text:
 31.8.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 230/119
 Vain alkuperäiset UNECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä on hyvä tarkastaa UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) sääntö nro 43 – Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat turvalasien ja niiden ajoneuvoihin asennuksen hyväksyntää
 Sisältää kaiken voimassa olevan tekstin seuraaviin asti:
 Täydennys nro 12 säännön alkuperäiseen versioon – Voimaantulopäivä: 24. lokakuuta 2009
 SISÄLLYS
 SÄÄNTÖ
 1.
 Soveltamisala
 2.
 Määritelmät
 3.
 Hyväksynnän hakeminen
 4.
 Merkinnät
 5.
 Hyväksyntä
 6.
 Yleiset vaatimukset
 7.
 Erityisvaatimukset
 8.
 Testit
 9.
 Turvalasin tyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen
 10.
 Tuotannon vaatimustenmukaisuus
 11.
 Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta
 12.
 Siirtymäsäännökset
 13.
 Tuotannon lopettaminen
 14.
 Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet
 LIITTEET
 Liite 1 –
 Ilmoitus turvalasin tyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta tai tuotannon lopettamisesta säännön nro 43 mukaisesti
 Liite 1A –
 Ilmoitus ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta tai tuotannon lopettamisesta sen turvalasien osalta säännön nro 43 mukaisesti
 Liite 2 –
 Esimerkkejä osan hyväksyntämerkeistä
 Liite 2A –
 Esimerkkejä ajoneuvon hyväksyntämerkeistä
 Liite 3 –
 Yleiset testausvaatimukset
 Liite 4 –
 Karkaistut tuulilasit
 Liite 5 –
 Tasaisesti karkaistut lasit
 Liite 6 –
 Tavalliset laminoidut tuulilasit
 Liite 7 –
 Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit
 Liite 8 –
 Käsitellyt laminoidut tuulilasit
 Liite 9 –
 Sisäpinnaltaan muovipäällysteiset turvalasit
 Liite 10 –
 Lasi-muovituulilasit
 Liite 11 –
 Lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit
 Liite 12 –
 Kaksoislasit
 Liite 13 –
 Tuulilasien ryhmittely tyyppihyväksyntätestausta varten
 Liite 14 –
 Jäykät muovilasit, muut kuin tuulilasit
 Liite 15 –
 Taipuisat muovilasit, muut kuin tuulilasit
 Liite 16 –
 Jäykät muovikaksoislasit
 Liite 17 –
 Segmentin korkeuden ja iskukohdan paikan mittaus
 Liite 18 –
 Ajoneuvojen tuulilasien testausalueiden määrittäminen V-pisteiden suhteen
 Liite 19 –
 Moottoriajoneuvojen istumapaikkojen H-pisteen ja todellisen ylävartalokulman määrittäminen
 Liite 20 –
 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastus
 Liite 21 –
 Turvalasien asentamista ajoneuvoon koskevat säännökset
 1. SOVELTAMISALA
 Tätä sääntöä sovelletaan
 a)
 turvalaseihin, jotka on tarkoitettu asennettavaksi luokkien (1) L, M, N, O tai T ajoneuvoihin tuulilaseina tai muina laseina tai tilanjakajina.
 b)
 luokkien M, N ja O ajoneuvoihin näiden lasien asennuksen osalta.
 Sääntöä ei kummassakaan tapauksessa sovelleta valaisin- ja merkkivalaisinlaitteiden tai kojelautojen lasiosiin eikä panssarilaseihin tai kaksoisikkunoihin.
 2. DEFINITIONS
 Tässä säännössä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
 2.1
 ’Karkaistulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu yhdestä lasikerroksesta, joka on erikoiskäsitelty sen mekaanisen lujuuden lisäämiseksi ja sen sirpaloitumisen vähentämiseksi rikkoutumisen jälkeen.
 2.2
 ’Laminoidulla lasilla’ tarkoitetaan lasia, joka koostuu kahdesta tai useammasta lasikerroksesta, joita pitää yhdessä yksi tai useampi muovimateriaalista koostuva välikerros. Laminoitu lasi voi olla
 2.2.1
 ’tavallinen’, jolloin mitään sen osana olevaa lasikerrosta ei ole käsitelty, tai
 2.2.2
 ’käsitelty’, jolloin vähintään yksi sen osana olevista lasikerroksista on erikoiskäsitelty mekaanisen lujuuden lisäämiseksi ja sirpaloitumisen vähentämiseksi rikkoutumisen jälkeen.
 2.3
 ’Muovipäällysteisellä turvalasilla’ tarkoitetaan 2.1 tai 2.2 kohdan mukaista lasia, jonka sisäpinnalla on muovikerros.
 2.4
 ’Lasi-muovilasilla’ tarkoitetaan laminoitua lasia, jossa on yksi kerros lasia ja yksi tai useampi kerros muovimateriaalia, joista vähintään yksi välikerroksena. Muovikerrosten on oltava sisäpuolella, kun lasi on asennettuna ajoneuvoon.
 2.5
 ’Muovilasilla’ tarkoitetaan lasitusmateriaalia, jonka keskeisenä aineosana on yksi tai useampi molekyylipainoltaan suuri orgaaninen polymeeri, joka on lopullisessa olomuodossaan kiinteä ja jota lopullisen tuotteen jossakin valmistus- tai käsittelyvaiheessa voidaan muokata juoksevana.
 2.5.1
 ’Jäykällä muovilasilla’ tarkoitetaan muovilasia, jonka pystysuuntainen taipuma taipuisuustestissä on enintään 50 mm (liite 3, kohta 12).
 2.5.2
 ’Taipuisalla muovilasilla’ tarkoitetaan muovilasia, jonka pystysuuntainen taipuma taipuisuustestissä on suurempi kuin 50 mm (liite 3, kohta 12).
 2.6
 ’Kaksoisikkunalla’ tarkoitetaan kahden sellaisen lasin kokonaisuutta, jotka on asennettu erikseen samaan ajoneuvossa olevaan aukkoon.
 2.7
 ’Kaksoislasilla’ tarkoitetaan kokonaisuutta, joka koostuu kahdesta valmistusvaiheessa pysyvästi yhteen liitetystä lasista, joita erottaa yhtenäinen väli.
 2.7.1
 ’Symmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jonka kaksi lasikomponenttia ovat samaa tyyppiä (karkaistu lasi, laminoitu lasi, jäykkä muovilasi) ja pää- ja/tai sivuominaisuuksiltaan samanlaiset.
 2.7.2
 ’Epäsymmetrisellä kaksoislasilla’ tarkoitetaan kaksoislasia, jonka kaksi lasikomponenttia ovat eri tyyppiä (karkaistu lasi, laminoitu lasi, jäykkä muovilasi) tai pää- ja/tai sivuominaisuuksiltaan erilaiset.
 2.8
 ’Pääominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka muuttaa turvalasin optisia ja/tai mekaanisia ominaispiirteitä huomattavasti tavalla, jolla on merkitystä lasilla ajoneuvossa olevan tehtävän kannalta. Termi kattaa myös hyväksynnän haltijan ilmoittamat kauppanimet tai tavaramerkit.
 2.9
 ’Sivuominaisuudella’ tarkoitetaan ominaisuutta, joka voi muuttaa turvalasin optisia ja/tai mekaanisia ominaispiirteitä tavalla, jolla on merkitystä lasilla ajoneuvossa olevan tehtävän kannalta. Tällaisen muutoksen laajuus arvioidaan vaikeusindeksien perusteella.
 2.10
 ’Vaikeusindeksillä’ tarkoitetaan kaksiportaista arviointijärjestelmää, jota sovelletaan kussakin sivuominaisuudessa käytännössä havaittuihin muutoksiin. Muutos indeksistä 1 indeksiin 2 osoittaa, että lisätestit ovat tarpeen.
 2.11
 ’Tuulilasiaihiolla’ tarkoitetaan lasin pienintä suorakaiteen muotoista aluetta, josta tuulilasi voidaan valmistaa.
 2.12
 ’Tuulilasin kaltevuuskulmalla’ tarkoitetaan kulmaa, joka muodostuu pystysuoran linjan ja tuulilasin ylä- ja alareunojen kautta kulkevan suoran linjan välille, kun molemmat linjat sijaitsevat ajoneuvon pituusakselia sivuavalla pystytasolla.
 2.12.1
 Kaltevuuskulma on mitattava ajoneuvon ollessa vaakasuoralla alustalla. Jos kyseessä on matkustaja-ajoneuvo, ajoneuvon on oltava ajokunnossa poltto-, jäähdytys- ja voiteluainesäiliöt täytettyinä, ja siinä on oltava työkalut ja varapyörä (jos ajoneuvon valmistaja toimittaa nämä osana vakiovarustusta). Lisäksi on otettava huomioon kuljettajan massa ja, jos kyseessä on matkustaja-ajoneuvo, yhden etuistuimella istuvan matkustajan massa. Sekä kuljettajan että matkustajan massan katsotaan olevan 75 ± 1 kg.
 2.12.2
 Hydropneumaattisella, hydraulisella tai pneumaattisella jousituksella tai kuorman mukaan automaattisesti maavaran säätävällä laitteella varustetut ajoneuvot testataan valmistajan määrittelemissä tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.
 2.13
 ’Tuulilasiryhmällä’ tarkoitetaan ryhmää, joka koostuu erikokoisista ja -muotoisista tuulilaseista, joiden mekaaniset ominaisuudet, sirpaloituminen ja käyttäytyminen tutkitaan ympäristötekijöiden vaikutuksia testattaessa.
 2.13.1
 ’Tasomaisella tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jonka normaalikaarevuus on sellainen, että segmentin korkeus on enintään 10 mm/juoksumetri.
 2.13.2
 ’Kaarevalla tuulilasilla’ tarkoitetaan tuulilasia, jonka normaalikaarevuus on sellainen, että segmentin korkeus on suurempi kuin 10 mm/juoksumetri.
 2.14
 ’Segmentin korkeudella h’ tarkoitetaan suurinta etäisyyttä lasin sisäpinnasta lasin päiden kautta kulkevaan tasoon mitattuna suunnilleen suorassa kulmassa lasiin nähden (katso liite 17, kuva 1).
 2.15
 ’Turvalasin tyypillä’ tarkoitetaan sellaisia 2.1–2.7 kohdassa määriteltyjä laseja, jotka eivät eroa merkittävästi toisistaan varsinkaan liitteissä 4–12 ja 14–16 tarkoitettujen pää- ja sivuominaisuuksiensa osalta.
 2.15.1
 Vaikka pääominaisuuksien muuttuminen tarkoittaa yleensä tyypin muuttumista, muodon ja mittojen muutos ei tietyissä tapauksissa välttämättä edellytä täyden testisarjan suorittamista. Eräitä yksittäisissä liitteissä säädettyjä testejä varten lasit voidaan ryhmitellä yhteen, jos on ilmeistä, että niiden pääominaisuudet ovat samanlaiset.
 2.15.2
 Lasien, jotka poikkeavat toisistaan vain sivuominaisuuksiltaan, voidaan katsoa olevan samantyyppisiä. Tällaisten lasien näytteille voi kuitenkin olla tarpeen tehdä eräitä testejä, jos niiden suorittamista edellytetään vaaditaan testausvaatimuksissa.
 2.16
 ’Kaarevuudella r’ tarkoitetaan lasin kaarevimmalta alueelta mitattua tuulilasin kaaren pienimmän säteen likiarvoa.
 2.17
 ’HIC-arvolla’ (päävamma-arvo, head injury criterion) tarkoitetaan arvoa, jolla mitataan sellaisen kallo–aivovamman ominaisuuksia, jonka aiheuttaa hidastusvoima, joka syntyy pään iskeytyessä kohtisuoraan lasia vasten.
 2.18
 Ajonäkyvyyden edellyttämä turvalasi
 2.18.1
 ’Kuljettajan etunäkyvyysalueen edellyttämällä turvalasilla’ tarkoitetaan kaikkia laseja, jotka sijaitsevat kuljettajan R-pisteen kautta kulkevan ja kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon olevan tason etupuolella ja joiden läpi kuljettaja näkee tien ajaessaan ja käsitellessään ajoneuvoa.
 2.18.2
 ’Kuljettajan takanäkyvyysalueen edellyttämällä turvalasilla’ tarkoitetaan kaikkia laseja, jotka sijaitsevat kuljettajan R-pisteen kautta kulkevan ja kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon olevan tason takapuolella ja joiden läpi kuljettaja näkee tien ajaessaan ja käsitellessään ajoneuvoa.
 2.19
 ’Läpinäkymättömällä tummennuksella’ tarkoitetaan sellaista lasin aluetta, joka ei läpäise valoa.
 2.20
 ’Varjostusnauhalla’ tarkoitetaan sellaista lasin aluetta, joka läpäisee valoa tavallista vähemmän.
 2.21
 ’Läpinäkyvällä alueella’ tarkoitetaan lasitettua aluetta kokonaisuudessaan lukuun ottamatta mahdollisia läpinäkymättömiä tummennuksia ja varjostusnauhoja.
 2.22
 ’Valoaukolla’ tarkoitetaan lasitettua aluetta kokonaisuudessaan lukuun ottamatta mahdollisia läpinäkymättömiä tummennuksia mutta varjostusnauhojen ala mukaan luettuina.
 2.23
 ’Välikerroksella’ tarkoitetaan kaikkia materiaaleja, joiden tehtävänä on pitää lasin laminoidut kerrokset yhdessä.
 2.24
 ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan turvalasin asennuksen kannalta samaan luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, jotka eivät eroa toisistaan ainakaan seuraavien olennaisten ominaisuuksiensa osalta:
 valmistaja,
 valmistajan tyyppinimitys,
 rakenteen ja muodon olennaiset piirteet.
 2.25
 ’Selkänojakulmalla’ tarkoitetaan tämän säännön liitteessä 19 määriteltyä suunniteltua ylävartalokulmaa.
 3. HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN
 3.1 Lasin tyyppihyväksyntä
 Tyyppihyväksyntähakemuksen tekee lasin valmistaja tai tämän valtuutettu edustaja siinä maassa, jossa hyväksyntää haetaan.
 3.2 Kunkin lasityypin hyväksyntähakemuksen liitteenä on oltava alla mainitut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:
 3.2.1
 tekninen kuvaus kaikista pää- ja sivuominaisuuksista sekä
 3.2.1.1
 muiden lasien kuin tuulilasien osalta enintään A4-kokoiset tai siihen kokoon taitetut piirustukset, joista ilmenevät
 —
 enimmäispinta-ala,
 —
 pienin kahden vierekkäisen sivun välinen kulma,
 —
 segmentin suurin korkeus soveltuvin osin.
 3.2.1.2
 Tuulilasien osalta on toimitettava seuraavat:
 3.2.1.2.1
 luettelo tuulilasimalleista, joille tyyppihyväksyntää haetaan; ajoneuvon valmistajan nimi sekä ajoneuvon tyyppi ja luokka on mainittava,
 3.2.1.2.2
 piirrokset mittakaavassa 1:1 luokan M1 ajoneuvojen osalta ja mittakaavassa 1:1 tai 1:10 muiden luokkien osalta sekä tuulilasia ja sen sijaintia ajoneuvossa koskevat kaaviot, jotka ovat riittävän yksityiskohtaiset, jotta niistä käy ilmi
 3.2.1.2.2.1
 tuulilasin paikka suhteessa kuljettajan istuimen R-pisteeseen soveltuvin osin,
 3.2.1.2.2.2
 tuulilasin kaltevuuskulma,
 3.2.1.2.2.3
 istuimen selkänojan kaltevuuskulma,
 3.2.1.2.2.4
 optisten ominaisuuksien todentamisvyöhykkeen sijainti ja koko sekä mahdollinen osittain karkaistu alue,
 3.2.1.2.2.5
 tuulilasiaihion pinta-ala,
 3.2.1.2.2.6
 tuulilasin suurin segmentin korkeus,
 3.2.1.2.2.7
 tuulilasin pienin kaarevuussäde (ainoastaan tuulilasin ryhmittelyä varten).
 3.2.1.3
 Kaksoislasien osalta on toimitettava enintään A4-kokoiset tai siihen kokoon taitetut piirustukset, joista käyvät 3.2.1.1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi ilmi
 —
 kunkin lasikomponentin tyyppi,
 —
 tiivisteen tyyppi,
 —
 kahden lasikomponentin välisen välin nimellisleveys.
 3.3 Lisäksi hyväksynnän hakijan on toimitettava riittävä määrä testikappaleita ja näytteitä kyseistä mallia olevista valmiista laseista. Näytteiden lukumäärä vahvistetaan tarvittaessa testeistä vastaavan tutkimuslaitoksen kanssa.
 3.4 Ajoneuvotyypin hyväksyntä
 Ajoneuvon valmistajan tai tämän valtuutetun edustajan on tehtävä hakemus ajoneuvotyypin hyväksynnästä turvalasien asennuksen osalta.
 3.5 Hyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavassa luetellut tiedot:
 3.5.1
 soveltuvassa mittakaavassa olevat ajoneuvon piirustukset, joista käyvät ilmi
 3.5.1.1
 tuulilasin sijainti ajoneuvon R-pisteeseen nähden,
 3.5.1.2
 tuulilasin kaltevuuskulma,
 3.5.1.3
 istuimen selkänojan kaltevuuskulma,
 3.5.2
 tuulilasia ja muita laseja koskevat tekniset tiedot, joista käyvät ilmi erityisesti
 3.5.2.1
 käytetyt materiaalit,
 3.5.2.2
 hyväksyntänumerot,
 3.5.2.3
 mahdolliset lisämerkinnät 5.5 kohdan mukaisesti.
 3.6 Hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle on toimitettava hyväksyttäväksi tarkoitettua ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.
 4. MERKINNÄT
 4.1
 Kussakin turvalasissa, hyväksyttäviksi toimitetut näytteet ja testikappaleen mukaan luettuina, on oltava merkittynä liitteen 1 kohdassa 3 mainittu kauppanimi tai tavaramerkki. Valmistetuissa osissa oltava E-säännön nro 43 mukainen, alkuperäiselle valmistajalle annettu hyväksyntänumero. Merkinnän on oltava helposti luettava ja pysyvä.
 5. HYVÄKSYNTÄ
 5.1 Lasityypin hyväksyntä
 Jos hyväksyttäväksi toimitetut näytteet täyttävät tämän säännön 6–8 kohdan vaatimukset, kyseiselle turvalasityypille on myönnettävä hyväksyntä.
 5.2 Kullekin liitteessä 5, 7, 11, 12, 14, 15 ja 16 määritellylle tyypille, ja tuulilasien osalta kullekin hyväksytylle ryhmälle, on annettava hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä merkistä (tällä hetkellä 00, kun sääntö on alkuperäisessä muodossaan) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa hyväksyntänumeroa toiselle turvalasityypille tai ryhmälle.
 5.3 Tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta turvalasin tyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän epäämisestä tämän säännön liitteessä 1 ja sen lisäyksissä esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 5.3.1
 Tuulilasien osalta hyväksyntäilmoitukseen on liitettävä asiakirja, jossa luetellaan kaikki ryhmään kuuluvat tuulilasimallit sekä ryhmän ominaisuudet liitteen 1 lisäyksen 8 mukaisesti.
 5.4 Jokaiseen tämän säännön mukaisesti hyväksyttyä tyyppiä olevaan lasiin ja kaksoislasiin on 4.1 kohdassa tarkoitettujen merkintöjen lisäksi kiinnitettävä näkyvästi kansainvälinen hyväksyntämerkki. Kaksoislasin kullekin lasille voidaan lisäksi kiinnittää mahdollinen sitä koskeva tyyppihyväksyntämerkki. Hyväksyntämerkki koostuu seuraavista osista:
 5.4.1
 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero, jotka ovat ympyrän sisällä (2),
 5.4.2
 tämän säännön numero, R-kirjain, viiva, ja hyväksyntänumero edellä kohdassa 15.4.1 tarkoitetun ympyrän oikealla puolella.
 5.5 Seuraavassa luetellut lisätunnukset on kiinnitettävä lähelle edellä tarkoitettua hyväksyntämerkkiä:
 5.5.1
 Tuulilasit
 I
 karkaistu lasi (I/P, jos päällystetty) (3),
 II
 tavallinen laminoitu lasi (II/P, jos päällystetty) (3),
 III
 käsitelty laminoitu lasi (III/P, jos päällystetty) (3),
 IV
 lasi-muovilasi,
 5.5.2
 V
 kun kyseessä on turvalasi, jonka valonläpäisevyys on pienempi kuin 70 prosenttia,
 5.5.3
 VI
 kun kyseessä on kaksoislasi,
 5.5.4
 VII
 kun kyseessä on tasaisesti karkaistu lasi, jota voidaan käyttää tuulilasina hitaissa ajoneuvoissa, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h,
 5.5.5
 VIII
 kun kyseessä on jäykkä muovilasi. Lisäksi käyttötarkoitus on merkittävä seuraavasti:
 /A
 etulasi
 /B
 sivu-, taka- tai kattolasi
 /C
 käyttö paikoissa, joissa pään isku lasiin on epätodennäköistä tai mahdotonta.
 Lisäksi muovilasit, joille on tehty liitteen 3 kohdassa 4 kuvailtu naarmuuntumiskestävyystesti, on varustettava seuraavilla merkinnöillä tapauksen mukaan:
 /L
 lasit, joissa valon hajaantuminen on enintään 2 prosenttia sen jälkeen, kun ulkopinta on käynyt läpi 1 000 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä (ks. liitteet 14 ja 16, kohta 6.1.3.1),
 /M
 lasit, joissa valon hajaantuminen on enintään 10 prosenttia sen jälkeen, kun ulkopinta on käynyt läpi 500 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä (ks. liitteet 14 ja 16, kohta 6.1.3.2).
 5.5.6
 IX
 kun kyseessä on taipuisa muovilasi,
 5.5.7
 X
 kun kyseessä on jäykkä muovinen kaksoislasi. Lisäksi käyttötarkoitus on merkittävä seuraavasti:
 /A
 etulasi
 /B
 sivu-, taka- tai kattolasi
 /C
 käyttö paikoissa, joissa pään isku lasiin on epätodennäköistä tai mahdotonta.
 Muovilasit, joille on tehty liitteen 3 kohdassa 4 kuvailtu naarmuuntumiskestävyystesti, on lisäksi varustettava seuraavilla merkinnöillä tapauksen mukaan:
 /L
 laseille, joissa valon hajaantuminen on enintään 2 prosenttia sen jälkeen, kun ulkopinta on käynyt läpi 1 000 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä (ks. liite 16, kohta 6.1.3.1),
 /M
 laseille, joissa valon hajaantuminen on enintään 10 prosenttia sen jälkeen, kun ulkopinta on käynyt läpi 500 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä (ks. liite 16, kohta 6.1.3.2).
 5.5.8
 XI
 kun kyseessä on muu laminoitu lasi kuin tuulilasi.
 5.6 Hyväksyntämerkin ja symbolin on oltava helposti luettavissa ja pysyvä. Lisäsymbolit on yhdistettävä hyväksyntämerkkiin.
 5.7 Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkeistä.
 5.8 Ajoneuvotyypin hyväksyntä
 Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyttäväksi toimitettu ajoneuvo vastaa tämän säännön liitteessä 21 esitettyjä vaatimuksia, kyseiselle ajoneuvotyypille on annettava tyyppihyväksyntä.
 5.9 Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä merkistä (tällä hetkellä 00, kun sääntö on alkuperäisessä muodossaan) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle 2.24 kohdassa tarkoitetulle ajoneuvotyypille.
 5.10 Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta ajoneuvotyypin hyväksynnän myöntämisestä, laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta tämän säännön liitteessä 1A esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 5.11 Jokaiseen tämän säännön perusteella hyväksyttyyn ajoneuvotyyppiin on kiinnitettävä näkyvästi hyväksyntälomakkeessa määriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jonka osat ovat
 5.11.1
 E-kirjain ja hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (4), jotka ovat ympyrän sisällä,
 5.11.2
 edellä 5.11.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella tämän säännön numero, R-kirjain, viiva ja hyväksyntänumero.
 5.12 Jos ajoneuvo on sellaisen ajoneuvotyypin mukainen, jolle on myönnetty hyväksyntä yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön perusteella maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, 5.11.1 kohdassa tarkoitettua merkintää ei tarvitse toistaa. Tällöin kaikkien niiden sääntöjen numerot ja tunnukset, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä tämän säännön perusteella hyväksynnän myöntäneessä maassa, on merkittävä 5.11.1 kohdassa tarkoitetun tunnuksen oikealle puolelle pystysarakkeisiin.
 5.13 Hyväksyntämerkin on oltava helposti luettavissa ja pysyvä.
 5.14 Hyväksyntämerkki on sijoitettava valmistajan kiinnittämään ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.
 5.15 Tämän säännön liitteessä 2A annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkkien sijoittelusta.
 6. YLEISET VAATIMUKSET
 6.1
 Kaikkien lasimateriaalien, myös tuulilasien valmistuksessa käytettävien, on oltava sellaisia, että lasin rikkoutuessa ruumiillisen vamman riski on mahdollisimman pieni. Lasin on kestettävä riittävän hyvin tavallisessa liikenteessä todennäköisesti esiintyviä tapahtumia sekä sää- ja lämpötilaoloja, kemiallisia vaikutuksia, palamista ja naarmuuntumista.
 6.2
 Turvalasin on lisäksi oltava riittävän läpinäkyvää, se ei saa aiheuttaa havaittavia vääristymiä tuulilasin läpi nähtävissä kohteissa, eikä se saa aiheuttaa mitään sekaannusta liikennemerkeissä ja -valoissa käytettävien värien tunnistamisessa. Tuulilasin rikkouduttua kuljettajan on edelleen pystyttävä näkemään tie niin selvästi, että hän voi jarruttaa ajoneuvoaan ja pysäyttää sen turvallisesti.
 7. ERITYISET VAATIMUKSET
 Kaikkien turvalasityyppien on luokkansa mukaan täytettävä seuraavat erityiset vaatimukset:
 7.1
 karkaistut tuulilasit – liitteen 4 vaatimukset;
 7.2
 tasaisesti karkaistut lasit – liitteen 5 vaatimukset;
 7.3
 tavalliset laminoidut tuulilasit – liitteen 6 vaatimukset;
 7.4
 tavalliset laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit – liitteen 7 vaatimukset;
 7.5
 käsitellyt laminoidut tuulilasit – liitteen 8 vaatimukset;
 7.6
 muovipäällysteiset turvalasit – edellä tarkoitettujen soveltuvien vaatimusten lisäksi liitteen 9 vaatimukset;
 7.7
 lasi-muovituulilasit – liitteen 10 vaatimukset;
 7.8
 lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit – liitteen 11 vaatimukset;
 7.9
 kaksoislasit – liitteen 12 vaatimukset;
 7.10
 jäykät muovilasit – liitteen 14 vaatimukset;
 7.11
 taipuisat muovilasit – liitteen 15 vaatimukset;
 7.12
 jäykät muovikaksoislasit – liitteen 16 vaatimukset.
 8. TESTIT
 8.1 Tässä säännössä säädetään seuraavista testeistä:
 8.1.1 Sirpaloitumistesti
 Tämän testin tarkoituksena on
 8.1.1.1
 varmentaa, että lasin rikkoutumisen yhteydessä syntyvät sirpaleet ja sirut ovat sellaisia, että loukkaantumisriski jää mahdollisimman pieneksi, ja
 8.1.1.2
 tarkastaa näkyvyys rikkoutumisen jälkeen, kun kyseessä on tuulilasi.
 8.1.2 Mekaanisen lujuuden testaus
 8.1.2.1 Kuulaniskutesti
 Testejä on kaksi, toisessa käytetään 227 g:n ja toisessa 2 260 g:n painoista kuulaa.
 8.1.2.1.1
 — Testi 227 g:n kuulalla: Tämän testin tarkoituksena on arvioida laminoidun lasin välikerroksen adheesiota ja tasaisesti karkaistun lasin ja muovilasin mekaanista lujuutta.
 8.1.2.1.2
 — Testi 2 260 g:n kuulalla: Tämän testin tarkoituksena on arvioida laminoidun lasin kykyä estää kuulan läpitunkeutuminen.
 8.1.2.2 Pääniskutesti
 Tämän testin tarkoituksena on todeta, vastaako lasi niitä vaatimuksia, jotka liittyvät loukkaantumisen ehkäisemiseen siinä tapauksessa, että pää iskeytyy tuulilasiin, laminoituun lasiin, lasi-muovilasiin, muuhun jäykkään muovilasiin kuin tuulilasiin tai sivuikkunoissa käytettyyn kaksoislasiin.
 8.1.3 Ympäristötekijöiden vaikutusten testaus
 8.1.3.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta ylittääkö turvalasin naarmuuntumiskestävyys määrätyn arvon.
 8.1.3.2 Lämmönkestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta, muodostuuko laminoidun lasin välikerrokseen tai lasi-muovilasiin kuplia, kun lasi altistetaan korkealle lämpötilalle pitkäksi ajaksi.
 8.1.3.3 Säteilynkestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta, väheneekö pitkäksi ajaksi säteilylle altistetun laminoidun lasin, lasi-muovilasin tai muovipäällysteisen lasin valonläpäisevyys huomattavasti tai muuttuuko lasin väri merkittävästi.
 8.1.3.4 Kosteudenkestävyystesti
 Tämän testin tarkoituksena on todeta, kestääkö laminoitu lasi, lasi-muovilasi, muovipäällysteinen lasi tai jäykkä muovilasi merkittävästi huonontumatta pitkäaikaista altistumista ilman kosteudelle.
 8.1.3.5 Lämmönvaihtelukestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta, kestävätkö 2.3 ja 2.4 kohdassa määritellyssä turvalasissa käytetyt muovimateriaalit merkittävästi huonontumatta pitkäaikaista altistumista äärimmäisille lämpötiloille.
 8.1.3.6 Säänkestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta, kestääkö turvalasi simuloituja sääolosuhteita.
 8.1.3.7 Hilaristikkotesti
 Testin tarkoituksena on todeta, onko jäykän muovilasin naarmuuntumisenestopinnoitteen pysyvyys riittävä.
 8.1.4 Optiset ominaisuudet
 8.1.4.1 Valonläpäisytesti
 Testin tarkoituksena on todeta, ylittääkö turvalasien valonläpäisevyys tietyn arvon.
 8.1.4.2 Optisen vääristymän testi
 Testin tarkoituksena on todeta, että tuulilasin läpi nähtyjen kohteiden vääristymä ei ole sellainen, että se voi häiritä kuljettajaa.
 8.1.4.3 Heijastuskuvan erotustesti
 Testin tarkoituksena on todeta, että heijastuskuvan kulmaero varsinaiseen kuvaan nähden ei ylitä tiettyä arvoa.
 8.1.4.4 Värintunnistustesti
 Testin tarkoituksena on todeta, ettei tuulilasin läpi nähtäviä värejä ole mahdollista sekoittaa keskenään.
 8.1.5 Palonkestävyystesti
 Testin tarkoituksena on tarkastaa, että 2.3, 2.4 ja 2.5 kohdassa määritellyn turvalasin palamisnopeus on riittävän alhainen.
 8.1.6 Kemikaalinkestävyystesti
 Testin tarkoituksena on todeta, että 2.3, 2.4 ja 2.5 kohdassa määritelty turvalasi kestää merkittävästi huonontumatta altistumista sellaisille kemikaaleille, joita todennäköisesti on läsnä tai käytetään ajoneuvossa (esim. puhdistusaineet).
 8.1.7 Taipuisuus- ja taivutustesti
 Testin tarkoituksena on määrittää onko muovilasi taipuisa vai jäykkä.
 8.2 Tämän säännön 2.1–2.5 kohdassa määritellyille laseille säädetyt testit
 8.2.1
 Turvalaseille on suoritettava taulukoissa 8.2.1.1 ja 8.2.1.2 luetellut testit.
 8.2.1.1
 Turvalaseille on suoritettava seuraavassa taulukossa luetellut testit:
 Testit (liite/kohta)
 Tuulilasi
 Muut lasit kuin tuulilasit
 Karkaistu lasi
 Tavallinen laminoitu lasi
 Käsitelty laminoitu lasi
 Lasimuovilasi
 Karkaistulasi
 Laminoitulasi
 Lasimuovilasi
 I
 I-P
 II
 II-P
 III
 III-P
 IV
 Sirpaloituminen
 A4/2
 A4/2
 —
 —
 A8/4
 A8/4
 —
 A5/2
 —
 —
 Mekaaninen lujuus
 —
 227 g:n kuula
 —
 —
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A5/3.1
 A7/4
 A7/4
 —
 2 260 g:n kuula
 —
 —
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 —
 —
 —
 Pääniskutesti (5)
 A4/3
 A4/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A10/3
 —
 A7/3
 A11/3
 Naarmuuntuminen
 ulkopinta
 —
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 sisäpinta
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 A9/2
 A9/2 (6)
 A9/2 (6)
 A9/2
 Lämpö
 —
 —
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 —
 A3/5
 A3/5
 Säteily
 —
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 —
 A3/6
 A3/6
 Kosteus
 —
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7 (6)
 A3/7
 A3/7
 Valon läpäisy
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 Optinen vääristymä
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2 (7)
 —
 —
 Heijastuskuva
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3 (7)
 —
 —
 Värien tunnistus
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 —
 —
 —
 Lämmönvaihtelukestävyys
 —
 A3/8
 —
 A3/8
 A3/8
 A3/8
 A3/8 (6)
 A3/8 (6)
 A3/8
 Palonkestävyys
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 A3/10
 A3/10 (6)
 A3/10 (6)
 A3/10
 Kemikaalinkestävyys
 —
 A3/11.2.1
 —
 A3/11.2.1-
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1
 Huom:
 Tyyppiä A4/3 oleva viittaus taulukossa tarkoittaa liitettä 4 ja sen kohtaa 3, jossa kyseinen testi kuvaillaan ja hyväksyntävaatimukset eritellään.
