v 18. stoletju je pripomoglo k povečanju mesta znanega pod imenom Bairam Ala Khan Kala, ki je danes večinoma v ruševinah.
 Konje Urgenč
 Konje Urgenč (turkmensko Köneürgenç) se nahaja na severozahodnem delu Turkmenistana, na levem bregu reke Amu Darja, dobrih 100 km SV od mesta Daşoguz. Urgenč je bilo glavno mesto regije Horezm, ta pa del Ahemenidskega cesarstva. Staro mesto vsebuje vrsto spomenikov iz 11. do 16. stoletja: ostanki mošeje in mavzoleja iz 14. st., vrata v karavanseraj, utrdbe, več drugih mavzolejev (med njimi pesnika Seida Ahmeda, sultana Tekeša (1172–1200) in 60-m visok Kutluk Timurjev minaret. Spomeniki pričajo o izjemnih dosežkih v arhitekturi in gradnji, na katere sta vplivala Iran in Afganistan in ki je kasneje vplival tudi na arhitekturo Mogulskega cesarstva v 16. stoletju v Indiji.
 Začetki Konje Urgenča segajo v 6. in 5. stoletje zgodnjega Ahemenidskega obdobja. Dokaz za to je trdnjava Kyrkmolla. Leta 712 je bil Konje Urgenč naseljen z Arabci in se je imenoval Gurgandž. Ker je mesto stalo na križišču trgovskih poti, je bilo pomemben center od 10. do 14. stoletja. V 12. stoletju je postalo glavno mesto pokrajine Horezm in drugo mesto po pomembnosti za Buharo v Srednji Aziji.
 Mesto je uničil Džingiskan leta 1221. Kasneje so ga Turki obnovili in je veljalo kot najboljše turško mesto z drobnimi bazarji in impresivnimi zgradbami. Precejšnje uničenje je spet utrpelo v času Timurjevega zavojevanja med letoma 1372 in 1388 in si ni nikoli več opomoglo. V 16. stoletju je bilo središče gospodarstva preneseno v Hivo in mesto Konje Urgenč je bilo dokončno opuščeno. Reka Amu Darja je svojo strugo v istem času spremenila. Mesto je doživelo sodobni razvoj, ko so ga na novo kolonizirali Turkmeni leta 1831. Novi del je zgrajen zunaj starega mestnega jedra, stara lokacija pa je bila kasneje uporabljena kot pokopališče.
 Partske trdnjave v Nisi
 Partske trdnjave v Nisi so sestavljene iz dveh delov: stare in nove Nise. Mesto je bilo eno prvih in najpomembnejših mest Partskega cesarstva in je igralo pomembno vlogo od sredine 3. st. pr. n. št. do 3. stoletja. Tukaj so ohranjeni ostanki starodavne civilizacije, katere tradicionalni kulturni elementi se prepletajo s tistimi iz helenističnega in rimskega obdobja. Arheološka izkopavanja v dveh delih mesta so razkrila bogato okrašeno arhitekturo, poslikave državnih in verskih funkcij. Mesto se je nahajalo na križišču pomembnih gospodarskih in strateških osi in je predstavljalo močno oviro širitvi Rimskega cesarstva. Služilo je kot pomembno trgovsko središče in komunikacijsko vozlišče med vzhodom in zahodom te severom in jugom.
 Sledi človeške dejavnosti segajo v 4.–2. tisočletja pr.n.št. in kažejo, da je bilo precej pred začetkom Partskega cesarstva področje Nise že naseljeno. Menijo, da je bilo na tem mestu veliko naselje že v 1. tisočletju pr.n.št.
 Nisa je doživela velik razvoj v sredini 3. stoletja pr. n. št., ko so Parti zgradili impresivne stavbe in jo določili za sedež kralja, verjetno prvič v času dinastije Partov. Ime Mithradatkert in navedba datuma ustanovitve, je znano kot napis na enem od 2.700 kosov keramike (ostraka), ki so jih našli v Nisi. Mitridatkirt pomeni trdnjavo Mitridat in se nanaša na kralja Mitridata I. Partskega (174–138 pr. n. št.).
 Nekateri antični viri, kot na primer Isidorus iz Kharaxa, omenjajo mesto Parthaunisa kot upravno in gospodarsko središče dinastije Arsakidov. Iz kraljevega prebivališča (Stara Nisa) in sosednjega mesta (Nova Nisa), so Arsakidi izvedli velike osvajalske pohode po ozemlju, ki se razteza od Inda do Evfrata. Nisa je postala glavno mesto, saj leži na strateški točki, na križišču različnih kultur – iz Perzije, Grčije in Srednje Azije. Mesto je doživelo zlato dobo stoletja pred našim štetjem z gradnjo trdnjav in drugih monumentalnih stavb (Stara Nisa) ter širitvijo gospodarstva. To obdobje je trajalo do prvega stoletja našega štetja.
