type: legislation

text:
 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION
 Bryssel den 05.02.1997
 KOM(97) 42 slutlig
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för samtliga 15 medlemsstater att genomföra en åtgärd som avviker
 från artikel 9 i rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter
 (framlagda av kommissionen)
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Konungariket Belgien att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 1 en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 10 september 1996 har
 regeringen i Konungariket Belgien på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Konungariket Belgien.
 Denna begäran medför en ändring ay bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter för
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Konungariket Belgien kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten for beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande fa en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 3'
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs lör rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så fa särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker ochförsäkringsbolag,och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- ochfritidstjänster,är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 4-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR KONUNGARIKET BELGIEN ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 10 september 1996 Konungariket Belgien
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Konungariket Belgien.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 ^
 ---pagebreak--- Artikel 1
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Konungariket Belgien att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Konungariket Belgien.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 - G
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 ~ -t
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Konungariket Danmark att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 K
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Konungariket Danmark på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Konungariket Danmark.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter för
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Konungariket Danmark kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande tå en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGTnrL 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 c
 1
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast tor tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter Hill avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 lo -
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR KONUNGARIKET DANMARK ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Konungariket
 Danmark begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv
 77/388/EEG
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Konungariket Danmark.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 AV
 ---pagebreak--- Artikel 1
 Genom undantagfrånartikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Konungariket Danmark att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Konungariket Danmark.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 12-
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 13»
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Förbundsrepubliken Tyskland att genomföra en åtgärd som avviker från
 artikel 9 i rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas
 lagstiftning rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 IH
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Förbundsrepubliken Tyskland på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv
 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande
 omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt
 bemyndigande att kunna genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Förbundsrepubliken Tyskland.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhanclhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komina till rätta med detta förhållande önskar Förbundsrepubliken Tyskland kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande fa en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i iördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 IS
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsaltemativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överlöringssätt medför risk tor snedvridning av konkurrensen. Det
 är därlör bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 \L-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND ATT GENOMFÖRA
 EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET
 (77/388/EEG) OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING
 RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Förbundsrepubliken
 Tyskland begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv
 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Förbundsrepubliken Tyskland.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 \>
 ---pagebreak--- Artikel J
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Förbundsrepubliken Tyskland
 att låta tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls
 kunder inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om
 medlemsstaten tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv
 77/388/EEG tillämpas på dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 IR
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 n
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Grekland att genomföra.en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 2o
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 1 en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 2 september 1996 har
 regeringen i Republiken Grekland på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Grekland.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter för
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Republiken Grekland kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 21
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten for beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsaltemativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 2
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN GREKLAND ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD
 SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM
 HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EURÖPEISKAUNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om hannonisering av
 medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 2 september 1996 har Republiken Grekland
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Grekland.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 23>
 ---pagebreak--- Artikel 1
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Grekland att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Republiken Grekland.
 Utfärdat i Bryssel den
 Vä rådets vägnar
 Ordförande
 2*-
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 .'S
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Konungariket Spanien att genomfora en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 2<*-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Konungariket Spanien på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Konungariket Spanien.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Konungariket Spanien kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 - 2Î
 ---pagebreak--- som un tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så tå särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsaltemativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter Hill avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta törslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 28
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLU'
 OM BEMYNDIGANDE FÖR KONUNGARIKET SPANIEN ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system for mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Konungariket Spanien
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Konungariket Spanien.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 2<\
 ---pagebreak--- Artikel J
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Konungariket Spanien att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 3o -
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kominer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 Si
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Frankrike att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 on
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens general sekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Republiken Frankrike på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Frankrike.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter iör
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Republiken Frankrike kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 13
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatt-a dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 3*-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN FRANKRIKE ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Republiken Frankrike
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Frankrike.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 3S~
 ---pagebreak--- Artikel 1
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Frankrike att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Republiken Frankrike.