 8.2.1.2
 Muovilaseille on suoritettava seuraavassa taulukossa luetellut testit:
 Testi (liite/kohta)
 Muut muovilasit kuin tuulilasit
 Jäykät muovilasit
 Kaksoislasit
 Moottorilla varustetut ajoneuvot
 Perävaunut ja miehittämättömät ajoneuvot
 Moottorilla varustetut ajoneuvot
 Perävaunut ja miehittämättömät ajoneuvot
 Taipuisat muovilasit
 Taipuisuus
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 227 g:n kuula
 A14/5
 A14/5
 A16/5
 A16/5
 A15/4
 Päänisku (8)
 A14/4
 —
 A16/4
 —
 —
 Valonläpäisy (9)
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 Palonkestävyys
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 Kemikaalinkestävyys
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11.2.1
 Naarmuuntuminen
 A14/6.1
 —
 A16/6.1
 —
 —
 Säänkestävyys
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 Kosteus
 A14/6.4
 A14/6.4
 A16/6.4
 A16/6.4
 —
 Hilaristikko (9)
 A3/13
 —
 A3/13
 —
 —
 8.2.2
 Turvalasille on annettava hyväksyntä, jos se on taulukoissa 8.2.1.1 ja 8.2.1.2 mainittujen sitä koskevien määräysten mukainen.
 9. TURVALASIN TYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN
 9.1 Kaikista turvalasityyppiin tehdyistä muutoksista tai tuulilasien osalta kaikista ryhmään lisätyistä tuulilaseista on ilmoitettava turvalasityypin hyväksyneelle hallinnolliselle yksikölle. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen
 9.1.1
 katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole huomattavaa kielteistä vaikutusta, ja tuulilasien osalta katsoa, että uusi tyyppi kuuluu hyväksyttyyn tuulilasiryhmään, ja että turvalasi joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai
 9.1.2
 vaatia testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta uuden testausselosteen.
 9.2 Ilmoittaminen
 9.2.1
 Hyväksynnän myöntämisestä tai epäämisestä on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuksen osapuolille 5.3 kohdan mukaisella menettelyllä.
 9.2.2
 Hyväksynnän laajennuksen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on merkittävä kuhunkin laajennusilmoitukseen sarjanumero.
 10. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
 10.1 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on vastattava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) vahvistettuja menettelyjä, ja seuraavien vaatimusten on täytyttävä:
 10.2 Erityissäännökset
 Sopimuksen lisäyksessä 2 olevassa 2.2 kohdassa tarkoitettuihin tarkastuksiin sisältyy tämän säännön liitteen 20 vaatimusten noudattamisen tarkastaminen.
 10.3 Sopimuksen lisäyksessä 2 olevassa 2.4 kohdassa tarkoitettu tavanomainen tarkastusväli on yksi vuosi.
 11. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA
 11.1
 Ajoneuvotyypille tämän säännön perusteella myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 10.1 kohdan vaatimukset eivät täyty.
 11.2
 Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aikaisemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava asiasta muille sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 12. SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
 12.1
 Tämän säännön täydennyksen 8 voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 8, perustuvia hyväksyntähakemuksia.
 12.2
 Kun tämän säännön täydennyksen 8 voimaantulopäivästä on kulunut 24 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat kieltäytyä tunnustamasta sellaisen turvalasin hyväksyntää, jossa ei ole tämän säännön 5.5 kohdassa tarkoitettuja tunnuksia.
 12.3
 Tämän säännön täydennyksen 12 voimaantulopäivästä alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa kieltäytyä antamasta hyväksyntää tämän säännön perusteella, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 12.
 12.4
 Kun voimaantulopäivästä on kulunut 24 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää hyväksynnän ainoastaan siinä tapauksessa, että hyväksyttävänä oleva osan tai erillisen yksikön tyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna täydennyksellä 12.
 12.5
 Kun tämän säännön täydennyksen 12 voimaantulopäivästä on kulunut 24 kuukautta, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat kieltäytyä tunnustamasta sellaisen turvalasin hyväksyntää, jossa ei ole tämän säännön 5.5 kohdassa tarkoitettuja symboleita.
 13. TUOTANNON LOPETTAMINEN
 Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön mukaisesti hyväksytyn turvalasityypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 14. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET
 Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille toimitetaan lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.
 15. Hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten on oltava testauslaboratorioiden toiminnalle asetettujen yleisten perusteiden mukaisia (ISO/CEI Guide 25). Lisäksi tutkimuslaitosten on oltava sen hyväksyntäviranomaisen nimeämiä, jonka puolesta ne suorittavat hyväksyntätestejä.
 (1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella Amend.4).
 (2) 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekki, 9 Espanja, 10 Serbia, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sveitsi, 15 (antamatta), 16 Norja, 17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 Irlanti, 25 Kroatia, 26 Slovenia, 27 Slovakia, 28 Valko-Venäjä, 29 Viro, 30 (antamatta), 31 Bosnia ja Hertsegovina, 32 Latvia, 33 (antamatta), 34 Bulgaria, 35 (antamatta), 36 Liettua, 37 Turkki, 38 (antamatta), 39 Azerbaidžan, 40 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, 41 (antamatta), 42 Euroopan yhteisö (hyväksynnän myöntävät sen jäsenvaltiot omaa ECE-merkkiään käyttäen), 43 Japani, 44 (antamatta), 45 Australia, 46 Ukraina, 47 Etelä-Afrikka, 48 Uusi-Seelanti, 49 Kypros, 50 Malta, 51 Korean tasavalta, 52 Malesia, 53 Thaimaa, 54 ja 55 (antamatta), 56 Montenegro. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuspuolille.
 (3) Kuten määriteltynä 2.3 kohdassa.
 (4) Ks. 5.4.1 kohdassa oleva alaviite 2.
 (5) Tämä testi on suoritettava kaksoislaseille liitteessä 12 olevan 3 (A12/3) kohdan mukaisesti.
 (6) Jos päällystetty muovimateriaalilla sisäpinnaltaan.
 (7) Tämä testi tehdään vain sellaisille tasaisesti karkaistuille laseille, jotka on tarkoitettu käytettäväksi tuulilasina hitaissa ajoneuvoissa, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h.
 (8) Testausvaatimukset vaihtelevat sen mukaan, missä kohdassa ajoneuvoa lasi sijaitsee.
 (9) Koskee vain laseja, jotka sijaitsevat ajonäkyvyyttä edellyttävissä kohdissa.
 LIITE 1
 ILMOITUS
 (Enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))
 LISÄYS 1
 KARKAISTUT TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 4 tai liitteen 9 mukaisesti)
 LISÄYS 2
 TASAISESTI KARKAISTUT LASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 5 tai liitteen 9 mukaisesti)
 LISÄYS 3
 LAMINOIDUT TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 6, 8 tai 9 mukaisesti)
 LISÄYS 4
 LAMINOIDUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 7 tai liitteen 9 mukaisesti)
 LISÄYS 5
 LASI-MUOVITUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 10 mukaisesti)
 LISÄYS 6
 LASI-MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 11 mukaisesti)
 LISÄYS 7
 KAKSOISLASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet säännön nro 43 liitteen 12 tai liitteen 16 mukaisesti)
 LISÄYS 8
 JÄYKÄT MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet liitteen 14 mukaisesti)
 LISÄYS 9
 TAIPUISAT MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 (Pää- ja sivuominaisuudet liitteen 15 mukaisesti)
 LISÄYS 10
 TUULILASILUETTELON SISÄLTÖ
 (1)
 Kaikista tämän hyväksynnän piiriin kuuluvista tuulilaseista on annettava vähintään seuraavat tiedot:
 Ajoneuvon valmistaja
 Ajoneuvotyyppi
 Ajoneuvoluokka
 Aihion ala (F):
 Segmentin korkeus (h)
 Kaarevuus (r)
 Asennuskulma (α)
 Selkänojakulma (β)
 R-pisteen koordinaatit (A, B, C) suhteessa
 tuulilasin yläreunan keskipisteeseen
 (1) Tämä luettelo on liitettävä tämän liiteen lisäyksiin 1, 2 (soveltuvin osin), 3 ja 5.
 LIITE 1A
 ILMOITUS
 (enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm))
 LIITE 2
 ESIMERKKEJÄ OSAN HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ
 (Ks. tämän säännön kohta 5.5)
 Karkaistut tuulilasit
 Edellä esitetty karkaistuun tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Karkaistut muovipäällysteiset tuulilasit
 Edellä esitetty karkaistuun muovipäällysteiseen tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Tavalliset laminoidut tuulilasit
 Edellä esitetty tavalliseen laminoituun tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Tavalliset laminoidut muovipäällysteiset tuulilasit
 Edellä esitetty tavalliseen laminoituun muovipäällysteiseen tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Käsitellyt laminoidut tuulilasit
 Edellä esitetty käsiteltyyn laminoituun tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Lasi-muovituulilasit
 Edellä esitetty lasi-muovituulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Muut lasit kuin tuulilasit, joiden valonläpäisevyys on < 70 prosenttia
 Edellä esitetty hyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty sellaiseen muuhun lasiin kuin tuulilasiin, johon sovelletaan liitteessä 3 olevan 9.1.4 kohdan vaatimuksia, osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty alankomaissa (e4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Kaksoislasit, joiden valonläpäisevyys on < 70 prosenttia
 Edellä esitetty kaksoislasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty alankomaissa (e4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Tasaisesti karkaistu lasi, joka on tarkoitettu käytettäväksi tuulilasina hitaissa ajoneuvoissa, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h
 Edellä esitetty tasaisesti karkaistuun lasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa joka on tarkoitettu käytettäväksi tuulilasina hitaassa ajoneuvossa, jonka rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h, on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Muut lasit kuin tuulilasit, joiden valonläpäisevyys on ≥ 70 prosenttia
 Edellä esitetty hyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty sellaiseen muuhun lasiin kuin tuulilasiin, johon sovelletaan liitteessä 3 olevan 9.1.4 kohdan vaatimuksia, osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Jäykät muovilasit, muut kuin tuulilasit
 Edellä esitetty hyväksyntämerkki, joka on kiinnitetty etulasiksi tarkoitettuun jäykkään muovilasiin, jonka valon hajaantuminen on enintään 2 prosenttia sen jälkeen, kun ulkopinta on käynyt läpi 1 000 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä, osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Taipuisat muovilasit, muut kuin tuulilasit
 Edellä esitetty taipuisaan muovilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Jäykät muovikaksoislasit
 Edellä esitetty jäykkään muovikaksoislasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 Laminoidut lasit, muut kuin tuulilasit
 Edellä esitetty muuhun laminoituun lasiin kuin tuulilasiin kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen osa on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 LIITE 2A
 ESIMERKKEJÄ AJONEUVON HYVÄKSYNTÄMERKEISTÄ
 MALLI A
 (Ks. tämän säännön 5.11 kohta.)
 Edellä oleva ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että ajoneuvo on lasien asennuksen osalta hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 43 mukaisesti. Hyväksyntänumero ilmaisee, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 43 vaatimusten mukaisesti.
 MALLI B
 (Ks. tämän säännön 5.12 kohta.)
 Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Alankomaissa (E4) sääntöjen nro 43 ja nro 52 mukaisesti. (1) Hyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntien myöntämishetkellä sääntö nro 43 oli alkuperäisessä muodossaan ja sääntö nro 52 sisälsi muutossarjan 01.
 (1) Toinen numero annetaan ainoastaan esimerkkinä.
 LIITE 3
 YLEISET TESTAUSVAATIMUKSET
 1. SIRPALOITUMISTESTI
 1.1
 Testattava lasi ei saa olla tukevasti kiinnitetty. Se voi kuitenkin olla kiinnitetty teipillä identtiseen lasiin kaikista reunoistaan.
 1.2
 Sirpaloitumisen aiheuttamiseen on käytettävä noin 75 g:n vasaraa tai muuta välinettä, jolla saadaan vastaavat tulokset. Välineen kärjen kaarevuussäteen on oltava 0,2 ± 0,05 mm.
 1.3
 Kussakin määrätyssä iskukohdassa on suoritettava yksi testi.
 1.4
 Sirpaleiden tutkimus on tehtävä menetelmällä, jonka laskentatarkkuus ja soveltuvuus minimi- ja maksimimäärän laskennan oikean paikan löytämisen osalta on varmennettu.
 Sirpaloitumisen etenemisen pysyvä tallennus on aloitettava 10 sekunnin kuluessa iskun jälkeen, ja sitä on jatkettava, kunnes iskusta on kulunut 3 minuuttia. Teknisen tutkimuslaitoksen on säilytettävä sirpaloitumisen etenemisen pysyvät tallenteet.
 2. KUULANISKUTESTI
 2.1 Testaus 227 g:n kuulalla
 2.1.1 Laitteisto
 2.1.1.1
 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 227 ± 2 g ja halkaisija noin 38 mm.
 2.1.1.2
 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti määrätyltä korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella saavutettavaa nopeutta vastaavan nopeuden. Jos käytetään kuulan sinkoavaa laitetta, nopeuden on oltava vapaalla pudotuksella saavutettava nopeus ± 1 prosentin toleranssilla.
 2.1.1.3
 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen tukiteline, joka koostuu teräskehyksistä, joiden koneistetut reunat ovat 15 mm leveät, jotka asettuvat toistensa päälle ja jotka on päällystetty noin 3 mm paksuilla ja 15 mm leveillä kumitiivisteillä, joiden kovuus on 50 IRHD.
 Alarunko on noin 150 mm:n korkuisen teräskehikon päällä. Testikappaletta pitää paikallaan yläkehys, jonka paino on noin 3 kg. Teline on hitsattu noin 12 mm:n paksuiseen lattialla olevaan teräslevyyn, jonka alla on noin 3 mm:n paksuinen ja 50 IRHD:n kovuinen kumikerros.
 Kuva 1
 Kuulatestien tukirakenne
 2.1.2 Testiolosuhteet
 Lämpötila
 :
 20 ± 5 °C.
 Ilmanpaine
 :
 860–1 060 mbar.
 Suhteellinen kosteus
 :
 60 ± 20 prosenttia.
 2.1.3 Testikappale
 Testikappaleen on oltava tasomainen tai tuulilasin tai muun kaarevan turvalasin tasomaisimmasta osasta leikattu neliö, jonka sivun pituus on 300 +10/–0 mm.
 Vaihtoehtoisesti voidaan testata kaareva turvalasi. Tässä tapauksessa on huolehdittava siitä, että kosketus turvalasin ja tuen välillä on riittävä.
 2.1.4 Menettely
 Testikappaletta pidetään määrätyssä lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia.
 Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testikappaleen pinnan on oltava 3 asteen tarkkuudella kohtisuorassa kuulan liikesuuntaan nähden.
 Kun kyseessä on taipuisa muovilasi, testikappale on kiinnitettävä tukirakenteeseen puristusliitoksella.
 Iskeytymiskohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on 6 m tai vähemmän, ja 50 mm:n säteellä testikappaleen keskikohdasta, kun pudotuskorkeus on yli 6 m. Kuulan on osuttava testikappaleen siihen puoleen, joka on turvalasin ulkopinta ajoneuvoon asennettuna. Kuulan annetaan iskeytyä lasiin vain kerran.
 2.2 Testaus 2 260 g:n kuulalla
 2.2.1 Laitteisto
 2.2.1.1
 Karkaistu teräskuula, jonka massa on 2 260 ± 20 g ja halkaisija noin 82 mm.
 2.2.1.2
 Laite, jolla kuula pudotetaan vapaasti määrätyltä korkeudelta, tai laite, joka antaa kuulalle vapaalla pudotuksella saavutettavaa nopeutta vastaavan nopeuden. Jos käytetään kuulan sinkoavaa laitetta, nopeuden on oltava vapaalla pudotuksella saavutettava nopeus ±1 prosentin toleranssilla.
 2.2.1.3
 Kuvassa 1 esitetyn kaltainen ja 2.1.1.3 kohdassa kuvailtua vastaava tukiteline.
 2.2.2 Testiolosuhteet
 Lämpötila
 :
 20 ± 5 °C
 Ilmanpaine
 :
 860–1 060 mbar
 Suhteellinen kosteus
 :
 60 ± 20 prosenttia.
 2.2.3 Testikappale
 Testikappaleen on oltava tasomainen tai tuulilasin tai muun kaarevan turvalasin tasomaisimmasta osasta leikattu neliö, jonka sivun pituus on 300 +10/–0 mm.
 Vaihtoehtoisesti voidaan testata koko tuulilasi tai muu kaareva turvalasi. Tässä tapauksessa on huolehdittava siitä, että kosketus turvalasin ja tuen välillä on riittävä.
 2.2.4 Menettely
 Testikappaletta pidetään määrätyssä lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia.
 Testikappale asetetaan telineeseen (2.1.1.3). Testikappaleen pinnan on oltava 3 asteen tarkkuudella kohtisuorassa kuulan liikesuuntaan nähden.
 Kun kyseessä on lasi-muovilasi, testikappale on kiinnitettävä tukirakenteeseen puristusliitoksella.
 Iskukohdan on oltava 25 mm:n säteellä testikappaleen geometrisestä keskikohdasta.
 Kuulan on osuttava siihen testikappaleen puoleen, joka edustaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa.
 Kuulan annetaan iskeytyä lasiin vain kerran.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Pääniskutesti ilman hidastuvuuden mittausta
 3.1.1 Laitteisto
 Pallon tai puolipallon muotoinen laminoidusta kovapuusta valmistettu ja vaihdettavalla huovalla päällystetty ihmisen päätä edustava paino, jossa voi olla puinen poikkipalkki. Pyöreän osan ja poikkipalkin välissä on kaulan mallinen välikappale ja poikkipalkin toisella puolella kiinnitystanko.
 Mitat ovat kuvan 2 mukaiset. Laitteiston kokonaispainon on oltava 10 ± 0,2 kg.
 Kuva 2
 Päätä edustava paino
 3.1.2 Laite, jolla päätä edustava paino pudotetaan määritellyltä korkeudelta vapaasti, tai laite, joka antaa painolle vapaalla pudotuksella saavutettavaa nopeutta vastaavan nopeuden. Jos käytetään painon sinkoavaa laitetta, nopeuden on oltava vapaalla pudotuksella saavutettava nopeus ±1 prosentin toleranssilla.
 3.1.3 Kuvassa 3 esitetyn kaltainen tukiteline tasomaisten testikappaleiden testausta vasten. Teline koostuu kahdesta teräskehyksestä, joiden koneistetut reunat ovat 50 mm:n levyiset, jotka asettuvat toistensa päälle ja jotka on päällystetty noin 3mm:n paksuisilla ja 15 ± 1 mm:n levyisillä kumitiivisteillä, joiden kovuus on 70 IRHD. Ylärunko puristetaan alarunkoa vasten vähintään kahdeksalla pultilla.
 3.1.4 Testiolosuhteet
 Lämpötila
 :
 20 ± 5° C
 Ilmanpaine
 :
 860–1 060 mbar
 Suhteellinen kosteus
 :
 60 ± 20 prosenttia.
 3.1.5 Menettely
 3.1.5.1 Tasomaisen testikappaleen testaus
 Tasomaista testikappaletta, jonka pituus on 1 100 +5/–2 mm ja leveys 500 +5/–2 mm, säilytetään 20 ± 5 °C:n tasaisessa lämpötilassa vähintään neljä testiä edeltävää tuntia.
 Kuva 3
 Päätä edustavalla painolla tehtävien testien tukiteline
 Testikappale kiinnitetään tukitelineeseen (3.1.3). Pultit on kiristettävä niin, että testikappaleen liike testin aikana on enintään 2 mm. Testikappaleen tason on oltava pääosin kohtisuorassa painon tulosuuntaan nähden. Painon on iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n säteellä kappaleen geometrisesta keskipisteestä sille puolelle, joka vastaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa, ja painon on annettava iskeytyä lasiin vain kerran.
 Huopasuojuksen iskeytymispinta on vaihdettava 12 testin jälkeen.
 3.1.5.2 Kokonaisen tuulilasin testaus (pudotuskorkeus enintään 1,5 m)
 Tuulilasi asetetaan vapaasti alustalle, jonka päällä on 70 IRHD:n kovuinen ja noin 3 mm:n paksuinen kumikaistale niin, että kosketuspinnan leveys koko reuna-alueella on noin 15 mm.
 Tuen on koostuttava jäykästä kappaleesta, joka vastaa tuulilasin muotoa siten, että pään muotoinen paino iskeytyy lasin sisäpintaan. Tarvittaessa tuulilasi on kiinnitettävä tukirakenteeseen puristusliitoksella.
 Telineen on oltava jäykällä alustalla, jonka päällä on 70 IRHD:n kovuinen ja noin 3 mm:n paksuinen kumikerros. Tuulilasin pinnan on oltava pääosin kohtisuorassa painon tulosuuntaan nähden.
 Päätä edustavan painon on iskeydyttävä testikappaleeseen 40 mm:n säteellä kappaleen geometrisesta keskipisteestä sille puolelle, joka vastaa ajoneuvoon asennetun turvalasin sisäpintaa, ja painon on annettava iskeytyä lasiin vain kerran.
 Huopasuojuksen iskeytymispinta on vaihdettava 12 testin jälkeen.
 3.2 Pääniskutesti ja hidastuvuuden mittaus
 3.2.1 Laitteisto
 Pääniskutestissä, jossa määritellään myös päävamma-arvo (HIC-arvo), käytetään kuvan 2.1 mukaista päätä edustavaa kappaletta. Kappaleen kokonaismassan on oltava 10,0 +0,2/–0,0 kg.
 Asennusrungon (24) keskellä laitteen massakeskipisteessä on kolmihaarainen asennuskappale (26), johon kiinnitetään nopeusanturit (27). Nopeusantureiden olisi sijaittava toisiinsa nähden vertikaalisesti.
 Asennusrungon alapuolella sijaitsevat pohjakappale (18) ja kuoriosa (19) vastaavat joustavuudeltaan pitkälti ihmiskallon ominaisuuksia. Päätä edustavan kappaleen joustavuusominaisuudet iskeytymishetkellä määräytyvät välirenkaan (13) ja pohjakappaleen kovuuden ja paksuuden mukaan.
 Kuva 2.1
 10 kg:n painoinen päätä edustava kappale
 Kuvassa 2.1 esitetyn 10 kg:n painoisen päätä edustavan kappaleen osat
 Osa nro
 Lukumäärä
 Nimitys
 Materiaali
 Huomautukset
 1
 1
 magneettipidike
 teräs DIN 17100
 —
 2
 1
 tärinänvaimennin
 kumi / teräs
 läpimitta: 50 mm
 paksuus: 30 mm
 kierre: M10
 3
 4
 liitin (HF, BNC)
 —
 —
 4
 1
 kuusiomutteri DIN 985
 —
 —
 5
 6
 välilevy DIN 125
 —
 —
 6
 3
 välikappale
 —
 —
 7
 6
 lieriöruuvi DIN 912
 —
 —
 8
 3
 kuusiomutteri
 —
 —
 9
 3
 välilevy
 teräs DIN 17100
 reiän läpimitta: 8 mm ulkoläpimitta: 35 mm paksuus: 1,5 mm
 10
 3
 kumirengas
 kumi, kovuus 60 IRHD
 reiän läpimitta: 8 mm ulkoläpimitta: 30 mm paksuus: 10 mm
 11
 1
 vaimennusrengas
 tiivistepaperi
 reiän läpimitta: 120 mm
 ulkoläpimitta: 199 mm
 paksuus: 0,5 mm
 12
 —
 —
 —
 —
 13
 1
 välirengas
 butadieenikumi, kovuus noin 80 IRHD
 reiän läpimitta: 129 mm
 ulkoläpimitta: 192 mm
 paksuus: 4 mm
 14
 3
 ohjainputki
 polytetrafluorieteeni (PTFE)
 sisäläpimitta: 8 mm
 ulkoläpimitta: 10 mm
 pituus: 40 mm
 15
 3
 kuusiomutteri
 —
 —
 16
 3
 kierrepultti DIN 976
 —
 —
 17
 3
 kierreholkki
 Valumetalli DIN 1709-GD-CuZn 37Pb
 —
 18
 1
 pohjakappale
 polyamidi 12
 —
 19
 1
 kuoriosa
 butadieenikumi
 paksuus: 6 mm uloke yhdellä puolella
 20
 1
 ohjausholkki
 teräs DIN 17100
 —
 21
 4
 uppokantaruuvi
 —
 —
 22
 1
 vaimennuslevy
 tiivistepaperi
 läpimitta: 65 mm
 paksuus: 0,5 mm
 23
 —
 —
 —
 —
 24
 1
 asennusrunko
 teräs DIN 17100
 —
 25
 1
 kuusiouppokantapidätysruuvi
 lujuusluokka 45H
 —
 26
 1
 kolmihaarainen asennuskappale
 —
 —
 27
 3
 kiihtyvyysanturi
 —
 —
 28
 1
 puuosa
 pyökki, liimattu
 —
 29
 1
 peitelevy
 metalliseos (AlMg5)
 —
 30
 1
 suojakupu
 polyamidi 12
 —
 3.2.2 Säätö ja kalibrointi
 Pääniskutestin suorittamiseksi päätä edustava kappale kiinnitetään ohjainlaitteiston poikkipalkkiin (kuva 2.2) ja siirretään nostolaitteella pudotuskorkeudelle. Testin aikana poikkipalkki ja siihen kiinnitetty päätä edustava kappale vapautetaan. Kun yhdistelmä ohittaa säädettävällä korkeudella olevan valokennon, päätä edustava kappale irtoaa poikkipalkista, poikkipalkin liike hidastuu ja päätä edustava kappale putoaa näytteen päälle.
 Pudotuslaitteisto tai mittauskaapeli eivät saa vaikuttaa mitenkään päätä edustavan kappaleen putoamisnopeuteen, vaan kappaleen on pudottava pelkästään painovoiman vaikutuksesta ja pystysuorassa suunnassa.
 Kuva 2.2
 Testauslaitteisto pääniskutestiä ja hidastuvuuden mittausta varten
 3.2.2.1
 Mittauslaite, jolla voidaan mitata HIC-arvot päätä edustavan kappaleen avulla, kuvaillaan 3.2.1 kohdassa.
 3.2.2.2
 Päätä edustavan kappaleen kalibrointilaitteisto
 Pudotuslaitteistolla on voitava suorittaa pudotus korkeudelta 50–254 mm, ja korkeus on voitava säätää tarkasti 1 mm:n välein. Näillä pienillä pudotuskorkeuksilla ei välttämättä tarvita ohjainjärjestelmää.
 Teräksisen törmäyslevyn on oltava kooltaan 600 mm × 600 mm ja paksuudeltaan vähintään 50 mm. Törmäyspinnan on oltava kiillotettu ja ominaisuuksiltaan seuraava:
 pinnankarheus Rmax = 1 μm, tasomaisuustoleranssi t = 0,05 mm.
 3.2.2.3
 Päätä edustavan kappaleen säätö ja kalibrointi
 Ennen kutakin testisarjaa ja vähintään 50:n samaan sarjaan kuuluvan testin jälkeen päätä edustava kappale on kalibroitava ja tarvittaessa säädettävä.
 Törmäyslevyn on oltava puhdas ja kuiva, ja testin aikana sen on oltava vakaasti betonialustalla.
 Päätä edustavan kappaleen on iskeydyttävä levyyn pystysuorassa suunnassa. Pudotuskorkeudet ovat 50, 100, 150 ja 254 mm (mitattuna pääkappaleen alimmasta kohdasta). Hidastuvuuskäyrät on tallennettava.
 Z-akselin eri pudotuskorkeuksia vastaavien suurimpien hidastuvuuksien az on oltava seuraavassa taulukossa annettujen raja-arvojen sisällä:
 Pudotuskorkeus,
 mm
 Suurin hidastuvuus az painovoiman aiheuttaman kiihtyvyyden g kerrannaisena
 50
 64 ± 5
 100
 107 ± 5
 150
 150 ± 7
 254
 222 ± 12
 Hidastuvuuskäyrien on perustuttava unimodaaliseen värähtelyyn. Pudotuskorkeutta 254 mm vastaavan hidastuvuuskäyrän on sijaittava vähintään 1,2 ms ja enintään 1,5 ms 100 g:n yläpuolella.
 Jos 3.2.2.3 kohdassa esitetyt vaatimukset eivät täyty, päätä edustavan kappaleen joustavuusominaisuuksia on säädettävä muuttamalla asennusrungolla (24) olevan välirenkaan (13) paksuutta. Korjauksia voidaan tehdä säätämällä itselukkiutuvia kuusiomuttereita (8) pulteissa (16), joilla pohjakappale (18) on kiinnitetty asennusrunkoon (24). Kuusiomuttereiden (8) alla olevat kumirenkaat (10) eivät saa olla haurastuneita tai murtuneita.
 Jos iskupinnan kuoriosa (19) tai välirengas (13) vaurioituvat, ne olisi vaihdettava viipymättä, varsinkin jos päätä edustavaa kappaletta ei voida enää säätää.
 3.2.3 Tasomaisten kappaleiden testauksessa käytettävä tukiteline on kuvailtu 3.1.3 kohdassa.
 3.2.4 Testausolosuhteet on määritelty 3.1.4 kohdassa.
 3.2.5 Kokonaisten lasien testaus (pudotuskorkeus 1,5–3 m): Lasi asetetaan vapaasti alustalle, jonka päällä on 70 IRHD:n kovuinen ja noin 3 mm:n paksuinen kumikerros.
 Lasi kiinnitetään telineeseen soveltuvien laitteiden avulla. Lasin pinnan on oltava pääosin kohtisuorassa päätä edustavan painon tulosuuntaan nähden. Päätä edustavan painon on iskeydyttävä lasiin 40 mm:n säteellä kappaleen geometrisesta keskipisteestä sille puolelle, joka vastaa ajoneuvoon asennetun muovilasin sisäpintaa, ja painon on annettava iskeytyä lasiin vain kerran.
 Valitun aloituskorkeuden jälkeen pudotuskorkeuksia on korotettava 0,5 metrillä kutakin seuraavaa koetta varten. Hidastuvuuskäyrät, jotka vastaavat arvoja ax, ay ja az törmäyshetkellä, on kirjattava ajan t suhteen.
 Pääniskutestin jälkeen on tarkastettava, onko lasin reuna liikkunut alustalla yli 2 mm ja täyttyvätkö iskeytymiskohtaa koskevat vaatimukset. Kiihtyvyyskomponenttien ax ja ay olisi oltava pystysuuntaisen iskeytymisen osalta pienemmät kuin 0,1 az.
 3.2.6 Arviointi
 Hidastuvuuskäyrät on arvioitava seuraavasti:
 Mitatuista hidastuvuuskäyristä ax(t), ay(t) ja az(t) yhtälön (1) mukaisesti saadun hidastuvuuden ares(t) on oltava painovoiman aiheuttaman kiihtyvyyden kerrannainen.
 (1)
 Aika, jolloin hidastuvuus ares on jatkuvasti suurempi kuin 80 g, sekä hidastuvuuden ares suurin arvo on määritettävä. Tylpän voiman aiheuttaman kallo–aivovamman riskiä mittaava HIC-arvo on laskettava seuraavaa kaavaa (2) käyttäen:
 (2)
 Raja-arvot t1 ja t2 on valittava siten, että integraali saa maksimiarvon.
 4. NAARMUUNTUMISKESTÄVYYSTESTI
 4.1 Laitteisto
 4.1.1
 Naarmuttamislaite (1) on esitetty kaavamaisesti kuvassa 4. Sen osat ovat keskeltä kiinnitetty vaakatasossa oleva pyörintätaso, joka pyörii vastapäivään nopeudella 65–75 rpm, ja
 Kuva 4
 Kaavio naarmuttamislaitteesta
 kaksi painotettua yhdensuuntaista vartta, joissa molemmissa on erityinen naarmuttamisrengas, joka pyörii vapaasti kuulalaakeroidulla vaakasuoralla akselilla; kukin rengas painaa testikappaletta 500 g:n massan paineella.
 Naarmutuslaitteen pyörintätason on pyörittävä tasaisesti ja riittävän tarkasti samassa tasossa (tasopoikkeama ei saa suurempi kuin ±0,05 mm 1,6 mm:n etäisyydellä pyörivän tason ulkoreunasta).
 Pyörät on asennettava siten, että kun ne koskettavat pyörivää testikappaletta, ne pyörivät vastakkaisiin suuntiin niin, että ne puristavat ja hankaavat testikappaletta kahdesti testikappaleen kunkin kierroksen aikana kaarevia linjoja pitkin renkaan muotoisella, noin 30 cm2 kokoisella alueella.
 4.1.2
 Naarmuttamisrenkaiden (2) halkaisija on 45–50 mm ja paksuus 12,5 mm, ja ne koostuvat keskikovaan kumiin yhdistetystä erityisestä hienojakoisesta hankausaineesta. Renkaiden kovuuden on oltava 72 ± 5 IRHD. Kovuus mitataan neljästä tasaisin välein sijaitsevasta kohdasta hankauspinnan keskilinjalla, kun painetta kohdistetaan pystysuorassa renkaan halkaisijan suuntaisesti. Lukemat otetaan 10 sekuntia täyden paineen kohdistamisen jälkeen.
 Naarmuttamisrenkaat on valmisteltava käyttöä varten pyörittämällä niitä erittäin hitaasti tasaista lasia vasten sen varmistamiseksi, että niiden pinta on täysin tasainen.
 4.1.3
 Valonlähde koostuu hehkulampusta, jonka hehkulanka on 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm:n suuruisessa suuntaissärmiössä. Lampun hehkulangan jännitteen on oltava sellainen, että värilämpötila on 2 856 K ± 50 K. Jännite on vakautettava tarkkuudella ± 1/1 000. Jännitteen tarkastukseen käytettävän mittauslaitteen on oltava riittävän tarkka.
 4.1.4
 Optinen järjestelmä muodostuu linssistä, jonka polttoväli f on vähintään 500 mm ja jonka kromaattiset poikkeamat on korjattu. Linssin täysi aukko ei saa olla suurempi kuin f/20. Linssin ja valonlähteen etäisyys on säädettävä siten, että saadaan aikaan riittävän tasalevyinen valokeila. Järjestelmään on asennettava himmennin, joka rajoittaa valokeilan halkaisijan 7 ± 1 mm:iin. Himmentimen on sijaittava 100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä vastakkaisella puolella kuin valonlähde.