 V letu 224 je Partsko kraljestvo propadlo. Ardašir I., vladar Istahra v provinci Fars, generalni guverner Partov v Perziji, ustanovi Sasanidisko dinastijo in z njo širi in osvaja nova mesta in ozemlja. Dinastija je v Iranu vladala do muslimanskih osvajanj v 7. stoletju. Uničevanje in zmanjšana populacija je v Nisi pripeljala do delne opustitve funkcij mesta, vendar je bilo še vedno pomembno središče vse do islamskega obdobja (12.–14. stoletja).
 Danes ostanke Nise pogosto obnavljajo, saj je zgrajena iz blatnih opek in slame, ki so podvržene močni eroziji. Prav tako se nekaj mesecev na leto vršijo izkopavanja predvsem tujih arheologov.
 Trdnjava v Nisi je bila razglašena za Unescovo svetovno dediščino leta 2007.
 Gospodarstvo
 Turkmenistan je pomemben dobavitelj surovin, zlasti zemeljskega plina, naftnih derivatov in surovega bombaža. Z ocenjeno letino 2009 okoli 823.000 ton, je Turkmenistan druga največja proizvajalka bombaža v nekdanji Sovjetski zvezi za Uzbekistanom. Pridelek se po osamosvojitvi stalno zmanjšuje zaradi slabega namakanja in upravljanja.
 Zunanje ocene rezerv zemeljskega plina znašajo 7,94 milijard km3 in je med štirimi največjimi proizvajalkami plina. Leta 2008 je revizija, ki jo je izvedlo britansko podjetje Gaffney, Cline and Associates ugotovila, da so tri najbolj pomembna plinska polja v državi: Yoloten, Osman in Yashlar in vsebujejo med 4,25 in 15,5 milijard km3 zemeljskega plina. V letu 2008 je bil Turkmenistan drugi največji proizvajalec plina v nekdanji Sovjetski zvezi po Rusiji. Leta 2009 se je proizvodnja znižala, ko se je 9. aprila 2009 izvoz v Rusijo ustavil, zaradi poškodovanja cevovoda Centralna Asia-Center.
 Od konca leta 2009, Turkmenistan izvaža zemeljski plin v treh smereh: v Rusijo, Iran in na Kitajsko. V letu 2010 je izvoz v Rusijo znašal 10-11 milijard kubičnih metrov in to po starem sistemu plinovoda, zgrajenem v sovjetskih časih. Plinski izvoz v Iran je po pričakovanjih dosegel 7-8 milijard kubičnih metrov v letu 2010 in se izvaža prek dveh cevovodov: Korpeje-Kurtkuyi (zgrajen leta 1997) in Dowletabat-Sarakhs-Khangiran (zgrajen leta 2009). Skupna zmogljivost obeh plinovodov je 25 milijard kubičnih metrov na leto in v prihodnosti zagotavlja možnost povečanja izvoza. Ob koncu leta 2009 je turkmenski plin začel teči na Kitajsko preko novozgrajenega plinovoda Turkmenistan – Uzbekistan – Kazahstan – Kitajska. Izvoz na Kitajsko naj bi znašal skupaj 3-4 milijarde kubičnih metrov v letu 2010. Turkmenistan in Kitajska načrtujeta povečati dobavo plina na 40 milijard kubičnih metrov v letih 2014-2015, ko bo cevovod dosegel polno kapaciteto.
 Turkmenistanska proizvodnja nafte je leta 2009 znašala okrog 10,3 milijona ton in naj bi znašala 10,4 milijona ton v letu 2010. Turkmenistan predela skoraj vso svojo nafto za lastne potrebe in izvaža samo naftne derivate kot so utekočinjeni naftni plin (UNP) in polipropilen.
 Turkmenistan je sprejel gospodarske reforme v upanju, da bo s prihodki od izvoza plina ohranil neučinkovitost gospodarstva. Motnje izvoza v Rusijo leta 2009 in poznejše zmanjšanje globalnega povpraševanje po zemeljskem plinu je pokazalo močno odvisnost gospodarstva od izvoza plina. Obstajajo znaki (Vir: CIA-the World Factbook), da Turkmenistanu primanjkuje trdih valutnih rezerv. Zunanji dolg države je bil ocenjen na 5 milijard EUR. Zasebni sektor je še vedno slabo razvit in se ukvarja predvsem z dejavnostjo predelave hrane, trgovino in storitvenim sektorjem. Poleg tega so statistični podatki Turkmenistana državna skrivnost in je objavljeni BDP in druge številke predmet špekulacij. Cilj Turkmenistana, samozadostnost v kmetijstvu, umetno vzdržuje gojenje neučinkovitih pridelkov kot sta pšenica in bombaž. Poročilo o razvoju človeških virov iz leta 2006 (ZN Development Program (UNDP)) daje Turkmenistan v kategorijo »srednje razvit«, čeprav je verjetno stopnja brezposelnosti in podzaposlenosti tudi 70%. Turkmenistan še naprej sodeluje z mednarodno skupnostjo za prevoz humanitarne pomoči Afganistanu.
 Kultura
 Turkmenski ljudje so po tradiciji nomadi in konjeniki. Še vedno so razdeljeni v plemena, ki se razlikujejo tako po jeziku kot noši, še posebej pa po vzorcih na preprogah.
