text:
Az Európai Unió C 193/2009
 C-191/09. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-249/06. sz., Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT kontra az Európai Közösségek Tanácsa ügyben 2009. március 10-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2009. május 29-én benyújtott fellebbezés
 C-200/09P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-249/06. sz., Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2009. március 10-én hozott ítélete ellen az Európai Közösségek Bizottsága által 2009. május 27-én benyújtott fellebbezés
 T-259/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Spanyolország kontra Bizottság (EMOGA — Garanciarészleg — A közösségi finanszírozásból kizárt kiadások — Textil-len — Kender — Banán — Az OLAF jelentése — A Számvevőszék jelentése — Az 1663/95/EK rendelet 8. cikkének (1) bekezdésében előírt kétoldalú megbeszélés — Lényeges eljárási szabályok megsértése — Visszaélésszerű magatartás — Az EMOGÁ-t ért vagyoni kár)
 T-435/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 30-i ítélete — Danjaq kontra OHIM — Mission Productions (Dr. No) (Közösségi védjegy — A Dr. No közösségi szóvédjegy lajstromoztatása iránti kérelem — A Dr. No és a Dr. NO lajstromozatlan szóvédjegyek és megjelölések jogosultjának felszólalása — Korábbi védjegyekre vonatkozó feltétel teljesítésének hiánya — Kereskedelmi forgalomban használt, megkülönböztető képességgel rendelkező megjelölés hiánya — A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és a (4) bekezdés [helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és a (4) bekezdés] — Indokolási kötelezettség — A 40/94 rendelet 73. cikke [helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 75. cikke])
 T-273/06. és T-297/06. sz. egyesített ügyek: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — ISD Polska és társai kontra Bizottság (Állami támogatások — A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program — A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat — A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv — Megsemmisítés iránti kereset — Kereshetőségi jog — A kereset benyújtásának határideje — Elfogadhatóság — Jogos bizalom — A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése — A közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetése során irányadó kamat — A tagállammal való szoros együttműködés kötelezettsége — Kamatos kamat — A 794/2004/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése és 11. cikkének (2) bekezdése)
 T-288/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Regionalny Fundusz Gospodarczy kontra Bizottság (Állami támogatások — A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program — A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat — A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv — A közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetése során irányadó kamat — A tagállammal való szoros együttműködés kötelezettsége — A 794/2004/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése és 11. cikkének (2) bekezdése)
 T-291/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Operator ARP kontra Bizottság (Állami támogatások — A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program — A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat — A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv — Megsemmisítés iránti kereset — Kereshetőségi jog — Elfogadhatóság — A kedvezményezett fogalma — A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése)
 T-24/07. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — ThyssenKrupp Stainless kontra Bizottság (Verseny — Kartellek — Rozsdamentes acéllemezek — Az ESZAK-Szerződés lejártát követően, az 1/2003/EK rendelet alapján az ESZAK 65. cikk megsértését megállapító határozat — Ötvözeti felár — A Bizottság hatásköre — Jogsértő magatartás betudhatósága — Ítélt dolog — Védelemhez való jog — Iratbetekintés — Elévülés — A ne bis in idem elve — A közigazgatási eljárásban tanúsított együttműködés)
 T-81/07., T-82/07. és T-83/07. sz. egyesített ügyek: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — KG Holding és társai kontra Bizottság (Állami támogatások — A holland hatóságok által a KG Holding NV-nek nyújtott szerkezetátalakítási támogatás — A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és annak visszatéríttetését elrendelő bizottsági határozat — Megsemmisítés iránti kereset — Részleges elfogadhatatlanság — Támogatás visszatéríttetése a kedvezményezett vállalkozásoktól, amelyek fizetésképtelenségét megállapították — A nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások)
 T-419/07. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Okalux kontra OHIM — Messe Düsseldorf (OKATECH) (Közösségi védjegy — Megszűnésre vonatkozó eljárás — OKATECH közösségi szóvédjegy — Részleges megszűnés — Keresetindítási határidő — A 40/94/EK rendelet 57. és 77bis cikke [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 58. és 80. cikke] — A bizalomvédelem és a jogbiztonság elve — Meghallgatáshoz való jog)
 T-444/07. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 30-i ítélete — CPEM kontra Bizottság (ESZA — Pénzügyi támogatás megszüntetése — Az OLAF jelentése)
 T-16/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Perfetti Van Melle kontra OHIM — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK) (Közösségi védjegy — Törlési eljárás — CENTER SHOCK közösségi szóvédjegy — CENTER korábbi nemzeti szóvédjegyek — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 53. cikke (1) bekezdésének a) pontja])
 T-311/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 2-i ítélete — Fitoussi kontra OHIM — Loriot (IBIZA REPUBLIC) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az IBIZA REPUBLIC közösségi ábrás védjegy bejelentése — Körrel övezett, ötágú csillag megjelenésű korábbi nemzeti ábrás védjegy — Feltétlen kizáró ok — Az összetéveszthetőség hiánya — A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja])
 T-258/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 10-i végzése — Lengyelország kontra Bizottság (Megsemmisítés iránti kereset — Az új tagállamok csatlakozása miatt meghozandó átmeneti intézkedések — A cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló 60/2004/EK rendelet — Kereset benyújtásának határideje — Kiindulópont — Késedelem — Elfogadhatatlanság)
 T-524/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 2-i végzése — AVLUX kontra Parlament (Megsemmisítés iránti kereset — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — A luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárás — Az ajánlattevő ajánlatának elutasítása — Az odaítélési eljárás törlése — Okafogyottság)
 T-550/08. R. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság elnökének 2009. június 30-i végzése — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen kontra Bizottság (Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — A Bizottság bírságot kiszabó határozata — Végrehajtás felfüggesztése és ideiglenes intézkedések (már megfizetett bírság visszafizetése és a bankgaranciáról való lemondás) iránti kérelem — A fumus boni juris hiánya és a sürgősség hiánya)
 T-173/09R. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság elnökének 2009. június 8-i végzése — Z kontra Bizottság (Ideiglenes intézkedés — , Pénzbírságot kiszabó és még közzé nem tett bizottsági határozatba való betekintés érintett harmadik személy által — Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — Okafogyottság — A sürgősség hiánya)
 T-255/09. sz. ügy: 2009. június 30-án benyújtott kereset — Caixa Geral de Depósitos kontra OHIM — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona (la Caixa)
 HL C 180., 2009.8.1.
 HL C 167., 2009.7.18.
 A Raad Van Staate (Hollandia) által 2009. május 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Greenpeace Nederland, B. Meijer, E. Zwaag, F. Pals kontra College van Gedeputeerde Staten van Groningen, érintett harmadik személy: RWE Power AG
 (C-165/09. sz. ügy)
 A Raad Van Staate
 Felperes: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Greenpeace Nederland, B. Meijer, E. Zwaag, F. Pals.
 Alperes: College van Gedeputeerde Staten van Groningen
 Érintett harmadik személy: RWE Power AG
 Azt jelenti-e az irányelvnek megfelelő értelmezés kötelezettsége, hogy úgy lehet és kell értelmezni a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 96/61/EK irányelvből (1) (jelenleg a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 2008/1/EK irányelv (2)) fakadó, a Wet milieubeheer által átültetett kötelezettségeket, hogy valamely környezetvédelmi engedély megadása iránti kérelem elbírálása során teljes mértékben figyelembe kell venni az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékéről szóló 2001/81/EK irányelv (3) (a továbbiakban: NEC-irányelv) szerinti nemzeti SO2 kibocsátási határértékeket, különösen, amennyiben a 96/61/EK irányelv, jelenleg 2008/1/EK irányelv 9. cikkének (4) bekezdése szerinti kötelezettségről van szó?
 Vonatkozik-e a NEC-irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti 2002. november 27. és 2010. december 31. közötti időszakra is a tagállam azon kötelezettsége, hogy tartózkodjon olyan előírások meghozatalától, amelyek komolyan veszélyeztetik a szóban forgó irányelv által meghatározott cél megvalósítását?
 A korábban említett tartózkodási kötelezettség mellett vagy helyett a 2002. november 27. és 2010. december 31. közötti releváns időszakban vonatkoznak-e tevőleges kötelezettségek az érintett tagállamra abban az esetben, ha ezen időszak letelte után várhatóan vagy valóban túllépik a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2 kibocsátási határértéket?
 A 2. a) és a 2. b) kérdés megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2kibocsátási határérték túllépéséhez vagy ennek veszélyéhez hozzájáruló létesítmény környezetvédelmi engedély iránti kérelem szerint a létesítményt legkorábban 2011-ben helyezik üzembe?
 A második kérdés szerinti kötelezettségekből következik-e az, hogy a tagállamnak meg kell tagadnia a kérelmezett környezetvédelmi engedély megadását, vagy további feltételekhez vagy korlátozásokhoz kell kötnie az engedélyt, ha nem biztosított, hogy a környezetvédelmi engedély iránti kérelemmel érintett létesítmény nem járul hozzá a nemzeti SO2 kibocsátási határérték túllépéséhez vagy ennek veszélyéhez? Ennek a kérdésnek a megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy a létesítmény milyen mértékben járul hozzá ehhez a túllépéshez vagy ennek veszélyéhez?
 Vagy az következik-e a NEC-irányelvből, hogy valamely tagállam a nemzeti SO2 kibocsátási határérték túllépése vagy ennek veszélye esetén is rendelkezik mérlegelési jogkörrel arra vonatkozóan, hogy az ezen irányelvben előírt célok eléréséhez az engedély megtagadása vagy további feltételekhez és korlátozásokhoz kötése helyett más intézkedéseket hozzon, például másfajta kiegyenlítést alkalmazzon?
 Amennyiben a tagállammal szemben fennállnak a második és a harmadik kérdés szerinti kötelezettségek, hivatkozhat-e magánszemély a nemzeti bíróság előtt ezen kötelezettségek betartására?
 Hivatkozhat-e magánszemély közvetlenül a NEC-irányelv 4. cikkére?
 Ha igen, a közvetlen hivatkozás 2002. november 27-e vagy csak 2010. december 31-e után lehetséges? Ennek a kérdésnek a megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy a környezetvédelmi engedély iránti kérelemből kitűnik, hogy az engedélyezett létesítményt legkorábban 2011-ben helyezik üzembe?
 Amennyiben valamely környezetvédelmi engedély megadása és/vagy más intézkedések meghozatala hozzájárul a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2 kibocsátási határérték túllépéséhez vagy annak veszélyéhez, akkor magánszemély ezen irányelv 4. cikkéből
 levezetheti-e az arra vonatkozó általános igényét, hogy az érintett tagállam olyan intézkedéscsomagot állítson össze, amellyel legkésőbb 2010-ig a NEC-irányelv szerinti nemzeti kibocsátási határértéknél alacsonyabb szintre korlátozza a nemzeti SO2 kibocsátást, vagy ha ez nem sikerül, akkor olyan intézkedéscsomagot állítson össze, amellyel a kibocsátás a lehető leggyorsabban erre a szintre korlátozható;
 levezetheti-e az arra vonatkozó konkrét igényét, hogy az érintett tagállam egy meghatározott létesítmény vonatkozásában olyan egyedi intézkedéseket hozzon — például az engedély megtagadása formájában vagy az engedély megadásának további feltételekhez vagy korlátozásokhoz kötésével —, amelyek hozzájárulnak az éves nemzeti SO2kibocsátásnak a NEC-irányelv szerinti nemzeti kibocsátási határértéknél alacsonyabb szintre korlátozásához, vagy ha ez nem sikerül, akkor olyan intézkedéseket hozzon, amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy a kibocsátás a lehető leggyorsabban erre a szintre legyen korlátozható?
 A 6. a) és a 6. b) kérdés megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy a létesítmény milyen mértékben járul hozzá a túllépéshez vagy annak veszélyéhez?
 (1) A környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-I 96/61/EK tanácsi irányelv (HL L 257., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 80. o.)
 (2) A környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről (kodifikált változat) szóló, 2008. január 15-i 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 24., 8. o.)
 (3) Az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló, 2001. október 23-i 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 309., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 320. o.)
 A Raad van Staate (Hollandia) által 2009. május 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne kontra Gedeputeerde Staten van Zuid-Hollandse, érintett harmadik személy: Electrabel Nederland NV und Burgemeester en Wethouders Rotterdam
 (C-166/09. sz. ügy)
 Felperes: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne
 Alperes: Gedeputeerde Staten van Zuid-Hollandse
 Érintett harmadik személy: Electrabel Nederland NV und Burgemeester en Wethouders Rotterdam
 Azt jelenti-e az irányelvnek megfelelő értelmezés kötelezettsége, hogy úgy lehet és kell értelmezni a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 2008/1/EK irányelvből (1) fakadó, a Wet milieubeheer által átültetett kötelezettségeket, hogy valamely környezetvédelmi engedély megadása iránti kérelem elbírálása során teljes mértékben figyelembe kell venni az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékéről szóló 2001/81/EK irányelv (2) (a továbbiakban: NEC-irányelv) szerinti nemzeti SO2 és NOx kibocsátási határértékeket, különösen, amennyiben a 2008/1/EK irányelv 9. cikkének (4) bekezdése szerinti kötelezettségről van szó?
 A korábban említett tartózkodási kötelezettség mellett vagy helyett a 2002. november 27. és 2010. december 31. közötti releváns időszakban vonatkoznak-e tevőleges kötelezettségek az érintett tagállamra abban az esetben, ha ezen időszak letelte után várhatóan vagy valóban túllépik a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2 és/vagy NOx kibocsátási határértéket?
 A 2. a) és a 2. b) kérdés megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy valamely, a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2 és/vagy NOx kibocsátási határérték túllépéséhez vagy ennek veszélyéhez hozzájáruló létesítmény környezetvédelmi engedély iránti kérelem szerint a létesítményt legkorábban 2011-ben helyezik üzembe?
 A második kérdés szerinti kötelezettségekből következik-e az, hogy a tagállamnak meg kell tagadnia a kérelmezett környezetvédelmi engedély megadását, vagy további feltételekhez vagy korlátozásokhoz kell kötnie az engedélyt, ha nem biztosított, hogy a környezetvédelmi engedély iránti kérelemmel érintett létesítmény nem járul hozzá a nemzeti SO2 és/vagy NOx kibocsátási határérték túllépéséhez vagy ennek veszélyéhez? Ennek a kérdésnek a megválaszolása során jelentőséggel bír-e az, hogy a létesítmény milyen mértékben járul hozzá ehhez a túllépéshez vagy ennek veszélyéhez?