 4.1.5
 Hajavalon mittauslaitteisto (ks. kuva 5) koostuu valokennosta, jonka integroivan pallon halkaisija on 200–250 mm. Pallossa on oltava valon tulo- ja poistumisaukot. Tuloaukon on oltava pyöreä ja halkaisijaltaan vähintään kaksi kertaa valokeilan halkaisija. Valon poistumisaukossa on oltava joko valonkerääjä tai heijastusstandardi jäljempänä 4.4.3 kohdassa esitetyn mukaisesti. Valonkerääjän on imettävä kaikki valo, kun valokeilaan ei ole asetettu testikappaletta.
 Valokeilan akselin on kuljettava tulo- ja poistumisaukkojen keskustan kautta. Valon poistumisaukon halkaisijan b on oltava yhtä suuri kuin 2 a.tan 4°, kun a. on pallon halkaisija. Valokennon on oltava asennettu siten, että suoraan tuloaukosta tai heijastusstandardilta tuleva valo ei osu siihen.
 Integroivan pallon ja heijastusstandardin pintojen heijastuskyvyn on oltava riittävän samanlainen, ja niiden on oltava mattapintaisia ja epäselektiivisiä.
 Valokennon tehon on oltava lineaarinen ±2 prosentin toleranssilla käytettyjen valotehojen alueella. Instrumentin on oltava rakenteeltaan sellainen, että galvanometri ei näytä lukemaa, kun pallo on pimeä.
 Koko laitteisto on tarkastettava säännöllisin välein haze-ilmiön kalibrointistandardien avulla.
 Jos haze-mittaukset tehdään laitteilla tai menetelmillä, jotka poikkeavat edellä määritellyistä, tuloksia on tarvittaessa korjattava, jotta ne ovat yhteensopivia edellä esitettyä laitteistoa käyttämällä saatujen tulosten kanssa.
 Kuva 5
 Hazemeter
 4.2 Testiolosuhteet
 Lämpötila
 :
 20 ± 5 °C.
 Ilmanpaine
 :
 860–1 060 mbar
 Suhteellinen kosteus
 :
 60 ± 20 prosenttia.
 4.3 Testikappaleet
 Testikappaleiden on oltava tasomaisia, sivuiltaan 100 mm:n pituisia neliöitä, joiden molemmat pinnat ovat riittävän tasaisia ja yhdensuuntaisia ja joiden keskelle on tarvittaessa porattu halkaisijaltaan 6,4 mm:n suuruinen kiinnitysreikä.
 4.4 Menettely
 Naarmuuntumiskestävyyden testaus suoritetaan sillä testikappaleen pinnalla, joka vastaa ajoneuvoon asennetun lasin ulkopintaa. Testi tehdään myös sisäpinnalle, jos se on muovimateriaalia.
 4.4.1
 Välittömästi ennen naarmuttamista ja sen jälkeen testikappaleet puhdistetaan seuraavasti:
 a)
 pyyhitään pellavakankaalla puhtaassa juoksevassa vedessä,
 b)
 huuhdellaan tislatulla vedellä tai demineralisoidulla vedellä,
 c)
 puhalletaan kuivaksi hapella tai typellä,
 d)
 poistetaan mahdolliset vesijäämät taputtelemalla kevyesti kostealla pellavakankaalla, kuivataan tarvittaessa painamalla kevyesti kahden pellavakankaan väliin.
 Ultraäänilaitteiden käyttöä on vältettävä. Puhdistuksen jälkeen testikappaleisiin on tartuttava vain niiden reunoista, ja ne on säilytettävä siten, etteivät niiden pinnat vahingoitu tai likaannu.
 4.4.2
 Testikappaleita ilmastoidaan vähintään 48 tuntia 20 ± 5 °C:n lämpötilassa ja 60 ±20 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 4.4.3
 Testikappale asetetaan integroivan pallon tuloaukkoa vasten. Testikappaleen pinnan normaalin ja valokeilan akselin välinen kulma saa olla enintään 8°.
 Otetaan neljä lukemaa seuraavassa taulukossa esitetyllä tavalla:
 Lukema
 Testi-kappale
 Valon-kerääjä
 Heijastus-standardi
 Muuttuja
 T1
 ei
 ei
 kyllä
 tuleva valo
 T2
 kyllä
 ei
 kyllä
 testikappaleen läpäisemä kokonaisvalo
 T3
 ei
 kyllä
 ei
 instrumentin hajavalo
 T4
 kyllä
 kyllä
 ei
 instrumentin ja testikappaleen hajavalo
 Otetaan lukemat T1, T2, T3 ja T4 uudelleen muissa määritellyissä testikappaleen asennoissa yhdenmukaisuuden määrittämiseksi.
 Lasketaan kokonaisläpäisy Tt = T2/T1.
 Lasketaan hajaläpäisy Td seuraavasti:
 Lasketaan haze-prosentti tai valoprosentti tai molemmat (sironta) seuraavasti:
 Haze tai valo tai molemmat (sironta) =
 Mitataan testikappaleen alkuperäinen haze-arvo vähintään neljästä tasavälein sijaitsevasta naarmuttamattoman alueen kohdasta edellä esitetyn kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta keskiarvo voidaan saada pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai nopeammin.
 Kullekin turvalasityypille on suoritettava kolme testiä samalla kuormituksella. Käytetään haze-arvoa pinnan alapuolisen naarmuuntumisen mittana, kun testikappaleelle on tehty naarmuuntumistesti.
 Mitataan naarmuuntuneen alueen hajottama valo vähintään neljästä tasavälein sijaitsevasta naarmuuntuneen alueen kohdasta edellä esitetyn kaavan mukaisesti. Lasketaan kunkin testikappaleen tulosten keskiarvo. Neljän mittauksen sijasta voidaan määrittää keskiarvo pyörittämällä kappaletta tasaisesti 3 kierrosta sekunnissa tai nopeammin.
 4.5 Naarmuuntumistestin tekemisestä päätetään testin suorittavan laboratorion harkinnan mukaan ottaen huomioon jo laboratorion hallussa olevat tiedot.
 Materiaalin paksuuden tai välikerroksen muutokset eivät yleensä aiheuta tarvetta uusiin testeihin, ellei kyseessä ole lasi-muovimateriaali.
 4.6 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 5. LÄMMÖNKESTÄVYYSTESTI
 5.1 Menettely
 Lämmitetään 100 °C:n lämpötilaan kolme näytettä tai kolme testikappaletta, joiden koko on vähintään 300 mm × 300 mm, jotka laboratorio on ottanut kolmesta tuulilasista tai muusta lasista ja joiden yksi reuna vastaa lasin yläreunaa. Lämpötilaa pidetään yllä kahden tunnin ajan, minkä jälkeen testinäytteiden annetaan jäähtyä huoneenlämpöön. Jos turvalasin molemmat ulkopinnat ovat epäorgaanista materiaalia, testi voidaan suorittaa upottamalla testinäyte pystyasennossa edellä määrätyksi ajaksi kiehuvaan veteen niin, että varotaan aiheuttamasta tarpeetonta lämpöshokkia. Jos näytteet on leikattu tuulilasista, kunkin näytteen yhden reunan on oltava tuulilasin yläreunan osa.
 5.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Välikerroksen väri:
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 5.3 Tulosten tulkitseminen
 5.3.1
 Lämmönkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos kuplia tai muita vikoja ei muodostu yli 15 mm:n etäisyydelle testikappaleen tai näytteen leikkaamattomasta reunasta tai yli 25 mm:n etäisyydelle leikatusta reunasta tai yli 10 mm:n etäisyydelle testin aikana mahdollisesti muodostuvista halkeamista.
 5.3.2
 Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan lämmönkestotestin kannalta hyväksyttäväksi, jos toinen seuraavasta kahdesta edellytyksestä täyttyy:
 5.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 5.3.2.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 6. SÄTEILYNKESTÄVYYSTESTI
 6.1 Testausmenetelmä
 6.1.1 Laitteisto
 6.1.1.1
 Säteilylähde, joka koostuu keskipaineisesta elohopeahöyrylampusta, jossa on putkimainen otsoniton kvartsilamppu; lampun akselin on oltava pystyasennossa. Lampun nimellispituus on 360 mm ja -halkaisija 9,5 mm. Kaaren pituuden on oltava 300 ± 4 mm. Lamppua on käytettävä teholla 750 ± 50 W.
 Kaikkia muita säteilylähteitä, joiden vaikutus on sama kuin edellä määritellyn lampun, voidaan käyttää. Jotta voidaan varmistaa, että muun lähteen vaikutukset ovat samat, on suoritettava vertailu mittaamalla 300–450 nm:n aallonpituusalueella tuotetun energian määrä, kun kaikki muut aaltopituudet on poistettu sopivia suotimia käyttäen. Vaihtoehtoista lähdettä on sitten käytettävä näiden suotimien kanssa.
 Kun kyseessä ovat turvalasit, joiden osalta tämä testi ja lasin käyttöolot eivät tyydyttävästi vastaa toisiaan, on tarpeen tarkistaa testausvaatimuksia.
 6.1.1.2
 Muuntaja ja kondensaattori, jotka antavat lampulle (6.1.1.1) vähintään 1 100 V:n lähtöhuippujännitteen ja 500 ± 50 V:n käyttöjännitteen.
 6.1.1.3
 Laite, johon näytteet voidaan kiinnittää ja jossa niitä voidaan pyörittää nopeudella 1–5 kierrosta minuutissa keskellä sijaitsevan säteilynlähteen ympäri tasaisen altistumisen varmistamiseksi.
 6.1.2 Testikappaleet
 6.1.2.1
 Testikappaleiden on oltava kooltaan 76 × 300 mm.
 6.1.2.2
 Laboratorion on leikattava testikappaleet lasien yläreunasta siten, että seuraavat vaatimukset täyttyvät:
 Muiden lasien kuin tuulilasien osalta testikappaleen yläreuna on lasin yläreuna.
 Tuulilasien osalta testikappaleen yläreuna on sen vyöhykkeen yläreuna, jossa valonläpäisy tarkastetaan ja määritellään tässä liitteessä olevan 9.1.2.2 kohdan mukaisesti.
 6.1.3 Menettely
 Ennen altistusta tarkastetaan kolmen näytteen valonläpäisevyys, joka määritetään tässä liitteessä olevan 9.1.1–9.1.2 kohdan mukaisesti. Osa kustakin näytteestä suojataan säteilyltä, ja näytteet asetetaan testilaitteeseen 230 mm:n etäisyydelle lampun akselista ja pituussuunnassa yhdensuuntaisesti sen kanssa. Näytteet pidetään koko testin ajan 45 ± 5 °C:n lämpötilassa.
 Kunkin testinäytteen sen puolen, joka olisi ajoneuvon lasin ulkopuoli, on oltava lamppuun päin. Edellä 6.1.1.1 kohdassa määriteltyä lampputyyppiä käytettäessä altistusaika on 100 tuntia. Altistuksen jälkeen mitataan kunkin näytteen altistetun alueen valonläpäisevyys uudelleen.
 6.1.4 Kukin testikappale tai näyte (kaikkiaan kolme) on altistettava säteilylle edellä esitetyn menettelyn mukaisesti siten, että testikappaleen tai näytteen kunkin kohdan saama säteily vaikuttaa käytettävään välikerrokseen samalla tavalla kuin 1 400 W/m2:n auringonsäteily 100 tunnin aikana.
 6.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Lasin väri
 2
 1
 Välikerroksen väri
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 6.3 Tulosten tulkitseminen
 6.3.1
 Säteilynsietotestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 6.3.1.1
 Kokonaisvalonläpäisevyys, mitattuna tämän liitteen 9.1.1 ja 9.1.2 kohdan mukaisesti, on vähintään 95 prosenttia säteilyttämistä edeltäneestä alkuperäisarvosta ja joka tapauksessa
 6.3.1.1.1
 vähintään 70 prosenttia, kun kyseessä on sellainen muu lasi kuin tuulilasi, jonka on täytettävä kuljettajan näkökenttää koskevat vaatimukset kaikissa suunnissa,
 6.3.1.1.2
 vähintään 70 prosenttia vyöhykkeellä, jolla valonläpäisevyys mitataan 9.1.2.2 kohdan mukaisesti.
 6.3.1.2
 Testikappaleessa tai näytteessä voi säteilytyksen jälkeen olla havaittavissa lievää värjäytymistä, kun sitä tarkastellaan valkoista taustaa vasten, mutta muita vikoja ei saa olla.
 6.3.2
 Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan säteilynkestävyystestin kannalta hyväksyttäväksi, jos toinen seuraavasta kahdesta edellytyksestä täyttyy:
 6.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.3.2.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 6.4 Säänkestävyystesti
 6.4.1 Testausmenetelmä
 6.4.1.1 Laitteisto
 6.4.1.1.1 Ksenon-pitkäkaarilamppu
 Altistuslaitteistossa käytetään säteilylähteenä ksenon-pitkäkaarilamppua (3), mutta muitakin vaadittavan ultraviolettisäteilyaltistuksen aikaansaavia menetelmiä voidaan käyttää. Ksenonpitkäkaarilamppu on käyttökelpoinen sen vuoksi, että sopivilla suotimilla ja oikein käytettynä se tuottaa spektrin, joka on lähinnä luonnon auringonvaloa. Tätä tarkoitusta varten kvartsiksenonlamppu on varustettava sopivilla borosilikaattilasisilla optisilla suotimilla (4).Ksenonlamppujen tehonsyöttöön on käytettävä soveltuvaa 50 tai 60 Hz:n tehonlähdettä sekä sopivia reaktanssimuuntajia ja sähkölaitteita.
 Altistuslaitteistossa on oltava tarvittavat välineet seuraavien suureiden mittaamista ja/tai säätöä varten:
 —
 säteilyvoimakkuus
 —
 mustan kappaleen lämpötila
 —
 vesisuihku
 —
 toimintasykli.
 Altistuslaitteiden on oltava valmistettu inerteistä materiaaleista, jotka eivät aiheuta testauksessa käytettävän veden kontaminoitumista.
 Säteilyvoimakkuus on mitattava testinäytteen pinnalta, ja sitä on säädettävä altistuslaitteen valmistajan suositusten mukaisesti.
 Ultraviolettisäteilyn kokonaisarvo (5) (joulea neliömetrille) on mitattava tai laskettava, ja sitä on pidettävä testinäytteen altistuksen ensisijaisena mittana.
 6.4.1.2 Testikappaleet
 Tavallisesti käytettävät testikappaleen mitat määritellään sen ominaisuuden testausmenetelmän kuvauksessa, jota altistuksen jälkeen on tarkoitus mitata.
 Testi- ja kontrollinäytteiden ja silmämääräistä tarkastusta varten tarvittavien näytteiden määrä määräytyy kulloisenkin testausmenetelmän mukaisesti.
 Suositeltavaa on, että silmämääräisessä tarkastuksessa käytetään suurimpia testattuja testinäytteitä.
 6.4.1.3 Menettely
 Mitataan altistettavien testinäytteiden valonläpäisy tämän liitteen 9.1 kohdan mukaisesti. Mitataan näytteiden pinnan naarmuuntumiskestävyys tämän liitteen 4 kohdan mukaisesti. Kunkin testinäytteen se puoli, joka olisi ajoneuvon lasin ulkopuoli, on suunnattava lamppua kohti. Muut altistamiseen liittyvät vaatimukset ovat seuraavat:
 6.4.1.3.1
 Säteilyvoimakkuuden vaihtelu näytteen koko alueella saa olla enintään ±10 prosenttia.
 6.4.1.3.2
 Lampun suotimet on puhdistettava riittävän usein pesemällä ne pesuaineella ja vedellä. Ksenonkaarisuotimet on vaihdettava laitevalmistajan suositusten mukaisesti.
 6.4.1.3.3
 Altistuslaitteistossa testisyklin kuivan vaiheen aikana vallitsevaa lämpötilaa on säädeltävä riittävän ilmankierron avulla niin, että mustan kappaleen lämpötila pysyy vakiona.
 Ksenonkaarialtistuslaitteistossa tämän lämpötilan on oltava 70 ± 3 °C mitattuna mustan kappaleen lämpömittarilla tai vastaavalla.
 Lämpömittari on kiinnitettävä testinäytetelineeseen, ja lukemat on otettava kohdasta, jossa valoaltistuksen aiheuttama lämpötila on suurin.
 6.4.1.3.4
 Suhteellisen kosteuden altistuslaitteiston sisällä syklin kuivien vaiheiden aikana on oltava 50 ± 5 prosenttia.
 6.4.1.3.5
 Suihkutusvaiheessa käytettävän deionisoidun veden on oltava sellaista, että sen piidioksidikiintoainepitoisuus on pienempi kuin 1 ppm ja että siitä ei jää testattaville näytteille sakkaa tai jäämiä, jotka voisivat häiritä myöhemmin tehtäviä mittauksia.
 6.4.1.3.6
 Veden pH:n on oltava 6,0–8,0 ja johtavuuden pienempi kuin 5 mikrosiemensiä.
 6.4.1.3.7
 Veden lämpötilan johtimessa, jota myöten se tulee altistuslaitteistoon, on oltava sama kuin ympäristön lämpötila.
 6.4.1.3.8
 Veden on kohdattava testinäyte hienojakoisena suihkuna, ja nestemäärän on oltava riittävä, jotta näytteet kastuvat tasaisesti heti suihkun koskettaessa niitä.
 Vesisuihku kohdistetaan vain näytteen siihen pintaan, joka on valonlähteeseen päin. Testinäytteen suihkuttamisessa tai upottamisessa käytettyä vettä ei saa käyttää uudelleen.
 6.4.1.3.9
 Testinäytteiden on pyörittävä kaaren ympäri, jota valo jakautuu tasaisesti. Altistuslaitteiston kaikissa testauspaikoissa on oltava näyte tai vastaava kappale, jotta lämpö jakautuu yhdenmukaisesti. Näytteet on kiinnitettävä kehikoihin niin, että niiden tausta on alttiina testaustilan ympäristöolosuhteille. Tilan seinämien aiheuttamat heijastukset eivät kuitenkaan saa osua näytteiden taustaan. Tarvittaessa näytteiden tausta voidaan peittää, kunhan ilmankiertoa näytteen ympärillä ei estetä.
 6.4.1.3.10
 Altistuslaitteistoa on käytettävä siten, että näyte altistetaan jatkuvalle valolle ja jaksottaiselle vesisuihkulle 2 tunnin sykleissä. Kukin sykli on jaettava vaiheisiin niin, että testinäytteet altistetaan valolle ilman vesisuihkua 102 minuutin ajan ja sekä valolle että vesisuihkulle 18 minuutin ajan.
 6.4.1.4 Arviointi
 Altistuksen jälkeen näytteet voidaan tarvittaessa puhdistaa valmistajan suositusten mukaisesti mahdollisten jäämien poistamiseksi
 Altistetut näytteet arvioidaan silmämääräisesti seuraavien ominaisuuksien suhteen:
 —
 kuplat
 —
 väri
 —
 haze
 —
 havaittava rapautuminen.
 Altistettujen näytteiden valonläpäisevyys mitataan.
 6.4.1.5 Tulosten esittäminen
 Altistettuja näytteitä koskevat silmämääräiset arviot raportoidaan vertaamalla kutakin ominaisuutta altistamattomaan kontrollikappaleeseen.
 Mitattu valonläpäisevyys saa poiketa alkuperäisestä altistamattoman näytteen lukemasta enintään 5 prosentilla, ja sen on oltava
 vähintään 70 prosenttia, kun kyse on tuulilasista tai muusta ajonäkyvyysalueen edellyttämästä lasista.
 7. KOSTEUDENKESTÄVYYSTESTI
 7.1 Menettely
 Kolmea testinäytettä tai kolmea vähintään 300 × 300 mm:n suuruista testikappaletta pidetään kahden viikon ajan pystyasennossa suljetussa säiliössä, jossa lämpötila on 50 ± 2 °C ja suhteellinen kosteus 95 ± 4 prosenttia. Näytteitä on oltava kymmenen, kun kyseessä on jäykkä muovilasi tai jäykkä muovikaksoislasi.
 Testinäytteet otetaan ja valmistellaan siten, että
 —
 ainakin yksi näytteen reuna on lasin alkuperäistä reunaa
 —
 jos samanaikaisesti testataan useita testikappaleita, niiden väliin jää riittävästi tilaa.
 Tiivistyneen veden tippuminen testaustilan seinistä tai katosta näytteiden päälle on estettävä.
 7.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Välikerroksen väri
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 7.3 Tulosten tulkitseminen
 7.3.1
 Turvalasi katsotaan kosteudenkestävyyden suhteen hyväksyttäväksi, jos merkittävää muutosta ei ole havaittavissa yli 10 mm:n etäisyydellä leikkaamattomasta reunasta ja yli 15 mm:n etäisyydellä leikatusta reunasta sen jälkeen, kun tavallista ja käsiteltyä laminoitua lasia on altistettu ympäristöolosuhteille kahden tunnin ajan ja kun muovipäällysteisiä laseja ja lasi-muovilaseja on pidetty ympäristöolosuhteissa 48 tunnin ajan.
 7.3.2
 Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan kosteudenkestävyystestin kannalta hyväksyttäväksi, jos toinen seuraavasta kahdesta edellytyksestä täyttyy:
 7.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 7.3.2.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella näytesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 8. LÄMMÖNVAIHTELUKESTÄVYYDEN TESTAUS
 8.1 Testausmenetelmä
 Kahta 300 × 300 mm:n suuruista testikappaletta pidetään 6 tunnin ajan tilassa, jonka lämpötila on –40 ± 5 °C. Sen jälkeen kappaleita pidetään avoimessa tilassa, jonka lämpötila on 23 ± 2 °C tunnin ajan tai kunnes niiden lämpötila on tasaantunut. Sen jälkeen testikappaleet asetetaan ilmavirtaan 72 ± 2 °C:n lämpötilaan kolmeksi tunniksi. Sitten kappaleet asetetaan jälleen avoimeen tilaan 23 ± 2 °C:n lämpötilaan ja jäähdytetään mainittuun lämpötilaan, minkä jälkeen testikappaleet tutkitaan.
 8.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
 Kirkas
 Sävytetty
 Välikerroksen tai Muovipäällysteen väri
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 8.3 Tulosten tulkitseminen
 Lämmönvaihtelukestävyystestin tulokset katsotaan hyväksyttäviksi, jos testikappaleissa ei havaita merkkejä murtumista, samentumisesta, kerrosten irtoamisesta tai muusta huononemisesta.
 9. OPTISET OMINAISUUDET
 9.1 Valonläpäisytesti
 9.1.1 Laitteisto
 9.1.1.1 Valonlähde koostuu hehkulampusta, jonka hehkulanka on 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm:n suuntaissärmiössä. Lampun hehkulangan jännitteen on oltava sellainen, että värilämpötila on 2 856 K ± 50 K. Jännite on vakautettava tarkkuudella ± 1/1 000. Jännitteen tarkastukseen käytettävän mittauslaitteen on oltava riittävän tarkka.
 9.1.1.2 Optinen järjestelmä muodostuu linssistä, jonka polttoväli f on vähintään 500 mm ja jonka kromaattiset poikkeamat on korjattu. Linssin täysi aukko ei saa olla suurempi kuin f/20. Linssin ja valonlähteen etäisyys on säädettävä siten, että saadaan aikaan riittävän tasalevyinen valokeila. Järjestelmään on asennettava himmennin, joka rajoittaa valokeilan halkaisijan 7 ± 1 mm:iin. Himmentimen on sijaittava 100 ± 50 mm:n etäisyydellä linssistä vastakkaisella puolella kuin valonlähde. Mittauspisteen on oltava valokeilan keskellä.
 9.1.1.3 Mittauslaitteet
 Vastaanottimen suhteellisen spektrisen herkkyyden on pääosin vastattava ICI:n (6) valomittauksen standardihavaitsijan suhteellista spektristä valotehokkuutta. Vastaanottimen valoherkän pinnan on oltava päällystetty diffusoivalla aineella, ja sen poikkipinnan on oltava vähintään kaksinkertainen optisen järjestelmän lähettämän valokeilan poikkipintaan verrattuna. Jos käytetään integroivaa palloa, sen aukon poikkipinnan on oltava vähintään kaksinkertainen valokeilan tasalevyisen osuuden poikkipintaan nähden.
 Vastaanottimen ja siihen liittyvän näyttöinstrumentin lineaarisuuden on oltava parempi kuin 2 prosenttia mitta-alueesta.
 Vastaanottimen on sijaittava valokeilan akselilla.
 9.1.2 Menettely
 Mittausjärjestelmän herkkyys on säädettävä siten, että vastaanottimen vastetta osoittava näyttöinstrumentti näyttää 100:aa mitta-astetta, kun valon kulkureitillä ei ole turvalasia. Kun vastaanottimeen ei osu valoa, näyttöinstrumentin on näytettävä nollaa.
 Turvalasi asetetaan vastaanottimesta etäisyydelle, joka on noin viisi kertaa vastaanottimen läpimitta. Turvalasi sijoitetaan himmentimen ja vastaanottimen väliin, ja sen asento säädetään siten, että valokeilan tulokulma on 0 ± 5 astetta. Valonläpäisevyys mitataan turvalasista, ja kussakin mitatussa kohdassa luetaan näyttöinstrumentin osoittama mitta-asteiden määrä n. Valonläpäisevyys τr on n/100.
 9.1.2.1 Tuulilasin osalta voidaan käyttää vaihtoehtoisia testausmenetelmiä ja käyttää tuulilasin tasomaisimmasta osasta leikattua näytettä tai erityisesti valmistettua tasomaista neliötä, jonka materiaali- ja paksuusominaisuudet ovat samat kuin tuulilasin. Mittaukset tehdään kohtisuorassa lasiin nähden.
 9.1.2.2 Luokan M1 ajoneuvojen (7)
 tuulilasien testit suoritetaan liitteessä 18 olevassa 2.3 kohdassa tarkoitetulla testausalueella B, johon eivät sisälly mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset.
 Luokan N1 ajoneuvojen tuulilasien osalta valmistaja voi pyytää, että sama testi suoritetaan joko liitteessä 18 olevassa 2.3 kohdassa tarkoitetulla testausalueella B, johon eivät sisälly mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset, tai tämän liitteen 9.2.5.2.3 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I.
 Muihin luokkiin kuuluvien ajoneuvojen tuulilasien testit on suoritettava tämän liitteen 9.2.5.2.3 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I.
 Maatalous- ja metsätraktoreiden sekä sellaisten työmaa-ajoneuvojen, joiden osalta vyöhykettä I ei voida määrittää, lasien testit suoritetaan kuitenkin tämän liitteen 9.2.5.3 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I’.
 9.1.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Lasin väri
 1
 2
 Välikerroksen väri (kun kyseessä on laminoitu tuulilasi)
 1
 2
 ei ole
 on
 Varjostus ja/tai läpinäkymätön tummennus
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 9.1.4 Tulosten tulkitseminen
 Valonläpäisevyys mitataan tämän liitteen 9.1.2 kohdan mukaisesti ja tulos kirjataan. Tuulilasin valonläpäisevyyden on oltava vähintään 70 prosenttia. Muita laseja koskevat vaatimukset vahvistetaan liitteessä 21.
 9.2 Optisen vääristymän testi
 9.2.1 Soveltamisala
 Määritelty menetelmä on projisointimenetelmä, jolla voidaan arvioida turvalasin optinen vääristymä.
 9.2.1.1 Määritelmät
 9.2.1.1.1
 Optinen poikkeama: turvalasin läpi nähdyn pisteen näennäisen ja todellisen suunnan välinen kulma. Kulman suuruus on näkölinjan tulokulman, lasin paksuuden ja kallistuksen sekä tulopisteen kaarevuussäteen funktio.
 9.2.1.1.2
 Optinen vääristymä suunnassa M–M’: kulmapoikkeaman Δα algebrallinen ero lasin pinnan kahden pisteen M ja M’ välillä, kun kahden pisteen välinen etäisyys on sellainen, että niiden projektiot katseen suunnassa suorassa kulmassa olevalla tasolla ovat tietyn etäisyyden Δx päässä toisistaan (katso kuva 6).
 Vastapäiväistä poikkeamaa pidetään positiivisena ja myötäpäiväistä negatiivisena.
 9.2.1.1.3
 Optinen vääristymä pisteessä M: kaikkien suuntien M–M’ optinen enimmäisvääristymä pisteestä M.
 Kuva 6
 Optinen vääristymä kaaviomaisesti
 Huomautuksia:
 Δα = α1 – α2,
 eli optinen vääristymä suunnassa M–M’
 Δx = MC
 eli kahden katseen suunnan kanssa yhdensuuntaisen ja pisteiden M ja M’ kautta kulkevan suoran viivan välinen etäisyys.
 9.2.1.2 Laitteisto
 Tämä menetelmä perustuu sopivan rasterikuvion heijastamiseen näyttötasolle testattavana olevan turvalasin läpi. Muutos, jonka valokeilaan sijoitettu turvalasi aiheuttaa projisoidun kuvion muotoon, mahdollistaa vääristymän mittauksen.
 Laitteisto koostuu seuraavista osista, jotka sijoittuvat kuvan 9 osoittamalla tavalla.
 9.2.1.2.1
 Hyvälaatuinen projektori, jossa on tehokas pistevalonlähde ja esimerkiksi seuraavat ominaisuudet:
 polttoväli vähintään 90 mm,
 aukko noin 1/2,5,
 150 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos käytetään ilman suodinta),
 250 W:n kvartsihalogeenilamppu (jos käytetään vihersuodinta).
 Projektori esitetään kaavamaisesti kuvassa 7. Himmennin, jonka halkaisija on 8 mm, sijoitetaan noin 10 mm:n etäisyydelle etulinssistä.
 Kuva 7
 Projektorin optinen rakenne
 9.2.1.2.2
 Rasterilevyt, joissa on esimerkiksi kirkkaita palloja tummalla taustalla (ks. kuva 8). Levyn on oltava laadultaan ja kontrastiltaan sellainen, että mittaukset voidaan suorittaa alle 5 prosentin virheellä.
 Ympyröiden mittojen on oltava sellaiset, että kun ne heijastetaan ilman turvalasia, ne muodostavat näyttötaustalle ryhmän ympyröitä, joiden halkaisija on
 , jossa Δx = 4 mm (ks. kuvat 6 ja 9).
 Kuva 8
 Suurennos rasterilevyn osasta
 Kuva 9
 Optisen vääristymän testilaitteiston kokoonpano
 R1
 =
 4 m
 R2
 =
 2–4 m (suositus 4 m)
 9.2.1.2.3
 Tukiteline, mieluiten sellainen, joka sallii pysty- ja vaakaskannauksen sekä turvalasin pyörittämisen.
 9.2.1.2.4
 Tarkastusmalline, jolla mitataan mittojen muutokset, kun nopea arviointi on tarpeen. Sopiva malli esitetään kuvassa 10.
 Kuva 10
 Sopivan tarkastusmallineen malli
 9.2.1.3 Menettely
 9.2.1.3.1 Yleistä
 Turvalasi kiinnitetään tukitelineeseen (9.2.1.2.3) annettuun kulmaan. Testikuva heijastetaan tutkittavan alueen läpi. Turvalasia pyöritetään tai siirretään vaaka- tai pystysuunnassa koko määritellyn alueen tutkimista varten.
 9.2.1.3.2 Arviointi tarkastusmallinetta käyttämällä
 Kun riittää nopea arviointi, jossa mahdollinen virhemarginaali on enintään 20 prosenttia, lasketaan A:n arvo (katso kuva 10) poikkeaman muutoksen raja-arvosta ΔαL ja arvosta R2, joka on etäisyys turvalasista näyttöruutuun:
 A = 0,145 ΔαL – R2
 Heijastetun kuvan halkaisijan Δd muutoksen ja kulmapoikkeaman Δα muutoksen välinen suhde saadaan kaavasta
 Δd = 0,29 Δα · R2
 jossa:
 Δd
 ilmoitetaan millimetreinä,
 A
 ilmoitetaan millimetreinä,
 ΔαL
 ilmoitetaan kaariminuutteina,
 Δα
 ilmoitetaan kaariminuutteina,
 R2
 ilmoitetaan metreinä.
 9.2.1.3.3 Mittaus valosähköistä laitetta käyttämällä
 Kun tarvitaan tarkka mittaus, jossa mahdollinen virhemarginaali on alle 10 prosenttia, Δd mitataan projektioakselilta, ja täplän leveyden arvo mitataan kohdassa, jossa luminanssi on 0,5 kertaa enimmäisluminanssiarvo.
 9.2.1.4 Tulosten esittäminen
 Turvalasin optinen vääristymä arvioidaan mittaamalla Δd kaikissa pinnan kohdissa ja kaikissa suunnissa, jotta löydetään Δdmax.
 9.2.1.5 Vaihtoehtoinen menetelmä
 Projektiotekniikan sijasta voidaan käyttää Schlieren-tekniikkaa, jos 9.2.1.3.2 ja 9.2.1.3.3 kohdassa tarkoitettu mittausten tarkkuus säilyy.
 9.2.1.6 Etäisyyden Δx on oltava 4 mm.
 9.2.1.7 Tuulilasin on oltava asennettu samaan kaltevuuskulmaan kuin ajoneuvossa.
 9.2.1.8 Vaakatasossa oleva projektioakseli on pidettävä suunnilleen kohtisuorassa tuossa tasossa olevaan tuulilasin ääriviivaan nähden.
 9.2.2 Mittaukset on suoritettava seuraavasti:
 9.2.2.1
 Luokan M1 ajoneuvot: Testausalueella A, joka ulottuu ajoneuvon keskitasoon saakka, sekä vastaavalla tuulilasin alueella, joka on symmetrinen ensin mainittuun alueeseen nähden ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen, sekä lisäksi liitteessä 18 olevassa 2.4 kohdassa tarkoitetulla supistetulla testausalueella B.
 9.2.2.2
 Luokkien M (ei M1) ja N ajoneuvot
 a)
 Luokkien M2, M3, N2 ja N3 ajoneuvot: tämän liitteen 9.2.5.2 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I.
 b)
 Luokan M1 ajoneuvot: joko tämän liitteen 9.2.5.2 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I tai testausalueella A, joka ulottuu ajoneuvon keskitasoon saakka, sekä vastaavalla tuulilasin alueella, joka on symmetrinen mainittuun alueeseen nähden ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen, sekä lisäksi liitteessä 18 olevassa 2.4 kohdassa tarkoitetulla supistetulla testausalueella B.