 Turkmenistanski moški na podeželju nosijo tradicionalna telpek pokrivala, to so velike črne kučme iz ovčjega krzna. Nosijo rdeče plašče in bele srajce. V mestih tega praktično ni, razen štirikotnih kap. Ženske nosijo dolge obleke in pod njimi ozke hlače okrašene s čipkami in trakom v gležnju. Poročene ženske nosijo na poseben način zavezane rute pod katero so skriti lasje, neporočene pa kite in posebne čepice. Zanimiv je srebrn nakit: zapestnice in broške s poldragimi kamni. Ljudje svoje bogastvo razkazukjejo z zlatimi zobmi. Poroke so še vedno tradicionalne s 500 in več svati in stanejo celo premoženje (do 10.000 $ in večina zbira denar celo življenje samo za to). Ženske se morajo poročiti do 21 leta in se nato preselijo k moževi družini, kjer skrbijo za njegove starše. Praktično so brez osebne svobode, lahko so tepene, mož, če je premožen, ima po muslimanski tradiciji, lahko več žena.
 V turkmenski literaturi sta pomembna pesnika Magtymguly Pyragy in Mämmetweli Kemine.
 Ruhnama
 Ruhnama je knjiga, ki jo je napisal Saparmurat Nijazov, prvi predsednik samostojnega Turkmenistana in vsebuje duhovne in moralne smernice za življenje, je avtobiografija in revidira zgodovino. Besedilo vključuje številne zgodbe in pesmi, tudi pesmi pesnika Magtymguly-ja Pyragy-ja. Mišljena je bila kot "duhovno vodstvo naroda" in temelj umetnosti in literature, ki jo ustvarjajo turkmenski ljudje. Za življenja Nijazova je bila obvezno branje v šolah, njeno poznavanje so morali dokazovati tisti, ki so želeli postati javni uslužbenci. Danes ni več obvezna v šolah, jo pa sedanji predsednik Berdymukhamedov še vedno priporoča in uporablja ob različnih proslavah. V Ašhabadu ji je postavljen tudi spomenik.
 Promet
 Ceste
 Leta 2001 je imel Turkmenistan po ocenah 22.000 km cest, okoli 18.000 km z utrjenim voziščem. Ena glavnih cest poteka proti zahodu od meje z Iranom (Turghundi) preko Marye, do Turkmenbashija ob Kaspijskem morju. Druga teče vzporedno z Amu Darjo od meje z Afganistanom preko Turkmenabata do Daşoguza in do meje z Uzbekistanom. V začetku leta 2000 se je začel večji gradbeni projekt cestne izboljšave odsekov ceste, ki povezuje Ašhabad z Turkmenbashijem in Maryo.
 Železnice
 Turkmenistan ima 2440 km železniških prog še iz časov Sovjetske zveze. Najpomebnejši je 1930 km dolg odsek transsibirske železnice, ki poteka od Turkmenbashija preko Ašhabada do Taškenta in naprej. Leta 1995 so odprli nov 320 km dolg odsek od v smeri proti Iranu.
 Letališča
 Edino mednarodno letališče je v Ašhabadu, za notranje lete pa uporabljajo še letališče v Turkmenbashiju, Daşoguzu, Turkmenabatu in Mary. Nacionalnemu prevozniku ni dovoljeno leteti na področje EU zaradi varnostnih razlogov.
 Viri
 Dežele sveta, Karel in Marjeta Natek, Mladinska knjiga 2006
 Vodnik Central Asia, Lonely Planet 2010
 Turkmenistan na cia.gov
 UNESCO-va svetovna dediščina
 Glej tudi
 Unescova svetovna dediščina
 seznam suverenih držav
 Partsko cesarstvo
 Travel guides
 Zunanje povezave
 Turkmenistanski informacijski center
 Potovanja mag. Ksenija Čermelj
 Rusko govoreče države in ozemlja


text:
A Cliffhanger – Függő játszma (eredeti cím: Cliffhanger) 1993-ban bemutatott amerikai–olasz–francia koprodukcióban készült akciófilm Renny Harlin rendezésében. A főszerepeket Sylvester Stallone és John Lithgow játssza. A film nagyon sikeres volt a mozikban, nemzetközileg 255 milliós bevételt produkált.
 A film a Guinness Rekordok Könyvébe is bekerült, mint a legköltségesebb légi mutatvány, amit valaha végrehajtottak. Simon Crane-nek 1 millió dollárt fizettek, hogy hajtsa végre azt a mutatványt, amikor a két repülőgép között egy kötél van, és neki az volt a dolga, hogy a kötélre akaszkodva átcsúszik az egyik gépről a másikra 4572 méter magasan.
 Cselekménye
 Kritikai fogadtatás
 A filmet a legrosszabb film kategóriában jelölték Arany Málna díjra, mert nem kedvelték a sziklamászást és a sziklamászás irreális ábrázolását. Mindazonáltal a filmet szinte mindenhol dicsérték, a Rotten Tomatoes-on 76%-ot kapott.
 Szereposztás
 Érdekességek
 A filmet a Dolomitok hegységben forgatták, Észak-Olaszországban, Cortina d’Ampezzo környékén.