 Utfärdat i Bryssel den
 Pä rådets vägnar
 Ordförande
 3t~
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 .v>-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Irland att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i rådets sjätte
 momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning rörande
 omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 m-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Irland på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977
 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt
 system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna genomföra en
 åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Irland.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Irland kunna tillämpa avvikande bestämmelser
 beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har etablerat sin rörelse eller
 har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av sådant, den plats där
 mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med mervärdesskatten, dvs.
 att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till fullo vad gäller
 teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 v\
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstatemas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsaltemativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överibringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 l^-O
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR IRLAND ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER
 FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM HARMONISERING AV
 MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Irland begärt
 bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Irland.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 <± t
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Irland att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Irland.
 Utfärdat i Bryssel den
 Pä rådets vägnar
 Ordförande
 4-2-
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När dettaförslagtill beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 O
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Italien att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i rådets
 sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om hannonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande
 omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 q-LV
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens general sekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Republiken Italien på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den
 17 maj 1977 om hannonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Italien.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komina till rätta med detta förhållande önskar Republiken Italien kunna tillämpa avvikande
 bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har etablerat sin
 rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av sådant, den
 plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten tor beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande iå en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGTnrL 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 W^~
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan pä godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs for rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två är förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det törsta begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast tor tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster lör de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende pä överfölingssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de forslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet lör de övriga fjorton medlemsstaterna
 M-U
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN ITALIEN ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD
 SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM
 HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD MAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Republiken Italien
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Italien.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE
 H-T
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Italien att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.
 Utfärdat i Bryssel den
 Pä rådets vägnar
 Ordförande
 \A&
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 4-cl
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Storhertigdömet Luxemburg att genomföra en åtgärd som avviker från
 artikel 9 i rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om hannonisering av medlemsstaternas
 lagstiftning rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 ---pagebreak--- MOTIVIOKING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Storhertigdömet Luxemburg på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv
 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande
 omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt
 bemyndigande att kunna genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Storhertigdömet Luxemburg.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Storhertigdömet Luxemburg kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade atgäiden endast godkännas
 1
 EGTnrL 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 - si-
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överfbringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 SI-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR STORHERTIGDÖMET LUXEMBURG ATT GENOMFÖRA
 EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET
 (77/388/EEG) OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING
 RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Storhertigdömet
 Luxemburg begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv
 77/388/EEG
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Storhertigdömet Luxemburg.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 S3-
 ---pagebreak--- Artikel 1
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Storhertigdömet Luxemburg
 att låta tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls
 kunder inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om
 medlemsstaten tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv
 77/388/EEG tillämpas på dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Storhertigdömet Luxemburg.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 Sl\
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 SS"
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Konungariket Nederländerna att genomföra en åtgärd som avviker från
 artikel 9 i rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas
 lagstiftning rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 S^>"
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens general sekretariat den 30 september 1996 har
 regeringen i Konungariket Nederländerna på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv
 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande
 omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt
 bemyndigande att kunna genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Konungariket Nederländerna.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Konungariket Nederländerna kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger mm inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande fa en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGTnrL 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 -51
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 SS'
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR KONUNGARIKET NEDERLÄNDERNA ATT GENOMFÖRA
 EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET
 (77/388/EEG) OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING
 RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om hannonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande.
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 30 september 1996 har Konungariket
 Nederländerna begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv
 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Konungariket Nederländerna.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 sn
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Konungariket Nederländerna
 att låta tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls
 kunder inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om
 medlemsstaten tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv
 77/388/EEG tillämpas på dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Konungariket Nederländerna.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådels vägnar
 Ordförande
 fee '
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 fel
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Österrike att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om hannonisering av medlemsstaternas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 Ù2.
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 september 1996 har
 regeringen i Republiken Österrike på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Österrike.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter för
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Republiken Österrike kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Dänned skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 fe.'^-
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 tvä år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så fa särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskatt ni ngssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, infonnations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på övertöringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta forslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 G^ "
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN ÖSTERRIKE ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 september 1996 har Republiken Österrike
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Österrike.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 6'
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Österrike att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Republiken Österrike.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådels vägnar
 Ordförande
 u, -
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När dettaförslagtill beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 -CA-
 ---pagebreak--- Förslato
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Portugal att genomföra en åtgärd som avviker fiån artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 te-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Republiken Portugal på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Portugal.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Republiken Portugal kunna tillämpa avvikande
 bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har etablerat sin
 rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av sådant, den
 plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 trt
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd soin tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten lör beskattningen bör en metod väljas som skapar sä lä särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning lör leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel lör bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahälls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende pä överlöringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet lör de övriga fjorton medlemsstaterna.