 9.2.2.3
 Maatalous- ja metsätraktorit sekä työmaa-ajoneuvot, joiden osalta vyöhykettä I ei voida määrittää: Tämän liitteen 9.2.5.3 kohdassa tarkoitetulla vyöhykkeellä I’.
 9.2.2.4
 Ajoneuvotyyppi
 Testi on uusittava, jos tuulilasi asennetaan ajoneuvoon, joka on tyypiltään sellainen, että sen etunäkyvyysalue on erilainen kuin siinä ajoneuvotyypissä, jota varten tuulilasi on jo hyväksytty.
 9.2.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 9.2.3.1 Materiaalin laatu
 Peililasi
 Float-lasi
 Konelasi
 1
 1
 2
 9.2.3.2 Muut sivuominaisuudet
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 9.2.4 Näytteiden lukumäärä
 Testattavaksi on toimitettava neljä näytettä.
 9.2.5 Vyöhykkeiden määrittäminen
 9.2.5.1
 Luokkien M1 ja N1 tuulilasien vyöhykkeet A ja B määritellään tämän säännön liitteessä 18.
 9.2.5.2
 Luokkien M (ei M1) ja N ajoneuvojen tuulilasien vyöhykkeet määritellään seuraavien parametrien perusteella:
 9.2.5.2.1
 katsepiste, joka sijaitsee 625 mm kuljettajan R-pisteen yläpuolella pystysuuntaisella tasolla, joka on yhdensuuntainen sen ajoneuvon, johon tuulilasi on tarkoitettu, pituussuuntaisen keskitason kanssa ja kulkee ohjauspyörän akselin kautta. Katsepistettä merkitään jäljempänä tunnuksella ”0”.
 9.2.5.2.2
 suora OQ, joka on vaakasuuntainen viiva, joka kulkee katsepisteen 0 kautta ja on kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskitasoon nähden.
 9.2.5.2.3
 Vyöhyke I on tuulilasin vyöhyke, jonka määrittävät tuulilasin ja neljän alla määritetyn tason leikkauskohdat.
 P1 —
 pystysuuntainen taso, joka kulkee 0:n kautta ja muodostaa 15 asteen kulman ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason vasemmalle puolelle,
 P2 —
 pystysuuntainen taso, joka on symmetrinen P1: n kanssa ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen.
 Jos tämä ei ole mahdollista (jos esimerkiksi ei ole symmetristä pitkittäistä keskitasoa), P2 on taso, joka on symmetrinen P1: n kanssa 0-pisteen kautta kulkevaan ajoneuvon pituussuuntaiseen tasoon nähden.
 P3 —
 taso, joka kulkee suoran OQ kautta ja muodostaa 10 asteen kulman vaakatason yläpuolelle,
 P4 —
 taso, joka kulkee suoran OQ kautta ja muodostaa 8 asteen kulman vaakatason alapuolelle.
 9.2.5.3
 Maatalous- ja metsätraktoreissa sekä työmaa-ajoneuvoissa, joissa vyöhykettä I ei voida määrittää, vyöhykkeeseen I’ kuuluu tuulilasin koko pinta.
 9.2.6 Tulosten tulkitseminen
 Tuulilasityyppi katsotaan optisen vääristymän kannalta hyväksyttäväksi, jos neljän testattavaksi toimitetun näytteen optinen vääristymä ei ylitä kullekin vyöhykkeelle seuraavassa annettuja arvoja:
 Ajoneuvoluokka
 Vyöhyke
 Optisen vääristymän enimmäisarvo
 M1 ja N1
 A – laajennettu 9.2.2.1 kohdan mukaisesti
 2 kaariminuuttia
 B – supistettu liitteen 18 kohdan 2.4 mukaisesti
 6 kaariminuuttia
 M (ei M1) ja N
 I
 2 kaariminuuttia
 Muut
 I’
 2 kaariminuuttia
 9.2.6.1
 Luokkien M ja N ajoneuvojen osalta mittauksia ei tehdä 25 mm:n levyisellä reuna-alueella.
 9.2.6.2
 Maatalous- ja metsätraktoreiden ja työmaa-ajoneuvojen osalta mittauksia ei tehdä 100 mm:n levyisellä reuna-alueella.
 9.2.6.3
 Jaettujen tuulilasien osalta mittauksia ei tehdä 35 mm:n levyisellä alueella lasin sillä reunalla, jonka on tarkoitus tulla jakopuitteen viereen.
 9.2.6.4
 Enimmäisarvo 6 kaariminuuttia sallitaan vyöhykkeiden I ja A kaikissa niissä osissa, joiden etäisyys tuulilasin reunaan on pienempi kuin 100 mm.
 9.2.6.5
 Vähäiset poikkeamat vaatimuksista voidaan sallia liitteessä 18 olevassa 2.4 kohdassa tarkoitetulla supistetulla testausalueella B, mikäli ne ovat paikallisia ja ne kirjataan selosteeseen.
 9.3 Heijastuskuvan erotustesti
 9.3.1 Soveltamisala
 Hyväksyttäviä testausmenetelmiä on kaksi:
 kohdetesti ja
 kollimaattori-teleskooppitesti.
 Näitä testausmenetelmiä voidaan käyttää soveltuvin osin hyväksyntätestauksessa, laadunvalvonnassa tai tuotteen arvioinnissa.
 9.3.1.1 Kohdetesti
 9.3.1.1.1 Laitteisto
 Tässä menetelmässä tarkastellaan valaistua kohdetta turvalasin läpi. Kohde voidaan suunnitella siten, että testi voidaan suorittaa yksinkertaiselta kyllä/ei-pohjalta.
 Kohteeksi suositellaan jompaakumpaa seuraavista:
 a)
 valaistu rengasmainen kohde, jonka ulkohalkaisijan D avauskulma on n kaariminuuttia x metrin etäisyydellä olevassa pisteestä (kuva 11 a), tai
 b)
 valaistu renkaasta ja täplästä muodostuva kohde, jonka mitat ovat sellaiset, että etäisyyden D, joka mitataan täplän reunasta renkaan sisäreunan lähimpään pisteeseen, avauskulma on n kaariminuuttia x metrin etäisyydellä olevassa pisteessä (kuva 11 b), kun
 n on heijastuskuvan erotuksen raja-arvo,
 x on etäisyys turvalasista kohteeseen, (vähintään 7 m),
 D saadaan kaavastaD = x. tg n.
 Valaistu kohde koostuu valolaatikosta, jonka koko on noin 300 mm × 300 mm × 150 mm. Laatikon etuseinämä on tarkoituksenmukaisinta tehdä lasista, joka peitetään valoa läpäisemättömällä mustalla paperilla tai maalataan mattamustaksi.
 Laatikko on valaistava sopivalla valonlähteellä. Laatikon sisäpinta on maalattava valkoisella mattamaalilla. Voi olla tarkoituksenmukaista käyttää myös muunlaisia kohteita, kuten sellaista joka esitetään kuvassa 14. On myös hyväksyttävää korvata kohdejärjestelmä projektiojärjestelmällä ja tarkastella kuvia valkokankaalla.
 9.3.1.1.2 Menettely
 Turvalasi asennetaan määritellyssä kaltevuuskulmassa sopivaan telineeseen siten, että tarkastelu tapahtuu kohteen keskipisteen läpi kulkevalla vaakatasolla. Valolaatikkoa on katseltava pimeässä tai hämärässä huoneessa tutkittavan alueen kunkin osan läpi, jotta voidaan havaita valaistuun kohteeseen liittyvien heijastuskuvien olemassaolo. Turvalasia käännetään tarpeen mukaan, jotta voidaan varmistaa, että oikea katselukulma säilyy. Tarkasteluun voidaan käyttää monokulaaria.
 9.3.1.1.3 Tulosten esittäminen
 Määritetään seuraavat:
 kun käytetään kohdetta a (kuva 11 a), ovatko renkaan varsinainen kuva ja heijastuskuva erillään, eli onko arvon n raja-arvo ylittynyt, tai
 kun käytetään kohdetta b (kuva 11 b), siirtyykö täplän heijastuskuva renkaan sisäreunan sivuamispisteen ulkopuolelle, eli onko arvon n raja-arvo ylittynyt.
 Kuva 11
 Kohteiden mitat
 Kuva 12
 Laitteiston järjestely
 Kuva 13
 Kollimaattori-teleskooppitestin laitteisto
 (1)
 Lamppu
 (2)
 Kokooja-aukko > 8,6 mm
 (3)
 Mattalasiaukko > kokooja-aukko
 (4)
 Värisuodin, jossa halkaisijaltaan noin 0,3 mm oleva keskireikä halkaisija > 8,6 mm
 (5)
 Napakoordinaattilevy, halkaisija > 8,6 mm
 (6)
 Akromaattinen linssi, f ≥ 86 mm, aukko 10 mm
 (7)
 Akromaattinen linssi, f ≥ 86 mm, aukko 10 mm
 (8)
 Musta piste, halkaisija noin 0,3 mm
 (9)
 Akromaattinen linssi, f = 20 mm, aukko < 10 mm
 9.3.1.2 Kollimaattori-teleskooppitesti
 Tarvittaessa noudatetaan tässä kohdassa esitettyä menettelyä.
 9.3.1.2.1 Laitteisto
 Laitteisto koostuu kollimaattorista ja teleskoopista ja se voidaan valmistaa kuvan 13 mukaisesti. Muita vastaavia optisia järjestelmiä voidaan kuitenkin käyttää.
 9.3.1.2.2 Menettely
 Kollimaattoriteleskooppi muodostaa äärettömyyteen napakoordinaattijärjestelmän kuvan, jonka keskustassa on kirkas täplä (kuva 14).
 Havaintoteleskoopin polttotason optiselle akselille sijoitetaan pieni valoa läpäisemätön täplä, jonka halkaisija on hieman suurempi kuin projisoidun kirkkaan pisteen halkaisija, ja joka peittää kirkkaan pisteen.
 Kun testikappale, jossa esiintyy heijastuskuva, sijoitetaan teleskoopin ja kollimaattorin väliin, tietylle etäisyydelle napakoordinaattijärjestelmän keskustasta muodostuu toinen himmeämpi piste. Heijastuskuvan erotus voidaan lukea tarkasteluteleskoopin läpi nähtyjen pisteiden välisenä etäisyytenä (katso kuva 14). (Tumman täplän ja napakoordinaattijärjestelmän keskustan kirkkaan pisteen välinen etäisyys on optinen poikkeama.)
 9.3.1.2.3 Tulosten esittäminen
 Turvalasi on ensin tutkittava yksinkertaisella pyyhkäisytekniikalla, jotta löydetään vahvimman heijastuskuvan antava alue. Sen jälkeen alue tutkitaan kollimaattori-teleskooppijärjestelmällä sopivassa tulokulmassa. Sitten mitataan suurin heijastuskuvan erottumisen suurin arvo.
 9.3.1.3 Vaakatason tarkastelusuunnan on pysyttävä suunnilleen kohtisuorassa ko. tasossa olevaan tuulilasin ääriviivaan nähden.
 9.3.2 Mittaukset on tehtävä 9.2.2 kohdassa määrätyillä vyöhykkeillä ajoneuvoluokan mukaisesti.
 9.3.2.1 Ajoneuvotyyppi
 Testi on uusittava, jos tuulilasi asennetaan ajoneuvoon, joka on tyypiltään sellainen, että sen etunäkyvyysalue on erilainen kuin siinä ajoneuvotyypissä, jota varten tuulilasi on jo hyväksytty.
 9.3.3 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 9.3.3.1 Materiaalin laatu
 Peililasi
 Float-lasi
 Konelasi
 1
 1
 2
 9.3.3.2 Muut sivuominaisuudet
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 9.3.4 Näytteiden lukumäärä
 Testattavaksi on toimitettava neljä näytettä.
 Kuva 14
 Esimerkki kollimaattori-teleskooppimenetelmän avulla suoritettavasta tarkastelusta
 9.3.5 Tulosten tulkitseminen
 Tuulilasityyppi katsotaan heijastuskuvan erotuksen suhteen hyväksyttäväksi, jos neljän testattavaksi annetun näytteen varsinaisen ja heijastuneen kuvan erotus ei ylitä millään vyöhykkeellä seuraavia enimmäisarvoja:
 Ajoneuvoluokka
 Vyöhyke
 Varsinaisen ja heijastuskuvat erotuksen enimmäisarvot
 M1 ja N1
 A – laajennettu 9.2.2.1 kohdan mukaisesti
 15 kaariminuuttia
 B – supistettu liitteen 18 kohdan 2.4 mukaisesti
 25 kaariminuuttia
 M (ei M1) ja N
 I
 15 kaariminuuttia
 Muut luokat
 I’
 15 kaariminuuttia
 9.3.5.1
 Luokkien M ja N ajoneuvojen osalta mittauksia ei tehdä 25 mm:n levyisellä reuna-alueella.
 9.3.5.2
 Maatalous- ja metsätraktoreiden ja työmaa-ajoneuvojen osalta mittauksia ei tehdä 100 mm:n levyisellä reuna-alueella.
 9.3.5.3
 Jaettujen tuulilasien osalta mittauksia ei tehdä 35 mm:n levyisellä alueella lasin sillä reunalla, jonka on tarkoitus tulla jakopuitteen viereen.
 9.3.5.4
 Enimmäisarvo 25 kaariminuuttia sallitaan vyöhykkeiden I ja A kaikissa niissä osissa, joiden etäisyys tuulilasin reunaan on pienempi kuin 100 mm.
 9.3.5.5
 Vähäiset poikkeamat vaatimuksista voidaan sallia liitteessä 18 olevassa 2.4 kohdassa tarkoitetulla supistetulla testausalueella B, mikäli ne ovat paikallisia ja ne kirjataan selosteeseen.
 9.4. Värintunnistustesti
 Kun tuulilasi on 9.2.5.1, 9.2.5.2 tai 9.2.5.3 kohdassa määritellyiltä vyöhykkeiltä sävytetty, on testattava neljä tuulilasia seuraavien värien tunnistettavuuden osalta:
 valkoinen, vaaleankeltainen, punainen, vihreä, sininen, ruskeankeltainen.
 10. PALONKESTÄVYYSTESTI
 10.1 Tarkoitus ja soveltamisala
 Tällä menetelmällä määritellään moottoriajoneuvojen (henkilöautojen, kuorma-autojen, pakettiautojen, linja-autojen jne.) matkustamossa käytettyjen materiaalien horisontaalinen palamisnopeus, kun ne altistetaan pienelle liekille.
 Menetelmällä voidaan testata ajoneuvon sisätilojen varusteissa käytettäviä materiaaleja ja komponentteja yksinään tai jopa 13 mm:n paksuissa yhdistelmissä. Menetelmää käytetään arvioitaessa tällaisten materiaalien tuotantoerien yhdenmukaisuutta niiden palokäyttäytymisen osalta.
 Koska todellisuudessa esiintyvien tilanteiden (käyttö ja sijainti ajoneuvossa, käyttöolot, sytytyslähde jne.) ja tässä esitettyjen tarkkojen testiolosuhteiden välillä on monia eroja, tätä menetelmää ei voida pitää sopivana ajoneuvon sisäpuolen kaikkien palo-ominaisuuksien arviointiin.
 10.2 Määritelmät
 10.2.1
 Palamisnopeus: tämän menetelmän mukaisesti mitatun palaneen osan pituuden ja sen palamiseen kuluneen ajan suhde. Palamisnopeus ilmoitetaan millimetreinä minuutissa.
 10.2.2
 Komposiittimateriaali: materiaali joka koostuu useista samaa tai eri materiaalia olevista kerroksista, jotka on pinnoiltaan kiinnitetty toisiinsa liimalla, sideaineella, sulattamalla, hitsaamalla jne.
 Katkonaisesti (esim. ompelemalla, suurtaajuushitsauksella, niittaamalla) yhdisteltyjä eri materiaaleja ei pidetä komposiittimateriaaleina valmisteltaessa yksittäisiä näytteitä 10.5 kohdan mukaisesti.
 10.2.3
 Altistettava puoli: puoli, joka on matkustamoon päin, kun materiaali on asennettu ajoneuvoon.
 10.3 Periaate
 Näytettä pidetään vaakasuorassa asennossa U:n muotoisessa pitimessä ja sitä altistetaan määritellylle matalaenergiselle liekille polttokammiossa 15 sekunnin ajan siten, että liekki vaikuttaa näytteen vapaaseen päähän. Testissä todetaan liekin mahdollinen sammuminen ja sammumisaika, tai aika, jona liekki etenee mitatun matkan.
 10.4 Laitteisto
 10.4.1 Mieluiten ruostumattomasta teräksestä valmistettu polttokammio (kuva 15), jonka mitat esitetään kuvassa 16.
 Kammion etuseinässä on tulenkestävä tarkkailuikkuna, joka voi olla koko etuseinän suuruinen ja toimia työluukkuna.
 Kammion pohjassa on tuuletusreiät ja yläosaa kiertää tuuletusrako. Polttokammio sijoitetaan neljän 10 mm:n korkuisen jalan päälle. Kammion toisessa päässä voi olla aukko, josta näytteenpidin ja siinä oleva näyte voidaan asettaa kammioon. Vastakkaisessa päässä on reikä kaasujohtoa varten. Sulanut materiaali kerätään kaukaloon (kuva 17), joka sijaitsee kammion pohjalla ilmastointiaukkojen välissä niin, että se ei peitä ilmastointiaukkojen aluetta.
 Kuva 15
 Esimerkki polttokammiosta, jossa on näytteen pidin ja roiskekaukalo
 10.4.2 Näytteen pidin koostuu kahdesta U:n muotoisesta metallilevystä tai kehikosta, jotka ovat korroosionkestävästä materiaalia. Mitat annetaan kuvassa 18.
 Alalevy on varustettu tapeilla ja ylempi vastaavilla rei'illä, jotka varmistavat, että näyte pysyy paikallaan koko pituudeltaan. Tapit toimivat myös palaneen osan alkamisen ja päättymisen mittauskohtina.
 Laite on varustettava tukirakenteella, joka koostuu läpimitaltaan 25 mm:n paksuisista lämmönkestävistä langoista, jotka tukevat kehystä 25 mm:n välein alemman U:n muotoisen kehyksen poikki (kuva 19).
 Näytteen alapinnan on sijaittava 178 mm pohjalevyn yläpuolella. Näytteenpitimen etureunan etäisyyden kammion päädystä on oltava 22 mm. Näytteenpitimen sivupintojen etäisyyden kammion seinämistä on oltava 50 mm (mitat ovat sisämittoja). (Katso kuvat 15 ja 16.)
 10.4.3 Kaasupoltin
 Pieni sytytyslähde on bunsenpoltin, jonka sisähalkaisija on 9,5 mm. Se sijoitetaan testitilaan siten, että sen suuttimen keskipiste on 19 mm näytteen vapaan pään alareunan keskikohdan alapuolella (kuva 16).
 10.4.4 Testikaasu
 Polttimen käyttämän kaasun lämpöarvon on oltava noin 38 MJ/m3 (esimerkiksi maakaasu).
 10.4.5 Vähintään 110 mm:n pituinen metallikampa, jossa on seitsemän tai kahdeksan sileää pyöristettyä piikkiä 25 mm:ä kohti.
 Kuva 16
 Esimerkki polttokammiosta
 Kuva 17
 Tyypillinen roiskekaukalo
 Kuva 18
 Esimerkki näytteen pitimestä
 Kuva 19
 Osa tukilankoja varten tarkoitetusta U-rungosta
 10.4.6 Sekuntikello, jonka tarkkuus on 0,5 sekuntia.
 10.4.7 Vetokaappi
 Polttokammio voidaan sijoittaa vetokaappiin, jos viimeksi mainitun sisätilavuus on vähintään 20 kertaa mutta ei yli 110 kertaa suurempi kuin polttokammion tilavuus, ja edellyttäen, että mikään vetokaapin korkeus-, leveys- tai pituusmitta ei ole enempää kuin 2,5-kertainen kahteen muuhun mittaan verrattuna.
 Ennen testiä vetokaapin läpi kulkevan ilman pystynopeus mitataan 100 mm polttokammion lopullisen sijaintipaikan etu- ja takapuolelta. Nopeuden on oltava 0,10–0,30 m/s, jotta vältetään palamistuotteista kokeen suorittajalle mahdollisesti aiheutuvat haitat. Vetokaappia, jossa on luonnollinen tuuletus ja sopiva ilman nopeus, voidaan käyttää.
 10.5 Näytteet
 10.5.1 Muoto ja mitat
 Näytekappaleiden muoto ja mitat esitetään kuvassa 20. Testinäytteen paksuus vastaa testattavan tuotteen paksuutta. Paksuus ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 13 mm. Jos näytteen otto sen mahdollistaa, näytteen poikkileikkauksen on oltava sama koko sen pituudelta. Kun tuotteen muoto ja mitat ovat sellaiset, että esitetyn kokoisen näytteen ottaminen ei ole mahdollista, on noudatettava seuraavia vähimmäismittoja:
 a)
 Kun näytteen leveys on 3–60 mm, pituuden on oltava 356 mm. Tässä tapauksessa materiaali testataan tuotteen leveyssuunnassa.
 b)
 Kun näytteen leveys on 60–100 mm, pituuden on oltava vähintään 138 mm. Tässä tapauksessa mahdollinen palaneen osan pituus vastaa koekappaleen pituutta, ja mittaus aloitetaan ensimmäisestä mittauspisteestä.
 c)
 Näytteitä, joiden leveys on alle 60 mm ja pituus alle 356 mm tai leveys 60–100 mm ja pituus alle 138 mm, ei voida testata tämän menetelmän mukaisesti, kuten ei myöskään alle 3 mm:n levyisiä näytteitä.
 Kuva 20
 Näyte
 10.5.2 Näytteenotto
 Testattavasta materiaalista on otettava vähintään viisi näytettä. Materiaaleista, joiden palamisnopeus vaihtelee materiaalin suunnan mukaan (tämä todetaan alustavissa testeissä), viisi näytettä (tai useampia) on otettava ja sijoitettava testaustilaan siten, että suurin palamisnopeus tulee mitatuksi.
 Kun materiaali toimitetaan tietyn levyisenä, siitä on leikattava vähintään 500 mm pitkä, koko leveyden käsittävä kappale. Näytteet otetaan näin leikatusta palasta vähintään 100 mm:n etäisyydeltä materiaalin reunasta ja kohdista, jotka ovat yhtä etäällä toisistaan.
 Valmiista tuotteesta on otettava näytteet samalla tavalla, jos tuotteen muoto sen sallii. Jos tuotteen paksuus on yli 13 mm, se on ohennettava 13 mm:iin mekaanisella prosessilla, joka kohdistetaan siihen puoleen, joka ei ole matkustajatilaan päin.
 Komposiittimateriaalit (ks. 10.2.2 kohta) on testattava niin kuin ne olisivat homogeenisia.
 Kun kyseessä ovat materiaalit, jotka muodostuvat päällekkäisistä, koostumukseltaan erilaisista kerroksista, jotka eivät ole komposiittimateriaaleja, kaikki matkustamoon päin olevasta pinnasta 13 mm:n syvyyteen asti ulottuvat materiaalikerrokset on testattava erikseen.
 10.5.3 Vakiointi
 Näytekappaleita on vakioitava vähintään 24 tunnin mutta enintään 7 vuorokauden ajan tilassa, jossa lämpötila on 23 ± 2 °C ja suhteellinen ilmankosteus 50 ± 5 prosenttia. Näytteitä on pidettävä näissä olosuhteissa aivan testin alkamiseen saakka.
 10.6 Menettely
 10.6.1
 Näytteet, joissa on nukkaisia tai karvaisia pintoja, asetetaan tasaiselle alustalle ja kammataan kahdesti nukkaa vasten kammalla (10.4.5 kohta).
 10.6.2
 Näyte asetetaan näytteen pitimeen (10.4.2) siten, että altistettava puoli on alaspäin kohti liekkiä.
 10.6.3
 Kaasuliekki säädetään 38 mm:n korkuiseksi kammion merkkiä käyttäen, kun polttimen ilmanotto on suljettu. Liekin täytyy palaa vähintään minuutin ajan sen vakiinnuttamiseksi ennen testien aloittamista.
 10.6.4
 Näytteen pidin työnnetään polttokammioon siten, että näytteen pää altistuu liekille, ja kaasun virtaus katkaistaan 15 sekunnin kuluttua.
 10.6.5
 Paloajan mittaus aloitetaan, kun liekin etureuna ohittaa ensimmäisen mittauspisteen. Liekin etenemistä tarkkaillaan sillä puolella (ylempi tai alempi), joka palaa nopeammin.
 10.6.6
 Palamisajan mittaus päättyy, kun liekki saavuttaa viimeisen mittauspisteen tai kun liekki sammuu ennen tuon pisteen saavuttamista. Jos liekki ei saavuta viimeistä mittauspistettä, palaneen osan pituus mitataan siihen kohtaan, jossa liekki sammui. Palaneen osan pituus on näytteen palossa tuhoutuneen pinnan tai sisäkerroksen mitta.
 10.6.7
 Jos näyte ei syty tai palaminen ei jatku, kun poltin on sammutettu, tai jos liekki sammuu ennen ensimmäisen mittauspisteen saavuttamista, jolloin palamisaikaa ei mitata, testausselosteeseen merkitään, että palamisnopeus on 0 mm minuutissa.
 10.6.8
 Kun suoritetaan testisarjaa tai toistetaan testejä, on ennen testin aloittamista varmistettava, että polttokammion ja näytteen pitimen lämpötila on enintään 30 °C.
 10.7 Laskelmat
 Palamisnopeus B, mm/min, saadaan seuraavasta kaavasta:
 B = s/t × 60;
 jossa:
 s on palaneen osan pituus millimetreinä,
 t on pituuden s palamiseen kulunut aika sekunteina.
 10.8 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 10.9 Tulosten tulkitseminen
 10.9.1
 Muovimateriaalilla päällystetyt turvalasit (tämän säännön 2.3 kohta) ja lasi-muoviturvalasit (tämän säännön 2.4 kohta) katsotaan palonkestävyystestin kannalta hyväksyttäviksi, jos palamisnopeus on enintään 250 mm/min.
 10.9.2
 Jäykät muovilasit (tämän säännön 2.5.1 kohta) taipuisat muovilasit (tämän säännön 2.5.2 kohta) ja jäykät muovikaksoislasit katsotaan palonkestävyystestin kannalta hyväksyttäviksi, jos palamisnopeus on enintään 110 mm/min.
 11. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 11.1 Testissä käytettävät kemikaalit
 11.1.1
 Hankaamaton saippualiuos: seos, jossa on 1 painoprosentti kaliumoleaattia deionisoidussa vedessä.
 11.1.2
 Ikkunanpuhdistusliuos: vesiliuos, jossa on isopropanolia ja dipropyleeniglykolimonometyylieetteriä, kumpaakin 5–10 painoprosenttia, sekä 1–5 painoprosenttia ammoniumhydroksidia.
 11.1.3
 Laimentamaton denaturoitu alkoholi: yksi tilavuusosa metyylialkoholia 10 tilavuusosaan etyylialkoholia.
 11.1.4
 Bensiini tai vastaava vertailubensiini: seos, jossa on 50 tilavuusprosenttia tolueenia, 30 tilavuusprosenttia 2,2,4-trimetyylipentaania, 15 tilavuusprosenttia 2,4,4-trimetyyli-1-penteeniä ja 5 tilavuusprosenttia etyylialkoholia.
 Huomautus: Käytetyn bensiinin koostumus on kirjattava testausselosteeseen.
 11.1.5
 Vertailukerosiini: seos, jossa on 50 tilavuusprosenttia n-oktaania ja 50 tilavuusprosenttia n-dekaania.
 11.2 Testausmenetelmä
 11.2.1 Upotustesti
 Kaksi testikappaletta, joiden koko on 180 × 25 mm, on testattava kaikilla 11.1 kohdassa määritellyillä kemikaaleilla niin, että jokaisessa kullakin tuotteella tehtävässä testissä käytetään uutta testikappaletta.
 Ennen kutakin testiä kappaleet on puhdistettava valmistajan ohjeiden mukaan, minkä jälkeen niitä on pidettävä 48 tunnin ajan 23 ± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Nämä olosuhteet on säilytettävä testien ajan.
 Testikappaleet on upotettava kokonaan testiliuokseen minuutin ajaksi, nostettava pois ja kuivattava sitten välittömästi puhtaalla imukykyisellä puuvillakankaalla.
 11.2.2 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Välikerroksen taimuovipinnoitteen väri
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 11.2.3 Tulosten tulkitseminen
 11.2.3.1
 Kemikaalinkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos testikappaleissa ei ilmene pehmenemistä, tahmeutta, säröilyä tai ilmeistä läpinäkyvyyden heikkenemistä.
 11.2.3.2
 Testikappaleiden sarja katsotaan kemikaalinkestävyyden kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 11.2.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 11.2.3.2.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 11.2.4 Testaus kuormitettuna
 11.2.4.1
 Testinäyte on tuettava vaaka-asentoon niin, että se on toisesta päästään kiinteän pidikkeen varassa ja lepää koko leveydeltään sellaisen särmän (tukipisteen) päällä, joka on 51 mm:n etäisyydellä kiinteästä tuesta. Testikappaleen vapaaseen päähän on ripustettava paino 102 mm:n etäisyydelle tukipisteestä kuvan 21 mukaisesti.
 Kuva 21
 Näytteen asettaminen
 11.2.4.2
 Painon massan on oltava 28,7 t2 g, jossa t on testinäytteen paksuus millimetreinä. Asetelma tuottaa noin 6,9 MPa:n jännityksen testinäytteen uloimpaan säikeeseen.
 Esimerkki: Kun kiinteän pidikkeen ja siitä 51 cm:n etäisyydellä olevan tukisärmän varaan asetetaan 3 mm:n paksuinen testinäyte, tukipisteestä 102 cm:n etäisyydelle ripustettavan painon massan on oltava 258 g.
 11.2.4.3
 Testinäytteen ollessa jännitettynä sen yläpinnalle tukipisteen yläpuolelle levitetään yhtä määrätyistä kemikaaleista. Kemikaali levitetään pehmeällä 13 mm:n levyisellä siveltimellä, joka kastetaan kemikaaliin ennen jokaista pyyhkäisyä. Tarvittava levitys saadaan aikaan kymmenellä yksittäisellä 1 sekunnin välein tehtävällä sivelyllä näytteen koko leveydeltä välttäen päitä ja reuna-alueita (kuva 22).
 Kuva 22
 Kemikaalin levittäminen näytteelle
 11.2.5 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Kirkas
 Sävytetty
 Muovipäällysteen tai muovilasin väri
 1
 2
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 11.2.6 Tulosten tulkitseminen
 11.2.6.1
 Kemikaalinkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos testikappaleissa ei ilmene pehmenemistä, tahmeutta, säröilyä tai ilmeistä läpinäkyvyyden heikkenemistä.
 11.2.6.2
 Testikappaleiden sarja katsotaan kemikaalinkestävyyden kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 11.2.6.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 11.2.6.2.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 12. TAIPUISUUSTESTI JA TAIVUTUSTESTI
 12.1 Soveltamisala
 Tällä testillä saadaan selville kuuluuko muovi jäykkiin vai taipuisiin muoveihin.
 12.2 Testausmenetelmä
 Nimellispaksuisesta materiaalista leikataan tasomainen näyte, jonka pituus on 300 mm ja leveys 25 mm. Näyte kiinnitetään puristimella vaakatasoon niin, että 275 mm näytteestä on vapaana kiinnityskohdan ulkopuolella. Näytteen vapaa pää tuetaan sopivalla tavalla vaaka-asentoon siksi kunnes testi alkaa. Kuusi sekuntia edellä mainitun tuen poistamisen jälkeen mitataan näytteen vapaan pään pystysuuntainen siirtymä millimetreinä. Jos siirtymä on suurempi kuin 50 mm, tehdään lisäksi 180 asteen taivutustesti. Näytettä taivutetaan hieman, minkä jälkeen se taitetaan 0,5 mm:n paksuisen metallilevyn ympäri niin, että se koskettaa tiiviisti levyn molempia puolia.
 12.3 Testiolosuhteet
 —
 :
 Lämpötila
 :
 20 °C ± 2 °C
 —
 :
 Suhteellinen kosteus
 :
 60 % ± 5 %
 12.4 Vaatimukset
 Taipuisan muovin pystysuuntaisen siirtymän on oltava suurempi kuin 50 mm, ja 10 sekuntia 180 asteen taivutuksen jälkeen materiaalissa ei saa näkyä murtuman kaltaisia vaurioita taitekohdassa (ks. kuva 23).
 13. HILARISTIKKOTESTI
 13.1 Soveltamisala
 Tällä testillä voidaan yksinkertaisella tavalla määrittää pinnoitteiden tarttuvuus alustaansa. Testin avulla voidaan arvioida haurautta ja muita lujuusominaisuuksia.
 13.2. Laitteisto
 Leikkuri, jossa on 6 terää 1 mm:n välein. Suurennuslasi, jossa on kaksinkertainen suurennus, leikatun näytteen tarkastelua varten (ks. kuva 24).
 Kuva 23
 Joustavuustestin asetelma
 Kuva 24
 Kuusiteräinen leikkuri
 13.3 Testausmenetelmä
 Pinnoitteeseen tehdään alustaa myöten kahdesti kuusi viiltoa toisiinsa nähden kohtisuorassa niin, että syntyy 25 neliön ruudukko.
 Leikkuria vedetään tasaisesti nopeudella 2–5 cm/s niin, että viillot ulottuvat pinnoitteen läpi, mutta eivät tunkeudu turhan syvälle.
 Laitteen reunoilla olevien kahden ohjainreunan on kosketettava pintaa tasaisesti leikkauksen aikana. Leikkauksen jälkeen viiltoja tarkastellaan suurennuslasilla sen varmistamiseksi, että ne ulottuvat pinnoitteen läpi alustaan. Testi on tehtävä ainakin kahdessa eri kohdassa näytteellä. Kun viillot on tehty, ruudukkoa harjataan kevyellä paineella viisi kertaa molempien diagonaalien suunnassa käsiharjalla, jossa on polyamidiharjakset.
