text:
VS2004887
 Odločba: Sodba I Ips 493/2008
 ECLI:SI:VSRS:2009:I.IPS.493.2008
 Odločba 2: VSM I Kp 470/2008
 Datum seje senata: 09.07.2009
 Institut: načelo kontradiktornosti - dokazni postopek - bistvene kršitve določb kazenskega postopka - pravice obrambe - pravica do učinkovite obrambe - zaslišanje obremenilne priče - dokaz - dokaz iz drugega kazenskega postopka
 Zveza: ZKP člen 18, 355, 355/1.
 EKČP člen 6, 6/3-d.
 Če je sodišče na glavni obravnavi zaslišalo pričo in ji ob tem predočilo njen zagovor iz drugega kazenskega postopka, to ne pomeni, da se sodba opira na dokaz iz drugega kazenskega postopka, ki v obravnavanem postopku ni bil izveden.
 1. Obsojeni R.O. je bil s sodbo Okrajnega sodišča v Lendavi spoznan za krivega kaznivega dejanja prikrivanja po prvem odstavku 221. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ), za katero mu je sodišče izreklo kazen štiri mesece zapora, oprostilo ga je plačila stroškov kazenskega postopka ter odločilo, da stroški postavljenega zagovornika bremenijo proračun. Višje sodišče v Mariboru je pritožbi obsojenca in njegovega zagovornika zavrnilo kot neutemeljeni, potrdilo sodbo sodišča prve stopnje ter obsojenca oprostilo plačila stroškov pritožbenega postopka.
 2. Zoper pravnomočno sodbo je obsojenčev zagovornik vložil zahtevo za varstvo zakonitosti zaradi „bistvene kršitve določb kazenskega postopka ter zmotne uporabe kazenskega zakona“ in predlagal, da Vrhovno sodišče obtožbo zoper obsojenca zavrne, podrejeno pa, da mu izreče pogojno obsodbo.
 3. Na zahtevo za varstvo zakonitosti je odgovoril vrhovni državni tožilec H.J., ki meni, da zahteva ni utemeljena, zaradi česar predlaga, da jo Vrhovno sodišče zavrne.
 4. Vrhovno sodišče je odgovor vrhovnega državnega tožilca na podlagi drugega odstavka 423. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) poslalo obsojencu in njegovemu zagovorniku, ki se o njem nista izjavila.
 5. Obsojenčev zagovornik je v zahtevi za varstvo zakonitosti navedel, da sodišče prve stopnje na glavni obravnavi ni prebralo zagovora, ki ga je B.Š. podal v kazenski zadevi Okrožnega sodišča v Murski Soboti K 170/2006, v kateri je bil pravnomočno obsojen (tudi) za kaznivo dejanje velike tatvine po 1. točki prvega odstavka 212. člena KZ. Sodišče tudi ni ugodilo predlogu pomočnice okrožnega državnega tožilca, da naj se zagovor Š. prebere, ampak je odločilo, da se kot priča neposredno zasliši na glavni obravnavi. Kljub temu, da zagovor Š. sploh ni bil prebran, je sodišče svojo sodbo oprlo na ta zagovor. Tudi dejstvo, da je sodišče prebralo sodbo K 170/2006 ter sodbo pritožbenega sodišča, ne more predstavljati pravno relevantnega dokaza, saj iz izreka sodb ni moč ugotoviti obdolženčevega zagovora. Opisano ravnanje sodišča po navedbah zahteve pomeni kršitev ustavnega načela enakosti pred zakonom in tudi kršitev načel kontradiktornosti in neposrednosti, saj zagovora, ki je bil podan v nekem drugem kazenskem postopku, ni mogoče upoštevati kot pravno relevanten dokaz. Obsojenec namreč ni bil prisoten, ko je B.Š. (v drugem kazenskem postopku) podal svoj zagovor, saj ga sodišče o zaslišanju ni obvestilo in zato Š. tudi ni mogel postavljati vprašanj in dajati pripomb na njegov zagovor. Končno sodišče tudi ne more ocenjevati (ne)verodostojnosti zagovora iz drugega kazenskega postopka.
