text:
Marilyn Monroe (rođena Norma Jeane Mortenson; Los Angeles, 1. lipnja 1926. – Hollywood, 4. kolovoza 1962.) bila je američka filmska glumica, pjevačica, model i pop-ikona, svojedobno i dobitnica Zlatnoga globusa za najbolju glavnu glumicu. Bila je poznata po svojim komičarskim vještinama pa je postala jedna od najvećih filmskih zvijezda pedesetih i ranih šezdesetih godina 20. stoljeća te kulturna i modna ikona.. Postala je i jedan od najpopularnijih seks simbola 1950-ih i ranih 1960-ih, kao i amblem seksualne revolucije tog doba. Njezini su filmovi zaradili preko 200 milijuna dolara (ekvivalentno 2 milijarde dolara 2021.) do njezine smrti 1962. godine.
 Djetinjstvo
 Njezina majka
 Marilyn Monroe rođena je kao Norma Jeane Mortenson u sirotištu Okružne bolnice u Los Angelesu. Prema zapisima njezina biografa Freda Lawrencea Guilesa, njezina ju je baka, Della Monroe Grainger, krstila pod imenom Norma Jean Baker. Dana 23. veljače 1956. promijenila je ime u Marilyn Monroe.
 Monroeini djed i baka s majčine strane bili su Otis Emer Monroe i Delia Mae Hogan. Njezina majka Gladys Pearl Monroe rođena je u Porfirio Diazu, u Meksiku, sada poznat kao Piedras Negras, 27. svibnja 1902., gdje se obitelj preselila kako bi Otis mogao raditi na željeznici. Obitelj se vratila u Kaliforniju gdje je rođen Gladysin brat Otis, 1905. Njihov otac, koji je bolovao od sifilisa koji mu je napao mozak, umro je 1909. u bolnici u Južnoj Kaliforniji, u okrugu Bernardino. Gladys se prvo 1917. udala za Jaspera Baker Maya, s kojim je dobila dvoje djece, Roberta Kermita Bakera (rođenog 24. siječnja 1918.) i Berniece Baker (rođenu 30. lipnja 1919.). Oboje su rođeni u Los Angelesu. Nakon što su se Gladys i njezin muž razveli, on je odveo djecu sa sobom u Kentucky, gdje je rođen. Prema Miracleovoj knjizi My Sister Marilyn, i Gladys se preselila tamo, kako bi bila bliže djeci. Nakon što je živjela tamo neko vrijeme, vratila se u Los Angeles.
 Njezin otac
 Kad se vratila u Los Angeles, udala se za Martina Edwarda Mortensona (1897. – 1981.) 11. listopada 1924. Razveli su se nakon samo šest mjeseci. Prema knjizi My Sister Marilyn, Martinov otac, koji se isto zvao Martin, rođen je u Haugesundu, u Norveškoj, a imigrirao je u Sjedinjene Države oko 1880. gdje se oženio sa Stellom Higgins. Njihov sin rođen je u Valleju, u Kaliforniji.
 Mnogi biografi, kao što je Donald H. Wolfe u knjizi The Last Days of Marilyn Monroe, vjeruju kako je biološki otac Norme Jeane bio Charles Stanley Gifford, prodavač u filmskom studiju RKO Pictures gdje je Gladys radila kao montažerka. Na Monroeinom rodnom listu kao otac je naveden Gladysin drugi muž, Martin Edward Mortenson. Kako je Mortenson ostavio Gladys prije rođenja Norme Jeane, neki biografi smatraju kako bi on mogao biti otac. U intervjuu za Lifetime, James Dougherty, njen prvi muž, rekao je da je Norma Jeane vjerovala da joj je Gliford otac. Tko god bio njezin otac, nije imao nikakvu ulogu u njezinom životu.
 Posvojitelji
 Kako nije uspjela nagovoriti Dellu da uzme Normu Jeane, Gladys ju je udomila kod Alberta i Ide Bolender iz Hawthornea, Kalifornija, gdje je živjela do svoje sedme godine. U njezinoj autobiografiji My Story, Monroe je izjavila kako je mislila da je Albert djevojka.
 Gladys je posjećivala Normu Jeane svake subote. Jednog dana, rekla je kako je kupila kuću. Nekoliko mjeseci nakon što su se uselili, Gladys je doživjela slom živaca. U My Story, Monroe se prisjetila kako je majka "vrištala i smijala se" te da je na silu smještena u bolnicu u Norwalku. Prema knjizi My Sister Marilyn, Gladysin brat, Marion, se objesio nakon izlaska iz umobolnice, a i Dellin otac je počinio istu stvar kad je patio od depresije.
 Norma Jeane proglašena je državnom štićenicom, a Gladysina najbolja prijateljica, Grace McKee (kasnije Goddard) postala je njezin skrbnik. Kad se McKee 1935. udala, Norma Jeane poslana je u sirotište u Los Angelesu, a zatim se selila po udomiteljskim kućama.
 Goddardovi su se selili na istočnu obalu te je nisu mogli povesti sa sobom. Grace je prišla majci Jamesa Doughertyja i upitala je bi li njezin sin oženio djevojku. Vjenčali su se dva tjedna nakon što je navršila 16 godina, pa se Norma Jeane nije morala vratiti u sirotište ili udomiteljima.