 13.4 Tulosten tulkitseminen
 Viiltoruudukkoa tarkastellaan suurennuslasilla. Jos viiltojen reunat ovat täysin sileät, eikä pinnoitetta ole irronnut lainkaan, hilaristikkoarvoksi annetaan Gt0. Jos pieniä osia pinnoitetta on irronnut viiltojen risteyskohdissa, ja jos paljastunutta aluetta on noin 5 prosenttia ruudukon alasta, hilaristikkoarvo on Gt1.
 Jos irronnutta pinnoitetta on enemmän, arvoksi tulee Gt2–Gt5.
 HILARISTIKKOARVO
 IRRONNUTTA PINNOITETTA RUUDUKON ALASTA
 Gt2
 5–15 %
 Gt3
 15–35 %
 Gt4
 35–65 %
 Gt5
 yli 65 %
 (1) Sopivaa naarmuttamisinstrumenttia valmistaa Teledyne Taber (Yhdysvallat).
 (2) Sopivia naarmuttamisrenkaita valmistaa Teledyne Taber (Yhdysvallat).
 (3) Esimerkiksi Atlas Ci Series, Heraeus Xenotest Series, tai Suga WEL-X Series.
 (4) Esimerkiksi Corning 7 740 Pyrex tai Heraeus Suprax.
 (5) Ultraviolettisäteilyn kokonaismäärällä tarkoitetaan kaikkea säteilyä, jonka aallonpituus on pienempi kuin 400 nm.
 (6) Kansainvälinen valaistustoimikunta.
 (7) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4).
 LIITE 4
 KARKAISTUT TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Karkaistujen tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1.
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2.
 Muoto ja mitat
 Sirpaloitumisen ja mekaanisten ominaisuuksien testauksen kannalta karkaistujen tuulilasien katsotaan kuuluvan jompaankumpaan seuraavista kahdesta ryhmästä:
 1.1.2.1.
 tasomaiset tuulilasit ja
 1.1.2.2.
 kaarevat tuulilasit.
 1.1.3.
 Paksuusluokka, johon nimellispaksuus ”e” kuuluu (±0,2 mm:n valmistustoleranssi sallitaan):
 Luokka I
 e ≤ 4,5 mm
 Luokka II
 4,5 mm < e ≤ 5,5 mm
 Luokka III
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Luokka IV
 6,5 mm < e
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1.
 Materiaalin laatu (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2.
 Väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3.
 Mahdolliset johtimet lasissa
 1.2.4.
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset
 2. SIRPALOITUMISTESTI
 2.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 2.1.1.
 Vain materiaalin laji otetaan huomioon.
 2.1.2.
 Float- ja konelasilla on sama vaikeusindeksi.
 2.1.3.
 Sirpaloitumistestit on toistettava, jos materiaali vaihtuu peililasista float- tai konelasiin ja päinvastoin.
 2.2 Näytteiden lukumäärä
 Suurimpien sekä pienimpien lasiaihioiden sarjasta on testattava kuusi näytettä, jotka on valittu liitteen 13 mukaisesti.
 2.3 Erilaiset lasivyöhykkeet
 Karkaistun tuulilasin on koostuttava kahdesta päävyöhykkeestä FI ja FII. Siihen voi myös kuulua välivyöhyke FIII. Nämä vyöhykkeet määritellään seuraavasti:
 2.3.1
 Vyöhyke FI
 :
 Vähintään 7 cm:n levyinen hienojakoisen sirpaloitumisen vyöhyke koko matkalla tuulilasin reunoilla. Vyöhyke sisältää 2 cm:n levyisen ulkokaistaleen, jota ei arvioida.
 2.3.2
 Vyöhyke FII
 :
 Vaihtelevan sirpaloitumisen näkyvyysvyöhyke, johon kuuluu aina vähintään 20 cm:n korkuinen ja 50 cm:n pituinen suorakaiteen muotoinen osa.
 2.3.2.1.
 Luokan M1 ajoneuvojen osalta suorakaiteen keskustan on sijaittava ympyrässä, jonka läpimitta on 10 cm ja jonka keskusta on segmentin V1–V2 keskikohdan projektiossa.
 2.3.2.2.
 Luokan M (ei M1) ja N ajoneuvojen osalta suorakaiteen keskustan on sijaittava ympyrässä, jonka läpimitta on 10 cm ja jonka keskusta on pisteen 0 projektiossa.
 2.3.2.3.
 Maatalous- ja metsätraktoreiden ja työmaa-ajoneuvojen osalta näkyvyysvyöhykkeen sijainti on osoitettava testausselosteessa.
 2.3.2.4.
 Edellä tarkoitetun suorakaiteen vähimmäiskorkeus voi olla 15 cm, kun kyseessä on tuulilasi, jonka korkeus on alle 44 cm.
 2.3.3
 Vyöhyke FIII
 :
 Enintään 5 cm:n levyinen välivyöhyke vyöhykkeiden FI ja FII välissä.
 2.4 Testausmenetelmä
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 1 kohdassa.
 2.5 Iskukohdat (katso liite 17, kuva 2)
 2.5.1.
 Iskukohdat on valittava seuraavasti:
 Kohta 1
 :
 vyöhykkeen FII keskiosassa suuren tai pienen jännityksen alueella,
 Kohta 2
 :
 vyöhykkeellä FIII mahdollisimman lähellä vyöhykkeen FII pystysuoraa symmetriatasoa,
 Kohdat 3 ja 3’
 :
 3 cm näytteen reunoista yhdellä näytteen keskilinjoista; kun lasissa on nostosaksien jälki, yhden murtokohdista on oltava lähellä reunaa, jossa jälki on, ja toisen lähellä vastakkaista reunaa;
 Kohta 4
 :
 paikassa, jossa kaarevuussäde on pienimmillään pisimmällä keskilinjalla,
 Kohta 5
 :
 3 cm näytteen reunasta paikassa, jossa reunan kaarevuussäde on pienin, joko vasemmalla tai oikealla.
 2.5.2.
 Sirpaloitumistesti on tehtävä kaikissa kohdista 1, 2, 3, 3’, 4 ja 5.
 2.6 Tulosten tulkitseminen
 2.6.1. Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos sirpaloituminen täyttää kaikki jäljempänä 2.6.1.1, 2.6.1.2 ja 2.6.1.3 kohdassa vahvistetut edellytykset.
 2.6.1.1. Vyöhyke FI
 2.6.1.1.1.
 Sirpaleiden määrä ei missään 5 × 5 cm:n neliössä ole pienempi kuin 40 tai suurempi kuin 350. Jos määrä kuitenkin on pienempi kuin 40, tulos hyväksytään, jos sirpaleiden määrä ei missään 10 × 10 cm:n neliössä, joka sisältää edellä tarkoitetun 5 × 5 cm:n neliön, ole pienempi kuin 160.
 2.6.1.1.2.
 Edellä tarkoitetun vaatimuksen osalta sirpaletta, joka ulottuu neliön reunan yli, pidetään sirpaleen puolikkaana.
 2.6.1.1.3.
 Sirpaloitumista ei tarkasteta näytteen reunaa kiertävältä 2 cm:n kaistaleelta, koska tätä kaistaletta pidetään lasin kehyksenä, eikä 7,5 cm:n säteellä iskukohdasta.
 2.6.1.1.4.
 Sirpaleita, joiden ala on suurempi kuin 3 cm2, sallitaan enintään kolme. Mitkään kaksi näistä sirpaleista eivät saa olla saman halkaisijaltaan 10 cm:n suuruisen ympyrän sisällä.
 2.6.1.1.5.
 Pitkänomaiset sirpaleet sallitaan, jos niiden päät eivät ole teräväreunaisia eikä pituus suurempi kuin 7,5 cm, paitsi jäljempänä 2.6.2.2 kohdassa vahvistetussa tapauksessa. Jos nämä pitkänomaiset sirpaleet ulottuvat lasin reunaan, ne eivät saa muodostaa sen kanssa yli 45 asteen kulmaa.
 2.6.1.2. Vyöhyke FII
 2.6.1.2.1.
 Rikkoutumisen jälkeinen jäännösnäkyvyys on tarkastettava 2.3.2 kohdassa määritellyllä suorakaiteen muotoisella alueella. Kyseisen suorakaiteen alueella yli 2 cm2:n suuruisten sirpaleiden yhteenlasketun pinta-alan on oltava vähintään 15 prosenttia suorakaiteen pinta-alasta. Kun kyseessä ovat alle 44 cm:n korkuiset tai pystytasoon nähden alle 15 asteen kulmassa olevat tuulilasit, näkyvyysprosentin on kuitenkin oltava vähintään 10 prosenttia vastaavan suorakaiteen pinta-alasta.
 2.6.1.2.2.
 Minkään sirpaleen pinta-ala ei saa olla yli 16 cm2 lukuun ottamatta 2.6.2.2 kohdassa tarkoitettua tapausta.
 2.6.1.2.3.
 Kymmenen senttimetrin säteellä iskukohdasta mutta vain vyöhykkeeseen FII kuuluvassa ympyrän osassa sallitaan kolme sirpaletta, joiden pinta-ala on yli 16 cm2 mutta alle 25 cm2.
 2.6.1.2.4.
 Sirpaleiden on oltava riittävän säännöllisen muotoisia, eikä niissä saa olla 2.6.1.2.4.1 kohdassa esitetyn kaltaisia kärkiä. Missään 50 × 20 cm:n suuruisessa neliössä ei kuitenkaan saa olla enempää kuin 10, eikä koko tuulilasin alueella enempää luin 25 epäsäännöllistä sirpaletta.
 Missään tällaisessa sirpaleessa ei saa olla kärkeä, jonka pituus on yli 35 mm 2.6.1.2.4.1 kohdan mukaisesti mitattuna.
 2.6.1.2.4.1.
 Sirpale on katsottava epäsäännölliseksi sirpaleeksi, jos se ei mahdu ympyrään, jonka halkaisija on 40 mm, jos siinä on ainakin yksi kärki, joka on yli 15 mm:n pituinen (mitattuna kärjen päästä kohtaan, jonka leveys on sama kuin lasin paksuus) ja jos siinä on yksi tai useampi kärki, joiden kärkikulma on pienempi kuin 40 astetta.
 2.6.1.2.5.
 Pitkänomaiset sirpaleet ovat sallittuja vyöhykkeellä FII, jos niiden pituus on enintään 10 cm, lukuun ottamatta 2.6.2.2 kohdassa tarkoitettua tilannetta.
 2.6.1.3. Vyöhyke FIII
 Tämän vyöhykkeen sirpaloitumisominaisuuksien on oltava kahdelle viereiselle vyöhykkeelle (FI ja FII) sallittujen sirpaloitumisominaisuuksien välillä.
 2.6.2. Hyväksyntää varten toimitettu tuulilasi katsotaan sirpaloitumisen kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 2.6.2.1.
 Kaikista testeistä, jotka on tehty 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia käyttäen, saadaan tyydyttävä tulos.
 2.6.2.2.
 Jos 2.5.1 kohdassa määriteltyjen iskukohtien testeistä yhdestä saadaan epätyydyttävä tulos niin, että poikkeamat eivät ylitä seuraavia rajoja:
 Vyöhyke FI
 :
 enintään viisi 7,5–15 cm:n pituista sirpaletta,
 Vyöhyke FII
 :
 enintään kolme sirpaletta, joiden pinta-ala on 16–20 cm2 sellaisen ympyrän ulkopuolella, jonka säde on 10 cm ja jonka keskipiste on iskukohdassa,
 Vyöhyke FIII
 :
 enintään neljä 10–17,5 cm:n pituista sirpaletta,
 ja kun testi toistetaan uudella näytteellä, tulos on joko 2.6.1 kohdan vaatimusten mukainen, tai poikkeamat ovat edellä määriteltyjen rajojen sisällä.
 2.6.2.3.
 Kun kaikista 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia käyttämällä suoritetuista testeistä kahdesta saadaan epätyydyttävä tulos, mutta poikkeamat eivät ylitä 2.6.2.2 kohdassa määriteltyjä rajoja, ja uudella näytesarjalla suoritettu uusi testisarja täyttää 2.6.1 kohdan vaatimukset tai enintään kahdessa uuden sarjan näytteessä ilmenee edellä 2.6.2.2 kohdassa vahvistettujen rajojen mukaisia poikkeamia.
 2.6.3. Jos edellä tarkoitettuja poikkeamia havaitaan, ne on merkittävä testausselosteeseen, ja selosteeseen on liitettävä pysyvät tallenteet sirpaloitumisen etenemisestä asianomaisissa tuulilasin osissa.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksilla ei ole merkitystä.
 3.2 Näytteiden lukumäärä
 3.2.1.
 Jokaisesta karkaistun tuulilasin ryhmästä on testattava neljä näytettä, joiden aihion ala on suunnilleen pienin, ja neljä näytettä, joiden on aihion ala suunnilleen suurin. Kaikkien kahdeksan näytteen on oltava samoja tyyppejä kuin ne, jotka valittiin sirpaloitumistestiin (katso 2.2 kohta).
 3.2.2.
 Testejä suorittavan laboratorion harkinnan mukaan voidaan vaihtoehtoisesti testata jokaisesta tuulilasin paksuusluokasta kuusi testikappaletta, joiden mitat ovat (1 100 mm × 500 mm)
 .
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1.
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2.
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,5 m
 .
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 3.4.1.
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos tuulilasi tai testikappale rikkoutuu.
 3.4.2.
 Hyväksyttäväksi toimitettu näytesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista kahdesta ehdosta täyttyy:
 3.4.2.1.
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.4.2.2.
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9 kohdassa vahvistettuja optisia ominaisuuksia koskevia vaatimuksia sovelletaan kaikkiin tuulilasityyppeihin.
 LIITE 5
 TASAISESTI KARKAISTUT LASIT
 (1)
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Tasaisesti karkaistujen lasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa luetellun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Karkaisumenetelmän tyyppi (lämpökarkaisu tai kemiallinen karkaisu)
 1.1.3
 Muotoluokka, joita on kaksi:
 1.1.3.1
 tasomaiset lasit,
 1.1.3.2
 tasomaiset ja kaarevat lasit
 1.1.4
 Paksuusluokka, johon nimellispaksuus ”e” kuuluu (± 0,2 mm:n valmistustoleranssi sallitaan):
 Luokka I
 e ≤ 3,5 mm
 Luokka II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 Luokka III
 4,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Luokka IV
 6,5 mm < e
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Mahdolliset johtimet lasissa
 1.2.4
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset
 2. SIRPALOITUMISTESTI
 2.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Materiaali
 Vaikeusindeksi
 Peililasi
 2
 Float-lasi
 1
 Konelasi
 1
 Muita sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 2.2 Näytteiden valinta
 2.2.1
 Testausta varten on valittava näytteet jokaisesta vaikeasti valmistettavasta muoto- ja paksuusluokasta seuraavien kriteerien mukaan:
 2.2.1.1
 Tasomaisten lasien osalta on toimitettava kaksi näytesarjaa, jotka edustavat
 2.2.1.1.1
 suurinta aihion alaa,
 2.2.1.1.2
 pienintä kahden vierekkäisen reunan välistä kulmaa.
 2.2.1.2
 Tasomaisten ja kaarevien lasien osalta on toimitettava kolme näytesarjaa, jotka edustavat
 2.2.1.2.1
 suurinta aihion alaa,
 2.2.1.2.2
 pienintä kahden vierekkäisen reunan välistä kulmaa,
 2.2.1.2.3
 suurinta segmentin korkeutta.
 2.2.2
 Suurinta aluetta S vastaavilla näytteillä suoritettujen testien katsotaan koskevan kaikkia muita alueita, jotka ovat pienempiä kuin S + 5 %.
 2.2.3
 Jos toimitetuissa näytteissä on kulma γ, joka on pienempi kuin 30°, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden kulma on suurempi kuin γ – 5°.
 Jos toimitetuissa näytteissä on kulma γ, joka on suurempi tai yhtä suuri kuin 30°, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden kulma on suurempi tai yhtä suuri kuin 30°.
 2.2.4
 Jos toimitettujen näytteiden segmentin korkeus h on suurempi kuin 100 mm, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden segmentin korkeus on pienempi kuin h + 30 mm.
 Jos toimitettujen näytteiden segmentin korkeus h on pienempi tai yhtä suuri kuin 100 mm, testien katsotaan koskevan kaikkia valmistettuja laseja, joiden segmentin korkeus on pienempi tai yhtä suuri kuin 100 mm.
 2.3 Näytteiden määrä sarja kohti
 Kunkin ryhmän näytemäärän on oltava 1.1.3 kohdassa määritellyn muotoluokan mukaan seuraava:
 Lasin laji
 Näytteiden lukumäärä
 Tasomainen (kaksi sarjaa)
 4
 Tasomainen ja kaareva (3 sarjaa)
 5
 2.4 Testausmenetelmä
 2.4.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 1 kohdassa.
 2.5 Iskukohdat (katso liite 17, kuva 3)
 2.5.1
 Tasomaisten ja kaarevien lasien iskukohdat, jotka esitetään liitteen 17 kuvissa 3(a), 3(b) ja 3(c), ovat seuraavat:
 Kohta 1
 :
 3 cm lasin reunoista kohdassa, jossa reunan kaarevuussäde on pienin;
 Kohta 2
 :
 3 cm reunasta jollakin keskilinjalla niin, että valitaan lasin se puoli, jossa on mahdollinen nostosaksien jälki;
 Kohta 3
 :
 lasin geometrinen keskipiste;
 Kohta 4
 :
 vain kaarevat lasit; tämä kohta valitaan pisimmältä keskilinjalta siitä osasta lasia, jossa kaarevuussäde on pienin.
 2.5.2
 Jokaisessa määrätyssä iskukohdassa on suoritettava yksi testi.
 2.6 Tulosten tulkitseminen
 2.6.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos sirpaloituminen täyttää seuraavat edellytykset:
 2.6.1.1
 Sirpaleiden määrä ei missään 5 × 5 cm:n suuruisessa neliössä ole pienempi kuin 40 eikä suurempi kuin 400 tai enintään 3,5 mm:n paksuisen lasin osalta suurempi kuin 450.
 2.6.1.2
 Edellä tarkoitettua sääntöä varten sirpaletta, joka ulottuu neliön reunan yli, pidetään sirpaleen puolikkaana.
 2.6.1.3
 Sirpaloitumista ei tarkasteta näytteen reunaa kiertävältä 2 cm:n kaistaleelta, koska tätä kaistaletta pidetään lasin kehyksenä, eikä 7,5 cm:n säteellä iskukohdasta.
 2.6.1.4
 Sirpaleita, joiden ala on suurempi kuin 3 cm2, ei sallita, lukuun ottamatta 2.6.1.3 kohdassa tarkoitettuja alueita.
 2.6.1.5
 Muutamia pitkänomaisia sirpaleita sallitaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 sirpaleiden päät eivät ole teräväreunaisia,
 jos sirpaleet ne ulottuvat lasin reunaan, ne eivät muodosta sen kanssa yli 45 asteen kulmaa,
 sirpaleiden pituus on enintään 7,5 cm, lukuun ottamatta jäljempänä 2.6.2.2 kohdassa tarkoitettua tapausta.
 2.6.2
 Hyväksyntää varten toimitettu näytesarja katsotaan sirpaloitumisen kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 2.6.2.1
 Kaikista testeistä, jotka on tehty 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia käyttäen, saadaan tyydyttävä tulos.
 2.6.2.2
 Jos yksi kaikista niistä testeistä, jotka on tehty käyttäen 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia, antaa epätyydyttävän tuloksen niin, että poikkeamat eivät ylitä seuraavia rajoja:
 enintään viisi 6–15 cm:n pituista sirpaletta,
 enintään neljä 7,5–10 cm:n pituista sirpaletta,
 ja kun testi toistetaan uudella näytteellä, tulos on joko 2.6.1 kohdan vaatimusten mukainen, tai poikkeamat ovat edellä määriteltyjen rajojen sisällä.
 2.6.2.3
 Jos kaksi kaikista niistä testeistä, jotka on tehty käyttäen 2.5.1 kohdassa määriteltyjä iskukohtia, antaa epätyydyttävän tuloksen, mutta poikkeamat eivät ylitä 2.6.2.2 kohdassa määriteltyjä rajoja, ja uudella näytesarjalla suoritettu uusi testisarja täyttää 2.6.1 kohdan vaatimukset tai enintään kahdessa uuden sarjan näytteessä ilmenee edellä 2.6.2.2 kohdassa vahvistettujen rajojen mukaisia poikkeamia.
 2.6.3
 Jos edellä tarkoitettuja poikkeamia havaitaan, ne on merkittävä testausselosteeseen, ja selosteeseen on liitettävä pysyvät tallenteet sirpaloitumisen etenemisestä asianomaisissa lasin osissa.
 3. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI
 3.1 Testaus 227 g:n kuulalla
 3.1.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
 Materiaali
 Vaikeusindeksi
 Väri
 Vaikeusindeksi
 Peililasi
 2
 kirkas
 1
 Float-lasi
 1
 sävytetty
 2
 Konelasi
 1
 Muilla sivuominaisuuksilla (onko lasissa johtimia vai ei) ei ole merkitystä.
 3.1.2 Testikappaleiden määrä
 Jokaisesta edellä 1.1.4 kohdassa määritellystä paksuusluokasta on testattava kuusi testikappaletta.
 3.1.3 Testausmenetelmä
 3.1.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 3.1.3.2
 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan) esitetään seuraavassa taulukossa lasin paksuuden mukaan:
 Lasin nimellispaksuus (e)
 Pudotuskorkeus
 e ≤ 3,5 mm
 2,0 m +5/–0 mm
 3,5 mm < e
 2,5 m +5/–0 mm
 3.1.4 Tulosten tulkitseminen
 3.1.4.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos testikappale ei rikkoudu.
 3.1.4.2
 Hyväksyntää varten toimitettu testikappalesarja katsotaan mekaanisen lujuuden kannalta tyydyttäväksi, jos vähintään yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.1.4.2.1
 Enintään yhdestä testistä saadaan epätyydyttävä tulos.
 3.1.4.2.2
 Kun kahdesta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella kuuden testikappaleen sarjalla suoritetusta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. OPTISET OMINAISUUDET
 4.1
 Liitteessä 3 olevassa 9.1 kohdassa vahvistettuja valonläpäisevyyttä koskevia vaatimuksia sovelletaan sellaisiin muihin tasaisesti karkaistuihin laseihin kuin tuulilaseihin ja näiden lasien osiin, jotka sijaitsevat kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisissa paikoissa.
 4.2
 Liitteessä 3 olevan 9 kohdan säännöksiä sovelletaan tasaisesti karkaistuihin laseihin, joita käytetään tuulilaseina hitaissa ajoneuvoissa, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h. Tätä säännöstä ei sovelleta tasomaisiin tuulilaseihin, jotka kuuluvat jo hyväksyttyyn ryhmään.
 (1) Tämän tyyppistä tasaisesti karkaistua lasia voidaan käyttää myös tuulilasina hitaissa ajoneuvoissa, joiden rakenteellinen nopeus on enintään 40 km/h.
 LIITE 6
 TAVALLISET LAMINOIDUT TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Tavallisten laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Muoto ja mitat
 Tavallisten laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan yhteen ryhmään mekaanisten ominaisuuksien ja ympäristötekijöiden vaikutusten testauksen kannalta.
 1.1.3
 Lasikerrosten lukumäärä
 1.1.4
 Tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan valmistustoleranssi 0,2 n mm nimellisarvon yli tai alle (n on tuulilasin lasikerrosten lukumäärä)
 1.1.5
 Välikerroksen tai välikerrosten nimellispaksuus
 1.1.6
 Välikerroksen tai välikerrosten laji ja tyyppi (esim. PVB:stä tai muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros)
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Välikerroksen tai välikerrosten väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Lasin väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.4
 Mahdolliset johtimet lasissa
 1.2.5
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset lasissa
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Tavallisten laminoitujen tuulilasien osalta muut testit kuin pääniskutestit (3.2 kohta) ja optisten ominaisuuksien testit on tehtävä käyttäen tasomaisia testikappaleita, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista tai varta vasten valmistettu tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa täysin vastattava sarjavalmisteisia tuulilaseja, joille hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen kutakin testiä testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testit on suoritettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu säilytyspaikasta.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Kokonaisen tuulilasin pääniskutesti
 3.2.1 Näytteiden lukumäärä
 Suurimpien sekä pienimpien lasiaihioiden sarjasta on testattava neljä näytettä, jotka on valittu liitteen 13 mukaisesti.
 3.2.2 Testausmenetelmä
 3.2.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.2.2.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,5 m
 .
 3.2.3 Tulosten tulkitseminen
 3.2.3.1
 Testin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.2.3.1.1
 Näyte rikkoutuu, siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta, ja lähinnä iskukohtaa olevat säröt ovat enintään 80 mm:n etäisyydellä iskukohdasta.
 3.2.3.1.2
 Lasikerrokset pysyvät kiinni muovimateriaalia olevassa välikerroksessa. Särön molemmilla puolilla sallitaan yksi tai useampi alle 4 mm:n levyinen osittainen irtautuminen välikerroksesta, jos se sijaitsee sellaisen ympyrän ulkopuolella, jonka säde on 60 mm ja keskipiste iskukohta.
 3.2.3.1.3
 Sillä puolella lasia, johon isku kohdistuu,
 3.2.3.1.3.1
 välikerros ei saa paljastua yli 20 cm2:n alueelta ja
 3.2.3.1.3.2
 välikerrokseen saa tulla enintään 35 mm:n pituinen repeämä.
 3.2.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu näytesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.2.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.2.3.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella näytesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 3.3 Tasomaisten testikappaleiden pääniskutesti
 3.3.1 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi tasomaista testikappaletta (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3.2 Testausmenetelmä
 3.3.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 4 m
 .
 3.3.3 Tulosten tulkitseminen
 3.3.3.1
 Testin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.3.3.1.1
 testikappale antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta,
 3.3.3.1.2
 välikerroksessa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi,
 3.3.3.1.3
 suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.3.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.3.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.3.3.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.2 Testaus 2 260 g:n kuulalla
 4.2.1 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300 mm .
 4.2.2 Testausmenetelmä
 4.2.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.2 kohdassa.
 4.2.2.2
 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan) on 4 m
 .
 4.2.3 Tulosten tulkitseminen
 4.2.3.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos kuula ei mene lasin läpi viiden sekunnin kuluessa iskuhetkestä.
 4.2.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan 2 260 g:n pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.2.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 4.2.3.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4.3 Testaus 227 g:n kuulalla
 4.3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan 20 nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300 mm .
 4.3.3 Testausmenetelmä
 4.3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 Kymmenen näytettä on testattava lämpötilassa +40 ± 2 °C ja kymmenen näytettä lämpötilassa –20 ± 2 °C.
 4.3.3.2
 Eri paksuusluokkien pudotuskorkeus ja irronneiden sirpaleiden massa vahvistetaan alla olevassa taulukossa:
 Testikappaleiden paksuus
 mm
 + 40 °C
 – 20 °C
 Pudotuskorkeus
 m (1)
 Sirpaleiden suurin sallittu massa
 g
 Pudotuskorkeus
 m (1)
 Sirpaleiden suurin sallittu massa
 g
 e ≤ 4,5
 4,5 < e ≤ 5,5
 5,5 < e ≤ 6,5
 e > 6,5
 9
 10
 11
 12
 12
 15
 20
 25
 8,5
 9
 9,5
 10
 12
 15
 20
 25
 4.3.4 Tulosten tulkitseminen
 4.3.4.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 —
 kuula ei mene testikappaleen läpi
 —
 testikappale ei hajoa useaan osaan
 —
 jos välikerros ei repeydy, lasin iskukohdan vastaiselta puolelta irronneiden sirpaleiden massa ei saa ylittää 4.3.3.2 kohdassa määriteltyjä arvoja.
 4.3.4.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan 227 g:n kuulatestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.3.4.2.1
 Vähintään kahdeksasta kussakin testilämpötilassa suoritetusta testistä saadaan tyydyttävä tulos.
 4.3.4.2.2
 Jos useammasta kuin kahdesta kussakin lämpötilassa suoritetusta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 5.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 4 kohdan vaatimuksia, ja testiä jatketaan 1 000 syklin ajan.
 5.1.2 Tulosten tulkitseminen
 Turvalasi katsotaan naarmuuntumiskestävyyden kannalta hyväksyttäväksi, jos valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen jälkeen on enintään 2 prosenttia.
 5.2 Lämmönkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimuksia.
 5.3 Säteilynkestävyystesti
 5.3.1 Yleiset vaatimukset
 Tämä testi suoritetaan vain, jos laboratorio hallussaan olevien välikerrosta koskevien tietojen perusteella katsoo sen tarpeelliseksi.
 5.3.2 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.3 kohdan vaatimuksia.
 5.4 Kosteudenkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 6. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9 kohdassa vahvistettuja optisia ominaisuuksia koskevia vaatimuksia sovelletaan kaikkiin tuulilasityyppeihin. Tätä säännöstä ei sovelleta tasomaisiin tuulilaseihin, jotka kuuluvat jo hyväksyttyyn ryhmään, jos kallistuskulma on pienempi kuin 40 astetta pystysuoraan nähden.
 (1) Pudotuskorkeuden toleranssi on .
 LIITE 7
 LAMINOIDUT LASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Muiden laminoitujen lasien kuin tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavan pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Lasin paksuusluokka, johon nimellispaksuus ”e” sisältyy, kun sallitaan valmistustoleranssi ±0,2 n mm (jossa n on lasin lasikerrosten lukumäärä):
 Luokka I
 e ≤ 5,5 mm
 Luokka II
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Luokka III
 6,5 mm < e
 1.1.3
 Välikerrosten nimellispaksuus
 1.1.4
 Välikerrosten laji ja tyyppi (esim. PVB:stä tai muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros)
 1.1.5
 Erikoiskäsittelyt, jotka jollekin lasikerrokselle on mahdollisesti tehty
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Välikerroksen tai välikerrosten väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Lasin väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.4
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset lasissa
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Muiden laminoitujen lasien kuin tuulilasien osalta testit on tehtävä käyttäen tasomaisia testikappaleita, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista tai varta vasten valmistettu tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa täysin vastattava laseja, joiden tuotannolle hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen kutakin testiä laminoidun lasin testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testikappaleet testataan mahdollisimman pian sen jälkeen, kun ne on otettu säilytyspaikasta.
 2.3
 Tämän liitteen vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos hyväksyntää varten toimitetun lasin koostumus on sama kuin liitteen 6, 8 tai 9 säännösten mukaisesti jo hyväksytyn tuulilasin.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi tasomaista testikappaletta (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,50 m
 .
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 3.4.1
 Testin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.4.1.1
 testikappale antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta,
 3.4.1.2
 välikerroksessa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi,
 3.4.1.3
 suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.4.2
 Hyväksyntätestejä varten toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta ehdosta täyttyy:
 3.4.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.4.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI – 227 g:n KUULATESTI
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan neljä nelikulmaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300 mm .
 4.3 Testausmenetelmä
 4.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 4.3.2
 Pudotuskorkeus (kuulan alapinnasta testikappaleen yläpintaan) esitetään seuraavassa taulukossa lasin nimellispaksuuden mukaan:
 Nimellispaksuus
 Pudotuskorkeus
 e ≤ 5,5 mm
 5 m
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 6 m
 6,5 mm < e
 7 m
 4.4 Tulosten tulkitseminen
 4.4.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 —
 kuula ei mene testikappaleen läpi
 —
 testikappale ei hajoa useaan sirpaleeseen
 —
 iskukohdan vastaiselle puolelle mahdollisesti muodostuvien harvojen sirpaleiden kokonaismassa on enintään 15 g.
 4.4.2
 Hyväksyntätestejä varten toimitettu testikappalesarja katsotaan mekaanisen lujuuden kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.4.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 4.4.2.2
 Kun enintään kahdesta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 5.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 4 kohdan vaatimuksia, ja testiä jatketaan 1 000 syklin ajan.
 5.1.2 Tulosten tulkitseminen
 Turvalasi katsotaan naarmuuntumisenkestävyyden kannalta hyväksyttäväksi, jos valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen jälkeen on enintään 2 prosenttia.
 5.2 Lämmönkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimuksia.
 5.3 Säteilynkestävyystesti
 5.3.1 Yleiset vaatimukset
 Tämä testi suoritetaan vain, jos laboratorio katsoo sen hallussaan olevien välikerrosta koskevien tietojen perusteella tarpeelliseksi.
 5.3.2 Testikappaleiden tai näytteiden lukumäärä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.3 kohdan vaatimuksia.
 5.4 Kosteudenkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 6. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9.1 kohdassa vahvistettuja valonläpäisevyyttä koskevia vaatimuksia sovelletaan muihin laseihin kuin tuulilaseihin ja sellaisten muiden kuin tuulilasien osiin, jotka ovat olennaisia kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta.
 LIITE 8
 KÄSITELLYT LAMINOIDUT TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Käsiteltyjen laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Muoto ja mitat
 Käsiteltyjen laminoitujen tuulilasien katsotaan kuuluvan yhteen ryhmään sirpaloitumisen, mekaanisten ominaisuuksien ja ympäristötekijöiden vaikutusten testauksen kannalta.
 1.1.3
 Lasikerrosten lukumäärä
 1.1.4
 Tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan valmistustoleranssi 0,2 n mm nimellisarvon yli tai alle (n on tuulilasin lasikerrosten lukumäärä)
 1.1.5
 Erikoiskäsittelyt, jotka jollekin lasikerrokselle on mahdollisesti tehty
 1.1.6
 Välikerrosten nimellispaksuus
 1.1.7
 Välikerrosten laji ja tyyppi (esim. PVB:stä tai muusta muovimateriaalista valmistettu välikerros)
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Välikerrosten väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Lasin väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.4
 Mahdolliset johtimet lasissa
 1.2.5
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset lasissa
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Laminoitujen käsiteltyjen tuulilasien osalta muut testit kuin kokonaisen tuulilasin pääniskutesti ja optisten ominaisuuksien testit suoritetaan näytteille ja/tai tasomaisille testikappaleille, jotka on varta vasten valmistettu tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa täysin vastattava sarjavalmisteisia tuulilaseja, joille hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen kutakin testiä testikappaleita tai näytteitä on säilytettävä vähintään neljä tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testit on suoritettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu säilytyspaikasta.