 % • . > -
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN PORTUGAL ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD
 SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM
 HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD MAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/LLG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system lör mervärdesskall:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen i\cn 6 december 1996 har Republiken Portugal
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Portugal
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och skitgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 11ÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE
 1\
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Portugal att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Republiken Portugal.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 iz-
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 13"
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Finland att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 M-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens general sekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Republiken Finland på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den
 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Republiken Finland.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen faller
 utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa tjänster
 sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter inom
 gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen. Problemet
 med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av tekniska
 möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget nät eller
 annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av skatteintäkter för
 medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Republiken Finland kunna tillämpa avvikande
 bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har etablerat sin
 rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av sådant, den
 plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande fa en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGTnrL 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 ^
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster. Dessa
 övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 Te,-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR REPUBLIKEN FINLAND ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD
 SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM
 HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om hannonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionensförslag,och
 med beaktande av följande.
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG far rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Republiken Finland
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avvikerfrånartikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Republiken Finland.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 T>
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Republiken Finland att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Republiken Finland.
 Utfärdat i Bryssel den
 Pä rådets vägnar
 Ordförande
 -%&-
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När dettaförslagtill beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 n
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Konungariket Sverige att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning
 rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 go-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Konungariket Sverige på grundval av artikel 27 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av
 den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
 Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna
 genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Konungariket Sverige.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Konungariket Sverige kunna tillämpa
 avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen platsen där mottagaren har
 etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har levererats eller, i avsaknad av
 sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas. Därmed skulle syftet med
 mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom gemenskapen, uppnås till
 fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 bestämmelserna i fördraget som garanterar Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala
 kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. I. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 $|-
 ---pagebreak--- som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs lör rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig öm en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten lör beskattningen bör en metod väljas som skapar så få särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahällas pä annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende pä ovei löringssätt medför risk lör snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 82-
 ---pagebreak--- forslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR KONUNGARIKET SVERIGE ATT GENOMFÖRA EN
 ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG)
 OM HARMONISERING AV MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE
 OMSÄTTNINGSSKATTER
 (framlagt av kommissionen)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Konungariket Sverige
 begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Konungariket Sverige.
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på gaindval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 83>"
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/1 iEG bemyndigas Konungariket Sverige att låta
 tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder
 inom gemenskapen av leverantörer som inte är etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten
 tillgriper denna möjlighet skall även bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på
 dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster lör överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller information av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel for sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till Konungariket Sverige.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 &l\ '
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 8S--
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland att genomföra en
 åtgärd som avviker från artikel 9 i rådets sjätte momsdirektiv (77/388/EEG) om harmonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter
 (framlagt av kommissionen)
 9io-
 ---pagebreak--- MOTIVERING
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionens generalsekretariat den 6 december 1996 har
 regeringen i Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland på grundval av artikel 27 i
 rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas
 lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig
 beräkningsgrund1 begärt bemyndigande att kunna genomföra en åtgärd som avviker från artikel 9 i
 förutnämnda direktiv.
 I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har de övriga medlemsstaterna genom en skrivelse
 av den 20 december 1996 underrättats om denna begäran från Förenade konungariket
 Storbritannien och Nordirland.
 Denna begäran medför en ändring av bestämmelserna om beskattningsort vid tillhandahållande av
 teletjänster.
 Enligt gällande lagstiftning anses platsen för tillhandahållandet av teletjänster i enlighet med artikel
 9.1 i det sjätte direktivet vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe
 från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller
 stadigvarande vistas.
 Denna regel medför problem vad gäller den faktiska beskattningen av teletjänster som utnyttjas
 inom gemenskapen. Tillämpningen av denna bestämmelse medför att tillhandahållande av
 telekommunikationstjänster genom en leverantör som är etablerad utanför Europeiska unionen
 faller utanför mervärdesskattens tillämpningsområde, även om det faktiska utnyttjandet av dessa
 tjänster sker inom unionen. För att undgå att erlägga mervärdesskatt anlitar allt fler konsumenter
 inom gemenskapen leverantörer av tjänster, vilka är etablerade utanför Europeiska unionen.