 Vagy az következik-e a NEC-irányelvből, hogy valamely tagállam a nemzeti SO2 és/vagy NOx kibocsátási határérték túllépése vagy ennek veszélye esetén is rendelkezik mérlegelési mozgástérrel arra vonatkozóan, hogy az ezen irányelvben előírt célok eléréséhez az engedély megtagadása vagy további feltételekhez és korlátozásokhoz kötése helyett más intézkedéseket hozzon, például másfajta kiegyenlítést alkalmazzon?
 Amennyiben valamely környezetvédelmi engedély megadása és/vagy más intézkedések meghozatala hozzájárul a NEC-irányelv szerinti nemzeti SO2 és/vagy NOx kibocsátási határérték túllépéséhez vagy annak veszélyéhez, akkor magánszemély ezen irányelv 4. cikkéből
 levezetheti-e az arra vonatkozó általános igényét, hogy az érintett tagállam olyan intézkedéscsomagot állítson össze, amellyel legkésőbb 2010-ig a NEC-irányelv szerinti nemzeti kibocsátási határértéknél alacsonyabb szintre korlátozza a nemzeti SO2 és NOx kibocsátást, vagy ha ez nem sikerül, akkor olyan intézkedéscsomagot állítson össze, amellyel a kibocsátás a lehető leggyorsabban erre a szintre korlátozható;
 levezetheti-e az arra vonatkozó konkrét igényét, hogy az érintett tagállam egy meghatározott létesítmény vonatkozásában olyan egyedi intézkedéseket hozzon — például az engedély megtagadása formájában vagy az engedély megadásának további feltételekhez vagy korlátozásokhoz kötésével —, amelyek hozzájárulnak az éves nemzeti SO2 és NOx kibocsátásnak a NEC-irányelv szerinti nemzeti kibocsátási határértéknél alacsonyabb szintre korlátozásához, vagy ha ez nem sikerül, akkor olyan intézkedéseket hozzon, amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy a kibocsátás a lehető leggyorsabban erre a szintre legyen korlátozható?
 (1) A környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről (kodifikált változat) szóló, 2008. január 15-i 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 24., 8. o.)
 (2) Az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló, 2001. október 23-i 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 309., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 320. o.)
 A Raad von Staate (Hollandia) által 2009. május 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne kontra Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, érintett harmadik személyek: E.On Benelux és Burgemeester en Wethouders Rotterdam
 (C-167/09. sz. ügy)
 Raad von Staate
 Alperes: Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 Érintett harmadik személyek: E.On Benelux és Burgemeester en Wethouders Rotterdam
 Azt jelenti-e az irányelvnek megfelelő értelmezés kötelezettsége, hogy úgy lehet és kell értelmezni a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 96/61/EK irányelvből (1) (jelenleg a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 2008/1/EK irányelv (2)) fakadó, a Wet milieubeheer által átültetett kötelezettségeket, hogy valamely környezetvédelmi engedély megadása iránti kérelem elbírálása során teljes mértékben figyelembe kell venni az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékéről szóló 2001/81/EK irányelv (3) (a továbbiakban: NEC-irányelv) szerinti nemzeti SO2 és NOx kibocsátási határértékeket, különösen, amennyiben a 96/61/EK irányelv, jelenleg 2008/1/EK irányelv 9. cikkének (4) bekezdése szerinti kötelezettségről van szó?
 (3) Az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló, 2001. október 23-i 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 309., 22. o., magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 320. o.)
 A Naczelny Sąd Administracyjny (Lengyel Köztársaság) által 2009. május 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku kontra Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
 (C-188/09. sz. ügy)
 Felperes: Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku
 Alperes: Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
 Kizárja-e a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (1) 2. cikkével, 10. cikkének (1) és (2) bekezdésével, valamint 17. cikkének (1) és (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett, a tagállamok forgalmi adókra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1967. április 11-i 67/227/EGK első tanácsi irányelv (2) 2. cikkének első és második bekezdése azt a lehetőséget, hogy a termékeket és szolgáltatásokat terhelő adóról szóló, 2004. március 11-i lengyel törvény (Dz. U. 54. sz. 535. pont, módosításokkal) 111. cikke — (1) bekezdéssel összefüggésben értelmezett — (2) bekezdésének megfelelően bevezessék a fizetendő adó összegének a termékek és szolgáltatások megszerzésére kivetett adó összege 30 %-ával való csökkentésére vonatkozó jog ideiglenes elvesztését azon adóalanyok vonatkozásában, akik nem gazdasági tevékenységet végző természetes személyeknek, valamint egyedi mezőgazdasági üzem formájában gazdasági tevékenységet végző személyeknek értékesítenek, és megsértik a forgalomnak és a fizetendő adó mértékének pénztárgépek alkalmazásával való rögzítésére vonatkozó kötelezettséget?
 Lehet-e a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 27. cikkének (1) bekezdése szerinti „különös intézkedések” révén, azok jellegére és céljára tekintettel, ideiglenesen korlátozni az adóalanyok adólevonási jogának mértékét, ahogyan azt a termékeket és szolgáltatásokat terhelő adóról szóló, 2004. március 11-i lengyel törvény (Dz. U. 54. sz., 535. pont, módosításokkal) 111. cikkének — az (1) bekezdéssel összefüggésben értelmezett — (2) bekezdése előírja, olyan adóalanyok vonatkozásában, akik megsértik a forgalomnak és az adó mértékének pénztárgépek alkalmazásával való rögzítésének kötelezettségét, valamint, ezzel összefüggésben, a különös intézkedések bevezetése megköveteli-e az 1977. május 17-i hatodik tanácsi irányelv 27. cikkének (2)–(4) bekezdése szerinti eljárás betartását?
 Magában foglalja-e a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 33. cikkének (1) bekezdésében említett tagállami jog azt a jogosultságot, hogy a forgalomnak és a fizetendő adó mértékének pénztárgépek alkalmazásával való rögzítésére vonatkozó kötelezettséget megsértő adóalanyok vonatkozásában szankciót vezessenek be a fizetendő adó összegének a termékek és szolgáltatások megszerzésére kivetett adó összege 30 %-ával való csökkentésére vonatkozó jog ideiglenes elvesztése formájában, ahogyan azt a termékeket és szolgáltatásokat terhelő adóról szóló, 2004. március 11-i lengyel törvény (Dz. U. 54. sz. 535. pont, módosításokkal) 111. cikkének — az (1) bekezdéssel összefüggésben értelmezett — (2) bekezdése előírja?
 (1) HL L 145, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.
 (2) HL 1967.,71, 1301. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 3. o.
 Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-249/06. sz., Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT kontra az Európai Közösségek Tanácsa ügyben 2009. március 10-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2009. május 29-én benyújtott fellebbezés
 (C-191/09. P. sz. ügy)
 Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix meghatalmazott és G. Berrisch ügyvéd)
 A többi fél az eljárásban: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, az Európai Közösségek Bizottsága
 A Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának 2009. március 10-én hozott ítéletét annyiban, amennyiben egyrészt az Elsőfokú Bíróság hatályon kívül helyezte a megtámadott határozatot, amennyiben az elsőfokú eljárás felperesei által gyártott termékek Európai Közösségbe irányuló exportjai esetében megállapított dömpingellenes vám meghaladja azt a vámot, amely akkor lenne alkalmazandó, ha az exportárat nem igazították volna ki jutalékkal azokban az esetekben, amikor az értékesítések a Sepco, SA kapcsolt kereskedelmi társaság közvetítésével történtek (a megtámadott ítélet rendelkező részének 1. pontja), és másrészt az Elsőfokú Bíróság a Tanácsot kötelezte a saját és az elsőfokú eljárás felperesei költségei egynegyedének viselésére (a megtámadott ítélet rendelkező részének 3. pontja);
 a Bíróság hozzon jogerős ítéletet az ügyben, és teljes egészében utasítsa el az eredeti keresetet;
 a Bíróság az elsőfokú eljárás felpereseit kötelezze a fellebbezési eljárás és az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás költségeinek viselésére.
 A Tanács azt állítja, hogy az Elsőfokú Bíróság
 tévesen alkalmazta a gazdasági egység fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlatot analógia útján a dömpingellenes alaprendelet (1) 2. cikke (10) bekezdése i) pontjának alkalmazására, mivel figyelmen kívül hagyta, hogy a rendes érték és az exportár számítását, valamint annak kérdését, hogy a kiigazítások elvégezhetők-e, eltérő szabályok rendezik. E tekintetben az Elsőfokú Bíróság megsértette az indokolási kötelezettségét is;
 tévesen alkalmazta a jogot azon bizonyítási kötelezettség értelmezése során, amely az intézményeket az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alapján történő kiigazítás elvégzése során terheli, mivel nem a dömpingellenes eljárások rendes bizonyítási terhét alkalmazta, és következésképpen tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem a bírói felülvizsgálat helyes előírásait alkalmazta az intézmények általi gazdasági értékelést illetően;
 tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy hibás jogi kritériumot alkalmazott az intézmények 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja alapján történő kiigazítás elvégzésére vonatkozó határozatának az értékelésekor, mivel azon feltevésre alapított határozatot értékelt, hogy a gazdasági egység fogalma alkalmazandó a rendes érték és az exportár összehasonlítására;
 tévesen alkalmazta a jogot annak megállapítása során, hogy az intézmények nyilvánvaló értékelési hibát követtek el az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése első albekezdésének alkalmazása során;
 tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy túl szigorúan értelmezte a tájékoztatási kötelezettséget;
 tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem alkalmazta helyesen a védelemhez való jog általa (helyesen) megállapított megsértésének jogi kritériumát;
 tévesen alkalmazta a jogot az állítólagos eljárási szabálytalanság hatásának értékelése során azért is, mivel a 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja alapján történő kiigazítás jogszerűségére vonatkozóan jogilag téves megállapításokra támaszkodott.
 (1) Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (HL 1996. L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 1. kötet, 10. o.)
 A T-402/07. sz., Kaul GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) — Bayer AG ügyben 2009. március 25-én hozott ítélet ellen a Kaul GmbH által 2009. június 1-jén benyújtott fellebbezés
 (C-193/09. P. sz. ügy)
 Fellebbező: Kaul GmbH (képviselők: R. Kunze Rechtsanwalt és Solicitor, G. Würtenberger Rechtsanwalt)
 A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Bayer AG
 Helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága által a T-402/07. sz. Kaul GmbH kontra OHIM — Bayer ügyben 2009. március 25-én hozott ítéletet (a megtámadott ítélet), amelyben elutasította a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2007. augusztus 1-jei azon határozata elleni keresetet, amely helyben hagyta a felszólalási osztálynak a 000 195 370. számú „ARCOL” közösségi védjegy ellen benyújtott felszólalás elutasításáról szóló határozatát;
 tartson tárgyalást az írásbeli szakasz lezárását követően;
 A felperes azt állítja, hogy az Elsőfokú Bíróság ítélete megvalósítja a 40/94/EK rendelet (1) lényeges rendelkezéseinek sérelmét, ezenkívül sérti az eljárási jog alapelveit. Az Elsőfokú Bíróság 2009. március 25-i ítélete ellen benyújtott fellebbezés az alábbi indokok alapján megalapozott:
 az Elsőfokú Bíróság tévesen értelmezte a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK rendelet 74. cikkének (2) bekezdését, következésképpen a megtámadott ítélet meghozatalakor megsértette e rendelkezést;
 a megtámadott ítéletben az Elsőfokú Bíróság tévedett, és megsértette a 40/94/EK rendelet 61. cikkének (2) bekezdését és 73. bekezdését, amikor úgy ítélte, hogy a meghallgatáshoz való jog megsértésének az eljárás kimenetele szempontjából nincs jelentősége;
 az Elsőfokú Bíróság tévedett, amikor helyben hagyta a fellebbezési tanács által a 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti összetéveszthetőségre vonatkozóan elvégzett értékelést.
 (1) A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).
 Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) T-332/06. sz., Alcoa Trasformazioni Srl kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2009. március 25-én hozott ítélete ellen az Alcoa Trasformazioni Srl által 2009. június 1-jén benyújtott fellebbezés
 (C-194/09. sz. ügy)
 Fellebbező: Alcoa Trasformazioni Srl (képviselők: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, T. Graf, F. Salerno ügyvédek)
 A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-332/06. sz., Alcoa Trasformazioni Srl kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2009. március 25-én hozott ítéletét;
 a Bíróság semmisítse meg a 2006/C 214/03 bizottsági határozatot, amelyről az Olasz Köztársaságot 2006. július 19-én értesítették, amennyiben az az Alcoa Trasformazioni Srl tulajdonában álló alumíniumgyártó létesítmények számára nyújtott villamosenergia-díjakat érinti.
 a Bíróság utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bíróság elé ismételt megfontolás céljából, összhangban a Bíróság ítéletében foglaltakkal;
 és mindenesetre
 a Bíróság kötelezze a Bizottságot a fellebbező részéről felmerült ügyvédi díjak és költségek viselésére a Bíróság eljárási szabályzata 69. cikkének értelmében, beleértve a Bizottságnak az elsőfokú eljárás során felmerült költségekként kifizetett összegek visszatérítését.