 Az az ejtőernyő, melyet az egyik ugró kinyit, amikor a terroristák elől menekül, egy finn zászlót ábrázol. Renny Harlin ötlete volt ez a megoldás, mivel ő Finnországban született, és valamennyi filmjében szerepel valamilyen formában a finn zászló.
 Három író azt állította, hogy az ő ötletük volt a Cliffhanger. A komolyabb szerzői jogi problémák elkerülése érdekében mindhárom szerzőnek fizettek fejenként
 A Carolco stúdió eredetileg azért szerződtette Stallone-t, hogy egy vígjátékban játsszon, John Candyvel együtt. Amikor elvetették az ötletet, rábeszélték Stallone-t, hogy vállalja el a Cliffhanger főszerepét.
 A rendező Renny Harlin is hasonló helyzetben volt. Őt azért szerződtette a stúdió, hogy a Gale Force című filmet rendezze meg, ami egy hurrikános film lett volna, akcióval párosítva. Akkor a trükkök túl költségesnek bizonyultak, ezért rábeszélték Harlint, hogy rendezze meg a Cliffhangert.
 Azt a jelenetet, mikor Stallone megpróbálja megmenteni Hal barátnőjét, Sarát, már több filmben is parodizálták, többek között az Ace Ventura 2.: Hív a természet-ben és a Drágám, add az életed-ben.
 A film bevételi szempontból sikert hozott, ezért mindenki Sylvester Stallone visszatérésének hívta.
 Renny Harlin először nem akarta elvállalni a rendezést, azt mondta, hogy nem akar elvállalni még egy Die hard 2-t.
 A filmet Wolfgang Güllich emlékének ajánlották, aki Stallone dublőre volt, és a film befejezése után egy autóbalesetben halt meg.
 Könyvben
 Jeff Rovin: Függő játszma; fordította: ifj. Pinnyei Szilárd; InterCom, Budapest, 1993
 További információk
 1993 filmjei
 Amerikai akciófilmek
 Olasz akciófilmek
 Francia akciófilmek
 TriStar Pictures-filmek
 Carolco Pictures-filmek
 InterCom-filmek
 Renny Harlin-filmek


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Wichtiger rechtlicher Hinweis
 |
 52007BP0112(01)
 1. Beschluss des Europäischen Parlaments vom 24. April 2007 betreffend die Entlastung zur Ausführung des Haushaltsplans des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds für das Haushaltsjahr 2005 (KOM(2006)0429 - C6-0264/2006 - 2006/2169(DEC))
 Amtsblatt Nr. 074 E vom 20/03/2008 S. 0174 - 0175
 1.Beschluss des Europäischen Parlaments vom 24. April 2007 betreffend die Entlastung zur Ausführung des Haushaltsplans des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds für das Haushaltsjahr 2005 (KOM(2006)0429 — C6-0264/2006 — 2006/2169(DEC))Das Europäische Parlament- unter Hinweis auf den Bericht der Kommission über die Folgemaßnahmen zu den Entlastungsbeschlüssen für das Haushaltsjahr 2004 (KOM(2006)0641 und seine Anlage SEK(2006)1376),- in Kenntnis der Vermögensübersichten und Haushaltsrechnungen des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds für das Haushaltsjahr 2005 (KOM(2006)0429 — C6-0264/2006) [1],- in Kenntnis des Berichts über die Rechnungsführung des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds im Haushaltsjahr 2005 (KOM(2006)0405),- in Kenntnis des Jahresberichts des Rechnungshofs über die Tätigkeiten im Rahmen des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds in Bezug auf das Haushaltsjahr 2005, zusammen mit den Antworten der kontrollierten Organe [2],- in Kenntnis der vom Rechnungshof gemäß Artikel 248 des EG-Vertrags vorgelegten Erklärung über die Zuverlässigkeit der Rechnungsführung sowie die Rechtmäßigkeit und Ordnungsmäßigkeit der zugrunde liegenden Vorgänge [3],- in Kenntnis der Empfehlungen des Rats vom 27. Februar 2007 (6061/2007 — C6-0094/2007, 6062/2007 — C6-0095/2007, 6063/2007 — C6-0096/2007, 6064/2007 — C6-0097/2007),- gestützt auf Artikel 33 des internen Abkommens vom 20. Dezember 1995 zwischen den im Rat vereinigten Vertretern der Mitgliedstaaten über die Finanzierung und Verwaltung der Hilfen der Gemeinschaft im Rahmen des zweiten Finanzprotokolls des Vierten AKP-EG-Abkommens [4],- gestützt auf Artikel 32 des internen Abkommens vom 18. September 2000 zwischen den im Rat vereinigten Vertretern der Regierungen der Mitgliedstaaten über die Finanzierung und Verwaltung der Hilfe der Gemeinschaft im Rahmen des Finanzprotokolls zu dem am 23. Juni 2000 in Cotonou, Benin, unterzeichneten Partnerschaftsabkommen zwischen den Mitgliedern der Gruppe der Staaten in Afrika, im Karibischen Raum und im Pazifischen Ozean einerseits und der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten andererseits und über die Bereitstellung von Finanzhilfe für die überseeischen Länder und Gebiete, auf die der vierte