 6. V obravnavanem primeru je pomočnica okrožnega državnega tožilca na glavni obravnavi dne 16.4.2008 predlagala, da sodišče v dokazne namene prebere tudi zagovor B.Š., dan v fazi preiskovalnih dejanj, ki se nahaja v spisu Okrožnega sodišča v Murski Soboti K 170/2006. Sodišče je tak dokazni predlog zavrnilo in odločilo, da bo B.Š. kot pričo neposredno zaslišalo. Med zaslišanjem je pomočnica okrožnega državnega tožilca Š. predočila njegov (drugačen) zagovor iz preiskave in z glavne obravnave v kazenski zadevi K 170/2006. Sodišče je nato v obrazložitvi sodbe navedlo, da delno sledi izpovedbi priče Š., v delu, ko je izpovedoval drugače kot v predočenem mu zagovoru, pa sodišče njegovi izpovedbi ni verjelo. Zaključilo je, da je priča Š. govoril resnico v svojem zagovoru iz drugega kazenskega postopka, ko je obsojenega O. obremenil in povedal, da je O. izročil ves ukraden nakit in mu tudi povedal za njegov nezakonit izvor, ne pa v tem postopku, ko je vse to zanikal (sodba, stran 3).
 7. Zagovornik po navedenem smiselno uveljavlja kršitev pravice do učinkovite obrambe, kot mu jo zagotavljata prvi odstavek 355. člena ZKP in točka d) tretjega odstavka 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Po prvem odstavku 355. člena ZKP sodišče opre sodbo samo na dejstva in dokaze, ki so bili pretreseni na glavni obravnavi. Sodišče mora za podlago sodbe vzeti (praviloma) le tista dejstva, ki jih je zaznalo neposredno na glavni obravnavi, ko je izvajalo in ocenjevalo izvirne dokaze. S tem je sodišču omogočeno, da si neposredno ustvari vtis o dokazni vrednosti posameznega dokaza. S tako procesno določbo pa se obtožencu tudi zagotavlja pravica do učinkovite obrambe. Izvajanje slednje bi mu bilo onemogočeno, če bi sodba lahko temeljila na dejstvih, ki se niso obravnavala v kontradiktornem postopku na glavni obravnavi, ali na dokazih, ki niso bili izvedeni na glavni obravnavi, tako da bi se obtoženec lahko z njimi soočil. Po določbi 22. člena Ustave Republike Slovenije je vsakomur zagotovljeno enako varstvo njegovih pravic v postopku pred sodiščem, ki odloča o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih. Ta zagotavlja (tudi) pravico do izjave, ki obdolžencu v kazenskem postopku omogoča, da se izjavi o vseh dejanskih in pravnih vidikih zadeve. Namen načela kontradiktornosti je v tem, da se stranki pod enakimi pogoji seznanita in opredelita glede vseh navedb in dokazov nasprotne stranke, ki lahko vplivajo na odločitev sodišča. Obdolženec pa mora imeti tudi zadostno možnost izpodbijati obremenilne izjave in v zvezi z njimi zasliševati njihovega avtorja v trenutku, ko so bile dane, ali pa pozneje. V primerih, kadar obdolženec ni mogel uveljaviti svoje pravice do zaslišanja obremenilnih prič, se po ustaljeni ustavnosodni praksi obsodilna sodba ne sme izključno ali v odločilni meri opreti na njihove izjave. Za dokaz, ki je bil v pomembni meri podlaga za obsodbo, gre tudi tedaj, kadar je sodišče, ki je sodbo izreklo, ostale dokaze presojalo predvsem z vidika, ali potrjujejo sporne izjave obremenilnih prič. Tako je Ustavno sodišče odločilo na primer v odločbah Up-719/03 z dne 9.3.2006 in Up-849/05 z dne 18.10.2007.