 Problemet med en effektiv beskattning av teletjänster har uppkommit till följd av utvecklingen av
 tekniska möjligheter att tillhandhålla dessa tjänster utan att leverantören behöver använda ett eget
 nät eller annat slag av fast driftställe i kundens land. Denna utveckling leder till förlust av
 skatteintäkter för medlemsstaternas offentliga finanser samtidigt som den påverkar de europeiska
 telekommunikationsföretagens konkurrenskraft. Förhållandet inom detta verksamhetsområde kan
 bara beskrivas som ett skatteundandragande.
 För att komma till rätta med detta förhållande önskar Förenade konungariket Storbritannien och
 Nordirland kunna tillämpa avvikande bestämmelser beträffande orten för beskattningen, nämligen
 platsen där mottagaren har etablerat sin rörelse eller har ett fast driftsställe till vilket tjänsterna har
 levererats eller, i avsaknad av sådant, den plats där mottagaren är bosatt eller stadigvarande vistas.
 Därmed skulle syftet med mervärdesskatten, dvs. att beskatta all konsumtion som äger rum inom
 gemenskapen, uppnås till fullo vad gäller teletjänster.
 Eftersom det undantag som begärts syftar till att ändra orten för beskattningen och alla
 medlemsstater begär samma undantag, skulle rådets bemyndigande få en verkan som är likvärdig
 med en ändring av det sjätte direktivet. En sådan ändring kan dock endast göras i enlighet med
 1
 EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338,
 28.12.1996, s. 89).
 tv
 ---pagebreak--- kommitténs rättigheter. Under dessa omständigheter kan den planerade åtgärden endast godkännas
 som en tillfällig åtgärd som tillvaratar medlemsstaternas rättmätiga intressen, nämligen att bekämpa
 undandragande av skatt, och i avvaktan på godkännandet av ett förslag till direktiv om ändring av
 det sjätte direktivet, vilket samtidigt framläggs för rådet. Undantaget bör likaledes vara
 tidsbegränsat, med beaktande av den tidsfrist som är nödvändig för antagandet av en
 gemenskapslagstiftning och överföringen av denna till nationell lagstiftning. En tidsfrist på omkring
 två år förefaller tillräcklig i detta hänseende, vilket begränsar undantagets giltighet till den 31
 december 1998.
 Eftersom det rör sig om en skyddsåtgärd bör den begränsas till vad som är absolut nödvändigt för
 att bekämpa undandragande av skatt. Oaktat förslaget till direktiv om ändring av det sjätte
 direktivet angående mervärdesskatt bör en beskattningsmetod användas som redan är väl känd och
 därmed enkel att tillämpa.
 Följaktligen bör följderna av bemyndigandet för det första begränsas enbart till de tjänster som
 tillhandhålls av leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, eftersom endast dessa tjänster
 idag undgår beskattning och ger upphov till undandragande av skatt.
 När det gäller definitionen av orten för beskattningen bör en metod väljas som skapar så fa särskilda
 skyldigheter som möjligt rörande beskattning för leverantörer som är etablerade utanför
 gemenskapen och som inte i förväg avgör vilket beskattningssystem som skall fastställas inom
 ramen för ändringen av det sjätte direktivet. Syftet kan bäst uppnås genom tillämpning av
 bestämmelserna i artikel 9.2 e i det sjätte direktivet, varigenom den skattskyldige mottagaren av
 tjänsten betraktas som skattskyldig person.
 Emellertid är det inte tillräckligt att fastställa ett beskattningsalternativ endast för tjänster som
 tillhandahålls skattskyldiga personer. En sådant alternativ skulle endast omfatta det slutliga
 utnyttjandet av tjänster för de skattskyldiga personer, som inte åtnjuter full avdragsrätt, särskilt
 banker och försäkringsbolag, och inte avse tjänster som köps av enskilda personer. För att komma
 till rätta med denna brist bör tillämpningen av artikel 9.3 b göras bindande beträffande teletjänster
 som tillhandahålls icke skattskyldiga personer.