Teil des EG-Vertrags Anwendung findet [5],- gestützt auf Artikel 276 des EG-Vertrags,- gestützt auf Artikel 74 der Finanzregelung vom 16. Juni 1998 für die Zusammenarbeit bei der Entwicklungsfinanzierung im Rahmen des Vierten AKP-EG-Abkommens [6],- gestützt auf Artikel 119 der Finanzregelung vom 27. März 2003 für den 9. Europäischen Entwicklungsfonds [7],- gestützt auf Artikel 70, Artikel 71 Spiegelstrich 3 und Anlage V seiner Geschäftsordnung,- in Kenntnis des Berichts des Haushaltskontrollausschusses sowie der Stellungnahme des Entwicklungsausschusses (A6-0115/2007),A. in der Erwägung, dass der Rechnungshof in seiner Zuverlässigkeitserklärung zu den Europäischen Entwicklungsfonds (EEF) zu dem Schluss gelangt, dass die Rechnung des Haushaltsjahres 2005 von einigen Ausnahmen abgesehen ein korrektes Bild der Einnahmen und Ausgaben für dieses Jahr sowie der Finanzlage am Jahresende vermittelt,B. in der Erwägung, dass sich die Schlussfolgerung des Rechnungshofs zur Rechtmäßigkeit und Ordnungsmäßigkeit der zugrunde liegenden Vorgänge unter anderem auf eine stichprobenweise Prüfung der Vorgänge stützt,C. in der Erwägung, dass der Rechnungshof auf der Grundlage der geprüften Unterlagen der Ansicht ist, dass die in der Rechnung erfassten Einnahmen sowie die ausgewiesenen Mittelbindungen und Zahlungen der EEF insgesamt gesehen rechtmäßig und ordnungsmäßig sind,1. erteilt der Kommission die Entlastung zur Ausführung des Haushaltsplans des sechsten, siebten, achten und neunten Europäischen Entwicklungsfonds für das Haushaltsjahr 2005;2. legt seine Bemerkungen in der nachstehenden Entschließung nieder;3. beauftragt seinen Präsidenten, diesen Beschluss sowie die als integraler Bestandteil dazugehörige Entschließung dem Rat, der Kommission, dem Gerichtshof, dem Rechnungshof und der Europäischen Investitionsbank zu übermitteln und für ihre Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union (Reihe L) zu sorgen.[1] ABl. C 265 vom 31.10.2006, S. 1.[2] ABl. C 263 vom 31.10.2006, S. 205.[3] ABl. C 263 vom 31.10.2006, S. 213.[4] ABl. L 156 vom 29.5.1998, S. 108.[5] ABl. L 317 vom 15.12.2000, S. 355.[6] ABl. L 191 vom 7.7.1998, S. 53.[7] ABl. L 83 vom 1.4.2003, S. 1.--------------------------------------------------


text:
 Události
 1. ledna se na nebi při soumraku ukázala velká kometa. Byla pak v Čechách velká neúroda obilí i vína a mnoho dobytka pomřelo.
 Probíhající události
 1455–1487 – Války růží
 Narození
 1. července – Kristián II. Dánský, švédský král († 25. ledna 1559)
 Úmrtí
 3. května – Mehmed II., turecký sultán (* 1432)
 21. května – Kristián I. Dánský, dánský, norský a švédský král (* 1426)
 28. srpna – Alfons V., portugalský král (* 1432)
 Erik Axelsson, švédský státník, regent Kalmarské unie (* asi 1419)
 Hlavy států
 České království – Vladislav Jagellonský
 Svatá říše římská – Fridrich III.
 Papež – Sixtus IV.
 Anglické království – Eduard IV.
 Dánsko – Kristián I. Dánský – Jan I.
 Francouzské království – Ludvík XI.
 Polské království – Kazimír IV. Jagellonský
 Uherské království – Matyáš Korvín
 Litevské velkoknížectví – Kazimír IV. Jagellonský
 Norsko – Kristián I. Dánský
 Portugalsko – Alfons V. – Jan II.
 Švédsko – regent Sten Sture
 Rusko – Ivan III. Vasiljevič
 Kastilie – Isabela Kastilská
 Aragonské království – Ferdinand II. Aragonský
 Externí odkazy
 15. století


type: caselaw

text:
 18.5.2013
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 141/25
 Προσφυγή της 20ής Μαρτίου 2013 — Selo Medical κατά ΓΕΕΑ — biosyn Arzneimittel (SELOGYN)
 (Υπόθεση T-173/13)
 2013/C 141/46
 Γλώσσα του δικογράφου της προσφυγής: η γερμανική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Selo Medical GmbH (Unternberg, Αυστρία) (εκπρόσωπος: T. Schneider, δικηγόρος)
 Καθού: Γραφείο Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα)
 Αντίδικος ενώπιον του τμήματος προσφυγών: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Γερμανία)
 Αιτήματα της προσφεύγουσας
 Η προσφεύγουσα ζητεί από το Γενικό Δικαστήριο:
 —
 να ακυρώσει την απόφαση του τέταρτου τμήματος προσφυγών του Γραφείου Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα) της 21ης Ιανουαρίου 2013 στην υπόθεση R 2601/2011-4 και να απορρίψει την ανακοπή κατά της αιτήσεως καταχωρίσεως κοινοτικού σήματος,
 —
 να καταδικάσει το ΓΕΕΑ και, ενδεχομένως, την αντίδικο ενώπιον του τμήματος προσφυγών στα έξοδα της διαδικασίας κατά το άρθρο 87, παράγραφος 2, του Κανονισμού Διαδικασίας του Γενικού Δικαστηρίου.