 8. Vrhovno sodišče ocenjuje, da se v obravnavani zadevi sodba ne opira na dokaz iz drugega kazenskega postopka oziroma na dokaz, ki v obravnavanem postopku ni bil izveden. Pojem dokaza je večplasten, za potrebe obravnavanega primera gre dokaz razlagati kot vir spoznanja o kakšnem pomembnem dejstvu, pri čemer se ta pomembna dejstva ugotavljajo v dokaznem postopku. Poleg odločilnih dejstev, ki so bistvena za odločitev v kazenski zadevi, in poleg indicev se v kazenskem postopku ugotavljajo tudi dejstva, s katerimi se preverja verodostojnost dokazov. Gre za tako imenovana pomožna ali kontrolna dejstva, ki posredno kažejo na obstoj pravno odločilnih dejstev. Z izvedbo dokaza se stranke kazenskega postopka seznanijo z njegovo vsebino, na primer z zaslišanjem obdolženca, priče ali izvedenca, izvedbo ogleda ali rekonstrukcije, branjem listin, poslušanjem zvočnih zapisov in podobno. Sodišče sme sodbo opreti le na veljavne dokaze, torej take, ki so bili zakonito pridobljeni. Nasprotno so po določbi drugega odstavka 18. člena ZKP nedovoljeni dokazi tisti, ki so bili pridobljeni s kršitvijo ustavno varovanih človekovih pravic in temeljnih svoboščin; ki so bili pridobljeni s kršitvijo določb ZKP in je zanje v tem zakonu določeno, da se sodna odločba ne sme opreti nanje; ki so bili pridobljeni na zakonit način, vendar na podlagi nedovoljenega dokaza.
 9. V obravnavani zadevi je sodišče prve stopnje vpogledalo v kazenski spis K 170/2006 in prebralo (pravnomočno) sodbo, del katere je tudi zagovor obsojenega B.Š. Njegov zagovor je na glavni obravnavi prebrala tudi pomočnica okrožnega državnega tožilca in mu ga predočila, ko je bil v obravnavani zadevi zaslišan kot priča. Š. je kot priča ponovil oziroma potrdil, da je res podal izjavo z zgoraj omenjeno vsebino v svojem zagovoru v prejšnjem kazenskem postopku, hkrati pa izjavil, da njegova takratna izjava ni bila resnična. Na tak način je bil dokaz z zaslišanjem Š. kot priče pravilno izveden. Sodišče prve stopnje je na podlagi izvedenih dokazov Š. izpovedbo temeljito in podrobno pretehtalo ter obrazložilo, zakaj mu verjame le deloma, oziroma zakaj ocenjuje, da je bila resnična njegova izjava v prejšnjem, ne pa v tem postopku (sodba, stran 3, 4). Poleg tega, da je Okrožno državno tožilstvo že v obtožnem predlogu predlagalo branje spisa K 170/2006, je obsojenčev zagovornik imel možnost postavljati vprašanja Š., ko je bil ta zaslišan kot priča in po tem, ko mu je bil predočen njegov zagovor iz drugega kazenskega postopka. Tako je moč zaključiti, da je imela obramba na glavni obravnavi vse možnosti seznaniti se s Š. zagovorom, prav tako je imela možnost soočiti se z avtorjem za O. obremenilnih izjav. Na tak način je bila zagotovljena tudi kontradiktornost postopka iz prvega odstavka 355. člena ZKP, obsojencu je bila dana možnost soočenja z obremenilnimi izjavami priče, danimi v drugem kazenskem postopku. Zato je zatrjevanje, da se izpodbijana sodba opira na dokaz iz drugega kazenskega postopka, neutemeljeno in uveljavljana kršitev pravice do obrambe ni podana.
 10. Zagovornik z zatrjevanjem, da je zaključek sodišča, da je Š. na zaslišanju želel zaščititi obsojenca, nepravilen, s podajanjem ocene izpovedb B.Š. in K.K., da obsojencu niso bile znane Š. premoženjske razmere ter da obsojencu ni bil dokazan direktni naklep, uveljavlja razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja, kar po določbi drugega odstavka 420. člena ZKP ne more biti razlog za vložitev zahteve za varstvo zakonitosti.
 11. Nadalje je obsojenčev zagovornik navedel, da opiranje sodbe na cenilni zapisnik Zlatarstva M. predstavlja nedovoljen dokaz, saj lahko vrednost predmetov ocenjuje le zaprisežen sodni izvedenec, ki ima potrebno strokovno znanje. Vrhovno sodišče je že zgoraj pojasnilo (točka 8), kdaj se dokaz šteje za nezakonit. Zakon o kazenskem postopku ne vsebuje zapovedi, da je potrebno vrednost predmetov ugotoviti s pomočjo izvedenca ustrezne stroke, zato ugotavljanje vrednosti zlatnine na podlagi cenilnega zapisnika zlatarja, ki ni izvedenec, ne predstavlja kršitve določb kazenskega postopka. Ob tem zagovornik niti ni opredelil, za kršitev katere določbe kazenskega postopka naj bi šlo in kako naj bi ta kršitev vplivala na zakonitost sodne odločbe.