 Tekintve a Bizottság korábbi megállapítását, mely szerint az egyes nagy energiafogyasztású olaszországi iparvállalatok esetében alkalmazott villamosenergia-díjak nem minősülnek állami támogatásnak, felmerül a kérdés, hogy ilyen körülmények között a Bizottságnak milyen vizsgálati és indokolási normát kell alkalmaznia a hivatalos eljárás megindítása előtt. Az Alcoa úgy érvel, hogy abban az esetben, ha a Bizottság korábban megállapította, hogy az intézkedés nem minősül állami támogatásnak, nem indíthat ilyen eljárást amennyiben előbb nem végzett átfogó előzetes vizsgálatot, amely igazolja, hogy a korábbi megállapítások miért vesztették érvényüket. A Bizottságnak továbbá kellően világos indokolást kell nyújtania a hivatalos vizsgálatot megindító határozatában. Az Alcoa arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Bizottság anélkül indíthat hivatalos eljárást, hogy megvizsgálná, hogy az eredeti 1996. évi határozatban található elemzés érvénytelenné vált-e. A Bizottság korábbi megállapítása, mely szerint az intézkedés nem minősül állami támogatásnak, felveti annak kérdését is, hogy milyen eljárás alkalmazandó abban az esetben, ha a Bizottság úgy határoz, hogy újra megvizsgálja az ügyet és hivatalos eljárást indít a szóban forgó intézkedéssel kapcsolatban. Mind az alkalmazandó eljárási szabályokból, mind a jogbiztonság és a bizalomvédelem alapvető elveiből az következik, hogy ilyen körülmények között a meglévő támogatásra vonatkozó vizsgálati eljárást kell alkalmazni. Az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állapította meg, hogy a Bizottság helyesen alkalmazta az új támogatásra vonatkozó vizsgálati eljárást az Alcoa díjainak vizsgálatakor.
 A High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (England and Wales) által 2009. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Synthon BV kontra Merz Pharma GmbH & Co KG
 (C-195/09. sz. ügy)
 High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (England and Wales).
 Felperes: Synthon BV.
 Alperes: Merz Pharma GmbH & Co KG.
 Az 1768/92/EK (1) tanácsi rendelet 13. és 19. cikkének alkalmazásában egy forgalomba hozatali engedély tekinthető-e a „Közösségen belüli forgalomba [hozatalra] vonatkozó első engedély[nek]”, ha azt a 65/65/EGK (2) tanácsi irányelvvel összhangban álló nemzeti szabályozás alapján adták ki, vagy szükséges-e ezen felül annak bizonyítása is, hogy a szóban forgó forgalomba hozatali engedély kiadása során a nemzeti hatóság elvégezte az irányelvben meghatározott hatósági eljárás szerinti adatértékelést?
 Az 1768/92/EK tanácsi rendelet 13. és 19. cikkének alkalmazásában a „Közösségen belüli forgalomba [hozatalra] vonatkozó első engedély” kifejezés magában foglalja-e azokat a forgalomba hozatali engedélyeket, melyeknek a 65/65/EGK tanácsi irányelvvel összhangban lévő engedélyezési rendszerrel való együttes fennállását a nemzeti jog lehetővé tette?
 Az 1768/92/EK tanácsi rendelet hatálya alá tartozik-e a 2. cikkben meghatározottak szerint az a termék, amelynek az EGK-n belüli első forgalomba hozatalát úgy engedélyezték, hogy a termékre vonatkozóan nem folytattak le a 65/65/EGK tanácsi irányelvben előírt hatósági eljárást?
 Amennyiben nem, úgy érvénytelen-e az ilyen termékre vonatkozóan kiadott KOT?
 (1) A gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványának bevezetéséről szóló, 1992. június 18-i 1768/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 182., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 11. kötet, 200. o.)
 (2) A törzskönyvezett gyógyszerkészítményekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelítéséről szóló, 1965. január 26-i 65/65/EGK irányelv (HL 1965. 22., 369. o.)
 Az Augstākās tiesas Senāta (Lett Köztársaság) által 2009. június 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Schenker SIA kontra Valsts ieņēmumu dienests
 (C-199/09. sz. ügy)
 Felperes: Schenker SIA
 Alperes: Valsts ieņēmumu dienests.
 A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló,1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (1) 6. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy egy kötelező érvényű tarifális felvilágosítás iránti kérelem vonatkozásában olyan azonos áruk tekintetében kell kibocsátani kötelező érvényű tarifális felvilágosítást, amely áruk a vonatkozó áruval azonos kereskedelmi névvel, sorszámmal vagy egyéb más azonos, megkülönböztető vagy azonosító jellemzővel rendelkeznek?
 (1) HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 6. kötet 3. o.
 Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-249/06. sz., Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2009. március 10-én hozott ítélete ellen az Európai Közösségek Bizottsága által 2009. május 27-én benyújtott fellebbezés
 (C-200/09P. sz. ügy)
 Fellebbező: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: H. van Vliet, C. Clyne meghatalmazottak)
 A többi fél az eljárásban: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), korábban Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), korábban Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, az Európai Unió Tanácsa
 A fellebbező kéri, hogy a Bíróság:
 helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 1. pontját;
 utasítsa el a keresetet teljes egészében;
 az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás felpereseit kötelezze a fellebbezési eljárás Bizottság részéről felmerült költségeinek a viselésére
 A FELLEBEZÉS ELSŐ JOGALAPJA — a gazdasági egység fogalmának alkalmazása az exportár meghatározásakor
 A Bizottság álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság két tekintetben tévesen alkalmazza a jogot, amikor megállapítja: „A rendes érték számítására vonatkozó, azonban analógia útján az exportár számítására is alkalmazandó állandó ítélkezési gyakorlat szerint a jogilag önálló társaságokból álló csoporton belül a gyártási és értékesítési tevékenységek felosztása semmit nem változtat azon a tényen, hogy olyan gazdasági egységről van szó, amely a végzett tevékenységek összességét ilyen módon szervezi, amelyeket más esetben jogi szempontból is önálló egység végez”.
 Először is az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem indokolta meg, hogy miért alkalmazandó analógia útján az ún. gazdasági egység fogalma az exportárnak a dömpingellenes vám kiszámításakor való meghatározására.
 Másodszor, az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem követte a Bíróság gazdasági egységre vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatát, ideérte többek között a Sharp Corporation, a Minolta Camera, a Ricoh- és Canon-II ügyben hozott ítéletét, amelyekben ellentétes határozatot hozott.
 A FELLEBEZÉS MÁSODIK JOGALAPJA — a bizonyítás terhe és a felülvizsgálati mérce
 E jogalapot a fellebbező a bizonyítás terhére és a felülvizsgálati mércére alapítja. A Bizottság e tekintetben kifejtett álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság a 180–190. pontban tévesen alkalmazza a jogot azáltal, hogy nem a megfelelő felülvizsgálati mércét alkalmazza. A Kundan- és a Tata-ügyben hozott ítéletre hivatkozva az Elsőfokú Bíróság elmulasztotta azon tény figyelembevételét, hogy az említett ítéletek megfogalmazásából következően az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdését éppen azért fogadták el, hogy rendezzék az olyan helyzeteket, mint amilyen az alapügyben szerepel. E rendelkezés egyértelműen bizonyos mérlegelési jogkört enged az intézmények számára. Az Elsőfokú Bíróság helytelen jogi követelményt írt elő, amely következésképpen különösen magas bizonyítási terhet rótt az intézményekre olyan területen, ahol főszabály szerint széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkeznek. Ennélfogva az Elsőfokú Bíróság nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon, hogy az intézmények a tények értékelésekor nyilvánvaló hibát követtek el.
 A FELLEBEZÉS HARMADIK JOGALAPJA — Az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének első albekezdése.
 E harmadik jogalap a vitatott ítélet 193-197. pontját kifogásolja. Ebből következik, hogy amennyiben a fellebbezés első vagy a második jogalapja megalapozott, akkor az Elsőfokú Bíróság saját érvelésének folyományaként jogilag téves azon megállapítása, hogy az intézmények megsértették a 2. cikk (10) bekezdését.
 A FELLEBEZÉS NEGYEDIK JOGALAPJA — A VÉDELEMHEZ VALÓ JOG
 E jogalap a vitatott ítélet 200-211. pontját kifogásolja. A Bizottság álláspontja szerint e pontokban az Elsőfokú Bíróság túlzottan szigorú, ennél fogva jogosulatlan követelményt támasztott a felperesek védelmi joga vonatkozásában. A kiigazítás összegét és az általa érintett műveletek számát már ismerték a felperesek bizonyos ideje (az első végleges tájékoztató dokumentum óta). Továbbá a második végleges tájékoztató dokumentum a felpereseknek a megkapott dokumentum vonatkozásában tett megjegyzésére válaszul pontosítást nyújtott; a Bizottság tisztázta, hogy a 2. cikk (9) bekezdésére a kiigazítás jogalapjaként való korábbi hivatkozás téves volt. Ennélfogva a felperesek teljes mértékben tisztában voltak azon okokkal, hogy a Bizottság miért kívánt kiigazítást alkalmazni, nevezetesen, hogy álláspontja szerint a Sepco kereskedőként jár el, amely a felperesek javára hasonló feladatokat lát el, mint a jutalék alapján dolgozó ügynök.
 A Bizottság álláspontja szerint a felperesek ilyen tájékoztatása elegendő volt a védelemhez való joguk gyakorlásához. Ennélfogva az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazza a jogot, amikor a 201. pontban kifejti, hogy a végleges tájékoztatóban e tekintetben több információt kellett volna közölni. Az Elsőfokú Bíróság álláspontjával ellentétben a felperesek tudatában voltak azoknak az indokoknak, amiért a Bizottság e kiigazítást kívánta fűzni a Tanácshoz intézett javaslatához, nevezetesen, hogy a Sepco felperesekkel való kapcsolatár kiterjedt a 2. cikk (10) bekezdése i) pontja második mondatának hatálya. Továbbá a Bizottság álláspontja szerint a véleményét alátámasztja a Bíróság korábbi ítélkezési gyakorlata is (pl.: az EFMA-ügyben hozott ítélet).
 Végül a Bizottság álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazza a jogot, amikor a 209. pontban, „egybemossa” a kiigazítás jogosságára vonatkozó érdemi kérdést, a felperesek védelemhez való jogának tiszteletben tartására vonatkozó kérdéssel. Megállapítja, hogy: „[...] a fenti[ek] [...] alapján bebizonyosodott, hogy [az intézmények jogtalanul jártak el a kiigazítás alkalmazásakor]. Ezért meg kell állapítani, hogy az intézmények, mivel nem adtak végleges indokolást már a második végleges tájékoztatónál, megsértették a felperesek védelemhez való jogát. Az Elsőfokú Bíróság állításával ellentében azonban nem áll fenn összefüggés e két kérdés között. Az a puszta tény, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy jogosulatlan volt a kiigazítás, nem jelenti azt, hogy megsértették a felperesek védelemhez való jogát. Az a kérdés merül fel, hogy az intézmények a közigazgatási eljárás alatt ellátták-e a felpereseket a szükséges információval ahhoz, hogy tájékoztatást tudjanak nyújtani. Az a tény, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy ítéli meg, hogy jogosulatlan volt a kiigazítás, nem jelenti azt, hogy „ennélfogva” a közigazgatási eljárás alatt megsértették a felperesek védelemhez való jogát”.
 VAJON MAGA A BÍRÓSÁG HATÁROZHAT-E A VITATOTT JOGALAPOKRÓL (vagy vissza kell-e utalni az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz)
 A Bizottság álláspontja szerint, amennyiben a Bíróság úgy ítéli meg, hogy megalapozottak a fenti jogalapok, és hatályon kívül helyezi a vitatott ítélet rendelkező részének 1. pontját, kellően teljes aktával rendelkezik ahhoz, hogy maga határozzon a vonatkozó jogalapokról (és elutasítsa azokat). Mindazonáltal ez a kérdés a Bíróság hatáskörébe tartozik, és a Bizottság nem megy messzebb e tekintetben.
 A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2009. június 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Flachglas Torgau GmbH kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
 (C-204/09. sz. ügy)
 Felperes: Flachglas Torgau GmbH
 Úgy kell-e értelmezni a környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről és a 90/313/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 2. cikke 2. pontjának második mondatát, hogy kizárólag azok a szervek és intézmények járnak el jogalkotói minőségben, amelyek a tagállamok joga szerint a végső (kötelező) döntésért felelősek a jogalkotási eljárásban, vagy jogalkotói minőségben járnak el azok a szervek és intézmények is, amelyekre a tagállam joga a jogalkotási eljárásban hatásköröket és részvételi jogokat ruház, különösen jogszabálytervezetek előterjesztésének és jogszabálytervezetek véleményezésének jogát?
 A tagállamok csak akkor rendelkezhetnek-e úgy, hogy a hatóság meghatározása nem foglalja magában a bírói és jogalkotói minőségben eljáró szerveket és intézményeket, ha ugyanakkor az alkotmányos rendelkezéseik az irányelv elfogadásának időpontjában nem rendelkeztek a környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről és a 90/313/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikke értelmében történő felülvizsgálati eljárásról?
 A jogalkotói minőségben eljáró szerveket és intézményeket csak a jogalkotási folyamat lezárásáig nem lehet a hatóság fogalmába tartozónak tekinteni?
 A környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről és a 90/313/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (2) bekezdése első mondatának a) pontja szerinti tanácskozások titkosságát jogszabály írja-e elő akkor, ha a 2003/4/EK irányelvet átültető nemzeti jogi rendelkezés általánosan úgy rendelkezik, hogy a környezeti információkhoz való hozzáférésre irányuló kérelmet el kell utasítani, amennyiben az információk közzététele hátrányosan befolyásolná az adatszolgáltatásra kötelezett szervek tanácskozásainak titkosságát, vagy ehhez külön jogszabályi rendelkezés szükséges a tanácskozások titkosságáról?
 A környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről és a 90/313/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (2) bekezdése első mondatának a) pontja szerinti tanácskozások titkosságát jogszabály írja-e elő akkor, ha a nemzeti jogból az az általános, íratlan jogelv következik, hogy a hatóságok közigazgatási eljárása nem nyilvános?
 (1) HL L 41., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 375. o.
 A Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) által 2009. június 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ilonka Sayn-Wittgenstein
 (C-208/09. sz. ügy)
 Ellentétes-e az EK 18. cikkel az olyan szabályozás, amely szerint valamely tagállam hatóságai elutasítják valamely (felnőttkorú) örökbefogadott gyermek vezetéknevének olyan formában történő elismerését, ahogyan azt egy másik tagállamban meghatározták, ha az az előbbi tagállamban (alkotmányjogilag is) megengedhetetlen nemesi címet tartalmaz ?
 A Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által 2009. június 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Lahti Energia Oy
 (C-209/09. sz. ügy)
 Korkein hallinto-oikeus (Finnország)
 Fellebbező: Lahti Energia Oy
 Többi fél az eljárásban: Lahden seudun ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry
 A 2000/76 irányelv (1) 3. cikkének hatálya alá tartozik-e a gázgyárból nyert gáznak valamely erőmű kazánjában kiegészítő tüzelőanyagként való égetése akkor, ha az égéstérbe vezetett gázt nem tisztítják a gázosítás után?
 Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Az égetni kívánt hulladék jellemzője, vagy az égéstérbe vezetett gáz lebegőanyag-tartalma vagy más szennyeződése hatással van-e az eset megítélésére?
 (1) A hulladékok égetéséről szóló, 2000. december 4-i 2000/76/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 332., 91. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 353. o.)
 2009. június 11-én benyújtott kereset — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság
 (C-211/09. sz. ügy)
 Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Karanasou-Apostolopoulou és L. Balta)
 A Bíróság állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság — mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása, illetve a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatása keretében előállított vagy feldolgozott adatok megőrzéséről és a 2002/58/EK irányelv módosításáról szóló, 2006. március 15-i 2006/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis ezeket a rendelkezéseket nem közölte a Bizottsággal — nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;
 a Bíróság a Görög Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
 Az irányelvnek a belső jogba való átültetésére előírt határidő 2007. szeptember 15-én lejárt.
 (1) HL L 105., 2006.4.13., 54. o.
 Az Elsőfokú Bíróságnak (első tanács) a T-191/07. sz., Anheuser-Busch, Inc. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Budějovický Budvar, národní podnik ügyben 2009. március 25-én hozott ítélete ellen az Anheuser-Busch, Inc. által 2009. június 12-én benyújtott fellebbezés
 (C-214/09. P. sz. ügy)
 Fellebbező: Anheuser-Busch, Inc. (képviselők: V. von Bomhard Rechtsanwältin, B. Goebel Rechtsanwalt)
 A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták), Budějovický Budvar, národní podnik
 A Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-191/07. sz. ügyben 2009. március 25-én hozott ítéletét, és
 az elsőfokú eljárás felperesét kötelezze az eljárások költségeinek a viselésére.
 Az Anheuser-Busch három jogalapot terjeszt elő, nevezetesen elsőként a 207/2009 rendelet (1) 41. cikke (2) bekezdése harmadik mondatának megsértését tekintettel a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet (2) végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (3) 16. szabályának (1) és (3) bekezdésére, és a 20. szabályának (2) bekezdésére, másodszor a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdésének megsértését, valamint harmadszor a 207/2009 rendelet 42. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértését.
 Az első két jogalap eljárási kérdésekre vonatkozik. Az Anheuser-Busch előadja, hogy e kérdések jelen ügyben jelentősek. A fellebbezési tanács csak a korábbi, IR 238 203. sz. lajstromozás figyelembe vételével dönthetne a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti, söröket érintő felszólalásról. Ez azt is jelenti, hogy figyelmen kívül hagyták a felszólalási eljárás során korábban megfogalmazott azon kérdésre vonatkozó érveket, hogy a „Budweiser” szó uralta-e a Budvar ábrás védjegyeit.
 Az Elsőfokú Bíróság hibásan vélte azt, hogy a Budvarnak nem volt jogi kötelezettsége az IR 238 203. sz. lajstromozása folyamatos érvényességének (azaz megújításának) bizonyítására. E kötelezettség az 1995. évi végrehajtási rendelet 16. szabályának (1) és (3) bekezdésével, valamint 20. szabályának (2) bekezdésével, továbbá a Budvarnak címzett, a „felszólalását alátámasztó minden tény, bizonyíték, érv” előterjesztésére vonatkozó felhívás megismétléséről szóló, 2002. január 18-i OHIM-értesítéssel együttesen olvasott 207/2009 rendelet 41. cikke (2) bekezdésének harmadik mondatából következik. A kötelezettséget az ilyen bizonyíték ezen értesítés által meghatározott határidőben, vagyis 2002. február 26-ig való előterjesztését képezte. Ugyanakkor a bizonyítékot csak 2004. január 21-én terjesztették elő.
 Következésképpen az Elsőfokú Bíróság azon megállapítása, hogy a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazandó a megújítási okirat előterjesztése tekintetében, mivel ezen előterjesztésre nem vonatkozik „kellő idő”, szintén téves és e rendelkezés megsértését eredményezte. Valójában létezett „kellő idő”, és a fellebbezési tanácsnak mindenesetre gyakorolnia kellett volna a 76. cikk (2) bekezdése szerinti mérlegelési jogkörét azon kérdés eldöntése tekintetében, hogy figyelembe vegye-e a bizonyítékot. Az Elsőfokú Bíróság úgy olvasta a fellebbezési tanács határozatát, mint amely megállapítja, hogy a megújítási okiratot megfelelő időben nyújtották be. Következésképpen a 76. cikk (2) bekezdésének megsértése abban rejlik, hogy a fellebbezési tanács nem élt mérlegelési jogkörével, és az Elsőfokú Bíróság ezt jóváhagyta.
 Az Elsőfokú Bíróság azt is elmulasztotta elismerni, hogy a Budvar által a felszólalásának alátámasztására benyújtott, használatra vonatkozó bizonyíték elégtelen volt, valamint az Elsőfokú Bíróság más védjegyre hivatkozott, mint amelyen a vitatott határozat és a fellebbezési tanács szóban forgó határozata alapult, és ezzel megsértette a 207/2009 rendelet 42. cikkének (2) és (3) bekezdését.
 (2) A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).
 (3) A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.).
 A Markkinaoikeus (Finnország) által 2009. június 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj kontra Oulun kaupunki
 (C-215/09. sz. ügy)
 Felperes: Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj
 Alperes: Oulun kaupunki
 Valamely megállapodás, amelynek keretei között a helyi ajánlatkérő szerv szerződést köt a vele szemben önálló, társasági formában szervezett magánvállalkozással, és a szerződésben létrehoznak egy új, részvénytársasági formában szervezett vállalkozást, amelyben mindkét fél azonos részesedéssel és döntéshozatali jogkörrel rendelkezik és amelynek létrehozása során a helyi ajánlatkérő szerv kötelezettséget vállal arra, hogy a munkatársai számára igénybe veszi a vállalkozás munkahelyi egészségre és jóllétre irányuló szolgáltatásait, az összes körülmény figyelembevételével közbeszerzési eljárás lefolytatását igénylő eset-e azért, mert a szerződéses szabályozás egésze során az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) szerinti szolgáltatási szerződés odaítéléséről van szó, vagy a megállapodást vállalkozás létrehozásának és a helyi gazdálkodó szervezet üzleti tevékenysége átruházásának kell tekinteni, amelyre nem kell alkalmazni a hivatkozott irányelvet és az abból következő ajánlati felhívás közzétételére vonatkozó kötelezettséget?
 Jelentőséggel bír-e a jelen ügyben ezen felül az a körülmény, hogy
 Oulu város mint ajánlatkérő szerv kötelezettséget vállalt arra, hogy ellenszolgáltatás fejében igénybe veszi a fenti szolgáltatásokat egy négyéves átmeneti időszakban, amelynek leteltét követően a határozatában foglaltak értelmében ismét ajánlati felhívást tesz közzé a szükséges foglalkozás-egészségügyi ellátásra irányuló szolgáltatások tekintetében?
 a szervezetileg Oulu városhoz tartozó helyi gazdálkodó szervezet forgalma a szóban forgó megállapodás létrejötte előtt nagyrészt másból tevődött össze, mint a város munkatársainak nyújtott foglalkozás-egészségügyi ellátására irányuló szolgáltatásokból?
 úgy hozzák létre az új vállalkozást, hogy a mind a város munkavállalói, mind a magán ügyfelek számára foglalkozás-egészségügyi szolgáltatásokat nyújtó helyi gazdálkodó szervezet üzleti tevékenységét nem pénzbeli hozzájárulásként át kívánják ruházni?
 (1) HL L 134., 114. o.
 2009. június 16-án benyújtott kereset — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Máltai Köztársaság
 (C-220/09. sz. ügy)
 Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: J. Aquilina és W. Wils, meghatalmazottak)
 Alperes: Máltai Köztársaság
 A Bíróság állapítsa meg, hogy a Máltai Köztársaság — mivel nem ültette át megfelelően nemzeti jogába a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (1) 3. cikkének (3) bekezdésében említett mellékletet és ezen irányelv 5. cikkének harmadik mondatát — nem teljesítette a 93/13/EGK irányelvből eredő kötelezettségeit.
 a Máltai Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
 Az Európai Közösségek Bizottságának álláspontja szerint a Máltai Köztársaság nem ültette át megfelelően nemzeti jogába a 93/13/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: irányelv) 3. cikkének (3) bekezdésében említett mellékletet és az irányelv 5. cikkének harmadik mondatát, és ezáltal nem teljesítette ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.
 A Bizottság szerint, bár nem feltétlenül szükséges jogalkotási aktus minden tagállam részéről az irányelv átültetése érdekében, elengedhetetlen, hogy a nemzeti jog biztosítsa az irányelv hatóságok általi teljes körű és hatékony alkalmazását, hogy a nemzeti jog szerinti jogi helyzet megfelelően pontos és egyértelmű legyen, valamint, hogy az állampolgárokat maradéktalanul tájékoztassák jogaikról, és azok szükség esetén hivatkozhassanak rájuk a nemzeti bíróság előtt.
 Különösen az irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében említett melléklet tekintetében a Bizottság úgy véli, hogy e melléklet máltai jogba való átültetése szükséges és fontos. Arra hivatkozik, hogy bármennyire is példálódzó és illusztratív jellegű az irányelv mellékletében található jegyzék, az információforrást is jelent mind az átültető intézkedéseket végrehajtó hatóságok, mind az ezen intézkedések által érintett magánszemélyek számára. A tagállamoknak ezért az irányelv által kitűzött cél elérése érdekében az átültetés olyan formáját és módszerét kell választaniuk, amely megfelelően biztosítja, hogy a nyilvánosság arról tudomást szerezzen.
 A Bizottság álláspontja szerint a Máltai Köztársaság elmulasztotta azon intézkedések meghozatalát, amelyek megfelelően biztosítják, hogy a nyilvánosság maradéktalanul tudomást szerezzen az irányelv mellékletében található teljes jegyzékről, különösen az 1. a), f), g), h) és q) pontokról. A Máltai Köztársaság továbbá nem közölte, hogy az irányelv mellékletét teljes egészében átvette az irányelvet átültető törvény tervezetébe, amely a máltai jogi hagyományok szerint fontos értelmezési segítséget jelent. Semmilyen utalás nem történt arra sem, hogy ezt az információt bármilyen más formában közölni szándékozták volna a nyilvánossággal.
 Az irányelv 5. cikke harmadik mondatának a máltai jogba való átültetését illetően a Bizottság előadja, hogy e mondat máltai jogba való átültetése azért szükséges és fontos, mivel a kérdéses mondatban található előírás kógens jogi rendelkezés, amely a fogyasztók számára széleskörűbb jogokat és nagyobb mértékű védelmet biztosít, és hozzájárul az irányelv által kitűzött cél eléréséhez.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 30-i ítélete — Danjaq kontra OHIM — Mission Productions (Dr. No)
 (T-435/05. sz. ügy) (1)
 („Közösségi védjegy - A Dr. No közösségi szóvédjegy lajstromoztatása iránti kérelem - A Dr. No és a Dr. NO lajstromozatlan szóvédjegyek és megjelölések jogosultjának felszólalása - Korábbi védjegyekre vonatkozó feltétel teljesítésének hiánya - Kereskedelmi forgalomban használt, megkülönböztető képességgel rendelkező megjelölés hiánya - A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és a (4) bekezdés [helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, (2) bekezdésének c) pontja és a (4) bekezdés] - Indokolási kötelezettség - A 40/94 rendelet 73. cikke [helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 75. cikke]”)
 Felperes: Danjaq, LLC (Santa Monica, Kalifornia, Amerikai Egyesült Államok) (képviselők: G. Hobbs QC, G. Hollingworth barrister, S. Skrein és L. Berg solicitors)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban: Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH (München, Németország) (képviselő: K. Lewinsky ügyvéd)
 Az OHIM első fellebbezési tanácsának a Danjaq, LLC és a Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban hozott 2005. szeptember 21-i határozata (R 1118/2004-1. sz. ügy) elleni kereset.
 Az Elsőfokú Bíróság a Danjaq, LLC-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 60., 2006.3.11.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — ISD Polska és társai kontra Bizottság
 (T-273/06. és T-297/06. sz. egyesített ügyek) (1)
 („Állami támogatások - A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program - A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat - A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv - Megsemmisítés iránti kereset - Kereshetőségi jog - A kereset benyújtásának határideje - Elfogadhatóság - Jogos bizalom - A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése - A közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetése során irányadó kamat - A tagállammal való szoros együttműködés kötelezettsége - Kamatos kamat - A 794/2004/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése és 11. cikkének (2) bekezdése”)
 Felperesek a T-273/06. sz. ügyben: ISD Polska sp. z o. o. (Varsó, Lengyelország), Industrial Union of Donbass Corp. (Donyeck, Ukrajna) (képviselők kezdetben: C. Rapin és E. Van den Haute, később: C. Rapin, E. Van den Haute és C. Pétermann ügyvédek)
 Felperes a T-297/06. sz. ügyben: ISD Polska sp. z o. o. (korábban Majątek Hutniczy sp. z o. o.) (Varsó), (képviselők kezdetben: C. Rapin és E. Van den Haute, később: C. Rapin, E. Van den Haute és C. Pétermann ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: C. Giolito és A. Stobiecka-Kuik, meghatalmazottak)
 A Lengyelország által a Huta Częstochowa S.A. acélgyártó javára nyújtott támogatásról szóló, 2005. július 5-i 2006/937/EK bizottsági határozat (C 20/04, korábbi NN 25/04 állami támogatás) (HL 2006., L 366., 1. o.) abban a részében történő megsemmisítése, amennyiben az egyes támogatásokat összeegyeztethetetlennek nyilvánít a közös piaccal és kötelezi Lengyelországot a visszatéríttetésükre
 Az Elsőfokú Bíróság a kereseteket elutasítja.