 3. SUORITETTAVAT TESTIT
 Käsitellyille laminoiduille tuulilaseille on tehtävä seuraavat testit:
 3.1
 liitteessä 6 tavallisille laminoiduille tuulilaseille säädetyt testit,
 3.2
 jäljempänä 4 kohdassa kuvailtu sirpaloitumistesti.
 4. SIRPALOITUMISTESTI
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Materiaali
 Vaikeusindeksi
 Peililasi
 2
 Float-lasi
 1
 Konelasi
 1
 4.2 Testikappaleiden tai näytteiden lukumäärä
 Testataan yksi testikappale, jonka mitat ovat 1 100 × 500 mm , tai yksi näyte kutakin iskukohtaa kohti.
 4.3 Testausmenetelmä
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 1 kohdassa.
 4.4 Iskukohta tai -kohdat
 Isku on kohdistettava lasin kuhunkin ulkoiseen käsiteltyyn kerrokseen testikappaleen tai näytteen keskelle.
 4.5 Tulosten tulkitseminen
 4.5.1
 Sirpaloitumistestin tuloksen katsotaan olevan kunkin iskukohdan osalta hyväksyttävä, jos yli 2 cm2:n suuruisten sirpaleiden kokonaispinta-ala liitteessä 4 olevassa 2.3.2 kohdassa määritellyn suorakaiteen alueella on vähintään 15 prosenttia tuon suorakaiteen pinta-alasta.
 4.5.1.1
 Kun käytetään näytettä, on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
 4.5.1.1.1
 Luokan M1 ajoneuvojen osalta suorakaiteen keskustan on sijaittava ympyrässä, jonka läpimitta on 10 cm ja jonka keskusta on segmentin V1–V2 keskikohdan projektiossa.
 4.5.1.1.2
 Luokan M (ei M1) ja N ajoneuvojen osalta suorakaiteen keskustan on sijaittava ympyrässä, jonka läpimitta on 10 cm ja jonka keskusta on pisteen 0 projektiossa.
 4.5.1.1.3
 Maatalous- ja metsätraktoreiden ja työmaa-ajoneuvojen osalta näkyvyysvyöhykkeen sijainti on osoitettava testausselosteessa.
 4.5.1.1.4
 Kun kyseessä ovat alle 44 cm:n korkuiset tai pystytasoon nähden alle 15 asteen kulmassa olevat tuulilasit, edellä tarkoitetun suorakaiteen korkeus voi olla 15 cm. Näkyvyysprosentin on kuitenkin oltava vähintään 10 prosenttia vastaavan suorakaiteen pinta-alasta.
 4.5.1.2
 Kun käytetään testikappaletta, suorakaiteen keskustan on sijaittava testikappaleen pidemmällä akselilla 450 mm:n etäisyydellä jostakin sen reunasta.
 4.5.2
 Hyväksyttäväksi toimitetut testikappaleet tai näytteet katsotaan sirpaloitumistestin kannalta hyväksyttäviksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.5.2.1
 Testeistä saadaan tyydyttävä tulos jokaisessa iskukohdassa.
 4.5.2.2
 Kun testi toistetaan uudella neljän testikappaleen sarjalla kunkin sellaisen iskukohdan osalta, josta saatiin epätyydyttävä tulos, näistä neljästä uudesta testistä saadaan tyydyttävä tulos.
 LIITE 9
 MUOVIPÄÄLLYSTEISET TURVALASIT
 (päällyste sisäpinnalla)
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Liitteissä 4–6 määriteltyjen turvalasimateriaalien on asianomaisissa liitteissä vahvistettujen vaatimusten lisäksi täytettävä myös seuraavat vaatimukset, jos ne on sisäpinnaltaan päällystetty muovimateriaalikerroksella.
 2. NAARMUUNTUMISKESTÄVYYSTESTI
 2.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Muovipäällystettä on testattava 100 syklin ajan liitteessä 3 olevassa 4 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
 2.2 Tulosten tulkitseminen
 Muovipäällyste katsotaan naarmuuntumisenkestävyyden kannalta hyväksyttäväksi, jos valon hajaantuminen testikappaleen naarmuttamisen jälkeen on enintään 4 prosenttia.
 3. KOSTEUDENKESTÄVYYSTESTI
 3.1
 Muovipäällysteiselle karkaistulle turvalasille on suoritettava kosteudenkestävyystesti.
 3.2
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 4. LÄMMÖNVAIHTELUKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 8 kohdan vaatimuksia.
 5. PALONKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 6. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimuksia.
 LIITE 10
 LASI-MUOVITUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Lasi-muovituulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Muoto ja mitat
 Lasi-muovituulilasien katsotaan kuuluvan yhteen ryhmään mekaanisen lujuuden, ympäristötekijöiden vaikutusten, lämmönvaihtelukestävyyden ja kemikaalinkestävyyden testauksen kannalta.
 1.1.3
 Muovikerrosten lukumäärä
 1.1.4
 Tuulilasin nimellispaksuus ”e”, kun sallitaan ±0,2 mm:n valmistustoleranssi
 1.1.5
 Lasikerroksen nimellispaksuus
 1.1.6
 Välikerroksina toimivien muovikerrosten nimellispaksuus.
 1.1.7
 Välikerroksina toimivien muovikerrosten (esim. PVB tai muu materiaali) ja sisäpinnalla olevan muovikerroksen laji ja tyyppi
 1.1.8
 Mahdolliset lasin erikoiskäsittelyt.
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Välikerrosten väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Lasin väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.4
 Mahdolliset johtimet lasissa
 1.2.5
 Mahdolliset läpinäkymättömät tummennukset lasissa
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Lasi-muovituulilasien osalta muut testit kuin pääniskutestit (3.2 kohta) ja optisten ominaisuuksien testit on tehtävä käyttäen tasomaisia testikappaleita, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista tai varta vasten valmistettu tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa täysin vastattava sarjavalmisteisia tuulilaseja, joille hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen kutakin testiä testikappaleita tai näytteitä on säilytettävä vähintään neljä tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testit on suoritettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu niiden säilytyspaikasta.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Kokonaisen tuulilasin pääniskutesti
 3.2.1 Näytteiden lukumäärä
 Suurimpien sekä pienimpien lasiaihioiden sarjasta on testattava neljä näytettä, jotka on valittu liitteen 13 mukaisesti.
 3.2.2 Testausmenetelmä
 3.2.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.2.2.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,50 m
 .
 3.2.3 Tulosten tulkitseminen
 3.2.3.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.2.3.1.1
 Lasikerros rikkoutuu, siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta, ja lähinnä iskukohtaa olevat säröt ovat enintään 80 mm:n etäisyydellä iskukohdasta.
 3.2.3.1.2
 Lasikerros pysyy kiinni muovimateriaalia olevassa välikerroksessa. Särön molemmilla puolilla sallitaan yksi tai useampi alle 4 mm:n levyinen osittainen irtautuminen välikerroksesta, kun ne ovat sellaisen ympyrän ulkopuolella, jonka säde on 60 mm ja jonka keskipisteenä on iskukohta.
 3.2.3.1.3
 Välikerrokseen saa tulla enintään 35 mm:n pituinen repeämä iskun puolelle.
 3.2.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.2.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.2.3.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 3.3 Tasomaisten testikappaleiden pääniskutesti
 3.3.1 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi tasomaista testikappaletta (1 100 mm x 500 mm) .
 3.3.2 Testausmenetelmä
 3.3.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 4 m
 .
 3.3.3 Tulosten tulkitseminen
 3.3.3.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.3.3.1.1
 Lasikerros antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipisteenä on suunnilleen iskukohta.
 3.3.3.1.2
 Välikerroksessa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi.
 3.3.3.1.3
 Suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.3.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.3.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.3.3.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI
 4.1 Vaikeusindeksit, testausmenetelmä ja tulosten tulkinta
 Sovelletaan liitteessä 6 olevan 4 kohdan vaatimuksia.
 4.2 Liitteessä 6 olevan 4.3.4.1 kohdan kolmatta vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta.
 5. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 5.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.1 Ulkopinnan naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.1.1
 Sovelletaan liitteessä 6 olevan 5.1 kohdan vaatimuksia.
 5.1.2 Sisäpinnan naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.2.1
 Sovelletaan liitteessä 9 olevan 2 kohdan vaatimuksia.
 5.2 Lämmönkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimuksia.
 5.3 Säteilynkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.3 kohdan vaatimuksia.
 5.4 Kosteudenkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 5.5 Lämmönvaihtelukestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 8 kohdan vaatimuksia.
 6. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9 kohdassa vahvistettuja optisia ominaisuuksia koskevia vaatimuksia sovelletaan kaikkiin tuulilasityyppeihin.
 7. PALONKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 8. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimuksia.
 LIITE 11
 LASI-MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Muiden lasi-muovilasien kuin tuulilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitut pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Paksuusluokka, johon nimellispaksuus ”e” kuuluu (± 0,2 mm:n valmistustoleranssi sallitaan):
 Luokka I
 e ≤ 3,5 mm
 Luokka II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 Luokka III
 4,5 mm < e
 1.1.3
 Välikerroksina toimivien muovikerrosten nimellispaksuus
 1.1.4
 Lasin nimellispaksuus
 1.1.5
 Välikerroksina toimivien muovikerrosten (esim. PVB tai muu muovimateriaali) ja sisäpinnalla olevan muovikerroksen laji ja tyyppi
 1.1.6
 Erikoiskäsittelyt, jotka lasikerrokselle on mahdollisesti tehty
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Materiaalin laji (peililasi, float-lasi, konelasi)
 1.2.2
 Muovikerrosten väri (kokonaan tai osittain) (kirkas tai sävytetty)
 1.2.3
 Lasin väri (kirkas tai sävytetty)
 1.2.4
 Onko lasissa läpinäkymättömiä tummennuksia
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Muiden lasi-muovilasien kuin tuulilasien osalta testit on tehtävä käyttäen tasomaisia testikappaleita, jotka on joko leikattu oikeista tuulilaseista tai varta vasten valmistettu tätä tarkoitusta varten. Testikappaleiden on kuitenkin joka suhteessa täysin vastattava laseja, joiden tuotannolle hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen kutakin testiä lasi-muovilasin testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testit on suoritettava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu niiden säilytyspaikasta.
 2.3
 Tämän liitteen vaatimusten katsotaan täyttyvän, jos hyväksyntää varten toimitetun lasin koostumus on sama kuin liitteen 10 säännösten mukaisesti jo hyväksytyn tuulilasin.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi tasomaista testikappaletta (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,50 m
 .
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 3.4.1
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.4.1.1
 Lasikerros rikkoutuu siten, että siinä on useita säröjä.
 3.4.1.2
 Välikerroksessa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi.
 3.4.1.3
 Suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.4.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 3.4.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.4.2.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI – 227 g:n KUULATESTI
 4.1
 Sovelletaan liitteessä 7 olevan 4 kohdan säännöksiä lukuun ottamatta 4.3.2 kohdan taulukkoa, joka korvataan seuraavalla:
 Nimellispaksuus
 Pudotuskorkeus
 e ≤ 3,5 mm
 5 m
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 6 m
 e > 4,5 mm
 7 m
 4.2
 Liitteessä 7 olevan 4.4.1.2 kohdan säännöstä ei kuitenkaan sovelleta tässä yhteydessä.
 5. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 5.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 5.1.1 Ulkopinnan naarmuuntumiskestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 7 olevan 5.1 kohdan vaatimuksia.
 5.1.2 Sisäpinnan naarmuuntumiskestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 9 olevan 2.1 kohdan vaatimuksia.
 5.2 Lämmönkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimuksia.
 5.3 Säteilynkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.3 kohdan vaatimuksia.
 5.4 Kosteudenkestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 5.5 Lämmönvaihtelukestävyystesti
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 8 kohdan vaatimuksia.
 6. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9.1 kohdassa vahvistettuja valonläpäisevyyttä koskevia vaatimuksia sovelletaan sellaisiin muihin laseihin kuin tuulilaseihin ja näiden lasien osiin, jotka sijaitsevat kuljettajan näkyvyyden kannalta olennaisissa paikoissa.
 7. PALONKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 8. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11 kohdan vaatimuksia.
 LIITE 12
 KAKSOISLASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Kaksoislasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Kaksoislasin koostumus (symmetrinen, epäsymmetrinen)
 1.1.3
 Kunkin lasikomponentin tyyppi tämän säännön liitteen 5, 7 tai 11 mukaisesti
 1.1.4
 Kahden lasikomponentin välisen välin nimellisleveys
 1.1.5
 Tiivisteen tyyppi
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Kunkin lasikomponentin sivuominaisuudet tämän säännön liitteessä 5, 7 tai 11 olevan 1.2 kohdan mukaisesti
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Kaksoislasin kunkin lasikomponentin on oltava joko tyyppihyväksytty tai täytettävä asianomaisen liitteen (5, 7 tai 11) vaatimukset.
 2.2
 Kaksoislaseille, joiden lasien välin nimellisleveys on ”e”, suoritettavien testien katsotaan koskevan kaikkia ominaisuuksiltaan samanlaisia kaksoislaseja, joiden välin nimellisleveys on e ± 3 mm. Hyväksynnän hakija voi kuitenkin toimittaa testeihin näytteen lasista, jonka väli on pienin ja lasista, jonka väli on suurin.
 2.3
 Kun kyseessä on kaksoislasi, jossa on vähintään yksi laminoitu lasi tai yksi lasi-muovilasi, testikappaleita on säilytettävä vähintään neljä testiä edeltävää tuntia lämpötilassa 23 ± 2 °C. Testit on suoritettava heti sen jälkeen, kun testikappaleet on otettu säilytyspaikasta.
 3. PÄÄNISKUTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Kaksoislasin lasikomponenttien kustakin paksuusluokasta ja kustakin lasista, joissa välin leveys on erilainen, on testattava kuusi testikappaletta, joiden mitat ovat (1 100 mm x 500 mm) .
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.1 kohdassa.
 3.3.2
 Pudotuskorkeuden on oltava 1,50 m
 .
 3.3.3
 Epäsymmetrisen kaksoislasin osalta suoritetaan kolme testiä toisella ja kolme testiä toisella puolella.
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 3.4.1
 Kahdesta tasaisesti karkaistusta lasista koostuva kaksoislasi:
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos molemmat lasikomponentit rikkoutuvat.
 3.4.2
 Laminoiduista laseista ja/tai lasi-muovilaseista koostuvat kaksoislasit, muut kuin tuulilasit:
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 3.4.2.1.
 Testikappaleen molemmat lasikomponentit antavat periksi ja rikkoutuvat siten, että niissä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipiste on suunnilleen iskukohta.
 3.4.2.2
 Välikerroksissa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi.
 3.4.2.3
 Suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.4.3
 Tasaisesti karkaistusta lasista ja laminoidusta tai lasi-muovilasista koostuvat kaksoislasit, muut kuin tuulilasit:
 3.4.3.1
 Karkaistu lasi rikkoutuu.
 3.4.3.2
 Laminoitu lasi tai lasi-muovilasi antaa periksi ja rikkoutuu siten, että siinä on useita kehämäisiä säröjä, joiden keskipiste on suunnilleen iskukohta.
 3.4.3.3
 Välikerroksissa voi olla repeämiä, mutta testinuken pää ei saa mennä testikappaleen läpi.
 3.4.3.4
 Suuria lasinsirpaleita ei irtoa välikerroksesta.
 3.4.4
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista kahdesta ehdosta täyttyy:
 3.4.4.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 3.4.4.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4. OPTISET OMINAISUUDET
 Liitteessä 3 olevassa 9.1 kohdassa vahvistettuja valonläpäisevyyttä koskevia vaatimuksia sovelletaan sellaisiin kaksoislaseihin tai kaksoislasien osiin, jotka sijaitsevat kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisissa paikoissa.
 LIITE 13
 TUULILASIEN RYHMITTELY HYVÄKSYNTÄTESTAUSTA VARTEN
 1. HUOMIOON OTETTAVAT TUULILASIN OMINAISUUDET:
 1.1
 Aihion ala
 1.2
 Segmentin korkeus
 1.3
 Kaarevuus
 2. RYHMÄ KOOSTUU PAKSUUSLUOKASTA
 3. LUOKITTELU SUORITETAAN AIHION ALAN MUKAAN NOUSEVASSA JÄRJESTYKSESSÄ
 Viisi suurinta ja viisi pienintä aihion alaa valitaan ja numeroidaan seuraavasti:
 1– suurin
 2– 1:n jälkeen seuraavaksi suurin
 3– 2:n jälkeen seuraavaksi suurin
 4– 3:n jälkeen seuraavaksi suurin
 4– 4:n jälkeen seuraavaksi suurin
 1– pienin
 2– 1:n jälkeen seuraavaksi pienin
 3– 2:n jälkeen seuraavaksi pienin
 4– 3:n jälkeen seuraavaksi pienin
 5– 4:n jälkeen seuraavaksi pienin
 4. EDELLÄ 3 KOHDASSA MÄÄRITELLYISSÄ KAHDESSA SARJASSA SEGMENTTIEN KORKEUDET ILMOITETAAN SEURAAVASTI:
 1– suurin segmentin korkeus,
 2– seuraavaksi suurin,
 3– seuraavaksi suurin,
 jne.
 5. EDELLÄ 3 KOHDASSA MÄÄRITELLYISSÄ KAHDESSA SARJASSA KAAREVUUS ILMOITETAAN SEURAAVASTI:
 1– pienin kaarevuus,
 2– seuraavaksi pienin,
 3– seuraavaksi pienin,
 jne.
 6. KULLEKIN EDELLÄ 3 KOHDASSA MÄÄRITELTYYN KAHTEEN SARJAAN KUULUVALLE TUULILASILLE ANNETUT NUMEROT LASKETAAN YHTEEN
 6.1
 Liitteessä 4, 6, 8, 9 tai 10 määritellyt täydelliset testit tehdään aihion alaltaan viiden suurimman ja aihion alaltaan viiden pienimmän lasin ryhmästä sille lasille, jonka yhteissumma on pienin.
 6.2.
 Muut kyseisten sarjojen tuulilaseille tehdään liitteessä 3 olevassa 9 kohdassa tarkoitettu optisten ominaisuuksien testi.
 7. Lisäksi voidaan testata muutamia tuulilaseja, joiden muoto- ja/tai kaarevuusominaisuudet ovat huomattavan erilaiset verrattuna valittujen ryhmien ääriarvoihin, jos testejä suorittava tutkimuslaitos katsoo, että kyseisillä parametreilla todennäköisesti on huomattavia kielteisiä vaikutuksia.
 8. Ryhmän rajat määrää tuulilasin aihion ala. Kun osan hyväksyntää varten toimitetun tuulilasin aihion ala on hyväksyttyjen rajojen ulkopuolella tai sen segmentin korkeus on huomattavasti suurempi tai kaarevuussäde huomattavasti pienempi, lasi katsotaan uudeksi tyypiksi, ja sille tehdään lisätestejä, jos tarkastuslaitos katsoo tällaiset testit teknisesti tarpeellisiksi ottaen huomioon sen hallussa jo olevat tiedot tuotteesta ja käytetystä materiaalista.
 9. Jos hyväksynnän haltija valmistaa myöhemmin muita tuulilasimalleja jo hyväksytyssä paksuusluokassa, sovelletaan seuraavia vaatimuksia:
 9.1
 On varmistettava, voidaanko malli sisällyttää kyseisen ryhmän hyväksyntää varten valittujen viiden suurimman tai viiden pienimmän lasin joukkoon.
 9.2
 Edellä 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu numerointi on tehtävä uudelleen.
 9.3
 Jos viiden suurimman tai viiden pienimmän tuulilasin joukkoon lisätylle tuulilasille annettujen numeroiden summa
 9.3.1
 on pienin, on suoritettava seuraavassa mainitut testit.
 9.3.1.1
 Karkaistut tuulilasit:
 9.3.1.1.1
 sirpaloitumistesti
 9.3.1.1.2
 pääniskutesti
 9.3.1.1.3
 optisen vääristymän testi
 9.3.1.1.4
 heijastuskuvan erotustesti
 9.3.1.1.5
 valonläpäisytesti
 9.3.1.2
 Tavalliset laminoidut tai lasi-muovituulilasit:
 9.3.1.2.1
 pääniskutesti
 9.3.1.2.2
 optisen vääristymän testi
 9.3.1.2.3
 heijastuskuvan erotustesti
 9.3.1.2.4
 valonläpäisytesti
 9.3.1.3
 Käsitellyt laminoidut tuulilasit: kohdissa 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 ja 9.3.1.2 tarkoitetut testit
 9.3.1.4
 Muovipäällysteiset tuulilasit: kohdassa 9.3.1.1 tai 9.3.1.2 tarkoitetut testit tapauksen mukaan
 9.3.2
 Jos uuden lasin numeroiden summa ei ole pienin, riittää optisten ominaisuuksien tarkastaminen liitteessä 3 olevan 9 kohdan mukaisesti.
 LIITE 14
 JÄYKÄT MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Jäykkien muovilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Materiaalin kemiallinen nimitys
 1.1.3
 Valmistajan materiaalille antama luokitus
 1.1.4
 Valmistusprosessi
 1.1.5
 Muoto ja mitat
 1.1.6
 Nimellispaksuus. Suulakepuristettujen muovituotteiden paksuustoleranssi on ±10 prosenttia nimellispaksuudesta. Muilla menetelmillä valmistettujen muovituotteiden (esim. valettujen akryylilevyjen) paksuustoleranssi saadaan kaavasta (paksuustoleranssi, mm) = (0,4 + 0,1 e), jossa e on lasin paksuus millimetreinä. Viitestandardi on ISO 7823/1.
 1.1.7
 Muovin väri
 1.1.8
 Pinnoitteen laji
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Mahdolliset johtimet tai lämmityselementit lasissa
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Jäykkien muovilasien testaukset on suoritettava käyttäen joko tarkoin valmista tuotetta vastaavia tasomaisia testikappaleita tai valmiita laseja. Kaikki optiset mittaukset on tehtävä käyttäen oikeita laseja.
 2.2
 Ennen testausta testikappaleista on poistettava suojakalvot, ja ne on puhdistettava huolellisesti.
 2.2.1
 Kappaleita on pidettävä 48 tunnin ajan 23 ± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 2.3
 Rikkoutumiskäyttäytymisen kuvaamiseksi lasin ollessa dynaamisen jännityksen alaisena muodostetaan luokkia lasin käyttötarkoituksen mukaan. Luokat perustuvat ihmisen pään todennäköisyyteen iskeytyä muovilasiin, ja niihin liittyy erilaisia vaatimuksia pääniskutestin suhteen.
 3. TAIPUISUUSTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan yksi tasomainen testikappale, jonka mitat ovat 300 mm x 25 mm.
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 12 kohdassa.
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 Testikappale katsotaan jäykäksi, jos sen pystysuuntainen taipuma 60 sekunnin kuluttua on enintään 50 mm.
 4. PÄÄNISKUTESTI
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi tasomaista kappaletta, joiden mitat ovat 1 170 × 570 +0/–2 mm, tai kuusi täydellistä lasia.
 4.3 Testausmenetelmä
 4.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.2 kohdassa.
 4.3.2
 Testattaessa sellaisia laseja, kuten väliseiniä, joihin iskeytymisen todennäköisyys on suuri (luokitus VIII/A), pudotuskorkeuden on oltava 3 m. Myös päävamma-arvo (HIC) on mitattava.
 4.3.3
 Testattaessa sellaisia laseja, kuten sivu-, taka- ja kattoikkunoita, joihin iskeytymisen todennäköisyys on pienempi (luokitus VIII/A), pudotuskorkeuden on oltava 1,5 m. Myös HIC-arvo on mitattava.
 4.3.4
 Pääniskutestiä ei tehdä laseille, joihin iskeytyminen ei ole mahdollista, pienille ikkunoille eikä perävaunujen ikkunoille (luokitus VIII/C). Pieni ikkuna on sellainen ikkuna, johon ei voida piirtää halkaisijaltaan 150 mm:n suuruista ympyrää.
 4.4 Tulosten tulkitseminen
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 4.4.1
 Testauslaite ei läpäise testikappaletta, eikä testikappale hajoa toisistaan irtonaisiksi suuriksi kappaleiksi.
 4.4.2
 HIC-arvo on alle 1 000.
 4.4.3
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.4.3.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 4.4.3.2
 Jos yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI – 227 g:n KUULATESTI
 5.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
 1)
 Lasissa ei ole johtimia tai lämmityselementtejä.
 2)
 Lasissa on johtimia tai lämmityselementtejä.
 5.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kymmenen tasomaista neliön muotoista kappaletta (300 +10/–0 mm) tai kymmenen pääosin tasomaista valmista tuotetta.
 5.3 Testausmenetelmä
 5.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 5.3.2
 Pudotuskorkeus annetaan seuraavassa taulukossa lasin paksuuden mukaan.
 Lasin paksuus (mm)
 Pudotuskorkeus (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 Jos testikappaleen paksuus on jokin väliarvo 3 ja 6 millimetrin välillä, pudotuskorkeus on interpoloitava.
 5.4 Tulosten tulkitseminen
 5.4.1
 Kuulatestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 —
 kuula ei mene testikappaleen läpi
 —
 testikappale ei hajoa erillisiin osiin.
 Iskun aiheuttamat säröt ja halkeamat ovat kuitenkin sallittuja.
 5.4.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan 227 g:n kuulatestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 5.4.2.1
 Kahdeksasta tai useammasta erillisestä testistä saadaan tyydyttävä tulos asianomaisella pudotuskorkeudella.
 5.4.2.2
 Kun kolmesta tai useammasta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5.5 227 g:n kuulatesti lämpötilassa –18 ± 2 °C
 5.5.1
 Testikappaleen lämpötilanmuutoksen minimoimiseksi testi on suoritettava 30 sekunnin kuluessa siitä, kun kappale on otettu vakiointilaitteesta.
 5.5.2
 Testissä on käytettävä tämän liitteen 5.3 kohdassa tarkoitettua menetelmää sillä erotuksella, että testauslämpötila on –18 ± 2 °C.
 5.5.3
 Tulokset tulkitaan tämän liitteen 5.4 kohdan mukaisesti.
 6. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 6.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 6.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 4 kohdan vaatimuksia. Testauksessa suoritetaan 1 000, 500 tai 100 testisykliä tuotteen pinnan naarmuuntumisen mittaamiseksi.
 6.1.2 Kustakin pintatyypistä on toimitettava testattavaksi kolme tasomaista neliön muotoista kappaletta, joiden sivun pituus on 100 mm.
 6.1.3 Tulosten tulkitseminen
 6.1.3.1
 Luokan L lasien osalta naarmuuntumistestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos valon hajaantumisen kokonaisarvo naarmuttamisen jälkeen on enintään 2 prosenttia, kun testinäytteen ulkopinta on käynyt läpi 1 000 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun testinäytteen sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä.
 6.1.3.2
 Luokan M lasien osalta naarmuuntumistestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos valon hajaantumisen kokonaisarvo naarmuttamisen jälkeen on enintään 10 prosenttia, kun testinäytteen ulkopinta on käynyt läpi 500 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun testinäytteen sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä.
 6.1.3.3
 Kattoikkunoille ei tarvitse tehdä naarmuuntumiskestävyystestiä.
 6.1.4 Hyväksyttäväksi toimitettu näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 —
 kaikki näytteet ovat vaatimusten mukaisia tai
 —
 jos yksi näyte ei täytä vaatimuksia, uudella näytesarjalla suoritetuista uusintatesteistä saadaan tyydyttävät tulokset.
 6.2 Säänkestävyystesti
 6.2.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.4 kohdan vaatimuksia. Ksenon-pitkäkaarilampulla aikaansaatavan ultraviolettisäteilyn kokonaisarvon on oltava 500 MJ/m2. Säteilyaltistuksen aikana testikappaleet on altistettava vesisuihkulle siten, että 120 minuutin syklin aikana kappale altistetaan valolle ilman vesisuihkua 102 minuutin ajan ja valolle ja vesisuihkulle 18 minuutin ajan.
 6.2.1.1
 Muitakin vastaavat tulokset antavia menetelmiä voidaan käyttää.
 6.2.2 Testikappaleiden määrä
 Testi on tehtävä kolmelle tasomaiselle testikappaleelle, jotka on leikattu tasomaisesta näytelevystä ja joiden koko on 130 × 40 mm.
 6.2.3 Tulosten tulkitseminen
 6.2.3.1
 Säänkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät:
 6.2.3.1.1
 Valonläpäisevyys mitattuna liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti on vähintään 95 prosenttia ennen testiä mitatusta arvosta. Kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisten lasien osalta arvon on oltava vähintään 70 prosenttia.
 6.2.3.1.2
 Testin aikana lasissa ei saa ilmetä havaittavia kuplia tai muita huononemia, eikä värinmuutoksia, himmeyttä tai säröilyä.
 6.2.4 Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan säänkestävyystestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 6.2.4.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.2.4.2
 Jos yhdestä testikappaleesta on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 6.3 Hilaristikkotesti
 6.3.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Liitteessä 3 olevan 13 kohdan vaatimuksia sovelletaan vain pinnoitettuihin jäykkiin tuotteisiin.
 6.3.2 Hilaristikkotesti tehdään yhdelle 6.2 kohdan mukaisen testin testikappaleelle.
 6.3.3 Tulosten tulkitseminen
 6.3.3.1
 Hilaristikkotestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos
 6.3.3.1.1
 hilaristikkoarvoksi saadaan Gt1.
 6.3.3.2
 Testikappaleen katsotaan olevan hyväksynnän kannalta tyydyttävä, jos yksi seuraavista vaatimuksista täyttyy:
 6.3.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.3.3.2.2
 Jos testin tulos on epätyydyttävä, toisella 6.2 kohdan testin testikappaleella tehdystä uudesta testistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.4 Kosteudenkestävyystesti
 6.4.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 6.4.2 Testataan kymmenen tasomaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300 mm.
 6.4.3 Tulosten tulkitseminen
 6.4.3.1
 Kosteudenkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi,
 6.4.3.1.1
 jos missään näytteessä ei ilmene näkyvää huonontumista, kuten kuplia tai himmeyttä,
 6.4.3.1.2
 ja jos valonläpäisevyys mitattuna liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti on vähintään 95 prosenttia testiä edeltäneestä arvosta ja vähintään 70 prosenttia kaikkien kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisten ikkunoiden osalta.
 6.4.4 Testin jälkeen testikappaleita on säilytettävä vähintään 48 tunnin ajan 23 ± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa, minkä jälkeen niille on tehtävä tämän liitteen 5 kohdassa tarkoitettu 227 g:n kuulatesti.
 7. OPTISET OMINAISUUDET
 Tuotteisiin, jotka ovat olennaisia kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta, sovelletaan liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimuksia.
 7.1 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 7.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 7.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 8. PALONKESTÄVYYSTESTI
 8.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 8.2 Tulosten tulkitseminen
 Palonkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos palamisnopeus on pienempi kuin 110 mm/min.
 8.2.1
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 8.2.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 8.2.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 9. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 9.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11 kohdan vaatimuksia.
 9.2 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 9.2.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 9.2.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 LIITE 15
 TAIPUISAT MUOVILASIT, MUUT KUIN TUULILASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Taipuisien muovilasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Materiaalin kemiallinen nimitys
 1.1.3
 Valmistajan materiaalille antama luokitus
 1.1.4
 Valmistusprosessi
 1.1.5
 Nimellispaksuus (e), kun sallitaan valmistustoleranssi ± (0,1 mm + 0,1 e); d > 0,1 mm
 1.1.6
 Muovituotteen väri
 1.1.7
 Pinnoitteen laji
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Taipuisaa muovilasia koskevat testit tehdään tasomaisille testikappaleille, jotka on joko leikattu valmiista tuotteista tai valmistettu varta vasten testejä varten. Molemmissa tapauksissa testikappaleen on joka suhteessa täysin vastattava sarjavalmisteisia laseja, joille hyväksyntää haetaan.
 2.2
 Ennen testausta testikappaleista on poistettava suojakalvot, ja ne on puhdistettava huolellisesti.
 2.2.1
 Kappaleita on pidettävä 48 tunnin ajan 23 ± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 3. TAIPUISUUSTESTI JA TAIVUTUSTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan yksi tasomainen testikappale, jonka mitat ovat 300 mm × 25 mm.
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 12 kohdassa.
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 Testikappaleen katsotaan olevan taipuisa, jos sen pystysuuntainen taipuma 60 sekunnin jälkeen on suurempi kuin 50 mm.
 Kymmenen sekunnin kuluttua 180 asteen taivutustestistä materiaalissa ei saa näkyä säröjä tai vaurioita taivutuskohdassa.
 4. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTAUS
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.2 227 g:n kuulatesti lämpötilassa 20 ± 5 °C
 4.2.1 Testikappaleiden määrä
 Testataan kymmenen tasomaista testikappaletta, joiden sivun pituus on 300 + 10/– 0 mm.
 4.2.2 Testausmenetelmä
 4.2.2.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 4.2.2.2
 Pudotuskorkeus on kaikkien paksuuksien osalta 2 m.
 4.2.3 Tulosten tulkitseminen
 4.2.3.1
 Kuulatestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos kuula ei läpäise testikappaletta.
 4.2.3.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan 227 g:n kuulatestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.2.3.2.1
 Kahdeksasta tai useammasta erillisestä testistä saadaan tyydyttävä tulos asianomaisella pudotuskorkeudella.
 4.2.3.2.2
 Kun useammasta kuin kahdesta testistä on saatu epätyydyttävä tulos pienimmällä pudotuskorkeudella, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 4.3 227 g:n kuulatesti lämpötilassa – 18 ± 2 °C
 4.3.1
 Testikappaleen lämpötilanmuutoksen minimoimiseksi testi on suoritettava 30 sekunnin kuluessa siitä, kun kappale on otettu vakiointilaitteesta.
 4.3.2
 Testissä on käytettävä tämän liitteen 4.2.2 kohdassa tarkoitettua menetelmää sillä erotuksella, että testauslämpötila on – 18 ± 2 °C.
 4.3.3
 Tulokset tulkitaan tämän liitteen 4.2.3 kohdan mukaisesti.