 12. Obsojenčev zagovornik z zatrjevanjem, da v izreku sodbe zlatnina ni dovolj konkretno opredeljena in opisana, uveljavlja kršitev kazenskega zakona. Vrhovno sodišče ugotavlja, da so predmeti, kot so opredeljeni v izreku izpodbijane sodbe (uhana iz belega zlata, obeska iz belega zlata, prstan iz belega zlata, poročni prstan iz rumenega zlata ipd.), dovolj določno opisani, podrobneje je opisana vrsta zlata, iz katerega so posamezni predmeti, navedeno je točno število posameznih predmetov in njihove posamične značilnosti (na primer obesek za verižico iz rumenega zlata z zelenim kamnom). Zatrjevana kršitev kazenskega zakona ni podana.
 13. Zagovornikovo nestrinjanje z izrečeno obsodilno sodbo in navajanje, da bi prišel v poštev le izrek pogojne obsodbe, po določbi drugega odstavka 420. člena ZKP ne predstavljata dovoljenega razloga za vložitev zahteve za varstvo zakonitosti.
 14. Vrhovno sodišče ni ugotovilo zatrjevanih kršitev kazenskega zakona in določb kazenskega postopka, zato je zahtevo obsojenčevega zagovornika za varstvo zakonitosti zavrnilo kot neutemeljeno (425. člen ZKP).
 15. Obsojenec je brez zaposlitve in vira preživljanja ter je dolžan skrbeti za svoje mladoletne otroke, izrečena pa mu je bila tudi kazen zapora, zato ga je Vrhovno sodišče na podlagi četrtega odstavka 95. člena v zvezi z 98.a členom ZKP oprostilo plačila sodne takse.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Wichtiger rechtlicher Hinweis
 |
 22006A1230(02)
 Abkommen in Form eines Briefwechsels zwischen der Europäischen Gemeinschaft und Brasilien über die Änderung der Zugeständnisse in den Listen der spezifischen Verpflichtungen der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik im Zuge des Beitritts dieser Staaten zur Europäischen Gemeinschaft
 Amtsblatt Nr. L 397 vom 30/12/2006 S. 0011 - 0013 Amtsblatt Nr. L 397 vom 30/12/2006 S. 0011 - 0013
 Abkommenin Form eines Briefwechsels zwischen der Europäischen Gemeinschaft und Brasilien über die Änderung der Zugeständnisse in den Listen der spezifischen Verpflichtungen der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik im Zuge des Beitritts dieser Staaten zur Europäischen GemeinschaftA. Schreiben der Europäischen GemeinschaftGenf, 18. Dezember 2006Sehr geehrter Herr ...,nach Aufnahme der Verhandlungen zwischen den Europäischen Gemeinschaften (EG) und Brasilien nach Artikel XXIV Absatz 6 und Artikel XXVIII des GATT 1994 bezüglich der Änderung der Zugeständnisse in den Listen der spezifischen Verpflichtungen der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik im Zuge des Beitritts dieser Staaten zur Europäischen Gemeinschaft wurde zum Abschluss der nach der Notifikation der WTO gemäß Artikel XXIV Absatz 6 des GATT 1994 vom 19. Januar 2004 aufgenommenen Verhandlungen Folgendes zwischen der EG und Brasilien vereinbart:Die EG erklärt sich bereit, die Zugeständnisse in ihrer früheren für das Zollgebiet der EG 15 geltenden Liste in die Liste der Zugeständnisse für das Zollgebiet der EG 25 aufzunehmen.Die EG erklärt sich bereit, die im Anhang zu diesem Abkommen aufgeführten Zugeständnisse in die Liste der Zugeständnisse für das Zollgebiet der EG 25 aufzunehmen.Dieses Abkommen tritt an dem Tag in Kraft, an dem die EG und Brasilien, nachdem beide Vertragsparteien das Abkommen gemäß ihren eigenen Verfahren geprüft haben, entsprechende Schreiben austauschen, in denen sie dem Abkommen zustimmen. Die EG wird sich nach besten Kräften darum bemühen, noch vor dem 1. November 2006, spätestens jedoch bis zum 1. Januar 2007 geeignete Durchführungsbestimmungen zu erlassen.Im Namen