 Az Elsőfokú Bíróság az ISD Polska sp. z o. o.-t és az Industrial Union of Donbass Corp.-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 294., 2006.12.2.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Regionalny Fundusz Gospodarczy kontra Bizottság
 (T-288/06. sz. ügy) (1)
 („Állami támogatások - A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program - A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat - A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv - A közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetése során irányadó kamat - A tagállammal való szoros együttműködés kötelezettsége - A 794/2004/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése és 11. cikkének (2) bekezdése”)
 Felperes: Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. (korábban Huta Częstochowa S.A.) (Częstochowa, Lengyelország), (képviselők: C. Sadkowski és D. Sałajewski ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: C. Giolito és A. Stobiecka-Kuik meghatalmazottak)
 Az Elsőfokú Bíróság a Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A.-t kötelezi a költségek viselésére.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Operator ARP kontra Bizottság
 (T-291/06. sz. ügy) (1)
 („Állami támogatások - A Lengyel Köztársaság által az egyik acéltermelő számára biztosított szerkezetátalakítási támogatási program - A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetésüket elrendelő határozat - A lengyel acélipar szerkezetátalakításáról szóló 8. Jegyzőkönyv - Megsemmisítés iránti kereset - Kereshetőségi jog - Elfogadhatóság - A kedvezményezett fogalma - A 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése”)
 Felperes: Operator ARP sp. z o. o. (Varsó, Lengyelország) (képviseli kezdetben: J. Szymanowska ügyvéd, képviselik később: J. Szymanowska és P. Rosiak ügyvédek, képviseli végül: P. Rosiak ügyvéd)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik: C. Giolito és A. Stobiecka-Kuik, meghatalmazott)
 A Huta Częstochowa S.A. [acéltermelő] részére nyújtott C 20/04. (ex NN 25/04.) számú állami támogatásról szóló, 2005. július 5-i 2006/937/EK bizottsági határozat (HL 2006., L 366., 1. o.) annyiban történő megsemmisítése iránti kérelem, amennyiben az bizonyos támogatásokat a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánít és kötelezi a Lengyel Köztársaságot azok visszatéríttetésére
 Az Elsőfokú Bíróság a Huta Częstochowa S.A. [acéltermelő] részére nyújtott C 20/04. (ex NN 25/04.) számú állami támogatásról szóló, 2005. július 5-i 2006/937/EK bizottsági határozat 3. cikke 2. bekezdésének első albekezdését megsemmisíti annyiban, amennyiben az az Operator ARP sp z o.o.-ra vonatkozik.
 Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 310., 2006.12.16.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — ThyssenKrupp Stainless kontra Bizottság
 (T-24/07. sz. ügy) (1)
 („Verseny - Kartellek - Rozsdamentes acéllemezek - Az ESZAK-Szerződés lejártát követően, az 1/2003/EK rendelet alapján az ESZAK 65. cikk megsértését megállapító határozat - Ötvözeti felár - A Bizottság hatásköre - Jogsértő magatartás betudhatósága - Ítélt dolog - Védelemhez való jog - Iratbetekintés - Elévülés - A »ne bis in idem« elve - A közigazgatási eljárásban tanúsított együttműködés”)
 Felperes: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Németország), (képviselők: M. Klusmann és S. Thomas ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: F. Castillo de la Torre, R. Sauer és O. Weber, meghatalmazottak)
 Az ESZAK-Szerződés 65. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.234. ügy — ötvözeti felár, új határozat) 2006. december 20-án hozott bizottsági határozat részleges vagy teljes megsemmisítése, illetve másodlagosan az e határozattal a felperesre kiszabott bírságok mérséklése
 Az Elsőfokú Bíróság a ThyssenKrupp Stainless AG-t kötelezi a költségek viselésére.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 2-i ítélete — Euro-Information kontra OHIM (Három háromszöggel ellátott kártyát tartó kéz ábrázolása)
 (T-414/07. sz. ügy) (1)
 (Közösségi védjegy - Három háromszöggel ellátott kártyát tartó kezet ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
 Felperes: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Strasbourg, Franciaország) (képviselők: P. Greffe, M. Chaminade és L. Paudrat ügyvédek)
 Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: O. Montalto és R. Bianchi meghatalmazottak)
 Az OHIM első fellebbezési tanácsának a három háromszöggel ellátott kártyát tartó kéz ábrázolásából álló megjelölésre vonatkozó közösségi védjegybejelentést elutasító 2007. szeptember 6-i határozatával (R 290/2007-1. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.
 Az Elsőfokú Bíróság az Européenne de traitement de l’informationt (Euro-Information) kötelezi a költségek viselésére.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Okalux kontra OHIM — Messe Düsseldorf (OKATECH)
 (T-419/07. sz. ügy) (1)
 („Közösségi védjegy - Megszűnésre vonatkozó eljárás - OKATECH közösségi szóvédjegy - Részleges megszűnés - Keresetindítási határidő - A 40/94/EK rendelet 57. és 77bis cikke [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 58. és 80. cikke] - A bizalomvédelem és a jogbiztonság elve - Meghallgatáshoz való jog”)
 Felperes: Okalux GmbH (Marktheidenfeld, Németország) (képviselő: M. Beckensträter ügyvéd)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban: Messe Düsseldorf GmbH (Düsseldorf, Németország) (képviselők: kezdetben I. Friedhof, később S. von Petersdorff-Campen ügyvédek)
 Az OHIM második fellebbezési tanácsának a Messe Düsseldorf GmbH és az Okalux GmbH közötti, megszűnésre vonatkozó eljárásról szóló 2007. szeptember 3-i határozata (R 766/2007-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
 Az Elsőfokú Bíróság az Okalux GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 8., 2008.1.12.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 30-i ítélete — CPEM kontra Bizottság
 (T-444/07. sz. ügy) (1)
 („ESZA - Pénzügyi támogatás megszüntetése - Az OLAF jelentése”)
 Felperes: Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Franciaország) (képviselő: C. Bonnefoi ügyvéd)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: L. Flynn és A. Steiblyté meghatalmazottak)
 Az Európai Szociális Alapból (ESZA) az 1999. augusztus 17-i C (1999) 2645 határozattal nyújtott támogatást megszüntető 2007. október 4-i C (2007) 4645 bizottsági határozat megsemmisítése iránti, valamint kártérítési kérelem.
 Az Elsőfokú Bíróság a Centre de promotion de l’emploi par la micro entreprise-t (CPEM) kötelezi a költségek viselésére, beleértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségeket is.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 1-jei ítélete — Perfetti Van Melle kontra OHIM — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
 (T-16/08. sz. ügy) (1)
 („Közösségi védjegy - Törlési eljárás - CENTER SHOCK közösségi szóvédjegy - CENTER korábbi nemzeti szóvédjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 53. cikke (1) bekezdésének a) pontja]”)
 Felperes: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Olaszország) (képviselők: P. Perani és P. Pozzi ügyvédek)
 Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: J. Novais Gonçalves meghatalmazott)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Svédország) (képviselők kezdetben: J. Runsten és S. Sparring, később M. Treis ügyvédek)
 Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Cloetta Fazer AB és Perfetti Van Melle SpA. közötti törlési eljárásra vonatkozó, 2007. november 7-én hozott (R 149/2006-4. sz. ügy) határozata ellen benyújtott kereset.
 Az Elsőfokú Bíróság Perfetti Van Melle SpA-t kötelezi a költségek viselésére
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. július 2-i ítélete — Fitoussi kontra OHIM — Loriot (IBIZA REPUBLIC)
 (T-311/08. sz. ügy) (1)
 („Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az IBIZA REPUBLIC közösségi ábrás védjegy bejelentése - Körrel övezett, ötágú csillag megjelenésű korábbi nemzeti ábrás védjegy - Feltétlen kizáró ok - Az összetéveszthetőség hiánya - A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
 Felperes: Paul Fitoussi (Vincennes, Franciaország) (képviselők: K. Manhaeve, T. van Innis és G. Glas ügyvédek)
 Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: D. Bianchi ügyvéd)
 A másiki fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Bernadette Nicole J. Loriot (Ibiza, Spanyolország)
 Az OHIM második fellebbezési tanácsának 2008. május 7-i, a Paul Fitoussi és Bernadette Nicole J. Loriot közötti felszólalási eljárás tárgyában hozott határozatával (R 1135/2007-2. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.
 Az Elsőfokú Bíróság Paul Fitoussit kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 272., 2008.10.25.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 10-i végzése — Lengyelország kontra Bizottság
 (T-258/04. sz. ügy) (1)
 („Megsemmisítés iránti kereset - Az új tagállamok csatlakozása miatt meghozandó átmeneti intézkedések - A cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló 60/2004/EK rendelet - Kereset benyújtásának határideje - Kiindulópont - Késedelem - Elfogadhatatlanság”)
 Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselők kezdetben: J. Pietras és E. Ośniecka-Tamecka, később T. Nowakowski, és végül M. Dowgielewicz meghatalmazottak)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők kezdetben: L. Visaggio és A. Stobiecka-Kuik, később T. van Rijn, L. Visaggio és A. Stobiecka-Kuik meghatalmazottak)
 A felperest támogató beavatkozó: Ciprusi Köztársaság (képviselő: P. Kliridis meghatalmazott)
 A Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében a cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2004. január 14-i 60/2004/EK rendelet (HL L 9., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 42. kötet, 125. o.) 5. cikkének, 6. cikke (1)–(3) bekezdésének, 7. cikke (1) bekezdésének, valamint 8. cikke (2) bekezdése a) pontjának megsemmisítése.
 Az Elsőfokú Bíróság a keresetet, mint elfogadhatatlant elutasítja.
 A Lengyel Köztársaság maga viseli saját költségeit, valamint a Bizottság részéről felmerült költségeket.
 A Ciprusi Köztársaság maga viseli saját költségeit.
 (1) HL C 251., 2004.10.9.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 2-i végzése — AVLUX kontra Parlament
 (T-524/08. sz. ügy) (1)
 („Megsemmisítés iránti kereset - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - A luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárás - Az ajánlattevő ajánlatának elutasítása - Az odaítélési eljárás törlése - Okafogyottság”)
 Felperes: AIB-Vinçotte Luxembourg (Luxembourg, Luxemburg) (képviselő: R. Adam ügyvéd)
 Alperes: Európai Parlament (képviselők: M. Ecker és D. Petersheim meghatalmazottak)
 A Parlament 2008. október 2-i, a felperes által a luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárásban (HL 2008/S 193-254240) benyújtott ajánlatot elutasító határozatának megsemmisítése iránti kérelem
 Az Elsőfokú Bíróság az Európai Parlamentet kötelezi a költségek viselésére.
 Az Elsőfokú Bíróság elnökének 2009. június 30-i végzése — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen kontra Bizottság
 (T-550/08. R. sz. ügy)
 („Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - A Bizottság bírságot kiszabó határozata - Végrehajtás felfüggesztése és ideiglenes intézkedések (már megfizetett bírság visszafizetése és a bankgaranciáról való lemondás) iránti kérelem - A fumus boni juris hiánya és a sürgősség hiánya”)
 Felperes: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (Hamburg, Németország) (képviselők: M. Dallmann és U. Krauthause ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: A. Antoniadis és R. Sauer meghatalmazottak)
 Az EK-Szerződés 81. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39181 — gyertyaviasz ügy) 2008. október 1-jén hozott C (2008) 5476 végleges bizottsági határozat azon része végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem, amelyben bírságot szab ki a felperesre; a felperesnek a fizetési kötelezettség eltörlésének feltételéül meghatározott, bankgarancia létesítésére vonatkozó kötelezettség alól történő mentesítése iránti kérelem; egyéb ideiglenes intézkedés iránti kérelmek.
 Az Elsőfokú Bíróság elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.
 Az Elsőfokú Bíróság elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.
 Az Elsőfokú Bíróság elnökének 2009. június 8-i végzése — Z kontra Bizottság
 (T-173/09R. sz. ügy)
 („Ideiglenes intézkedés - , Pénzbírságot kiszabó és még közzé nem tett bizottsági határozatba való betekintés érintett harmadik személy által - Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - Okafogyottság - A sürgősség hiánya”)
 Felperes: Z (X, Németország) (képviselők: C. Grau és N. Jäger ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: R. Sauer, V. Bottka és A. Bouquet meghatalmazottak)
 Az EK 81. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/G/39.406 — tengeri tömlők ügy) hozott 2009. január 28-i bizottsági határozatba való betekintés és a kérelmező név szerinti megnevezéseinek e határozat szövegéből való törlése
 Az Elsőfokú Bíróság elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja annyiban, amennyiben az még nem vált okafogyottá.
 A jelen végzés a 2009. május 6-i végzést hatályon kívül helyezi és annak helyébe lép.
 2009. május 14-én benyújtott kereset — Görög Köztársaság kontra Bizottság
 (T-184/09. sz. ügy)
 Felperes: Görög Köztársaság (képviselők: B. Kontolaimos, E. Leftheriotou és V. Karra)
 Az Elsőfokú Bíróság adjon helyt a keresetnek, és semmisítse meg a megtámadott határozatot, vagy egyébként úgy módosítsa, hogy csökkentse 5 %-ra a pénzügyi korrekció százalékos értékét, vagy egyébként a 10 %-os korrekciót csak az EBZ által importált cukornak megfelelő összegre alkalmazza;
 A Görög Köztársaság az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege és az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. március 19-i 2009/253/EK bizottsági határozat (HL L 75., 15. o.) (az értesítés a C(2009) 1945. számú dokumentummal történt) megsemmisítésére irányuló keresetében, amely határozat az ellenőrzések hiánya okán az export-visszatérítések tekintetében előírt korrekciókra, a cukor exportjára, valamint a cukor ágazatában a piacok közös szervezésére vonatkozik, a következő megsemmisítési jogalapokra hivatkozik:
 Az első megsemmisítési jogalapban a felperes arra hivatkozik, hogy a számlaelszámolási eljárás semmis az 1663/95/EK rendelet (1) 8. cikkének (1) bekezdésében előírt lényeges eljárási szabályok megsértése okán, a cukor export-visszatérítésére tekintetében az I. mellékletben nem szereplő termékekre előírt korrekcióra vonatkozó kétoldalú megbeszélés kezdeményezésének elmulasztása miatt.
 Második jogalapjában a felperes a tények téves értékelésére, az indokolási kötelezettség megsértésére és a Bizottságnak az Alappal szembeni kockázat értékelésére vonatkozó mérlegelési jogkörének túllépésére hivatkozik.
 Harmadik jogalapjában a felperes az arányosság elvének megsértésére hivatkozik.