 Λόγοι και κύρια επιχειρήματα
 Αιτούσα την καταχώριση του κοινοτικού σήματος: Η προσφεύγουσα
 Σήμα προς καταχώριση: Λεκτικό σήμα «SELOGYN» για προϊόντα της κλάσεως 5 — Αίτηση καταχωρίσεως κοινοτικού σήματος 9 049 016
 Δικαιούχος του κατά τη διαδικασία ανακοπής αντιταχθέντος σήματος ή σημείου: Η biosyn Arzneimittel GmbH
 Αντιταχθέν σήμα ή σημείο: Εθνικό λεκτικό σήμα «SELESYN» για προϊόντα και υπηρεσίες των κλάσεων 5, 29 και 44
 Απόφαση του τμήματος ανακοπών: Αποδοχή της ανακοπής
 Απόφαση του τμήματος προσφυγών: Απόρριψη της προσφυγής
 Προβαλλόμενοι λόγοι: Παράβαση του άρθρου 8, παράγραφος 1, στοιχείο β', του κανονισμού 207/2009


text:
 20.5.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 133/13
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 489/2011
 z dnia 19 maja 2011 r.
 w sprawie przyznawania uprawnień do przywozu w odniesieniu do wniosków złożonych w ciągu pierwszych siedmiu dni miesiąca maja 2011 r. w ramach kontyngentów taryfowych na przywóz mięsa drobiowego, otwartych rozporządzeniem (WE) nr 616/2007
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
 uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 1301/2006 z dnia 31 sierpnia 2006 r. ustanawiające wspólne zasady zarządzania kontyngentami taryfowymi na przywóz produktów rolnych, podlegającymi systemowi pozwoleń na przywóz (2), w szczególności jego art. 7 ust. 2,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie Komisji (WE) nr 616/2007 (3) otworzyło kontyngenty taryfowe na przywóz produktów sektora mięsa drobiowego pochodzących z Brazylii, Tajlandii i pozostałych państw trzecich.
 (2)
 Wnioski o uprawnienia do przywozu złożone w ciągu pierwszych siedmiu dni miesiąca maja 2011 r. w przypadku grupy 5 w odniesieniu do podokresu od dnia 1 lipca do dnia 30 września 2011 r. dotyczą ilości większych niż ilości dostępne. Należy zatem określić, na jakie ilości uprawnienia do przywozu mogą być przyznane, poprzez ustalenie współczynnika przydziału, jaki należy zastosować do ilości, w odniesieniu do których złożono wnioski,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W odniesieniu do wniosków o uprawnienia do przywozu złożonych na mocy rozporządzenia (WE) nr 616/2007 w przypadku grupy 5 w odniesieniu do podokresu trwającego od dnia 1 lipca do dnia 30 września 2011 r. ustala się współczynniki przydziału wymienione w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dnia 20 maja 2011 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 19 maja 2011 r.
 W imieniu Komisji, za Przewodniczącego,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 299 z 16.11.2007, s. 1.
 (2) Dz.U. L 238 z 1.9.2006, s. 13.
 (3) Dz.U. L 142 z 5.6.2007, s. 3.
 ZAŁĄCZNIK
 Nr grupy
 Nr porządkowy
 Współczynnik przydziału dla wniosków o uprawnienia do przywozu złożonych w odniesieniu do podokresu od dnia 1.7.2011-30.9.2011
 (w %)
 5
 09.4215
 1,485885


text:
ARCHIVES HISTORIQUES
 DE LA COMMISSION
 COLLECTION RELIEE DES
 DOCUMENTS "COM"
 COM (87) 511
 Vol. 1987/0257
 ---pagebreak--- Disclaimer
 Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 concernant
 l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique européenne et de
 la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, p. 1) modifié en dernier
 lieu par le règlement (UE) 2015/496 du Conseil du 17 mars 2015 (JO L79 du 25. 3.2015, p. 1), ce
 dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents classifiés présents dans ce dossier
 ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit règlement ou sont considérés déclassifiés
 conformément aux articles 26(3) et 59(2) de la décision (UE, Euratom) 2015/444 de la
 Commission du 13 mars 2015 concernant les règles de sécurité aux fins de la protection des
 informations classifiées de l'Union européenne.