der Europäischen Gemeinschaft+++++ TIFF +++++ANHANG- landesspezifisches Zollkontingent für Brasilien von 10124 t zur Raffination bestimmten rohen Rohrzuckers (Zolltarifposition 1701 1110) zu einem Kontingentzollsatz von EUR 98 EUR/t- landesspezifisches Zollkontingent für Brasilien von 2332 t von "Teilen von Hausgeflügel" (Zolltarifpositionen 0207 1410, 0207 1450, 0207 1470) zu einem Kontingentzollsatz von 0 %- Aufstockung des EG-Zollkontingents für "Schlachtkörper von Hühnern, frisch, gekühlt oder gefroren" (Zolltarifpositionen 0207 1110, 0207 1130, 0207 1190, 0207 1210, 0207 1290) um 49 t (erga omnes) zu einem Kontingentzollsatz von 131-162 EUREUR/t- Aufstockung des EG-Zollkontingents für "Teile von Hühnern, frisch, gekühlt oder gefroren" (Zolltarifpositionen 0207 1310, 0207 1320, 0207 1330, 0207 1340, 0207 1350, 0207 1360, 0207 1370, 0207 1420, 0207 1430, 0207 1440, 0207 1460) um 4070 t (erga omnes) zu einem Kontingentzollsatz von 93-512 EUR/t- Aufstockung des EG-Zollkontingents für "Teile von Hausgeflügel" (Zolltarifposition 0207 1410) um 1605 t (erga omnes) zu einem Kontingentzollsatz von 795 EUR/t- Aufstockung des EG-Zollkontingents für "Fleisch von Truthühnern, frisch, gekühlt oder gefroren" (Zolltarifpositionen 0207 2410, 0207 2490, 0207 2510, 0207 2590, 0207 2610, 0207 2620, 0207 2630, 0207 2640, 0207 2650, 0207 2660, 0207 2670, 0207 2680, 0207 2730, 0207 2740, 0207 2750, 0207 2760, 0207 2770) um 201 t (erga omnes) zu einem Zollkontingentsatz von 93-425 EUR/t- Aufstockung des EG-Zollkontingents für "Teile von Truthühnern, gefroren" (Zolltarifposition 0207 2710, 0207 2720, 0207 2780) um 2485 t (erga omnes) zu einem Kontingentzollsatz von 0 %- Eröffnung eines Zollkontingents von 242074 t (erga omnes) für Mais (Zolltarifpositionen 1005 9000, 1005 1090) zu einem Kontingentzollsatz von 0 %- Eröffnung eines Zollkontingents von 2838 t (erga omnes) für haltbar gemachte Ananas, Zitrusfrüchte, Birnen, Aprikosen/Marillen, Kirschen, Pfirsiche und Erdbeeren (Zolltarifpositionen 2008 2011, 2008 2019, 2008 2031, 2008 2039, 2008 2071, 2008 3011, 2008 3019, 2008 3031, 2008 3039, 2008 3079, 2008 4011, 2008 4019, 2008 4021, 2008 4029, 2008 4031, 2008 4039, 2008 5011, 2008 5019, 2008 5031, 2008 5039, 2008 5051, 2008 5059, 2008 5071, 2008 6011, 2008 6019, 2008 6031, 2008 6039, 2008 6060, 2008 7011, 2008 7019, 2008 7031, 2008 7039, 2008 7051, 2008 7059, 2008 8011, 2008 8019, 2008 8031, 2008 8039, 2008 8070) zu einem Kontingentzollsatz von 20 %- Eröffnung eines Zollkontingents von 7044 t (erga omnes) für Fruchtsäfte (Zolltarifpositionen 2009 1111, 2009 1119, 2009 1911, 2009 1919, 2009 2911, 2009 2919, 2009 3911, 2009 3919, 2009 4911, 2009 4919, 2009 7911, 2009 7919, 2009 8011, 2009 8019, 2009 8032, 2009 8033, 2009 8035, 2009 8036, 2009 8038, 2009 9011, 2009 9019, 2009 9021, 2009 9029) zu einem Kontingentzollsatz von 20 %- Aufhebung des Wertzolls von 9 % auf Eiweißkonzentrate (Zolltarifposition 2106 1080)- Eröffnung eines Zollkontingents von 107 t (erga omnes) für Schokolade (Zolltarifposition 1806) zu einem Kontingentzollsatz von 43 %- Senkung des gebundenen Zollsatzes der Europäischen Gemeinschaft auf Tabak (Zolltarifposition 2401 1090) von 11,2 MIN 22 EUR MAX 56 EUR/100 kg/net auf 10 MIN 22 EUR MAX 56 EUR/100 kg/net- Änderung der Beschreibung des EG-Zollkontingents für hochwertiges Rindfleisch (5000 t) in "Fleisch, entbeint, von hoher Qualität, von Rindern, frisch, gekühlt oder gefroren" und Angabe von Brasilien als LieferlandB. Schreiben der Föderativen Republik BrasiliensGenf, 18. Dezember 2006Sehr geehrter Herr ...,ich