 (1) A 729/70/EGK tanácsi rendeletnek az EMOGA Garanciarészlege számlaelszámolási eljárása tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1995. július 7-i 1663/95 EK bizottsági rendelet (HL L 158., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 18. kötet 31. o.)
 2009. június 2-án benyújtott kereset — Dánia kontra Bizottság
 (T-212/09. sz. ügy)
 Felperes: Dán Királyság (képviselő: J. Bering Liisberg meghatalmazott, segítői P. Biering és J. Pinborg ügyvédek)
 Az Elsőfokú Bíróság elsődlegesen semmisítse meg az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege és az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. március 19-i bizottsági határozatot abban a részében, amely az a Dánia által bejelentett kiadások közösségi finanszírozásból való kizárására vonatkozik;
 Másodlagosan, semmisítse meg az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege és az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. március 19-i bizottsági határozatot abban a részében, amely az a Dánia által bejelentett kiadások közösségi finanszírozásból való kizárására vonatkozik, amennyiben a közösségi finanszírozásból való kizárás:
 a pihentetett területek 2002-ben, 2003-ban és/vagy 2004-ben folytatott ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések állítólagos megsértésén és az ellenőrzésben tapasztalt hiányosságon; és/vagy
 a 2003-ban és/vagy 2004-ben folytatott távérzékelési ellenőrzésre vonatkozó rendelkezések állítólagos megsértésén és az ellenőrzésben tapasztalt hiányosságon alapul.
 A felperes az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege és az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. március 19-i 2009/253/EK bizottsági határozat azon részének megsemmisítését kéri, amely a Dánia által bejelentett kiadások közösségi finanszírozásból való kizárására vonatkozik. (1)
 A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság határozata több szempontból a jogalap hibás értelmezésén és alkalmazásán alapul, különösen a pihentetett területek fenntartása és a távérzékelési ellenőrzéshez kapcsolódó követelmények tekintetében.
 Arra hivatkozik továbbá, hogy e határozat indokolása alapvető hiányosságokban szenved, és több szempontból ellentétes a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvével.
 Végezetül a felperes hangsúlyozza, hogy a korrekció a Bizottság saját iránymutatásaival ellentétes módon történt, az a tényállás tekintetében nem volt kellően megalapozott, és aránytalan annak tükrében, hogy az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap a jelen esetben nem szembesült tényleges pénzügyi kockázattal.
 (1) HL L 75., 15. o. (az értesítés a C(2009) 1945. számú dokumentummal történt)
 2009. június 9-én benyújtott kereset — British Telecommunications kontra Bizottság
 (T-226/09. sz. ügy)
 Felperes: British Telecommunications plc (London, Egyesült Királyság) (képviselők: G. Robert és M. M. Newhouse solicitors)
 az Elsőfokú Bíróság kötelezze Bizottságot a költségek viselésére.
 A felperes a brit hatóságok által a felperes számára a BT nyugdíjalap részére állami biztosíték formájában nyújtott támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító, 2009. február 11-i C(2009) 685 végleges bizottsági határozat (C 55/2007. [ex NN 63/2007, CP 106/2006] sz. állami támogatás) megsemmisítését kéri.
 A felperes keresete alátámasztására hét jogalapra hivatkozik.
 Először is a felperes úgy érvel, hogy a Bizottság, amikor megállapította, hogy a felperes szelektív versenyelőnnyel bír, tévesen alkalmazta a jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett, hibásan alkalmazva az EK 87. cikk (1) bekezdését és az állami támogatás fogalmát. A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a felperes magatartásának valamennyi gazdasági és ténybeli körülményét.
 Másodszor a felperes azt állítja, hogy a Bizottság, amikor megállapította, hogy a felperes szelektív versenyelőnyt élvez, mivel a BT Pension Scheme (BT nyugdíjrendszer, BTPS) igazgatósági tagjai (trustee) nem fizetnek járulékot a Pension Protection Fund (nyugdíjvédelmi rendszer, PPF) a BTPS állami biztosíték által fedezett tagjainak nyugdíját illetően, nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett, és megsértette az egyenlő bánásmód elvét, mivel nem hasonlított össze összehasonlítható elemeket. A felperes szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyta a magánszektor PPF alá tartozó rendszerei és a felperes által a privatizáció idején örökölt közszolgálati jellegű rendszer között különbségeket.
 Harmadszor a felperes úgy érvel, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot és megsértette a bizalomvédelem elvét, amikor újraminősített egy olyan intézkedést, amely meghozatalakor nem volt támogatás, mögöttes indokként a húsz évvel később támogatásnak minősülésre egy jogszabály időközben történő elfogadására hivatkozva.
 Negyedszer a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód és az arányosság elvét, amikor előírta, hogy a BTPS igazgatósági tagjainak is hozzájárulást kell fizetniük a PPF-hez.
 Ötödször a felperes úgy érvel, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett, és nem vizsgálta meg, hogy az állítólagos szelektív versenyelőny torzítja-e a versenyt, és érinti-e a tagállamok közötti kereskedelmet az EK 87. cikk (1) bekezdésének értelmében.
 Hatodszor a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság nyilvánvaló ténybeli és jogi hibát vétett, amikor arra a következtetésre jutott, hogy állami források átruházására került sor.
 Végül azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az EK 253. cikket, amikor nem indokolta a vitatott határozatot.
 2009. június 10-én benyújtott kereset — Feng Shen Technology kontra OHIM — Majtczak (FS)
 (T-227/09. sz. ügy)
 Felperes: Feng Shen Technology Co. Ltd (Gueishan, Taiwan) (képviselők: W. Festl Wietek és P. Rath ügyvédek)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Jarosław Majtczak (Łódź, Lengyelország)
 Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának 2009. április 1-jei, az R 529/2008-4. sz. ügyben hozott határozatát;
 az Elsőfokú Bíróság törölje a 4 431 391. sz. közösségi védjegyet;
 az Elsőfokú Bíróság az OHIM-ot kötelezze a Bíróság és a fellebbezési tanács előtti eljárások költségeinek viselésére.
 A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: Az „FS” védjegy a 26. osztályba tartozó áruk tekintetében — 4 431 391. sz. közösségi védjegybejelentés.
 A törlést kérelmező védjegye: Számos, az „FS” ábrás megjelölésre vonatkozó korábbi lajstromozott védjegy Taiwanban, Kínában és Ghanában villámzárak és kapcsolódó termékek vonatkozásában.
 A törlési osztály határozata: A törlési osztály a törlési kérelmet elutasította.
 Jogalapok: A 40/94 tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdése b) pontjának (helyébe lépett a 207/2009 tanácsi rendelet 52. cikke (1) bekezdésének b) pontja) megsértése, mivel a fellebbezési tanács elmulasztotta a felek által előterjesztett bizonyítékok és dokumentumok megfelelő értékelését, valamint a tények megfelelő vizsgálatát, ami feltétele lett volna azon megállapításnak, hogy az érintett védjegybejelentést rosszhiszeműen nyújtották be.
 2009. június 10-én benyújtott kereset — BT Pension Scheme Trustees kontra Bizottság
 (T-230/09. sz. ügy)
 Felperes: BT Pension Scheme Trustees Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselők: J. Derenne és A. Müller-Rappard ügyvédek)
 Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a határozatot;
 az Elsőfokú Bíróság — másodlagosan — semmisítse meg a határozat 1. cikkének az állami támogatás jogellenes nyújtására vonatkozó részét, valamint a határozat 2. cikkét, 3. cikke (1) bekezdését és 4. cikkét a támogatás visszatéríttetésére vonatkozó részükben;
 az Elsőfokú Bíróság kötelezze a Bizottságot a felperes költségeinek viselésére.
 A jelen keresetet a British Telecommunications plc által finanszírozott nyugdíjrendszer, a British Telecommunications Pension Scheme („BTPS”) vagyonkezelője (trustee) terjesztette elő, amely a BTPS célvagyonra (trust) vonatkozó alapszabályával és az általános jogszabályokkal összhangban a rendszer kezeléséért — többek között a hozzájárulások beszedéséért, befektetéséért és a juttatásoknak a BT nyugdíjas munkavállalói és eltartottjaik részére való kifizetéséért — felelős.
 A felperes keresetével a 2009. február 11-i C(2009)685 végleges bizottsági határozat (C 55/2007, korábbi NN 63/2007, CP 106/2006 támogatás) megsemmisítését kéri, amennyiben az az érintett intézkedést — „a BTPS tekintetében” az adók nyugdíjvédelmi alapba (Pension Protection Fund, „PPF”) való megfizetése alóli, „a kedvezményezett állami garanciavállalással fedezett nyugdíjkötelezettségeit illető mentességet” — az EK 87. cikk (1) bekezdés értelmében jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősíti, és előírja, hogy a támogatást a kedvezményezettől térítsék vissza a nyújtása időpontjától a visszatérítése időpontjáig számított kamatokkal együtt.
 Első jogalapja keretében a felperes előadja, hogy a határozat négy szempontból sérti az EK 87. cikk (1) bekezdést.
 Először is a felperes szerint a szelektivitás követelményét megsértették, mivel a határozat nem határozta meg egyértelműen a helyes hivatkozási rendszert és annak célját, és a Bizottság ezért tévesen állapította meg, hogy a BTPS ún. „mentesség”-ben részesült.
 Másodsorban a felperes azt állítja, hogy megsértették a gazdasági előny követelményét, amennyiben a Bizottság nem juthatott arra a megállapításra, hogy a BT az EK 87. cikk (1) bekezdése értelmében gazdasági előnyben részesül annak okán, hogy a vagyonkezelő csökkentett adót fizet a PPF-be, anélkül hogy összehasonlította volna a BT átfogó helyzetét azon versenytársaiéval, amelyek a nyugdíjköltségek tekintetében nem szenvednek a BT esetében fennálló szerkezeti hátrányban.
 Harmadrészt a felperes előadja, hogy a verseny torzítására és a kereskedelem érintettségére vonatkozó követelményeket megszegték, amennyiben az előny hiányában — amelyre az első jogalap második része hivatkozott — nem lehet szó sem versenytorzításról, sem a kereskedelem érintettségéről.
 Negyedrészt a felperes azt állítja, hogy az állami források átruházásának követelményét megszegték, mivel a határozat nem minősíthette az állami garanciavállaláshoz tartozó állami források átruházását — mint az állami források vonatkozó átruházását — a BTPS-nek a PPF-be való belépésére való alkalmatlanságának minősítése céljából állami támogatásnak.
 Második jogalapja keretében a felperes azt állítja, hogy a határozat sérti az EK 253. cikket, mivel a következők tekintetében nem tartalmaz indokolást:
 a szelektív előny fennállásának vizsgálata alapjául szolgáló hivatkozási rendszer megállapítására vonatkozó indokolás ellentmondó;
 a szelektivitás követelményének vizsgálatára vonatkozóan, különösen azzal, hogy a Bizottság nem alkalmazta részletesen a vonatkozó ítélkezési gyakorlat által kialakított háromlépcsős vizsgálatot;
 a Bizottság állítólag nem megfelelően indokolta azon álláspontját, miszerint a BT által a privatizáció idején vállalt további kötelezettségek irrelevánsak a BT átfogó piaci helyzetének versenytársaihoz való viszonyítása céljából;
 a Bizottság állítólag nem indokolta meg, hogy az állami garanciavállaláshoz tartozó állami források átruházása milyen módon képezheti az állami garanciavállalás létezéséből eredő mentességekhez (a 2004-es Pensions Act rendelkezései szerint) nyújtott állami források vonatkozó átruházását.
 Harmadik jogalapja keretében a felperes azt állítja, hogy a határozat sérti a jogellenes támogatásnak a 659/1999 tanácsi rendelet (1) 1. cikke (f) pontjával és a 14. cikkével együttesen olvasott EK 88. cikk (3) bekezdés szerinti fogalmát, amennyiben sem a BT-nek, sem a BTPS-nek vagy vagyonkezelőjének nem kell visszatérítenie támogatást, mivel az állítólagos támogatást egy zálogszerződés következtében nem vezették be.
 (1) Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.)
 2009. június 8-án benyújtott kereset — Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság
 (T-236/09. sz. ügy)
 Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Bizottság határozatát, amelyben elutasította a felperes által az RTD-R4-2007-001. sz. nyílt közbeszerzési eljárásban (HL 2007/S 238-288854) az 1. rész: „Helyszíni fejlesztési szakértői szolgáltatások (intra muros)” és a 2. rész: „Nem helyszíni fejlesztési projektek (extra-muros)” vonatkozásában benyújtott ajánlatot, amelyet két különböző, 2009. március 27-i keltezésű levélben közöltek a felperessel, továbbá a Bizottság valamennyi ezt követően hozott határozatát, ideértve a szerződés nyertes ajánlattevő részére történő odaítéléséről szóló határozatot is;
 kötelezze a Bizottságot a szóban forgó közbeszerzési eljárás következtében a felperes által elszenvedett károk megtérítésére 69 445 200 euró (33 271 290 euró az 1. rész vonatkozásában és 36 173 280 euró a 2. rész vonatkozásában) összegben;
 kötelezze a Bizottságot a felperes jelen keresettel kapcsolatban felmerült jogi és egyéb költségeinek és kiadásainak viselésére a kereset elutasítása esetén is.
 A jelen ügyben a felperes az alperes azon határozatainak megsemmisítését kéri, amelyben elutasította az informatikai rendszerek fejlesztésére, azzal kapcsolatos tanulmányok készítésére és azok karbantartására vonatkozó külső szolgáltatásokra irányuló nyílt közbeszerzési eljárásban (RTD-R4-2007-001-ISS-FP7) mind az 1. rész: „Helyszíni fejlesztési szakértői szolgáltatások (intra muros)”, mind a 2. rész: „Nem helyszíni fejlesztési projektek (extra-muros)” vonatkozásában benyújtott ajánlatát, és a szerződést a nyertes ajánlattevőnek ítélte oda. A felperes ezen túlmenően a közbeszerzési eljárás következtében állítólagosan elszenvedett károk megtérítését is kéri.
 Kérelmei alátámasztására a felperes a következő jogalapokra hivatkozik:
 Először is a felperes álláspontja szerint az alperes különböző nyilvánvaló értékelési hibákat követett el, és nem szolgáltatott indokolást vagy magyarázatot a felperes számára a költségvetési rendelet (1) és annak végrehajtási rendelete, valamint a 2004/18 irányelv (2) és az EK 253. cikk megsértésével.