 In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 concerning
 the opening to the public of the historical archives of the European Economic Community and the
 European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as last amended by Council
 Regulation (EU) 2015/496 of 17 March 2015 (OJ L 79, 27.3.2015, p. 1), this file is open to the
 public. Where necessary, classified documents in this file have been declassified in conformity
 with Article 5 of the aforementioned regulation or are considered declassified in conformity with
 Articles (26.3) and 59(2) of the Commission Decision (EU, Euratom) 2015/444 of 13 March 2015
 on the security rules for protecting EU classified information.
 In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1. Februar
 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und
 der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983, S. 1), zuletzt geändert durch die
 Verordnung (EU) Nr. 2015/496 vom 17. März 2015 (ABI. L 79 vom 25.3.2015, S. 1), ist dieser Akt
 der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit erforderlich, wurden die Verschlusssachen in diesem Akt in
 Übereinstimmung mit Artikel 5 der genannten Verordnung freigegeben; beziehungsweise werden
 sie auf Grundlage von Artikel 26(3) und 59(2) der Entscheidung der Kommission (EU, Euratom)
 2015/444 vom 13. März 2015 über die Sicherheitsvorschriften für den Schutz von EU-
 Verschlusssachen als herabgestuft angesehen.
 ---pagebreak--- COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS
 COM(87 ) 511 final
 Bruxelas , 19 de Outubro de 1987
 Proposta de
 REGULAMENTO ( EURATOM, CECA, CEE ) DO CONSELHO
 que altera , com carácter temporário , o Regulamento Financeiro
 de 21 de Dezembro de 1977 aplicável ao ornamento geral
 das Comunidades Europeias
 ( Apresentada pela Comissão )
 C0M(87 ) 511 final
 ---pagebreak--- £o //- > "
 EXPOSE DES MOTIFS
 Ob j et : Modification intérimaire du Règlement financier du 21 décembre 1977
 afin de traduire au plan de la réglementation financière les
 conséquences des modifications du règlement 729 / 70 CD
 Conformément aux principes énoncés dans les documents C0M(87)100 et 101 , en
 matière de gestion des crédits du FEOGA-Garantie , la Commission a saisi les
 Institutions concernées d' une proposition de modification du régime de
 financement du FEOGA-Garantie par le remplacement du système actuel des
 " avances " par un système de " remboursements " ( 2 ).
 Cependant , en raison de la situation budgétaire particulière de l' exercice
 1987 pour laquelle il importait de trouver une solution rapidement , et
 conformément aux conclusions du Conseil Européen des 29 et 30 juin 1987 , la
 Commission a été amenée à présenter le 10 juillet 1987 une solution
 intérimaire relative à un mécanisme d' "avances sur prise en compte ". Le
 Conseil a adopté cette proposition le . ( ).
 Il importe , dès lors , de traduire les modifications du financement de la
 politique agricole au plan des dispositions particulières du règlement
 financier du 21 décembre 1977 .
 La réalisation de ce régime intérimaire devant couvrir , notamment , les deux
 derniers mois de l' exercice 1987 , il convient que la décision à prendre sur
 la présente proposition intervienne de manière à permettre une clôture des
 comptes de l' exercice 1987 , conformément au système mis en place .
 Il importe , dans ces conditions , que les instances concernées prennent ,
 chacune en ce qui les concerne , les mesures appropriées pour permettre une
 entrée en vigueur dans les délais requis .
 ( 1 ) COM ( 87 ) 365 final du 10 juillet 1987
 ( 2 ) C0M(87)212 final du 30.4.1987
 ( )
 ---pagebreak--- Proposta de
 REGULAMENTO C EURATOM , CECA , CEE ) DO CONSELHO
 que altera , com carácter temporário , o Regulamento Financeiro
 de 21 de Dezembro de 1977 aplicável ao ornamento geral
 das Comunidades Europeias
 0 CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS ,
 Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço
 e , nomeadamente , o seu artigo 782-H ,
 Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e , nomea ¬
 damente , o seu artigo 2092 ,
 Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia da Energia Atómica
 e , nomeadamente , o seu artigo 1832,
 Tendo em conta a proposta da Comissão ( 1 ),
 Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu ( 2 ),
 Tendo em conta o parecer do Tribunal de Contas ( 3 ),
 Considerando que se realizou a concertação prevista pela Declaração de 4 de Ma_r_
 ço de 1975 do Parlamento Europeu , do Conselho e da Comissão ( 4 ) numa
 comissão de concertação ;
 Considerando que o Regulamento Financeiro (5 ) deve reflectir a passagem do mecanis ¬
 mo de "adiantamentos " do FEOGA-Garantia ao sistema de " adiantamentos sobre impu ¬
 tação ", para ter em conta as alterações introduzidas pelo Regulamento ( CEE ) n2
 729 / 70 do Conselho ( 6 ) com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento
 ( CEE ) n2 . ( 7 ),
 (1 )
 (2)
 (3 )
 ( 4 ) JO n2 C 89 de 22.04.1975 , p. 1 .
 ( 5 ) JO n2 L 356 de 31.12.1977 , p. 1 .
 ( 6 ) JO n2 L 94 de 28.4.1970 , p. 13 .