nehme auf folgende Feststellungen in Ihrem Schreiben Bezug:"Nach Aufnahme der Verhandlungen zwischen den Europäischen Gemeinschaften (EG) und Brasilien nach Artikel XXIV Absatz 6 und Artikel XXVIII des GATT 1994 bezüglich der Änderung der Zugeständnisse in den Listen der spezifischen Verpflichtungen der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik im Zuge des Beitritts dieser Staaten zur Europäischen Gemeinschaft wurde zum Abschluss der nach der Notifikation der WTO gemäß Artikel XXIV Absatz 6 des GATT 1994 vom 19. Januar 2004 aufgenommenen Verhandlungen Folgendes zwischen der EG und Brasilien vereinbart:Die EG erklärt sich bereit, die Zugeständnisse in ihrer früheren für das Zollgebiet der EG 15 geltenden Liste in die Liste der Zugeständnisse für das Zollgebiet der EG 25 aufzunehmen.Die EG erklärt sich bereit, die im Anhang zu diesem Abkommen aufgeführten Zugeständnisse in die Liste der Zugeständnisse für das Zollgebiet der EG 25 aufzunehmen.Dieses Abkommen tritt an dem Tag in Kraft, an dem die EG und Brasilien, nachdem beide Vertragsparteien das Abkommen gemäß ihren eigenen Verfahren geprüft haben, entsprechende Schreiben austauschen, in denen sie dem Abkommen zustimmen. Die EG wird sich nach besten Kräften darum bemühen, noch vor dem 1. November 2006, spätestens jedoch bis zum 1. Januar 2007 geeignete Durchführungsbestimmungen zu erlassen."Ich beehre mich, die Zustimmung meiner Regierung zum Ausdruck zu bringen.Im Namen der Föderativen Republik Brasilien+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


type: legislation

text:
 18.6.2021
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 L 216/202
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2021/984 DELLA COMMISSIONE
 del 17 giugno 2021
 che modifica il regolamento di esecuzione (UE) 2020/466 per quanto riguarda il periodo di applicazione delle misure temporanee
 (Testo rilevante ai fini del SEE)
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
 visto il regolamento (UE) 2017/625 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2017, relativo ai controlli ufficiali e alle altre attività ufficiali effettuati per garantire l’applicazione della legislazione sugli alimenti e sui mangimi, delle norme sulla salute e sul benessere degli animali, sulla sanità delle piante nonché sui prodotti fitosanitari, recante modifica dei regolamenti (CE) n. 999/2001, (CE) n. 396/2005, (CE) n. 1069/2009, (CE) n. 1107/2009, (UE) n. 1151/2012, (UE) n. 652/2014, (UE) 2016/429 e (UE) 2016/2031 del Parlamento europeo e del Consiglio, dei regolamenti (CE) n. 1/2005 e (CE) n. 1099/2009 del Consiglio e delle direttive 98/58/CE, 1999/74/CE, 2007/43/CE, 2008/119/CE e 2008/120/CE del Consiglio, e che abroga i regolamenti (CE) n. 854/2004 e (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, le direttive 89/608/CEE, 89/662/CEE, 90/425/CEE, 91/496/CEE, 96/23/CE, 96/93/CE e 97/78/CE del Consiglio e la decisione 92/438/CEE del Consiglio (regolamento sui controlli ufficiali) (1), in particolare l’articolo 141, paragrafo 1,
 considerando quanto segue:
 (1)
 Il regolamento (UE) 2017/625 disciplina, tra l’altro, l’esecuzione dei controlli ufficiali e delle altre attività ufficiali effettuate dalle autorità competenti degli Stati membri. Esso conferisce inoltre alla Commissione il potere di adottare, mediante atti di esecuzione, le opportune misure temporanee necessarie per contenere i rischi sanitari per l’uomo, gli animali, le piante e il benessere degli animali, qualora essa disponga di prove di gravi disfunzioni del sistema di controllo di uno Stato membro.