 Másodszor a felperes álláspontja szerint az alperes megsértette a költségvetési rendeletet azzal, hogy kötelezte az ajánlattevőket ajánlataik — akaratuk ellenére való — kiterjesztésére. Emellett a felperes arra hivatkozik, hogy még ha úgy is véljük, hogy az alperesnek joga volt erre, quod non, a gondos ügyintézés, az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvének megsértésével döntött az odaítélési eljárás befejezéséről a kiterjesztés lejártát követően, mivel a felperes véleménye szerint nem köthető szerződés, amennyiben egy vagy több ajánlat érvénytelenné válik.
 Harmadszor a felperes azzal érvel, hogy az eljárásnak az ajánlati felhívásban rögzített eredménye torzult az információhiány, valamint a felperes jogainak gyakorlásában való akadályozására tett kísérlet által.
 A felperes továbbá az egyes részekre vonatkozó különös érveket is előad.
 Az 1. rész vonatkozásában a felperes álláspontja az, hogy az alperes megsértette az egyenlő bánásmód és a gondos ügyintézés elvét, mivel nem tartotta be a költségvetési rendelet 93. cikkének (1) bekezdésében és 94. cikkében foglalt kizárási okokat a nyertes konzorcium egyik tagjával kapcsolatban, amely az alperessel szemben fennálló szerződéses kötelezettségeit nem teljesítette. Ezen túlmenően a felperes azt állítja, hogy a nyertes ajánlattevő számára jogellenesen lehetővé tették, hogy nem WTO/GPA-részes államokban letelepedett társaságok erőforrásait használja fel, és ez a gyakorlat jogellenes.
 A 2. rész vonatkozásában a felperes előadja, hogy az alperesnek ki kellene zárnia a közbeszerzési eljárásból az olyan ajánlattevőket, amelyek alvállalkozói nem WTO/GPA-részes államokban letelepedett társaságok; amennyiben így tesz, a felperes álláspontja szerint tisztességes, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes módon kell az alperesnek eljárnia, tisztázva azon kiválasztási szempontokat, amelyek alapján egyes társaságokat kizár, mások részvételét pedig lehetővé teszi. Ennélfogva a felperes véleménye az, hogy az alperes különösen hátrányosan megkülönböztető módon járt el azáltal, hogy nem írta le az ajánlatok kiválasztása során alkalmazott kiválasztási szempontokat. Előadja továbbá, hogy az alperes nem tartotta be a költségvetési rendelet 93. cikkének (1) bekezdésében és 94. cikkében, a végrehajtási rendelet 133a. és 134. cikkében, valamint a 2004/18 irányelv 45. cikkében foglalt, az olyan társaságok közbeszerzési eljárásokból való kizárására vonatkozó kizárási okokat, amelyek olyan jogellenes cselekményeket követtek el, vagy olyan jogellenes cselekmények elkövetésében vettek rész, mint a csalás, korrupció, vesztegetés és súlyos szakmai kötelezettségszegés. A felperes hozzáteszi, hogy a jelen esetben a nyertes ajánlattevő elismerte a fent említett cselekményekben való részvételét, és amiatt a német bíróság is elítélte.
 Végül a felperes azt is kifogásolja, hogy az alperes több nyilvánvaló értékelési hibát követett el mindkét rész tekintetében a felperesnek a teljes szolgáltatás irányítására, a szolgáltatások megrendelésére és a szolgáltatások nyújtására tett ajánlatának, valamint a részekre tett műszaki ajánlatának minőségét illetően.
 (1) Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 248., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.)
 (2) Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.)
 2009. június 23-án benyújtott kereset — Sniace kontra Bizottság
 (T-238/09. sz. ügy)
 Felperes: Sniace, SA (Madrid, Spanyolország) (képviselő: F.J. Moncholí Fernández, ügyvéd)
 Az Elsőfokú Bíróság tekintse az EK 230. cikkben foglaltak alapján benyújtottnak és nyilvánítsa megalapozottnak a jelen megsemmisítés iránti keresetet;
 semmisítse meg a 2009. március 10-i határozat 1. cikke második bekezdésében foglalt rendelkezéseket, amelyek azt állapították meg, hogy Spanyolország által a Sniace javára teljesített, alábbi állami támogatások összeegyeztethetetlenek a közös piaccal: i) a Sniace és a Tesorería General de la Seguridad Social között 1996. március 8-án létrejött, adósság-átütemezésről szóló megállapodás; ii) a Sniace és a FOGASA között 1993. november 5-én létrejött megállapodás végrehajtása; és iii) a Sniace és a FOGASA között 1995. október 31-én létrejött megállapodás.
 semmisítse meg a 2009. március 10-i határozat 2. és 3. cikkének második bekezdésében foglalt rendelkezéseket, amelyek Spanyolországot az alábbiakra kötelezik:
 azonnali hatállyal téríttesse vissza a kedvezményezettel a már kifizetett támogatásokat és a hozzájuk kapcsolódó kamatokat; és
 két hónapon belül tájékoztassa a Bizottságot a határozatban foglaltak végrehajtása érdekében elfogadott és előirányzott intézkedések összköltségéről és azon okirati bizonyítékról, amely igazolja, hogy elrendelték, hogy a kedvezményezett térítse vissza a támogatást.
 kötelezze a Bizottságot a felperes jelen eljárással kapcsolatban felmerült valamennyi költségének viselésére.
 A jelen keresettel megtámadott jogi aktus a C5/2000. (korábban NN 118/1997.) sz., Spanyolország által a felperes javára végrehajtott intézkedésről, valamint az 1998. október 28-i 1999/395/EK határozat módosításáról szóló, 2009. március 10-i C(2009) 1479. sz. végleges bizottsági határozat. A határozat jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősítette a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) és a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) által a SNIACE javára teljesített támogatásokat, mivel az utóbbi és a FOGASA között létrejött adósság-visszafizetési megállapodások és a SNIACE és a TGSS között létrejött átütemezési megállapodás nem felel meg a piaci feltételeknek az alkalmazott kamatokat illetően. (1)
 A megtámadott határozat a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősítette a kereseti kérelem második franciabekezdésében szereplő támogatásokat.
 Kereseti kérelmeinek alátámasztásaként a felperes elsősorban arra hivatkozik, hogy azzal, hogy a jogvita tárgyát képező megállapodások vizsgálatakor és az ebből arra való következtetéssel, hogy sem a FOGASA, sem a TGSS nem úgy járt el, ahogyan egy magánhitelező járt volna el, a Bizottság tévesen értelmezte az alkalmazandó normatív aktust. A felperes e tekintetben megerősíti, hogy az alperes álláspontja azon alapul, hogy a BANESTO magánhitelező helyzetét a FOGASA helyzetével hasonlítja össze, amivel olyan általánosítást végez, ami abból áll, hogy indokolás nélkül összemossa a BANESTO eljárását a magánhitelezők eljárásával.
 Mindenesetre, a felperes azt állítja, hogy magánhitelezői minőségében a BANESTO-val gyakorlatilag azonos módon járt el.
 A SNIACE ezen kívül az indokolási kötelezettség megsértésére hivatkozik. Többek között kiemeli, hogy a Bizottság semmilyen formában nem indokolta a „verseny torzulásának veszélyét”, ami az állami támogatások megítélésénél kulcsfontosságú.
 (1) Lásd a C- 342/96. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet (EBHT 1999., I-2459. o.), a C-525/04. P. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet (EBHT 2007., I-9947. o.), és a T-36/99. sz., Lentzig AG kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet (EBHT 2004., II-3597. o.).
 A Közszolgálati Törvényszék F-146/07 sz., Marcuccio kontra Bizottság ügyben 2009. március 31-én hozott végzése ellen Luigi Marcuccio által 2009. június 16-án benyújtott fellebbezés
 (T-239/09. P. sz. ügy)
 Fellebbező: Luigi Marcuccio ((Tricase, Olaszország)) (képviselő: G. Cipressa ügyvéd)
 Az Elsőfokú Bíróság helyezze teljes egészében hatályon kívül a megtámadott végzést.
 Az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy az első fokon benyújtott kereset, amelynek vonatkozásában a megtámadott végzést hozták, teljes egészében, bármely kivétel nélkül tökéletesen elfogadható volt.
 Az Elsőfokú Bíróság teljes egészében, bármely kivétel nélkül adjon helyt az első fokon benyújtott keresetben szereplő kérelemnek, és kötelezze az alperest az alapügy minden fokának vonatkozásában valamennyi költség, díj és tiszteletdíj megtérítésére.
 Utalja vissza az alapügyet a Közszolgálati Törvényszék elé, hogy ez más összetételben érdemben határozzon az ügyről.
 A jelen fellebbezés a Közszolgálati Törvényszéknek az F-146/07. sz. ügyben 2009. március 31-én hozott végzése ellen irányul. E végzés mint részben elfogadhatatlant, részben pedig mint megalapozatlant elutasította az alperes azon határozatának megsemmisítésére irányuló keresetet, amely határozat nem adott helyt a fellebbező azon kérelmének, hogy nyomozást folytassanak egy feltételezetten anthraxszal szennyezett küldemény ügyében, amelynek áldozata maga a fellebbező lett volna abban az időszakban, amikor Angolában a Bizottság képviseletének tagja volt, valamint elutasította az e határozatból eredő károk megtérítésére irányuló keresetet.
 Kérelmének alátámasztására a fellebbező a Közszolgálati Törvényszék több megállapításában szereplő, kereseti kérelmének elfogadhatatlanságára és megalapozatlanságára vonatkozó jogi hibákra, hatáskörrel való visszaélésre és a tények elferdítésére hivatkozik.
 2009. június 22-én benyújtott kereset — Accenture Global Services GmbH kontra OHIM — Silver Creek Properties (acsensa)
 (T-244/09. sz. ügy)
 Felperes: Accenture Global Services GmbH (Schaffhausen, Svájc) (képviselő: R. Niebel ügyvéd)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Silver Creek Properties SA (Panama, Panama)
 Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2009. március 20-i határozatát (R 802/2008-2. sz. ügy);
 az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) felszólalási osztályának a B 1019274. sz. felszólalási eljárásban hozott 2008. március 25-i határozatát;
 az Elsőfokú Bíróság a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik felet kötelezze a költségek viselésére.
 Az érintett közösségi védjegy: az „acsensa” ábrás védjegy a 9., 35., 36., 38., 33., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.
 A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: az „ACCENTURE” német szóvédjegy a 9., 16., 35., 36., 37., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában, az „accenture” német ábrás védjegy a 9., 16., 35., 36., 37., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában, az „ACCENTURE” közösségi szóvédjegy a 9., 16., 35., 36., 37., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában, az „accenture” közösségi ábrás védjegy a 9., 16., 35., 36., 37., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.
 Jogalapok: a 207/2009 tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel a fellebbezési tanács tévedett annak megállapításakor, hogy nem áll fenn a szóban forgó védjegyek összetévesztésének veszélye, a 207/2009 tanácsi rendelet 75. és 76. cikkének megsértése, mivel a fellebbezési tanács tévesen hagyta figyelmen kívül a felperes által előterjesztett tényállításokat.
 2009. június 29-én benyújtott kereset — Insula kontra Bizottság
 (T-246/09. sz. ügy)
 Felperes: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Párizs, Franciaország) (képviselők: P. Marsal és J.-D. Simonet ügyvédek)
 Az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a kereset elfogadható és megalapozott;
 az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a Bizottság 189 241,64 euró visszafizetése iránti kérelme megalapozatlan, következésképpen kötelezze a Bizottságot 189 241,64 euróra vonatkozó jóváírási értesítés kibocsátására;
 az Elsőfokú Bíróság kötelezze a Bizottságot 212 597 euró összegű kártérítés fizetésére;
 másodlagosan, az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a felperes jogosult 230 025 euró összegű kompenzációs támogatásra;
 A választottbírósági kikötésen alapuló jelen keresettel a felperes annak megállapítását kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy a 2008. szeptember 25-i, 2009. március 26-i és 2009. május 26-i terhelési értesítések, amelyekkel a Bizottság az OLAF által készített vizsgálati jelentés alapján a felperesnek kifizetett előlegek visszafizetését követeli, összeegyeztethetetlenek az IST-2001-35077 DIAS.NET és IST-1999-20896 MEDIS szerződések rendelkezéseivel, amelyek megkötésére az információs társadalom területén a különleges kutatási, technológia-fejlesztési és demonstrációs közösségi programok (1998–2002) keretében került sor. A felperes másodlagosan kártérítés iránti kérelmet terjeszt elő.
 Első jogalapjával vitatja a Bizottság követelésének jogszerűségét, és úgy véli, hogy az általa a Bizottságnak bejelentett összes költséget támogathatónak kell tekinteni.
 A második jogalappal arra hivatkozik, hogy a Bizottság a szerződés végrehajtása során megsértette a jóhiszemű együttműködés és a jóhiszeműség kötelezettségét, mivel saját szerződéses kötelezettségeit nem teljesítette megfelelően, különösen azáltal, hogy hosszú ideig válasz nélkül hagyta a felperes kiegészítő intézkedésre vonatkozó javaslatát, illetve elégtelen eredményesség miatt jogellenesen bontotta fel a MEDIS szerződést annak ellenére, hogy előzőleg arra nem történt utalás, és az a felperes szerint kizárólag a Bizottságnak lenne felróható.
 A harmadik jogalappal a felperes a Bizottság által egyes számviteli kötelezettségek állítólagos megsértése miatt kiszabott pénzügyi szankció aránytalanságát kifogásolja, amely kötelezettségek megsértése, még ha bizonyítást nyerne is, a belga közigazgatási és polgári jog értelmében nem vonná maga után a megállapodás szerinti előlegek majdnem teljes összege visszatéríttetésének jogát. Ezért a felperes úgy véli, hogy a nyújtott szolgáltatások tekintetében kártérítésre jogosult.
 A negyedik jogalappal a felperes arra hivatkozik, hogy az ellenőrzési és vizsgálati eljárás lefolytatása során a Bizottság megsértette a gondos ügyintézés elvét és a felperes védelemhez való jogát.