 5. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 5.1 Säänkestävyystesti
 5.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Testaukseen sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.4 kohdan vaatimuksia. Ksenon-pitkäkaarilampulla aikaansaatavan ultraviolettisäteilyn kokonaisarvon on oltava 500 MJ/m2. Säteilyaltistuksen aikana testikappaleet on altistettava vesisuihkulle siten, että 120 minuutin syklin aikana kappale altistetaan valolle ilman vesisuihkua 102 minuutin ajan ja valolle ja vesisuihkulle 18 minuutin ajan.
 5.1.1.1
 Muitakin vastaavat tulokset antavia menetelmiä voidaan käyttää.
 5.1.2 Testikappaleiden määrä
 Testi on tehtävä kolmelle tasomaisille testikappaleille, jotka on leikattu tasomaisesta näytelevystä ja joiden koko on 130 × 40 mm.
 5.1.3 Tulosten tulkitseminen
 Säänkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät:
 5.1.3.1
 Valonläpäisevyys mitattuna liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti on vähintään 95 prosenttia ennen testiä mitatusta arvosta. Kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisten lasien osalta arvon on oltava vähintään 70 prosenttia.
 5.1.3.2
 Testin aikana lasissa ei saa ilmetä havaittavia kuplia tai muita huononemia, eikä värinmuutoksia, himmeyttä tai säröilyä.
 5.1.4. Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan säänkestävyystestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 5.1.4.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 5.1.4.2
 Jos yhdestä testikappaleesta on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 6. OPTISET OMINAISUUDET
 Tuotteisiin, jotka ovat olennaisia kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta, sovelletaan liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimuksia.
 6.1 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 6.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 6.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 7. PALONKESTÄVYYSTESTI
 7.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 7.2 Tulosten tulkitseminen
 Palonkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos palamisnopeus on pienempi kuin 110 mm/min.
 7.2.1
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 7.2.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 7.2.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 8. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 8.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimuksia.
 8.2 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 8.2.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 8.2.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 LIITE 16
 JÄYKÄT MUOVIKAKSOISLASIT
 1. TYYPIN MÄÄRITELMÄ
 Kaksoislasien katsotaan kuuluvan eri tyyppeihin, jos ne eroavat toisistaan vähintään yhden seuraavassa mainitun pää- tai sivuominaisuuden osalta.
 1.1
 Pääominaisuudet:
 1.1.1
 Kauppanimi tai tavaramerkki
 1.1.2
 Kaksoislasin lasikomponenttien materiaalin kemiallinen nimitys
 1.1.3
 Valmistajan lasikomponenteille antama luokitus
 1.1.4
 Lasikomponenttien paksuus
 1.1.5
 Valmistusprosessi
 1.1.6
 Lasikomponenttien välisen ilmavälin leveys
 1.1.7
 Lasikomponenttien väri
 1.1.8
 Pinnoitteen laji ja tyyppi
 1.2
 Sivuominaisuudet:
 1.2.1
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 2. YLEISTÄ
 2.1
 Jäykkien muovikaksoislasien testit tehdään käyttäen joko tasomaisia testikappaleita tai kokonaisia laseja sen mukaan, mitä testausvaatimukset edellyttävät.
 2.2
 Ennen testausta testikappaleista on poistettava suojakalvot, ja ne on puhdistettava huolellisesti. Ennen testiä kappaleita on pidettävä 24 tunnin ajan 23 °C± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa.
 2.3
 Suulakepuristettujen muovituotteiden paksuustoleranssi on ±10 prosenttia nimellispaksuudesta. Muilla menetelmillä valmistettujen muovituotteiden (esim. valettujen akryylilevyjen) paksuustoleranssi saadaan kaavasta
 paksuustoleranssi (mm) = ± (0,4 + 0,1 e),
 jossa e on levyn nimellispaksuus.
 Viitestandardi on ISO 7823/1.
 Huomautus: Jos paksuus ei ole valmistustekniikasta johtuen tasainen, se mitataan yksikön geometrisestä keskustasta.
 2.4
 Sellaisille jäykille muovikaksoislaseille suoritettujen testien, joissa ilmavälin nimellisleveys on e mitattuna geometrisestä keskustasta, katsotaan koskevan kaikkia ominaisuuksiltaan samanlaisia jäykkiä muovikaksoislaseja, joissa ilmavälin nimellisleveys on e ± 5 mm.
 Hyväksynnän hakija voi vaihtoehtoisesti toimittaa testattavaksi sellaiset näytteet, joissa välin nimelliskoko on suurin ja pienin.
 3. TAIPUISUUSTESTI
 3.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 3.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan yksi lasin kutakin lasikomponenttia edustava testikappale, jonka mitat ovat 300 mm × 25 mm.
 3.3 Testausmenetelmä
 3.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 12 kohdassa.
 3.4 Tulosten tulkitseminen
 Kummankin lasikomponentin pystysuuntaisen taipuman on 60 sekunnin kuluttua oltava pienempi kuin 50 mm.
 4. PÄÄNISKUTESTI
 4.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksi
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 4.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kuusi edustavaa lasia, joiden koko on 1 170 × 570 mm (+0/–2 mm molemmissa suunnissa). Näytteet on voitava kiinnittää reunoistaan.
 4.3 Testausmenetelmä
 4.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 3.2 kohdassa. Isku kohdistetaan ikkunan sisäpuolelle.
 4.3.2
 Testattaessa sellaisia laseja, kuten tilanjakajia ja väliseiniä, joihin iskeytymisen todennäköisyys on suuri (luokitus VIII/A), pudotuskorkeuden on oltava 3 m.
 Myös päävamma-arvo (HIC) on mitattava.
 4.3.3
 Testattaessa sellaisia laseja, kuten sivu-, taka- ja kattoikkunoita, joihin iskeytymisen todennäköisyys on pienempi, pudotuskorkeuden on oltava 1,5 m
 Myös päävamma-arvo (HIC) on mitattava.
 4.3.4
 Pääniskutestiä ei tehdä sellaisille laseille, joihin iskeytyminen ei ole mahdollista (esim. matkailuperävaunujen ikkunat), eikä pienille ikkunoille. Pieni ikkuna on sellainen ikkuna, johon ei voida piirtää halkaisijaltaan 150 mm:n suuruista ympyrää.
 4.4 Tulosten tulkitseminen
 Testitulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 4.4.1
 Testauslaite ei läpäise testikappaletta, eikä testikappale hajoa irtonaisiksi suuriksi kappaleiksi.
 4.4.2
 HIC-arvo on alle 1 000.
 4.4.3
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan pääniskutestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 4.4.3.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 4.4.3.2
 Kun yhdestä testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5. MEKAANISEN LUJUUDEN TESTI – 227 g:n KUULATESTI
 5.1 Sivuominaisuuksien vaikeusindeksit
 Sivuominaisuuksia ei oteta huomioon.
 5.2 Testikappaleiden määrä
 Testataan kymmenen testikappaletta, jotka edustavat ulompaa lasikomponenttia, tai kymmenen kokonaista lasia, joiden koko on 300 × 300 mm +10/–0 mm.
 5.3 Testausmenetelmä
 5.3.1
 Käytettävä menetelmä kuvaillaan liitteessä 3 olevassa 2.1 kohdassa.
 Isku kohdistetaan testi-ikkunan ulkopuolelle.
 5.3.2
 Seuraavassa taulukossa esitetään pudotuskorkeus kaksoislasin ulomman lasikomponentin paksuuden mukaan:
 Ulomman komponentin paksuus (mm)
 Pudotuskorkeus (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 Jos paksuus on jokin väliarvo 3 ja 6 millimetrin välillä, pudotuskorkeus on interpoloitava.
 5.4 Tulosten tulkitseminen
 5.4.1
 Kuulatestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 —
 kuula ei mene testikappaleen läpi
 —
 testikappale ei hajoa erillisiin osiin.
 5.4.2
 Hyväksyttäväksi toimitettu testikappalesarja katsotaan 227 g:n kuulatestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista ehdoista täyttyy:
 5.4.2.1
 Kahdeksasta tai useammasta erillisestä testistä saadaan tyydyttävä tulos asianomaisella pudotuskorkeudella.
 5.4.2.2
 Kun kolmesta tai useammasta testistä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla suoritetusta lisätestisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 5.5 227 g:n kuulatesti lämpötilassa –18± 2 °C
 5.5.1
 Testikappaleen lämpötilanmuutoksen minimoimiseksi testi on suoritettava 30 sekunnin kuluessa siitä, kun kappale on otettu vakiointilaitteesta.
 5.5.2
 Testissä on käytettävä tämän liitteen 5.3 kohdassa tarkoitettua menetelmää sillä erotuksella, että testauslämpötila on –18 ± 2 °C.
 5.5.3
 Tulokset tulkitaan tämän liitteen 5.4 kohdan mukaisesti.
 6. YMPÄRISTÖTEKIJÖIDEN VAIKUTUSTEN TESTAUS
 6.1 Naarmuuntumiskestävyystesti
 6.1.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 4 kohdan vaatimuksia. Testauksessa suoritetaan 1 000, 500 tai 100 testisykliä tuotteen pinnan naarmuuntumisen mittaamiseksi.
 6.1.2 Kustakin pintatyypistä on toimitettava testattavaksi kolme tasomaista neliön muotoista kappaletta, joiden sivun pituus on 100 mm.
 6.1.3 Tulosten tulkitseminen
 6.1.3.1
 Luokan L lasien osalta naarmuuntumistestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos valon hajaantumisen kokonaisarvo naarmuttamisen jälkeen on enintään 2 prosenttia, kun testinäytteen ulkopinta on käynyt läpi 1 000 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun testinäytteen sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä.
 6.1.3.2
 Luokan M lasien osalta naarmuuntumistestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos valon hajaantumisen kokonaisarvo naarmuttamisen jälkeen on enintään 10 prosenttia, kun testinäytteen ulkopinta on käynyt läpi 500 testisykliä, ja enintään 4 prosenttia, kun testinäytteen sisäpinta on käynyt läpi 100 testisykliä.
 6.1.3.3
 Kattoikkunoille ei tarvitse tehdä naarmuuntumiskestävyystestiä.
 6.1.4 Hyväksyttäväksi toimitettu näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 —
 kaikki näytteet ovat vaatimusten mukaisia tai
 —
 jos yksi näyte ei täytä vaatimuksia, uudella näytesarjalla suoritetuista uusintatesteistä saadaan tyydyttävät tulokset.
 6.2 Säänkestävyystesti
 6.2.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Testaukseen sovelletaan liitteessä 3 olevan 6.4 kohdan vaatimuksia. Ksenon-pitkäkaarilampulla aikaansaatavan ultraviolettisäteilyn kokonaisarvon on oltava 500 MJ/m2. Säteilyaltistuksen aikana testikappaleet on altistettava vesisuihkulle siten, että 120 minuutin syklin aikana kappale altistetaan valolle ilman vesisuihkua 102 minuutin ajan ja valolle ja vesisuihkulle 18 minuutin ajan.
 6.2.1.1
 Muitakin vastaavat tulokset antavia menetelmiä voidaan käyttää.
 6.2.2 Testikappaleiden määrä
 Testi on tehtävä kolmelle tasomaiselle testikappaleelle, jotka on leikattu kaksoislasin ulkokerroksesta ja joiden koko on 130 × 40 mm.
 6.2.3 Tulosten tulkitseminen
 6.2.3.1
 Säänkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät:
 6.2.3.1.1
 Valonläpäisevyys mitattuna liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti on vähintään 95 prosenttia ennen testiä mitatusta arvosta. Kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisten lasien osalta arvon on oltava vähintään 70 prosenttia.
 6.2.3.1.2
 Testin aikana lasissa ei saa ilmetä havaittavia kuplia tai muita huononemia, eikä värinmuutoksia, himmeyttä tai säröilyä.
 6.2.4 Hyväksyntää varten toimitettu testikappale- tai näytesarja katsotaan säänkestävyystestin kannalta hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 6.2.4.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.2.4.2
 Jos yhdestä testikappaleesta on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappale- tai näytesarjalla suoritetusta uudesta testisarjasta saadaan tyydyttävät tulokset.
 6.3 Hilaristikkotesti
 6.3.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Liitteessä 3 olevan 13 kohdan vaatimuksia sovelletaan vain pinnoitettuihin tuotteisiin.
 6.3.2 Hilaristikkotesti tehdään yhdelle 6.2 kohdan mukaisen testin testikappaleelle.
 6.3.3 Tulosten tulkitseminen
 6.3.3.1
 Hilaristikkotestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos
 hilaristikkoarvoksi saadaan Gt1.
 6.3.3.2
 Testikappaleen katsotaan olevan hyväksynnän kannalta tyydyttävä, jos yksi seuraavista vaatimuksista täyttyy:
 6.3.3.2.1
 Kaikista testeistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.3.3.2.2
 Jos testin tulos on epätyydyttävä, toisella 6.2 kohdan mukaisen testin testikappaleella tehdystä uudesta testistä saadaan tyydyttävä tulos.
 6.4 Kosteudenkestävyystesti
 6.4.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 7 kohdan vaatimuksia.
 6.4.2 Testataan kymmenen tasomaista testikappaletta tai lasia, joiden koko on 300 × 300 mm.
 6.4.3 Tulosten tulkitseminen
 6.4.3.1
 Kosteudenkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi,
 6.4.3.1.1
 jos missään näytteessä ei ilmene näkyvää huonontumista, kuten kuplia tai himmeyttä,
 6.4.3.1.2
 ja jos valonläpäisevyys mitattuna liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti on vähintään 95 prosenttia testiä edeltäneestä arvosta ja vähintään 70 prosenttia kaikkien kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta olennaisten ikkunoiden osalta.
 6.4.4 Testin jälkeen testikappaleita on säilytettävä vähintään 48 tunnin ajan 23 ± 2 °C:n lämpötilassa ja 50 ± 5 prosentin suhteellisessa kosteudessa, minkä jälkeen niille on tehtävä tämän liitteen 5 kohdassa tarkoitettu 227 g:n kuulatesti.
 7. OPTISET OMINAISUUDET
 Tuotteisiin, jotka ovat olennaisia kuljettajan ajonäkyvyysalueen kannalta, sovelletaan liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimuksia.
 7.1 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 7.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 7.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 8. PALONKESTÄVYYSTESTI
 8.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 10 kohdan vaatimuksia.
 8.2 Tulosten tulkitseminen
 Testi on tehtävä erikseen kaksoislasin molemmille pinnoille.
 Palonkestävyystestin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos palamisnopeus on pienempi kuin 110 mm/min.
 8.2.1
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 8.2.1.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 8.2.1.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 9. KEMIKAALINKESTÄVYYSTESTI
 9.1 Vaikeusindeksit ja testausmenetelmä
 Sovelletaan liitteessä 3 olevan 11 kohdan vaatimuksia.
 Testi tehdään vain näytteille, jotka edustavat kaksoislasin ulkopintaa.
 9.2 Tulosten tulkitseminen
 Näytesarja katsotaan hyväksyttäväksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
 9.2.1
 Kaikki näytteet antavat tyydyttävän tuloksen.
 9.2.2
 Jos yhdestä näytteestä on saatu epätyydyttävä tulos, uudella testikappalesarjalla saadaan tyydyttävä tulos.
 LIITE 17
 Segmentin korkeuden ja iskukohtien sijainnin mittaaminen
 Kuva 1
 Segmentin korkeuden h määrittäminen
 Jos turvalasi on yksisuuntaisesti kaareva, segmentin korkeus on h1:n maksimiarvo.
 Jos turvalasi on kaksisuuntaisesti kaareva, segmentin korkeus on h1:n ja h2:n maksimiarvojen summa.
 Kuva 2
 Tuulilasien säädetyt iskukohdat
 Kuvat 3 a, 3 b ja 3 c
 Tasaisesti karkaistun lasin säädetyt iskukohdat
 Kuva 3 a
 Tasomainen lasilevy
 Kuva 3b
 Tasomainen lasilevy
 Kuva 3 c
 Kaareva lasilevy
 Kuvissa 3 a, 3 b ja 3 c esitetyt kohdat ”2” ovat esimerkkejä liitteessä 5 olevassa 2.5 kohdassa vahvistetuista kohtien ”2” sijaintipaikoista.
 LIITE 18
 Ajoneuvojen tuulilasien testausalueiden määrittäminen v-pisteiden suhteen
 1. V-PISTEIDEN SIJAINTI
 1.1 V-pisteiden sijainti suhteessa R-pisteisiin (ks. tämän säännön liite 19) osoitettuna kolmiulotteisen vertailujärjestemän X-, Y- ja Z-koordinaattien avulla esitetään taulukoissa 1 ja 2.
 1.2. Taulukossa 1 annetaan peruskoordinaatit, kun istuimen suunniteltu selkänojakulma on 25 astetta. Koordinaattien positiivinen suunta esitetään tämän liitteen kuvassa 3.
 Taulukko 1
 V-piste
 a
 b
 c (d)
 V1
 68 mm
 –5 mm
 665 mm
 V2
 68 mm
 –5 mm
 589 mm
 1.3 Korjaus, kun suunniteltu selkänojakulma on muu kuin 25 astetta
 1.3.1
 Taulukosta 2 ilmenee kunkin V-pisteen X- ja Z-koordinaatille tehtävät lisäkorjaukset, kun istuimen suunniteltu selkänojakulma on muu kuin 25 astetta. Koordinaattien positiivinen suunta esitetään tämän liitteen kuvassa 3.
 Taulukko 2
 Selkänojakulma
 (astetta)
 Vaakakoordinaatit
 X
 Pystykoordinaatit
 Z
 5
 – 186 mm
 28 mm
 6
 – 176 mm
 27 mm
 7
 – 167 mm
 27 mm
 8
 – 157 mm
 26 mm
 9
 – 147 mm
 26 mm
 10
 – 137 mm
 25 mm
 11
 – 128 mm
 24 mm
 12
 – 118 mm
 23 mm
 13
 – 109 mm
 22 mm
 14
 –99 mm
 21 mm
 15
 –90 mm
 20 mm
 16
 –81 mm
 18 mm
 17
 –71 mm
 17 mm
 18
 –62 mm
 15 mm
 19
 –53 mm
 13 mm
 20
 –44 mm
 11 mm
 21
 –35 mm
 9 mm
 22
 –26 mm
 7 mm
 23
 –17 mm
 5 mm
 24
 –9 mm
 2 mm
 25
 0 mm
 0 mm
 26
 9 mm
 –3 mm
 27
 17 mm
 –5 mm
 28
 26 mm
 –8 mm
 29
 34 mm
 –11 mm
 30
 43 mm
 –14 mm
 31
 51 mm
 –17 mm
 32
 59 mm
 –21 mm
 33
 67 mm
 –24 mm
 34
 76 mm
 –28 mm
 35
 84 mm
 –31 mm
 36
 92 mm
 –35 mm
 37
 100 mm
 –39 mm
 38
 107 mm
 –43 mm
 39
 115 mm
 –47 mm
 40
 123 mm
 –52 mm
 2. TESTAUSALUEET
 2.1
 V-pisteiden perusteella on määritettävä kaksi testausaluetta.
 2.2
 ”Testausalue A” on seuraavien neljän tason rajaama alue tuulilasin ulkopinnalla (ks. kuva 1):
 a)
 taso, joka on 3 asteen kulmassa ylöspäin X-akselista, kulkee pisteen V1 kautta ja on yhdensuuntainen Y-akselin kanssa (taso 1)
 b)
 taso, joka on 1 asteen kulmassa alaspäin X-akselista, kulkee pisteen V2 kautta ja on yhdensuuntainen Y-akselin kanssa (taso 2)
 c)
 pystytaso, joka kulkee V1:n ja V2:n kautta, muodostaa 13 asteen kulman X-akselista vasemmalle vasemmalta ohjattavissa ajoneuvoissa ja X-akselista oikealle oikealta ohjattavissa ajoneuvoissa (taso 3)
 d)
 pystytaso, joka kulkee V1:n ja V2:n kautta, muodostaa 20 asteen kulman X-akselista oikealle vasemmalta ohjattavissa ajoneuvoissa ja X-akselista vasemmalle oikealta ohjattavissa ajoneuvoissa (taso 4).
 2.3
 ”Testausalue B” on seuraavien neljän tason rajaama alue tuulilasin ulkopinnalla:
 a)
 taso, joka on 7 asteen kulmassa ylöspäin X-akselista, kulkee pisteen V1 kautta ja on yhdensuuntainen Y-akselin kanssa (taso 5)
 b)
 taso, joka on 5 asteen kulmassa alaspäin X-akselista, kulkee pisteen V2 kautta ja on yhdensuuntainen Y-akselin kanssa (taso 6)
 c)
 pystytaso, joka kulkee V1:n ja V2:n kautta, muodostaa 17 asteen kulman X-akselista vasemmalle vasemmalta ohjattavissa ajoneuvoissa ja X-akselista oikealle oikealta ohjattavissa ajoneuvoissa (taso 7)
 d)
 taso, joka on symmetrinen tasoon 7 nähden ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen (taso 8).
 2.4
 ”Supistettu testausalue B” on testausalue B lukuun ottamatta seuraavia alueita (1) (ks. kuvat 2 ja 3):
 2.4.1
 edellä 2.2 kohdassa tarkoitettu testausalue A laajennettuna liitteessä 3 olevan 9.2.2.1 kohdan mukaisesti
 2.4.2
 ajoneuvon valmistajan valinnan mukaan voidaan soveltaa jompaakumpaa seuraavista kappaleista:
 2.4.2.1
 mahdollinen läpinäkymätön tummennus, jota rajaa alhaalla taso 1 ja sivulla taso 4 ja sen kanssa ajoneuvon keskitason suhteen symmetrinen taso
 2.4.2.2
 mahdollinen läpinäkymätön tummennus, jonka alarajana on taso 1 ja joka on sellaisen alueen sisällä, jonka leveys on 300 mm ja keskikohta ajoneuvon pituussuuntaisella keskitasolla; edellytyksenä on, että tason 5 alapuolella oleva läpinäkymätön tummennus on alueella, jota rajaavat sivuilla tasot, jotka kulkevat 150 mm:n levyisen segmentin (2) rajojen kautta ja ovat yhdensuuntaisia tasojen 4 ja 4’ kanssa
 2.4.3
 mahdollinen läpinäkymätön tummennus, jota rajaavat tuulilasin ulkopinnan ja seuraavien tasojen leikkauskohdat:
 a)
 taso, joka on 4 asteen kulmassa alaspäin X-akselista, kulkee pisteen V2 kautta ja on yhdensuuntainen Y-akselin kanssa (taso 9)
 b)
 taso 6
 c)
 tasot 7 ja 8 tai tuulilasin pinnan ulkoreuna, mikäli tasojen 6 ja 7 (6 ja 8) leikkaus ei leikkaa tuulilasin ulkopintaa
 2.4.4
 mahdollinen läpinäkymätön tummennus, jota rajaavat tuulilasin ulkopinnan ja seuraavien tasojen leikkauskohdat:
 a)
 pisteen V1 kautta kulkeva vaakataso (taso 10)
 b)
 taso 3 (3)
 c)
 taso 7 (4) tai tuulilasin pinnan ulkoreuna, mikäli tasojen 6 ja 7 (6 ja 8) leikkaus ei leikkaa tuulilasin ulkopintaa
 d)
 taso 9
 2.4.5
 alue, joka on 25 mm:n sisällä tuulilasin ulkopinnan reunasta tai mahdollisesta läpinäkymättömästä tummennuksesta. Tämä alue ei saa ulottua laajennetulle testausalueelle A.
 2.5
 Vertailupisteiden määrittäminen (ks. kuva 3)
 Vertailupisteet sijaitsevat tuulilasin ulkopinnan ja V-pisteistä eteenpäin lähtevien suorien leikkauskohdissa, ja ne ovat seuraavat:
 2.5.1
 ylempi pystyvertailupiste V1:stä eteenpäin 7 astetta vaakatason yläpuolella (Pr1),
 2.5.2
 alempi pystyvertailupiste V2:sta eteenpäin 5 astetta vaakatason alapuolella (Pr2),
 2.5.3
 vaakavertailupiste V1 :stä eteenpäin ja 17 asteen kulmassa vasemmalle (Pr3),
 2.5.4
 kolme vertailupistettä, jotka ovat symmetrisiä 2.5.1–2.5.3 kohdassa tarkoitettujen pisteiden kanssa ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen (P'r1, P'r2, P'r3).
 Kuva 1
 Testausalue A (esimerkki vasemmanpuoleisella ohjauksella varustetusta ajoneuvosta)
 Kuva 2a
 Supistettu testausalue B (esimerkki vasemmanpuoleisella ohjauksella varustetusta ajoneuvosta) – ylempi läpinäkymätön tummennus 2.4.2.2 kohdan mukaisesti
 Kuva 2b
 Supistettu testausalue B (esimerkki vasemmanpuoleisella ohjauksella varustetusta ajoneuvosta) – ylempi läpinäkymätön tummennus 2.4.2.1 kohdan mukaisesti
 Kuva 3
 Vertailupisteiden määrittäminen (esimerkki vasemmanpuoleisella ohjauksella varustetusta ajoneuvosta)
 (1) Tämän liitteen 2.5 kohdassa tarkoitettujen vertailupisteiden on kuitenkin sijaittava läpinäkyvällä alueella.
 (2) Mitattuna tuulilasin ulkopinnalta tason 1 kohdalta.
 (3) Tuulilasin toisella puolella taso, joka on symmetrinen tason 3 kanssa ajoneuvon pituussuuntaisen keskitason suhteen.
 (4) Tuulilasin toisella puolella taso 8.
 LIITE 19
 Moottoriajoneuvon istuinpaikkojen h-pisteen ja todellisen ylävartalokulman määrittäminen
 1. TARKOITUS
 Tässä liitteessä esitettyä menettelyä käytetään moottoriajoneuvon yhden tai useamman istuinpaikan H-pisteen sijainnin ja todellisen ylävartalokulman määrittämiseksi sekä mittaustulosten ja ajoneuvon valmistajan ilmoittamien suunnittelueritelmien välisen suhteen tarkastamiseksi (1).
 2. DEFINITIONS
 Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
 2.1
 ’Vertailutiedoilla’ tarkoitetaan yhtä tai useampaa istumapaikan seuraavista ominaisuuksista:
 2.1.1
 H-piste ja R-piste sekä niiden välinen suhde,
 2.1.2
 todellinen ja suunniteltu ylävartalokulma sekä niiden välinen suhde.
 2.2
 ’Kolmiulotteisella H-pisteen määrityslaitteella’ tarkoitetaan laitetta, jolla määritetään H-pisteet ja todelliset ylävartalokulmat. Laite kuvaillaan tämän liitteen lisäyksessä 1.
 2.3
 ’H-pisteellä’ tarkoitetaan ylävartalon ja reisiosan välistä rotaatiopistettä kolmiulotteisessa H-pisteen määrityslaitteessa, kun laite on asennettu ajoneuvon istuimelle jäljempänä olevan 3 kohdan mukaisesti. H-piste sijaitsee H-pisteen määrityslaitteen kummallakin sivulla olevien H-pisteen linjan kohdistuspisteiden välissä olevan linjan keskellä. H-piste vastaa teoreettisesti R-pistettä (toleranssit, ks. 3.2.2. kohta). Kun H-piste on määritetty 4 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti, se katsotaan istuinrakenteeseen nähden kiinteäksi ja sen mukana liikkuvaksi, kun istuinta säädetään.
 2.4
 ’R-pisteellä’ eli ’istuimen vertailupisteellä’ tarkoitetaan valmistajan kullekin istumapaikalle määrittämää suunnittelupistettä, joka paikannetaan kolmiulotteisen vertailujärjestelmän mukaisesti.
 2.5
 ”Ylävartalolinjalla” tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen koetintangon keskilinjaa tangon ollessa takimmaisessa asennossaan.
 2.6
 ’Todellisella ylävartalokulmalla’ tarkoitetaan H-pisteen kautta kulkevan pystysuoran linjan ja ylävartalolinjan välistä kulmaa, joka on mitattu H-pisteen määrityslaitteessa olevalla selkäkulman osoittavalla asteikolla. Todellinen ylävartalokulma on teoreettisesti sama kuin suunniteltu ylävartalokulma (toleranssit määritetään jäljempänä 3.2.2 kohdassa).
 2.7
 ’Suunnitellulla ylävartalokulmalla’ tarkoitetaan R-pisteen kautta kulkevan pystylinjan ja ylävartalolinjan välistä kulmaa asennossa, joka vastaa ajoneuvon valmistajan määrittämää istuimen selkänojan suunnitteluasentoa.
 2.8
 ’Matkustajan keskitasolla’ tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen keskitasoa kussakin istumapaikassa. Sitä edustaa H-pisteen koordinaatti Y-akselilla. Yhdelle henkilölle tarkoitettujen istuinten keskitaso on sama kuin matkustajan keskitaso. Muiden istuinten osalta matkustajan keskitason määrittelee valmistaja.
 2.9
 ’Kolmiulotteisella vertailujärjestelmällä’ tarkoitetaan tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvattua järjestelmää.
 2.10
 ’Vertailumerkeillä’ tarkoitetaan ajoneuvon korissa olevia, valmistajan määrittämiä fyysisiä pisteitä (aukkoja, pintoja, merkkejä tai lovia).
 2.11
 ’Ajoneuvon mittausasennolla’ tarkoitetaan ajoneuvon asentoa määriteltynä vertailumerkkien sijainnin mukaan kolmiulotteisessa vertailujärjestelmässä.
 3. VAATIMUKSET
 3.1 Tietojen esitystapa
 Kutakin istumapaikkaa koskevat viitetiedot ovat tarpeen tämän säännön vaatimusten täyttymisen osoittamiseksi. Seuraavat tiedot tai asianmukainen valikoima niistä on esitettävä tämän liitteen lisäyksessä 3 tarkoitetussa lomakkeessa:
 3.1.1
 kolmiulotteisen viitejärjestelmän mukaiset R-pisteen koordinaatit,
 3.1.2
 suunniteltu ylävartalokulma,
 3.1.3
 kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen istuimen säätämiseksi (jos istuinta voidaan säätää) 4.3 kohdassa vahvistettuun mittausasentoon.
 3.2 Mittaustulosten ja suunnittelueritelmien suhde
 3.2.1
 Jäljempänä 4 kohdassa kuvatulla tavalla määritettyjä H-pisteen koordinaatteja ja todellisen ylävartalokulman arvoa verrataan R-pisteen koordinaatteihin ja suunnitellun ylävartalokulman arvoon, jotka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut.
 3.2.2
 R-pisteen ja H-pisteen koordinaattien keskinäistä sijaintia sekä suunnitellun ja todellisen ylävartalokulman välistä suhdetta on pidettävä hyväksyttävinä kyseisessä istuinpaikassa, jos koordinaattiensa avulla määritelty H-piste sijaitsee sellaisen neliön sisällä, jonka vaaka- ja pystysuuntaisten sivujen pituus on 50 mm ja jonka lävistäjät leikkaavat R-pisteessä, ja jos todellinen ylävartalokulma poikkeaa enintään 5 astetta suunnitellusta ylävartalokulmasta.
 3.2.3
 Jos nämä ehdot täyttyvät, R-pistettä ja suunniteltua ylävartalokulmaa käytetään tämän säännön vaatimusten täyttymisen osoittamiseen.
 3.2.4
 Jos H-piste tai todellinen ylävartalokulma ei täytä edellä olevan 3.2.2 kohdan vaatimuksia, H-piste ja todellinen ylävartalokulma määritetään vielä kahdesti (kaikkiaan kolmesti). Jos kolmesta määrityksestä kahden tulokset ovat vaatimusten mukaisia, sovelletaan edellä olevan 3.2.3 kohdan ehtoja.
 3.2.5
 Jos kahden 3.2.4 kohdassa tarkoitetun määrityksen tulokset kolmesta eivät täytä 3.2.2 kohdan vaatimuksia tai jos tarkastusta ei voida suorittaa, koska ajoneuvon valmistaja ei ole toimittanut tietoja R-pisteen sijainnista tai suunnitellusta ylävartalokulmasta, käytetään kolmen mitatun pisteen painopistettä tai kolmen mitatun kulman keskiarvoa. Näitä voidaan soveltaa kaikissa tämän säännön kohdissa, joissa viitataan R-pisteeseen tai suunniteltuun ylävartalokulmaan.
 4. MENETTELY H-PISTEEN JA TODELLISEN YLÄVARTALOKULMAN MÄÄRITTÄMISEKSI
 4.1
 Ajoneuvo on vakautettava lämpötilaan 20 ± 10 °C valmistajan harkinnan mukaan, jotta istuinmateriaali on huoneenlämpöistä. Jos testattavalla istuimella ei ole koskaan istuttu, istuimelle on asetettava 70–80 kg:n painoinen henkilö tai laite kaksi kertaa yhden minuutin ajaksi istuintyynyn ja selkänojan joustavoittamiseksi. Valmistajan pyynnöstä kaikki istuimet on pidettävä kuormittamattomina vähintään 30 minuutin ajan ennen H-pisteen määrityslaitteen asettamista istuimelle.
 4.2
 Ajoneuvon on oltava edellä 2.11 kohdassa määritetyssä mittausasennossa.
 4.3
 Jos istuin on säädettävissä, se on ensin säädettävä takimmaiseen valmistajan ilmoittamaan tavanomaiseen ajo- tai käyttöasentoon niin, että huomioon otetaan ainoastaan istuimen pituussuuntainen säätö eikä säätöä muihin kuin tavanomaisiin ajo- tai käyttöasentoihin. Jos istuimessa on muita säätöjä (korkeussäätö, kulmasäätö, selkänojan säätö tms.), ne asetetaan tämän jälkeen ajoneuvon valmistajan niille määrittämään asentoon. Jousitetut istuimet on kiinnitettävä tukevasti sellaiselle korkeudelle, joka vastaa valmistajan määrittämää tavanomaista ajoasentoa.
 4.4
 Se istumapaikan alue, jota H-pisteen määrityslaite koskettaa, on peitettävä riittävän suurella ja soveltuvaa kudosta olevalla sileällä puuvillakankaalla, jossa on 18,9 säiettä/cm2 ja jonka paino on 0,228 kg/m2, tai muulla kudotulla tai kuitukankaalla, jolla on vastaavat ominaisuudet. Jos testissä käytetään istuinta, joka ei ole ajoneuvossa, istuimen alustan ja sen ajoneuvon lattian, jossa istuin on tarkoitettu käytettäväksi, on oltava olennaisilta ominaisuuksiltaan (2) samanlaiset.