 (2)
 Al fine di affrontare le specifiche circostanze dovute all’attuale crisi legata alla malattia da coronavirus (COVID-19), il regolamento di esecuzione (UE) 2020/466 della Commissione (2) consente agli Stati membri di applicare misure temporanee relative ai controlli ufficiali e alle altre attività ufficiali.
 (3)
 Gli Stati membri hanno informato la Commissione che, in considerazione della crisi connessa alla COVID-19, determinate gravi disfunzioni del funzionamento dei loro sistemi di controllo, in particolare dovute a difficoltà di esecuzione dei controlli ufficiali e delle altre attività ufficiali relativi ai certificati ufficiali e agli attestati ufficiali riguardanti gli spostamenti di animali e merci nell’Unione e all’interno dell’Unione, si protrarranno oltre il 1o luglio 2021.
 (4)
 Al fine di far fronte a queste gravi disfunzioni, che probabilmente continueranno nei prossimi mesi, e facilitare la pianificazione e l’esecuzione dei controlli ufficiali e delle altre attività ufficiali durante la crisi connessa alla COVID-19, il periodo di applicazione del regolamento di esecuzione (UE) 2020/466 dovrebbe essere prorogato fino al 1o settembre 2021.
 (5)
 È pertanto opportuno modificare di conseguenza il regolamento di esecuzione (UE) 2020/466.
 (6)
 Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per le piante, gli animali, gli alimenti e i mangimi,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 All’articolo 6, secondo comma, del regolamento di esecuzione (UE) 2020/466, la data «1o luglio 2021» è sostituita dalla data «1o settembre 2021».
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
 Esso si applica a decorrere dal 2 luglio 2021.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 17 giugno 2021
 Per la Commissione
 La presidente
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) GU L 95 del 7.4.2017, pag. 1.
 (2) Regolamento di esecuzione (UE) 2020/466 della Commissione, del 30 marzo 2020, relativo a misure temporanee volte a contenere rischi sanitari diffusi per l’uomo, per gli animali e per le piante e per il benessere degli animali in occasione di determinate gravi disfunzioni dei sistemi di controllo degli Stati membri dovute alla malattia da coronavirus (COVID-19) (GU L 98 del 31.3.2020, pag. 30).


text:
 15.12.2016
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 L 341/29
 DECISÃO DO COMITÉ MISTO DO EEE
 N.o 142/2015
 de 11 de junho de 2015
 que altera o anexo II (Regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEE [2016/2177]
 O COMITÉ MISTO DO EEE,
 Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado por «Acordo EEE», nomeadamente o artigo 98.o,
 Considerando o seguinte:
 (1)
 O Regulamento (UE) 2015/562 da Comissão, de 8 de abril de 2015, que altera o Regulamento (UE) n.o 347/2012 da Comissão, que dá execução ao Regulamento (CE) n.o 661/2009 do Parlamento Europeu e do Conselho relativo às prescrições para homologação de certas categorias de veículos a motor no que se refere a sistemas avançados de travagem de emergência (1) deve ser incorporado no Acordo EEE.
 (2)
 O anexo II do Acordo EEE deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade,
 ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
 Artigo 1.o
 No anexo II, capítulo I, do Acordo EEE, ao ponto 45zzp [Regulamento (UE) n.o 347/2012 da Comissão] é aditado o seguinte:
 «, tal como alterado por:
 —
 32015 R 0562: Regulamento (UE) 2015/562 da Comissão, de 8 de abril de 2015 (JO L 93 de 9.4.2015, p. 35).»
 Artigo 2.o
 Fazem fé os textos do Regulamento (UE) 2015/562 nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Artigo 3.o
 A presente decisão entra em vigor em 12 de junho de 2015, desde que tenham sido efetuadas todas as notificações previstas no artigo 103.o, n.o 1, do Acordo EEE (*1).
 Artigo 4.o
 A presente decisão é publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Feito em Bruxelas, em 11 de junho de 2015.
 Pelo Comité Misto do EEE
 O Presidente
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 93 de 9.4.2015, p. 35.
 (*1) Não foram indicados requisitos constitucionais.