 2009. június 23-án benyújtott kereset — Cesea Group kontra OHIM — Mangini & C. (mangiami)
 (T-250/09. sz. ügy)
 Felperes: Cesea Group Srl (Róma, Olaszország) (képviselők: D. De Simone ügyvéd, D. Demarinis ügyvéd, J. Wrede, Rechtsanwalt)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Olaszország)
 A Cesea Group Srl azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül vagy másodlagosan módosítsa és a kereset jogalapjai tekintetében bemutatottaknak megfelelően korlátozza az OHIM második fellebbezési tanácsának 2009. április 20-i, 2009. április 24-én kézbesített, a 2063 C. sz. törlési eljárást követően a Mangini & C. társaság által benyújtott fellebbezés tárgyában hozott határozatát.
 A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: A „mangiami” szót tartalmazó ábrás védjegy (3 113 933. sz. védjegybejelentés) a 29., 30. és 32. osztályba tartozó áruk tekintetében.
 A közösségi védjegy törlését kérelmező fél: Mangini & C. Srl.
 A törlést kérelmező védjegye: A 819 926. sz. „MANGINI” olasz szóvédjegy a 30. és 42 osztályba tartozó áruk vonatkozásában; a 668 388. sz., a „Mangini” szót tartalmazó ábrás védjegy a 30. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében; a 648 507. sz. „Mangini” szót tartalmazó olasz ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk vonatkozásában; a 738 072. sz. „MANGINI” nemzetközi szóvédjegy a 30. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában; a Párizsi Egyezmény 6. cikke értelmében közismert „MANGINI” nemzetközi szóvédjegy „cukrászsütemények, cukorkaáruk, kávé, fagylaltok és általában édesipari termékek előállítása, bárok, kávéházak szolgáltatásai és catering szolgáltatás” vonatkozásában; és az Olaszországban a szokásos kereskedelmi gyakorlatban használt „MANGINI” kereskedelmi név „cukrászsütemények, cukorkaáruk, kávé, fagylaltok és általában édesipari termékek előállítása, bárok, kávéházak szolgáltatásai és catering szolgáltatás” vonatkozásában.
 A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a megtámadott határozatot hatályon kívül helyezte, és részben helyt adott a törlési kérelemnek.
 A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 1868/95/EK rendelet (1) 40. szabálya (6) bekezdésének megsértése, mivel a fellebbezési tanács határozatát olyan dokumentumok vizsgálatára alapozta, amelyeket a törlési osztály elé nem terjesztettek elő, noha nem olyan dokumentumokról van szó, amelyek ne lennének hozzáférhetőek, ám amelyeket a törlési osztály által előírt határidőn belül nem nyújtottak be;
 A törlés jogszerűtlensége a Mangini & C. Srl nemzetközi védjegy árujegyzékében nem szereplő 29. osztályba tartozó áruk, valamint a 30. osztályba tartozó, cukorkákhoz nem hasonló áruk vonatkozásában.
 (1) HL L 303., 1995. 12. 15., 1.o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189.o.
 2009. június 26-én benyújtott kereset — Société des Pétroles Shell kontra Bizottság
 (T-251/09. sz. ügy)
 Felperes: Société des Pétroles Shell SAS (Colombes, Franciaország) (képviselő: P. Hubert, ügyvéd)
 semmisítse meg részben vagy egészben a felperesnek a Bizottság rendelkezésére álló iratokhoz való hozzáférésre vonatkozó kérelmére adott 2009. április 16-i hallgatólagosan elutasító bizottsági választ (referencia: GESTDEM 372/2008), és vonja le az összes ebből eredő következtetést a felperesnek a kért iratokba való betekintésével kapcsolatban;
 másodsorban, amennyiben az Elsőfokú Bíróság úgy ítélné meg, hogy a Bizottság főtitkárságának 2009. május 7-i levelét — amely azt jelezte, hogy a Bizottságnak nem áll módjában a bizottsági iratokhoz (referencia: GESTDEM 372/2009) hozzáférést biztosítani — elutasító határozatnak minősíti, azt semmisítse meg részben vagy egészben és vonja le ebből az összes ebből eredő következtetést a felperesnek a kért iratokba való betekintésével kapcsolatban;
 A jelen keresettel a felperes annak a bizottsági határozatnak a megsemmisítését kéri, amely hallgatólagosan elutasította a sugárhajtómű-kerozin réunioni kínálati piacán folytatott magatartásokra vonatkozóan végzett vizsgálatával kapcsolatosan a Bizottság birtokában lévő dokumentumokhoz, illetve a Bizottság és a francia versenyhatóság között e vizsgálat kapcsán nevezetesen az 1/2003 rendelet 11. cikkének (4) bekezdése alapján folytatott levelezéshez való hozzáférésre vonatkozó kérelmét. Másodsorban amennyiben az Elsőfokú Bíróság úgy ítéli meg, hogy a Bizottság főtitkárságának levelét — amely azt jelezte, hogy a Bizottságnak nem áll módjában a bizottsági iratokba a felperes kérelmének megfelelően betekintést nyújtani — kifejezett elutasító határozatnak kell tekinteni, a felperes e levél megsemmisítését kéri.
 Keresete alátámasztására a felperes ugyanazokra, illetve hasonló jogalapokra hivatkozik, mint amelyekre a T-245/09. sz., Shell Hellas kontra Bizottság ügyben támaszkodik.
 2009. június 30-án benyújtott kereset — Caixa Geral de Depósitos kontra OHIM — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona („la Caixa”)
 (T-255/09. sz. ügy)
 Felperes: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lisszabon, Portugália) (képviselők: F. de la Rosa és M. Lobato García-Miján, ügyvédek)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona (Barcelona, Spanyolország)
 Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2009. március 24-i határozatát a közösségi védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján;
 másodlagosan, helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2009. március 24-i határozatát a közösségi védjegyrendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján;
 az OHIM-ot, illetve adott esetben a beavatkozót kötelezze a jelen eljárás kapcsán felmerült költségek viselésére.
 A közösségi védjegy bejelentője: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona
 Az érintett közösségi védjegy: a „la Caixa” szóelemet tartalmazó ábrás védjegy, a 9., 16., 36., 38. és 45. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében — 4 685 145. sz. védjegybejelentés
 A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Caixa Geral de Depósitos, SA.
 A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a „caixa” előtagot tartalmazó (357 311., 261 198., 268 466., 302 708., 303 290., 325 155., 325 156., 325 224., 330 542., és 342 311. sz.) portugál szóvédjegyek, a 9., 16. és 36. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében; és a „caixa” szót tartalmazó (357 310. sz.) portugál ábrás védjegy, a 9., 16. és 36. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében.
 A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezésnek helyt adott, és a megtámadott határozatot hatályon kívül helyezte.
 Jogalapok: a közösségi védjegyről szóló 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, illetve, másodlagosan, ugyanezen rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 26-i végzése — Lemans kontra OHIM — Turner (ICON)
 (T-218/08. sz. ügy) (1)
 (T-389/08. sz. ügy) (1)
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 25-i végzése — Tokita Management Service kontra OHIM — Eminent Food (Tomatoberry)
 (T-435/08. sz. ügy) (1)
 A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2009. május 6-i ítélete — Sergio és társai kontra Bizottság
 (F-137/07. sz. ügy) (1)
 Egyrészt a „Szakszervezetek és szakmai szervezetek (OSP) és a Személyügyi és Igazgatási Főigazgatóság (DG ADMIN) között létrejött egyetértési megállapodás”, valamint a kinevezésre jogosult hatóság 2006. december 19-i jegyzőkönyvvel és a 2006. november 14-i határozattal megerősített határozatainak megsemmisítése, másrészt pedig egy euró jelképes összegű kártérítés iránti kérelem
 (1) HL C 79., 2008.3.29., 37. o.
 A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2009. június 18-i ítélete — Spee kontra Europol
 (F-43/08. sz. ügy) (1)
 (Közszolgálat - Az Europol személyi állománya - Álláshely-üresedés - Kiválasztási eljárás)
 Felperes: David Spee (Rijswijk, Hollandia) (képviselők: kezdetben P. de Casparis ügyvéd, később I. Blekman ügyvéd)
 Alperes: Európai Rendőrségi Hivatal (Europol) (képviselők: D. Neumann és D. El Khoury, segítőik: B. Wägenbaur és R. Van der Hout ügyvédek)
 Az Europol azon határozatának megsemmisítése, amellyel visszavonta a felperes által megpályázott állásra vonatkozó ajánlatát, majd később az ajánlatát újra közzétette, továbbá kártérítés iránti kérelem.
 A Közszolgálati Törvényszék D. Spee-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 183., 2008.7.19., 33. o.
 Az Közszolgálati Törvényszék harmadik tanácsa elnökének 2009. június 11-i végzése — Ketselidou kontra Bizottság
 (F-81/08. sz. ügy) (1)
 (Közszolgálat - Tisztviselők - Kereset - Közösségi bíróság ítélete - Lényeges új tény - Hiány)
 Felperes: Zoe Ketselidou (Brüsszel, Belgium) (képviselő: S. A. Pappas ügyvéd)
 A Közszolgálati Törvényszék Z. Ketselidout kötelezi az összes költség viselésére.
 (1) HL C 313., 2008.12.6., 59. o.
 2009. június 25-én benyújtott kereset — Strack kontra Bizottság
 a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az alperes hallgatólagos és kifejezett határozatait, különösen azon határozatokat, amelyeket a 2008. szeptember 12-i, 2008. október 3-i és 2008. november 14-i iratbetekintési engedélyek alkalmával hoztak, Jansen úr 2008. szeptember 19-i határozatát — amennyiben szükséges — a felperes R/554/08 panaszát elutasító 2009. március 25-én hozott határozatot, amennyiben ezen határozatok akadályozták vagy korlátozták a felperes vonatkozásában az alperes rendelkezésre álló valamennyi adatba és dokumentumba, valamint a személyi, egészségügyi és egyéb aktákba való betekintést, amely aktákat helyesen vezették, azok egységesek és teljesek voltak és nem tartalmaztak a felperes számára a hozzáférhetőséget vagy a megértést korlátozó nyelvi vagy formai akadályt, azaz megfeleltek a személyzeti szabályzat 26. és 26a. cikke követelményeinek, és adott esetben azok szükséges javításait előzetesen elvégezték, és ezáltal legalábbis részben elutasították a felperesnek többek között a 2008. július 10-i, 2008. szeptember 19-i és 2008. november 28-i kérelmét;
 a Közszolgálati Törvényszék a jelen keresetben leírt jogellenes magatartás miatt kötelezze az alperest, hogy fizessen a felperes számára a Közszolgálati Törvényszék által méltányosan megállapítandó, de legalább 2 500 euró összegű megfelelő kártérítést;
 a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az alperest, hogy — a kiküldetési költségek megtérítésére vonatkozó szabályok analógia útján való alkalmazásával — térítse meg a felperes részére a további szükséges iratbetekintések miatt felmerült költségeket, másodlagosan az alperes ugyanezen szabályok alapján térítse meg azokat a költségeket, amelyek a felperes részéről a 2008. szeptember 12-i és 2008. november 14-i Luxembourgba való utazással kapcsolatban merültek fel;
 2009. június 26-án benyújtott kereset — Strack kontra Bizottság
 (F-62/09. sz. ügy)
 A Bizottság azon határozatának megsemmisítése, amely okafogyottság miatt elutasította a felperes 2008. november 27-i panaszát, és a felperes kártérítési kérelmét.
 A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a felperes 2008. május 8-i kérelmének az Európai Bizottság általi 2008. november 8-i hallgatólagos elutasítását, és amennyiben az ennek érdekében vagy a jelen kereset negyedik jogalapjának érdekében szükséges, semmisítse meg a Bizottságnak a felperes panaszát elutasító 2009. március 27-i határozatát is;
 a Közszolgálati Törvényszék kötelezze a Bizottságot megfelelő mértékű, legalább 15 000 euró összegű, kártérítés megfizetésére az értékelési- és előléptetési eljárás során a Bizottság jogellenes magatartása, és a jelen kereset perfüggőségének beállásáig a T-85/04. és T-394/04. sz. ügyekben hozott ítéletek végrehajtásának Bizottság általi elmulasztása által keletkezett késedelem miatt;
 a Közszolgálati Törvényszék másrészt kötelezze a Bizottságot az ezenkívül okozott azonos jellegű egyéb károk megtérítésére legalább napi 10 euró összegben a jelen kereset perfüggőségének beálltát követő naptól a T-85/04. és T-394/04. sz. ügyekben hozott ítéletek — az ezen ítéletekben szóban forgó, a felperesre vonatkozó értékelési- és előléptetési eljárás szabályszerű befejezése általi — teljes és jogszerű végrehajtásának napjáig, amely befejezés a jelen kereset ötödik jogalapjának való helyt adás esetén a kártérítés teljes összegének megfizetésével egyenértékű;
 a Közszolgálati Törvényszék kötelezze a Bizottságot, hogy fizessen meg a felperes részére legalább 5 000 euró összegű kártérítést a Bizottság 2009. március 27-i levelében található téves állítások miatt, amelyek a panasz egyszerű elutasításán kívül sértették a felperes becsületét és szakmai hírnevét;
 a Közszolgálati Törvényszék kötelezze a Bizottságot, hogy fizessen meg a felperes részére megfelelő, legalább 25 000 euró összegű kártérítést, mivel a Bizottság megfosztotta a felperest a szabályszerűen lefolytatott értékelési- és előléptetési eljárástól, amely tényért kizárólag a Bizottság felelős;
 A Közszolgálati Törvényszék 2009. június 18-i végzése — Albert-Bousquet és társai, valamint Johansson és társai kontra Bizottság
 (F-14/05. és F-20/05. sz. ügy) (1)
 (1) HL C 132., 2005.5.28., 31. o., és HL C 171., 2005.7.9., 27. o.
 (F-21/05. sz. ügy) (1)
 (1) HL C 171., 2005.7.9., 28. o.
 A Közszolgálati Törvényszék 2009. június 18-i végzése — Delplancke és Governatori kontra Bizottság
 (F-38/05. sz. ügy) (1)
 (1) HL C 193., 2005.8.6., 37. o.
 A Közszolgálati Törvényszék 2009. június 18-i végzése — Bethuyne és társai kontra Bizottság
 (F-49/05. sz. ügy) (1)
 (1) HL C 205., 2005.8.20., 31. o.