 4.5
 H-pisteen määrityslaitteen kaukaloasennelma on sijoitettava siten, että laitteen keskitaso vastaa matkustajan keskitasoa. Valmistajan pyynnöstä laitetta voidaan siirtää sisemmäksi matkustajan keskitasoon nähden, jos laite sijaitsee niin paljon ulompana, että istuimen reuna estää laitteen asettamisen vaakatasoon.
 4.6
 Jalkaterä- ja sääriosat kiinnitetään istuinosaan joko erikseen tai käyttämällä T-tankoa. H-pisteen linjan kohdistuspisteiden kautta kulkevan suoran on oltava samansuuntainen maanpinnan kanssa ja kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan.
 4.7
 H-pisteen määrityslaitteen jalkaterä- ja sääriosien asettaminen
 4.7.1
 Kuljettajan istuin ja reunimmainen etumatkustajan istuin:
 4.7.1.1
 Molempia jalkaterä-säärikokoonpanoja siirretään eteenpäin siten, että jalkaterät asettuvat luonnollisiin asentoihinsa lattialla, tarvittaessa polkimien väliin. Vasemman jalkaterän on mahdollisuuksien mukaan oltava suunnilleen samalla etäisyydellä H-pisteen määrityslaitteen keskitason vasemmalla puolella kuin oikea jalkaterä sen oikealla puolella. H-pisteen määrityslaitteen poikittaissuuntaa osoittava vesivaaka asetetaan vaakatasoon säätämällä tarvittaessa istuinkaukaloa uudelleen tai säätämällä jalkaterä- ja sääriosia taaksepäin. H-pisteen linjan kohdistuspisteiden kautta kulkevan suoran on pysyttävä kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan.
 4.7.1.2
 Jos vasenta säärtä ei voida pitää samansuuntaisena oikean säären kanssa eikä rakenteella pystytä tukemaan vasenta jalkaterää, vasenta jalkaa siirretään kunnes jalkaterä on tuettu. Kohdistuspisteiden linjaus ei saa muuttua.
 4.7.2
 Reunimmaiset takaistuimet:
 Taka- tai apuistuimilla sääret asetetaan valmistajan määrittämään asentoon. Jos jalkaterät koskettavat tällöin lattiaa eri tasoissa, käytetään referenssinä sitä jalkaa, joka ensimmäisenä koskettaa etuistuinta, ja toinen jalka asetetaan niin, että laitteen istuinosan poikittaissuuntausta osoittava vesivaaka näyttää vaakatasoa.
 4.7.3
 Muut istuimet:
 Muutoin noudatetaan edellä 4.7.1 kohdassa kuvattua yleistä menettelyä, mutta jalkaterät asetetaan ajoneuvon valmistajan määrittämään asentoon.
 4.8
 Asennetaan reisi- ja säärimassat paikoilleen, ja H-pisteen määrityslaite asetetaan vaakasuoraan.
 4.9
 Selkäosaa kallistetaan eteenpäin etupysäyttimeen saakka ja H-pisteen määrityslaite vedetään irti istuimen selkänojasta T-tangon avulla. Sitten laite asetetaan uudelleen istuimelle käyttäen jompaakumpaa seuraavista menetelmistä:
 4.9.1
 Jos määrityslaite pyrkii liukumaan taaksepäin, sen annetaan siirtyä kunnes T-tankoon ei enää tarvitse kohdistaa vaakatason suuntaista eteenpäin suunnattua pidätyskuormaa, eli kunnes istumaosa koskettaa istuimen selkänojaa. Tarvittaessa korjataan säären asentoa.
 4.9.2
 Jos määrityslaite ei pyri siirtymään taaksepäin, sitä liu’utetaan taaksepäin kohdistamalla T-tankoon vaakatason suuntainen taaksepäin suunnattu kuorma, kunnes istumaosa koskettaa istuimen selkänojaa (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2).
 4.10
 Kohdistetaan 100 ± 10 N:n suuruinen kuormitus H-pisteen määrityslaitteen kaukaloasennelmaan lantiokulma-asteikon ja T-tangon kotelon liittymäkohdassa. Kuorman vaikutussuunta pidetään edellä mainitun liittymäkohdan ja reisitangon kotelon yläpuolella sijaitsevan pisteen kautta kulkevan linjan suuntaisena (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuvio 2). Tämän jälkeen selkäosa palautetaan varovasti istuimen selkänojaa vasten. Menettelyn loppuosa on suoritettava varovaisesti, jotta H-pisteen määrityslaite ei liukuisi eteenpäin.
 4.11
 Asetetaan paikoilleen oikean- ja vasemmanpuoleiset lantiopainot ja sen jälkeen kahdeksan ylävartalopainoa yksi kerrallaan. H-pisteen määrityslaitteen on pysyttävä vaakatasossa.
 4.12
 Selkäosaa kallistetaan eteenpäin istuimen selkänojaan kohdistuvan jännityksen vapauttamiseksi. H-pisteen määrityslaitetta keinutetaan puolelta toiselle 10 asteen kaaressa (5 astetta pystysuuntaisen keskitason molemmille puolille) kolme täyttä heilahdusta laitteen ja istuimen välille mahdollisesti syntyneen kitkan poistamiseksi.
 Keinuttamisen aikana laitteen T-tanko saattaa pyrkiä poikkeamaan määritetystä vaaka- ja pystylinjauksesta. Tästä syystä T-tankoa on pidettävä paikallaan kohdistamalla siihen riittävä sivuttaiskuormitus keinutusliikkeen aikana. Tangon pitämisessä ja laitteen keinuttamisessa on noudatettava varovaisuutta, jottei laitteeseen kohdistu ylimääräistä pystysuuntaista tai eteen- ja taaksepäin suuntautuvaa ulkoista kuormitusta.
 H-pisteen määrityslaitteen jalkateräosia ei saa pidätellä tämän vaiheen aikana. Jos jalkaterien asento muuttuu, niiden pitäisi antaa jäädä kyseiseen asentoon.
 Selkäosa palautetaan varovasti istuimen selkänojaa vasten ja tarkistetaan, että kumpikin vesivaaka on nolla-asennossa. Jos jalat ovat liikkuneet laitteen keinunnan aikana, ne on asetettava uudelleen seuraavasti:
 Kumpikin jalkaterä nostetaan vuorotellen irti lattiasta juuri sen verran, ettei se enää liiku enempää. Nostamisen aikana jalat saavat kääntyä vapaasti, eikä niihin saa kohdistaa eteen tai sivulle suuntautuvia kuormia. Kun jalkaterät lasketaan takaisin alas, kantapäiden on kosketettava siihen tarkoitettua rakennetta.
 Tarkistetaan, että sivusuuntainen vesivaaka on keskiasennossa. Tarvittaessa selkäkaukalon yläosaan kohdistetaan riittävä sivusuuntainen kuorma H-pisteen määrityslaitteen istuinkaukalon saattamiseksi vaakatasoon istuimella.
 4.13
 Pidetään T-tangosta kiinni, jottei laite pääse liukumaan istuintyynyllä eteenpäin, ja jatketaan seuraavasti:
 a)
 selkäkaukalo palautetaan istuimen selkänojaa vasten,
 b)
 ylävartalo-osan tankoon suunnilleen ylävartalon painojen keskikohdan korkeudella kohdistetaan ja vapautetaan vuorotellen vaakasuuntainen taaksepäin suuntautuva enintään 25 N:n kuormitus, kunnes lantiokulman asteikko osoittaa, että vakaa asento on saavutettu kuormituksen vapauttamisen jälkeen. On huolehdittava siitä, että H-pisteen määrityslaitteeseen ei kohdistu ulkoisia alaspäin eikä sivullepäin suuntautuvia kuormituksia. Jos laite on asetettava uudelleen vaakatasoon, selkäkaukaloa käännetään eteenpäin, vaakataso asetetaan uudelleen ja 4.12 kohdan menettely toistetaan.
 4.14
 Suoritetaan mittaukset:
 4.14.1
 Mitataan H-pisteen koordinaatit kolmiulotteisessa vertailujärjestelmässä.
 4.14.2
 Todellinen ylävartalokulma luetaan H-pisteen määrityslaitteessa olevalta selkäkulma-asteikolta koetintangon ollessa takimmaisessa asennossa.
 4.15
 Jos kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen asennus halutaan suorittaa uudelleen, istuinasennelman on oltava kuormittamattomana vähintään 30 minuuttia ennen asennuksen uusimista. Määrityslaitetta ei saa jättää kuormitettuna istuimelle testin suorittamiseen tarvittavaa aikaa pitemmäksi ajaksi.
 4.16
 Jos saman istuinrivin istuimia voidaan pitää samanlaisina (penkki-istuin, identtiset istuimet jne.), riittää, että kullekin istuinriville määritetään yksi H-piste ja yksi todellinen ylävartalokulma. Tällöin tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvailtu H-pisteen määrityslaite sijoitetaan koko riviä edustavalle paikalle. Tämän istumapaikan on oltava
 4.16.1
 etummaisella rivillä kuljettajan istuin,
 4.16.2
 takarivillä tai -riveillä reunimmaisena sijaitseva istumapaikka.
 (1) Etuistuimia lukuun ottamatta missä tahansa istumapaikassa, jossa H-pistettä ei voida määrittää kolmiulotteista H-pisteen määrityslaitetta tai muita menettelyjä käyttäen, toimivaltaisen viranomaisen harkinnan mukaan referenssipisteeksi voidaan ottaa ajoneuvon valmistajan ilmoittama R-piste.
 (2) Kallistusskulma, istuimen kiinnitysosien korkeus, pinnan rakenne jne.
 LISÄYS 1
 Kolmiulotteisen H-pisteen määrityslaitteen kuvaus
 (1)
 1. SELKÄ- JA ISTUINKAUKALOT
 Kaukaloasennelman selkä- ja istuinosat on valmistettu lujitemuovista ja metallista. Ne jäljittelevät ihmisen ylävartaloa ja reisiä, ja ne on nivelletty mekaanisesti toisiinsa H-pisteessä. H-pisteeseen nivellettyyn koetintankoon on kiinnitetty kulma-asteikko, jolla mitataan todellinen ylävartalokulma. Istuinosaan kiinnitetty säädettävä reisitanko osoittaa reisien keskilinjan ja toimii lantiokulman osoittavan asteikon perusviivana.
 2. VARTALO- JA JALKAOSAT
 Sääriosat on kytketty istuinosaan polvia yhdistävästä T-tangosta, joka on säädettävän reisitangon sivusuuntainen jatke. Sääriosissa on kulma-asteikot, joilla mitataan polvikulmia. Kenkä-jalkateräkokoonpanot kalibroidaan jalkaterän kulman mittaamiseksi. Laite suunnataan kahdella vesivaa’alla. Vartalo-osan massat sijoitetaan niitä vastaaviin massakeskipisteisiin siten, että istuimeen kohdistuu 76 kg painavan miehen painoa vastaava kuormitus. On tarkistettava, että H-pisteen määrityslaitteen kaikki nivelet liikkuvat vapaasti ilman havaittavaa kitkaa.
 Kuva 1
 H-pisteen kolmiulotteisen määrityslaitteen osat
 Kuva 2
 H-pisteen määrityslaitteen komponenttien mitat ja painon jakautuminen
 (1) Tietoja H-pisteen määrityslaitteen rakenteen yksityiskohdista: Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Yhdysvallat.
 Laite vastaa ISO-standardissa 6549–1980 kuvattua laitetta.
 LISÄYS 2
 KOLMIULOTTEINEN VERTAILUJÄRJESTELMÄ
 1.
 Kolmiulotteinen vertailujärjestelmä määritellään kolmella ajoneuvon valmistajan vahvistamalla kohtisuoralla tasolla (ks. kuva) (1).
 2.
 Ajoneuvo asetetaan mittausasentoon tukialustalle siten että vertailumerkkien koordinaatit vastaavat valmistajan ilmoittamia arvoja.
 3.
 R-pisteen ja H-pisteen koordinaatit vahvistetaan ajoneuvon valmistajan määrittelemien vertailumerkkien perusteella.
 Kuva
 Kolmiulotteinen vertailujärjestelmä
 (1) Vertailujärjestelmä vastaa ISO-standardia 4130:1978.
 LISÄYS 3
 ISTUMAPAIKKOJEN VERTAILUTIEDOT
 1. VERTAILUTIETOJEN MERKITSEMINEN
 Kunkin istuinpaikan vertailutiedot luetteloidaan järjestyksessä. Istumapaikalle annetaan kaksimerkkinen tunnistuskoodi. Ensimmäinen merkki on arabialainen numero, jolla ilmoitetaan istuinrivi ajoneuvon edestä taaksepäin laskettuna. Toinen merkki on suuraakkosin esitetty kirjain, joka ilmoittaa istumapaikan sijainnin rivillä katsottaessa eteenpäin ajoneuvon kulkusuuntaan. Käytettävät kirjaimet ovat seuraavat:
 L = vasen,
 C = keskimmäinen,
 R = oikea.
 2. AJONEUVON MITTAUSASENNON KUVAUS
 2.1 Vertailumerkkien koordinaatit
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. VERTAILUTIETOJEN LUETTELO
 3.1 Istumapaikka: ...
 3.1.1 R-pisteen koordinaatit:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Suunniteltu ylävartalokulma: ...
 3.1.3 Istuimen säätötiedot (1)
 vaaka: ...
 pysty: ...
 kulma: ...
 ylävartalokulma: ...
 Huomautus:
 Muiden istumapaikkojen vertailutiedot annetaan kohdissa 3.2, 3.3 jne.
 (1) Tarpeeton viivataan yli.
 LIITE 20
 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUS
 1. MÄÄRITELMÄT
 Tässä liitteessä tarkoitetaan
 1.1
 ’tuotetyypillä’ kaikkia pääominaisuuksiltaan samanlaisia laseja
 1.2
 ’paksuusluokalla’ kaikkia laseja, joiden osien paksuus on sama sallittujen toleranssien puitteissa
 1.3
 ’tuotantoyksiköllä’ kaikkia samassa paikassa toimivia yhden tai useamman tyyppisen lasin tuotantovälineitä; tuotantoyksikköön voi kuulua useita tuotantolinjoja
 1.4
 ’vuorolla’ tuotantojaksoa, joka suoritetaan samalla tuotantolinjalla päivittäisenä työaikana
 1.5
 ’tuotantoajolla’ samalla tuotantolinjalla tapahtuvaa saman tuotetyypin keskeytymätöntä tuotantojaksoa
 1.6
 merkinnällä ’Ps’ samassa vuorossa tuotettujen samaa tuotetyyppiä edustavien lasien määrää
 1.7
 merkinnällä ’Pr’ yhden tuotantoajon aikana tuotettujen samaa tuotetyyppiä edustavien lasien määrää.
 2. TESTIT
 Laseille on suoritettava seuraavat testit:
 2.1 Karkaistut tuulilasit
 2.1.1
 Sirpaloitumistesti liitteessä 4 olevan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.1.2
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.1.3
 Optisen vääristymän testi liitteessä 3 olevan 9.2 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.1.4
 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä 3 olevan 9.3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.2 Tasaisesti karkaistut lasit
 2.2.1
 Sirpaloitumistesti liitteessä 5 olevan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.2.2
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.2.3
 Tuulilaseina käytettävät lasit:
 2.2.3.1
 Optisen vääristymän testi liitteessä 3 olevan 9.2 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.2.3.2
 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä 3 olevan 9.3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3 Tavalliset laminoidut tuulilasit ja lasi-muovituulilasit
 2.3.1
 Pääniskutesti liitteessä 6 olevan 3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.2
 Kuulaniskutesti 2 260 g:n kuulalla liitteessä 6 olevan 4.2 kohdan ja liitteessä 3 olevan 2.2 kohdan mukaisesti.
 2.3.3
 Lämmönkestävyystesti liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.4
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.5
 Optisen vääristymän testi liitteessä 3 olevan 9.2 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.6
 Heijastuskuvan erotustesti liitteessä 3 olevan 9.3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.7
 Vain lasi-muovituulilasit:
 2.3.7.1
 Naarmuuntumiskestävyystesti liitteessä 9 olevan 2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.7.2
 Kosteudenkestävyystesti liitteessä 9 olevan 3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.3.7.3
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4 Tavalliset laminoidut lasit ja lasi-muovilasit, muut kuin tuulilasit
 2.4.1
 Kuulaniskutesti 227 g:n kuulalla liitteessä 7 olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.2
 Lämmönkestävyystesti liitteessä 3 olevan 5 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.3
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.4
 Vain lasi-muovilasit:
 2.4.4.1
 Naarmuuntumiskestävyystesti liitteessä 9 olevan 2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.4.2
 Kosteudenkestävyystesti liitteessä 9 olevan 3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.4.3
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.4.5.
 Edellä olevia säännöksiä katsotaan noudatetun, jos vastaavat testit on suoritettu koostumukseltaan samanlaiselle tuulilasille.
 2.5 Käsitellyt laminoidut tuulilasit
 2.5.1
 Tämän liitteen 2.3 kohdassa määrättyjen testien lisäksi on suoritettava sirpaloitumistesti liitteessä 8 olevan 4 kohdan vaatimusten mukaisesti.
 2.6 Muovimateriaalilla päällystetyt lasit
 Tämän liitteen eri kohdissa esitettyjen testien lisäksi on suoritettava seuraavat testit:
 2.6.1
 Naarmuuntumiskestävyystesti liitteessä 9 olevan 2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.6.2
 Kosteudenkestävyystesti liitteessä 9 olevan 3 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.6.3
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan vaatimusten mukaisesti
 2.7 Kaksoislasit
 2.7.1
 Kaksoislaseille on suoritettava yhtä usein ja samoja vaatimuksia noudattaen ne testit, jotka tässä liitteessä määritellään suoritettavaksi kullekin kaksoislasin osana olevalle lasille.
 2.7.2
 Valonläpäisymittaus tehdään kaksoislaseille liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan vaatimusten mukaisesti.
 2.8 Jäykät muovilasit, muut kuin tuulilasit
 2.8.1
 Kuulaniskutesti 227 g:n kuulalla liitteessä 14 olevan 5 kohdan mukaisesti
 2.8.2
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti
 2.8.3
 Naarmuuntumiskestävyystesti 227 g:n kuulalla liitteessä 14 olevan 6.1 kohdan mukaisesti
 2.8.4
 Hilaristikkotesti liitteessä 14 olevan 6.3 kohdan mukaisesti
 Huomautus: Edellä 2.8.2 kohdassa tarkoitettua testiä sovelletaan vain laseihin, jotka sijaitsevat ajonäkyvyysalueen edellyttämissä kohdissa.
 Edellä 2.8.4 kohdassa tarkoitettu testi on tehtävä käyttäen näytteitä, joille ei ole tehty liitteessä 14 olevassa 6.2 kohdassa tarkoitettua testiä.
 2.8.5
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11 kohdan mukaisesti
 2.9 Taipuisat muovilasit, muut kuin tuulilasit
 2.9.1
 Kuulaniskutesti 227 g:n kuulalla liitteessä 15 olevan 4 kohdan mukaisesti
 2.9.2
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti
 Huomautus: Edellä 2.9.2 kohdassa tarkoitettua testiä sovelletaan vain laseihin, jotka sijaitsevat ajonäkyvyysalueen edellyttämissä kohdissa.
 2.9.3
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11.2.1 kohdan mukaisesti
 2.10 Jäykät muovikaksoislasit
 2.10.1
 Kuulaniskutesti 227 g:n kuulalla liitteessä 16 olevan 5 kohdan mukaisesti
 2.10.2
 Valonläpäisymittaus liitteessä 3 olevan 9.1 kohdan mukaisesti
 Huomautus: Edellä 2.10.2 kohdassa tarkoitettua testiä sovelletaan vain laseihin, jotka sijaitsevat ajonäkyvyysalueen edellyttämissä kohdissa.
 2.10.3
 Kemikaalinkestävyystesti liitteessä 3 olevan 11 kohdan mukaisesti
 3. TESTITIHEYS JA TULOKSET
 3.1 Sirpaloitumistesti
 3.1.1 Testit
 3.1.1.1
 Ensimmäinen testisarja, jolla aiheutetaan murtuma kuhunkin tässä säännössä määriteltyyn iskukohtaan, suoritetaan kunkin uudentyyppisen lasin tuotannon alkaessa pahimman murtumakohdan määrittämiseksi. Testien tulokset on kirjattava.
 Karkaistujen tuulilasien osalta ensimmäinen testisarja on kuitenkin suoritettava vain, jos tämän tyyppisen lasin vuosituotanto ylittää 200 yksikköä.
 3.1.1.2
 Tuotantoajon aikana suoritetaan tarkastustesti 3.1.1.1 kohdassa määriteltyä murtumakohtaa käyttämällä.
 3.1.1.3
 Tarkastus suoritetaan kunkin tuotantoajon alussa tai värinvaihdon jälkeen.
 3.1.1.4
 Tuotantoajon aikana tarkastustestit on suoritettava seuraavaa vähimmäistiheyttä noudattaen:
 Karkaistut tuulilasit
 Karkaistut lasit, muut kuin tuulilasit
 Käsitellyt laminoidut tuulilasit
 Ps ≤ 200: yksi rikkominen tuotantoajoa kohden
 Pr ≤ 500: yksi vuoroa kohden
 0,1 prosenttia tyyppiä kohden
 Ps > 200: yksi rikkominen neljää tuotantotuntia kohden
 Pr > 500: kaksi vuoroa kohden
 3.1.1.5
 Tarkastustesti suoritetaan tuotantoajon päättyessä yhdellä valmistetuista laseista.
 3.1.1.6
 Jos Pr < 20, suoritetaan vain yksi sirpaloitumistesti tuotantoajoa kohden.
 3.1.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava, myös ne, joihin ei liity sirpaloitumisen etenemisen pysyvä tallennus.
 Lisäksi on kerran vuoron aikana tehtävä testi, jossa käytetään sirpaloitumisen etenemisen pysyvää tallennusta, paitsi jos Pr ≤ 500. Mainitussa tapauksessa tuotantoajoa kohti on tarpeen tehdä vain yksi testi, jossa käytetään sirpaloitumisen etenemisen pysyvää tallennusta.
 3.2 Pääniskutesti
 3.2.1 Testit
 Tarkastus suoritetaan näytemäärälle, joka vastaa vähintään 0,5:tä prosenttia yhden tuotantolinjan päivittäisestä laminoitujen tuulilasien tuotannosta. Päivää kohti testataan enintään 15 tuulilasia.
 Näytteet on valittava niin, että ne edustavat eri tuulilasityyppien valmistusta.
 Hallinnollisen yksikön suostumuksella nämä testit voidaan korvata 2 260 g:n kuulatestillä (katso 3.3 kohta jäljempänä). Pään iskeytymisen vaikutus on joka tapauksessa testattava vähintään kahdella kunkin paksuusluokan näytteellä vuosittain.
 3.2.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.3 Testaus 2 260 g:n kuulalla
 3.3.1 Testit
 Vähimmäistarkastustiheys on yksi täydellinen testi kuukaudessa jokaista paksuusluokkaa kohden.
 3.3.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.4 Testaus 227 g:n kuulalla
 3.4.1 Testit
 Testikappaleet leikataan näytteistä. käytännön syistä testit voidaan kuitenkin suorittaa valmiille tuotteille tai niiden osille.
 Tarkastus on suoritettava näytemäärälle, joka vastaa vähintään 0,5:tä prosenttia yhden vuoron tuotannosta niin, että päivässä tarkastetaan enintään 10 näytettä.
 3.4.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.5 Lämmönkestävyystesti
 3.5.1 Testit
 Testikappaleet leikataan näytteistä. käytännön syistä testit voidaan kuitenkin suorittaa valmiille tuotteille tai niiden osille. Ne valitaan siten, että kaikki välikerrokset testataan niiden käytön mukaisessa suhteessa.
 Tarkastus suoritetaan vähintään kolmelle näytteelle välikerroksen väriä kohden päivittäisessä tuotannossa.
 3.5.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.6 Valonläpäisy
 3.6.1 Testit
 Tässä testissä on käytettävä edustavia näytteitä sävytetyistä valmiista tuotteista.
 Tarkastus on suoritettava vähintään kunkin tuotantoajon alussa, jos lasin ominaisuuksissa on tapahtunut muutoksia, jotka voivat vaikuttaa testin tuloksiin.
 Tätä testiä ei tarvitse suorittaa tuulilaseille ja muille laseille, joiden tyyppihyväksynnän aikana mitattu valonläpäisevyys on vähintään 75 prosenttia, eikä laseille, joiden tunnus on V (ks. tämän säännön 5.5.2 kohta).
 Karkaistujen lasien osalta lasin valmistaja voi vaihtoehtoisesti toimittaa todistuksen edellä tarkoitettujen vaatimusten täyttymisestä.
 3.6.2 Tulokset
 Valonläpäisevyysarvo on kirjattava. läpinäkymättömiä tummennuksia sisältävien tuulilasien osalta on lisäksi tämän säännön 3.2.1.2.2.4 kohdassa tarkoitetuista piirustuksista varmennettava, että kyseiset tummennukset ovat testialueen B tai vyöhykkeen i ulkopuolella, sen mukaan mihin luokkaan ajoneuvo, johon tuulilasi on tarkoitettu, kuuluu. Kaikkien läpinäkymättömien tummennusten on oltava liitteen 18 säännösten mukaisia.
 3.7 Optinen vääristymä ja heijastuskuvan erotus
 3.7.1 Testit
 Kaikki tuulilasit on tarkastettava näkyvyyteen vaikuttavien vikojen varalta. Lisäksi eri näkyvyysalueilla on suoritettava mittauksia tässä säännössä määriteltyjä menetelmiä tai jotakin vastaavat tulokset antavaa menetelmää käyttämällä ja noudattaen seuraavia vähimmäistiheyksiä:
 jos Ps ≤ 200, yksi näyte vuoroa kohden,
 jos Ps > 200, kaksi näytettä vuoroa kohden,
 tai 1 prosentti koko tuotannosta niin, että valitut näytteet edustavat koko tuotantoa.
 3.7.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.8 Naarmuuntumiskestävyystesti
 3.8.1 Testit
 Tämä testi on tarpeen tehdä vain muovipäällysteisille laseille, lasi-muovilaseille ja muovilaseille. Muovipinnoitteen tai muovimateriaalin kutakin tyyppiä kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus kuukausittain.
 3.8.2 Tulokset
 Valon hajaantumisen mittaustulos kirjataan.
 3.9 Kosteudenkestävyystesti
 3.9.1 Testit
 Tämä testi on tarpeen tehdä vain muovipäällysteisille laseille ja lasi-muovilaseille. Muovipinnoitteen tai muovimateriaalin kutakin tyyppiä kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus kuukausittain.
 3.9.2 Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.10 Kemikaalinkestävyystesti
 3.10.1 Testit
 Tämä testi on tarpeen tehdä vain muovipäällysteisille laseille, lasi-muovilaseille ja muovilaseille. Muovipinnoitteen tai muovimateriaalin kutakin tyyppiä kohti on suoritettava vähintään yksi tarkastus kuukausittain.
 3.10.2. Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 3.11. Hilaristikkotesti
 3.11.1. Testit
 Tämä testi on tarpeen tehdä vain jäykille muovilaseille, jossa on naarmuuntumisenestopinnoite. Muovimateriaalin ja pinnoitteen tyyppiä kohden on tehtävä vähintään yksi tarkastus viikossa käyttäen näytteitä, joille ei ole tehty säänkestävyystestiä (liitteen 14 kohta 6.2).
 Joka kolmas kuukausi on tehtävä tämä testi käyttäen näytteitä, joille on tehty säänkestävyystesti.
 3.11.2. Tulokset
 Kaikki tulokset on kirjattava.
 LIITE 21
 Turvalasien asentamista ajoneuvoon koskevat säännökset
 1. SOVELTAMISALA
 Tässä liitteessä vahvistetaan säännökset, jotka koskevat turvalasien asennusta luokkien (1) M, N, ja O ajoneuvoihin. Tarkoituksena on taata ajoneuvossa olevien turvallisuuden korkea taso sekä erityisesti se, että kuljettajan ajonäkyvyys on hyvä kaikissa liikenneolosuhteissa sekä eteenpäin että taakse ja sivuille.
 Säännöksiä ei sovelleta 2.3 kohdassa tarkoitettuihin panssaroituihin ajoneuvoihin.
 2. MÄÄRITELMÄT
 Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
 2.1
 ’Ajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen tarkoitettuja vähintään nelipyöräisiä moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h, ja niiden perävaunuja, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja ja liikkuvia työkoneita.
 2.2
 ’Ajoneuvoluokalla’ tarkoitetaan joukkoa ajonevoja, jotka kuuluvat ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman liitteessä 7 (R.E.3.) esitetyn luokituksen tiettyyn luokkaan (1).
 2.3
 ’Erikoisajoneuvo’ (special purpose vehicle), ’matkailuauto’ (motor caravan), ’panssaroitu ajoneuvo’ (armoured vehicle), ’ambulanssi’ (ambulance), ’ruumisauto’ (hearse) ja ’avoauto’ (convertible) määritellään vastaavasti ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman liitteessä 7 (R.E.3.) (1).
 2.4
 ’Kaksikerroksinen ajoneuvo’ määritellään UNECE-säännön nro 107 kohdassa 2.1.2.
 3. LUOKKIEN M, N JA O AJONEUVOJA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET
 3.1
 Turvalasit on asennettava siten, että huolimatta ajoneuvoon tavanomaisissa käyttöolosuhteissa kohdistuvista rasituksista, ne pysyvät paikallaan ja takaavat näkyvyyden ja turvallisuuden ajoneuvossa oleville.
 3.2
 Turvalaseissa on oltava tämän säännön 5.4 kohdassa määritelty asianmukainen osan tyyppihyväksyntämerkki ja sen yhteydessä tarvittaessa jokin 5.5 kohdassa tarkoitetuista lisätunnuksista.
 4. LUOKKIEN M JA N AJONEUVOJA KOSKEVAT ERITYISET VAATIMUKSET (1)
 4.1 Tuulilasit
 4.1.1
 Valonläpäisevyyden on oltava vähintään 70 prosenttia.
 4.1.2
 Tuulilasin on oltava tyyppihyväksytty sitä ajoneuvotyyppiä varten, johon se on tarkoitettu asennettavaksi.
 4.1.3
 Tuulilasin on oltava asennettu oikein suhteessa ajoneuvon kuljettajan R-pisteeseen.
 4.1.4
 Ajoneuvoihin, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 40 km/h, ei saa asentaa karkaistua tuulilasia.
 4.2 Muut turvalasit kuin tuulilasit ja väliseinät
 4.2.1 Kuljettajan etunäkyvyysalueen edellyttämät turvalasit
 4.2.1.1
 Sellaisen turvalasin valonläpäisevyyden, jonka kautta tämän säännön 2.18.1 kohdassa tarkoitettu kuljettajan etunäkyvyysalue muodostuu, on oltava vähintään 70 prosenttia.
 4.2.1.2
 Muoviturvalaseissa on oltava lisätunnus /B/L tämän säännön 5.5.5 ja 5.5.7 kohdan mukaisesti.
 4.2.2 Kuljettajan takanäkyvyysalueen edellyttämät turvalasit
 4.2.2.1
 Tämän säännön 2.18.2 kohdassa tarkoitetun turvalasin valonläpäisevyyden on oltava vähintään 70 prosenttia. Jos ajoneuvossa kuitenkin on kaksi taustapeiliä, lasin valonläpäisevyys saa olla alle 70 prosenttia sillä edellytyksellä, että lasissa on tämän säännön 5.5.2 kohdassa tarkoitettu lisätunnus V.
 4.2.2.2
 Muoviturvalaseissa on oltava lisätunnus A/L tai B/L tämän säännön 5.5.5 ja 5.5.7 kohdan mukaisesti.
 Avoauton taittuvassa katto-osassa olevassa takalasissa voi vaihtoehtoisesti olla lisätunnus /B/M.
 Avoauton taittuvassa katto-osassa oleva takalasi voi olla taipuisa muovilasi.
 4.2.3 Muut turvalasit
 4.2.3.1
 Niissä turvalaseissa, jotka eivät kuulu tämän säännön 2.18.1 ja 2.18.2 kohdan määritelmien alaan, on oltava tämän säännön 5.5.2 kohdassa tarkoitettu lisätunnus V, jos niiden valonläpäisevyys on alle 70 prosenttia.
 4.2.3.2
 Muoviturvalaseissa on oltava jokin tämän säännön 5.5.5, 5.5.6 ja 5.5.7 kohdassa tarkoitettu lisätunnus. Jos ajoneuvo kuitenkin on tarkoitettu matkustajien kuljettamiseen, lisätunnuksilla /C/L tai /C/M varustettuja laseja ei saa käyttää paikoissa, joissa pään iskeytyminen lasiin on mahdollista.
 4.2.4 Poikkeukset
 Muoviturvalasien osalta tämän liitteen 4.2.2.2 ja 4.2.3.2 kohdassa tarkoitettuja naarmuuntumiskestävyyteen liittyviä vaatimuksia ei sovelleta seuraaviin ajoneuvoihin eikä lasin sijaintikohtiin:
 a)
 ambulanssit
 b)
 ruumisautot
 c)
 perävaunut, myös matkailuperävaunut
 d)
 kattoluukut ja ajoneuvon katossa sijaitsevat lasit
 e)
 kaksikerroksisen ajoneuvon ylemmän kerroksen lasit
 Naarmuuntumistestiä ja tunnusta ei edellytetä.
 4.3 Erityisvaatimukset
 4.3.1
 Muiden etulasien kuin tuulilasien on oltava joko laminoitua lasia tai muovilasia, jossa on tämän säännön 5.5.5 ja 5.5.7 kohdassa tarkoitettu tunnus /A.
 4.3.2
 Edellä olevan 4.3.1 kohdan säännöksiä ei sovelleta ajoneuvoihin, joiden suurin rakenteellinen nopeus on pienempi kuin 40 km/h.
 (1) Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2).