 För att införa en särskild regel för bestämning av platsen för teletjänster, som tillhandahålls av
 leverantörer som är etablerade utanför gemenskapen, är det nödvändigt att definiera de tjänster som
 avses. Det bästa alternativet är att använda en definition som redan är väl etablerad på det
 internationella planet, nämligen Melbourne-konventionen.
 Även om ett växande antal tjänster idag tillhandahålls över telenät, t.ex. reklam-, informations-,
 nöjes- och fritidstjänster, är det likväl inte lämpligt att innefatta dem i definitionen teletjänster.
 Dessa övriga tjänster kan tillhandahållas på annat sätt än över telenät och att utarbeta olika
 beskattningsregler beroende på överföringssätt medför risk för snedvridning av konkurrensen. Det
 är därför bättre att åtskillnad görs mellan överföringen av meddelandena och innehållet i dem.
 Detta förslag till beslut av rådet överensstämmer med de förslag som samma dag framlagts av
 kommissionen till rådet för de övriga fjorton medlemsstaterna.
 gfc-
 ---pagebreak--- Förslag
 RÅDETS BESLUT
 OM BEMYNDIGANDE FÖR FÖRENADE KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH
 NORDIRLAND ATT GENOMFÖRA EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 9 I
 DET SJÄTTE DIREKTIVET (77/388/EEG) OM HARMONISERING AV
 MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om hannonisering av
 medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt:
 enhetlig beräkningsgrund, och särskilt artikel 27 i detta,
 med beaktande av kommissionens förslag, och
 med beaktande av följande:
 Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG lår rådet enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga
 varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker fiån detta direktiv för att förenkla
 skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
 I en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 6 december 1996 har Förenade
 konungariket Storbritannien och Nordirland begärt bemyndigande att genomföra en åtgärd som
 avviker från artikel 9 i direktiv 77/388/EEG.
 De övriga medlemsstaterna har den 20 december 1996 underrättats om den begäran som inlämnats
 av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland .
 Åtgärden är nödvändig för att motverka effekterna av skatteundandragande, vilket har lett till att ett
 ökande antal skattskyldiga personer och icke skattskyldiga personer inom gemenskapen köper
 teletjänster utanför gemenskapen uteslutande i avsikt att undgå att erlägga mervärdesskatt.
 Det är önskvärt att undantaget beviljas till och med den 31 december 1998 för att möjliggöra för
 rådet att anta en generell och slutgiltig lösning på gemenskapsnivå på grundval av kommissionens
 förslag.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 &\ ~
 ---pagebreak--- Artikel I
 Genom undantag från artikel 9.1 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas Förenade konungariket
 Storbritannien och Nordirland att låta tillämpningsområdet för artikel 9.2 e i samma direktiv
 omfatta teletjänster som tillhandahålls kunder inom gemenskapen av leverantörer som inte är
 etablerade inom gemenskapen. Om medlemsstaten tillgriper denna möjlighet skall även
 bestämmelsen i artikel 9.3 b i direktiv 77/388/EEG tillämpas på dessa tjänster.
 Som teletjänster betraktas tjänster för överföring, sändning och mottagning av signaler, texter,
 bilder och ljud eller infonnation av vilket slag som helst, med hjälp av tråd, radio, optiska eller andra
 elektromagnetiska medel inklusive överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja medel för sådan
 överföring, sändning eller mottagning.
 Artikel 2
 Bemyndigandet som avses i detta beslut skall upphöra att gälla den 31 december 1998.
 Artikel 3
 Detta beslutriktarsig till Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland .
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 °\o -
 ---pagebreak--- REDOVISNING AV BUDGETKONSEKVENSERNA
 När detta förslag till beslut av rådet har antagits kommer det att leda till en utvidgning av basen för
 gemenskapens egna medel genom mervärdesskatt, eftersom ändringen av beskattningsorten för
 teletjänster bör möjliggöra en bättre täckning av utnyttjandet av detta slags tjänster inom den
 europeiska unionen.
 Det är dock omöjligt att göra en beräkning av denna ökning av de egna medlen.
 <\\ ~
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- ISSN 1024-4506
 KOM(97) 42 slutlig
 DOKUMENT
 SV 09 06 10
 Katalognummer : CB-CO-97-038-SV-C
 ISBN 92-78-15527-6
 Byrän för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer
 E-2985 Luxemburg
 ^2_~