 (7)
 ---pagebreak--- - 4 -
 ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO :
 Artigo 12
 I
 São aditados no artigo 982 do Regulamento Financeiro os dois parágrafos
 seguintes :
 " Todavia , durante o período de aplicação do Regulamento ... * as
 despesas sao imputadas a um determinado exercício com base nos pagamentos
 efectuados pelos servidos e organismos=referidos no artigo 42 do Regulamen-
 to 729 / 70 no decurso do período que vai de 1 de Novembro do exercício prece^
 dente até 31 de OutubFO desse exercício , desde que a respectiva autorizagáo
 e ordem de pagamento cheguem ao tesoureiro o mais tardar até 31 de Margo se^
 guinte .
 As despesas efectuadas em Novembro e Dezembro de 1987 sâo imputadas :
 - ao exercício de 1987 se se tratar de pagamentos efectuados no limite das
 dotações aprovadas pelo orçamento geral das Comunidades ,
 - ao exercício de 1988 se se tratar de pagamentos efectuados com os meios
 financeiros mobilizados pelos Estados-membros em execução do nQ 2 , últi ¬
 mo parágrafo , do artigo 4Q do Regulamento ( CEE ) 729 / 70 .
 * JO nfl L "
 Artigo 2Q
 0 presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua
 publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias .
 É aplicével a partir de 1 de Novembro de 1987 .
 0 presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente
 aplicável em todos os Estados-membros .
 Feito em Bruxelas , em


text:
 3.7.2017
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 213/6
 Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 mai 2017 – RFA International, LP/Comisia Europeană
 (Cauza C-239/15 P) (1)
 ((Recurs - Dumping - Import de ferosiliciu originar din Rusia - Respingerea cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate))
 (2017/C 213/04)
 Limba de procedură: engleza
 Părțile
 Recurentă: RFA International, LP (reprezentanți: B. Evtimov, advokat, E. Borovikov, avocat și D. O'Keeffe, solicitor)
 Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, P. Němečková și A. Stobiecka-Kuik, agenți)
 Dispozitivul
 1)
 Respinge recursul.
 2)
 Obligă RFA International LP la plata cheltuielilor de judecată.
 (1) JO C 270, 17.8.2015.


text:
 27.8.2011
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 252/15
 Acțiune introdusă la 6 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
 (Cauza C-281/11)
 2011/C 252/29
 Limba de procedură: polona
 Părțile
 Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și M. Owsiany-Hornung, agenți)
 Pârâtă: Republica Polonă
 Concluziile reclamantei
 —
 Constatarea faptului că, prin netranspunerea sau transpunerea incorectă a articolului 2 literele (a), (b), (d), (e) și (f), a articolului 3 alineatul (3), a articolului 4 alineatul (3), a articolului 6, a articolului 7, a articolului 8, a articolului 9 alineatele (1) și (2) litera (a), a articolului 10 alineatele (3) și (4) și a articolului 18 alineatul (1) al doilea paragraf, alineatele (3) și (4), precum și a celei de a patra liniuțe a părții A, a primei liniuțe a părții B și a primei liniuțe a părții C din anexa V la Directiva 2009/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind utilizarea în condiții de izolare a microorganismelor modificate genetic, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;
 —
 obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 Comisia susține că Republica Polonă a transpus incorect în dreptul polonez definițiile „microorganism”, „microorganism modificat genetic”, „accident” și „utilizator” cuprinse la articolul 2 literele (a), (b), (d) și (e) din Directiva 2009/41. Potrivit Comisiei, constituie o încălcare inclusiv faptul că legislația poloneză nu cuprinde o definiție a „notificării”, care este prevăzută la articolul 2 litera (f) din directivă.
 Comisia susține în plus că articolul 3 alineatul (3), articolele 6, 7, 8, articolul 9 alineatele (1) și (2) litera (a) și articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf, alineatul (3) și alineatul (4) din Directiva 2009/41, precum și prima liniuță a părții B și prima liniuță a părții C din anexa V la această directivă nu au fost transpuse în dreptul polonez.
 Potrivit Comisiei, transpunerea articolului 4 alineatul (3) din Directiva 2009/41 este incorectă întrucât, în temeiul dreptului polonez, prima clasă include doar activități care nu prezintă riscuri, în timp ce directiva include de asemenea activitățile care prezintă riscuri neglijabile.
 Comisia susține de asemenea că Republica Polonă a implementat incorect articolul 10 alineatul (3) din Directiva 2009/41 prin faptul că a restrâns posibilitatea de a prevedea condiții suplimentare pentru utilizarea în condiții de izolare a organismelor modificate genetic exlusiv la situația în care acestea sunt necesare pentru protecția sănătății umane sau a mediului, în timp ce articolull 10 alineatul (3) nu prevede o astfel de restricție.
 În plus, potrivit Comisiei, articolul 10 alineatul (4) din Directiva 2009/41 a fost transpus incorect în dreptul național întrucât, potrivit acestuia din urmă, se introduce o perioadă de 30 de zile pe care directiva nu o prevede.
 În sfârșit, Comisia susține că autoritățile poloneze nu au transpus complet a patra liniuță a părții A din anexa V la Directiva 2009/41.