 Karijera
 Rane godine
 Dok joj je muž služio u transportnoj mornarici tijekom Drugog svjetskog rata, Norma Jeane Dougherty preselila se sa svekrvom i počela raditi u tvornici Radioplane Company (čiji je vlasnik bio holivudski glumac Reginald Denny) gdje su se bojili dijelovi aviona i pregledavali padobrani. Vojni fotograf David Conover pregledavao je lokalne tvornice, fotografirajući za članak u časopisu YANK o ženama koje pridonose ratnim naporima. Nju je vidio kao potencijalni model, a ubrzo je potpisala agenciju za modele, The Blue Book. U svojoj knjizi Finding Marilyn, Conover je tvrdio kako s njom godinama bio u vezi. Ubrzo nakon potpisivanja za agenciju, Monroe je skratila kosu, izravnala je i obojila u zlatno plavu.
 Postala je jedna od najuspješnijih modela agencije, pojavljujući se na desecima naslovnica raznih časopisa. 1946. ju je primijetio lovac na talente Ben Lyon. Dogovorio joj je audiciju u 20th Century Foxu. Ponuđen joj je standardni šestomjesečni ugovor uz početnu plaću od 125 dolara tjedno.
 Lyon joj je predložio da uzme umjetničko ime Marilyn (po Marilyn Miller), jer Norma Jeane nije bilo toliko komercijalno. Za prezime je uzela majčino djevojačko prezime. Tako je 21-godišnja Norma Jeane Baker postala Marilyn Monroe. Tijekom svojih prvih šest mjeseci u Foxu, Monroe nije dobivala angažman, ali je Fox produžio ugovor, a nastupila je u manjim ulogama u filmovima Scudda Hoo! Scudda Hay! i Opasne godine, oba iz 1947. U Scudda Hoo!, cijela njena izvedba je izrezana osim kratke pojave njezina lica kad izgovara dvije riječi. Fox nije htio obnoviti ugovor. Monroe se vratila poslu modela te je počela ostvarivati kontakte u Hollywoodu.
 1948. je nastupila u mjuziklu Columbia Picturesa, Ladies of the Chorus, ali niskobudžetni fim nije ostvario veći uspjeh, a Monroe je opet dobila otkaz. Tada je upoznala jednog od najboljih holivudskih agenata, Johnnyja Hydea, koji joj je sredio novi ugovor s Foxom nakon što ju je MGM odbio. Potpredsjednik Foxa Darryl F. Zanuck nije bio siguran u njen potencijal, ali je popustio zbog Hydeove upornosti. Monroe je dobila sporedne uloge u Foxovom filmu Sve o Evi i MGM-ovoj Džungli na asfaltu. Iako su uloge bile male, publika i kritičari su primijetili kako je Hyde sredio manju operaciju plastičnu operaciju za nju, za njen nos i bradu, koja je došla nakon stomatološke operacije.
 Sljedeće dvije godine bile su ispunjene beznačajnim ulogama u filmovima kao što su We're Not Married! i Ljubavno gnijezdo. Međutim, šefovi RKO-a iskoristili su njezine potencijale na box-officeu u produkciji Fritza Langa, Clash by Night. Nakon što je film dobro prošao, Fox je iskoristio sličnu taktiku pa je dobila ulogu recepcionarke s Caryjem Grantom i Ginger Rogers u jeftinoj komediji Howarda Hawksa, Majmunska posla. Kritičari je više nisu izbjegavali, a uspjeh oba filma često je pripisivan njenoj sve većoj popularnosti.
 Fox joj je 1952. konačno dao glavnu ulogu u Dont Brother to Knock, u kojem je portretirala poremećenu dadilju koja napada djecu koju čuva. Bio je to jeftini film B-produkcije a iako su kritike bile podijeljene, tvrdili su kako je Monroe potvrdila da je spremna za ozbiljnije uloge. Izvedba u tom filmu uzima se kao jedna od njezinih najboljih u karijeri.
 Filmska zvijezda
 Monroe je potvrdila kako se može nositi s ulogama u visokobudžetnim filmovima kad je nastupila u Niagari 1953. Filmski kritičari pisali su o Monroeinoj vezi s kamerom koliko i o zlokobnoj priči. Igrala je neuravnoteženu ženu koja planira ubojstvo svog muža.
 Playboyjeva ljepotica
 U to vrijeme počele su kružiti fotografije gole Monroe, koje je snimio fotograf Tom Kelley kad je ona tražila posao. Slike je kupio Hugh Hefner, a u prosincu 1953. se pojavila u prvom izdanju Playboya. Zbog konsternacije u Foxu, Monroe je odlučila javno potvrditi da je na slikama uistinu ona. Kad ju je novinar upitao što nosi u krevetu, odgovorila je: "Chanel No. 5". Kad su je pitali što je imala na sebi tijekom snimanja, odvratila je: "Radio".
 Prvorazredna glumica
 Tijekom sljedećih mjeseci, uloge u filmovima Muškarci više vole plavuše i Kako se udati za milijunaša zacementirali su njezin status na A-listi glumica te je postala jedna od najvećih svjetskih filmskih zvijezda. Raskošne Technicolorove komedije utemeljili su Monroeinu personu glupe plavuše.
 U filmu Muškarci više vole plavuše, Monroe se pojavila kao sponzoruša i plesačica Lorelei Lee, a scena u kojoj pjeva "Diamond Are a Girl's Best Friend" inspirirala je pjevačice kao što su Madonna, Kylie Minogue i Geri Halliwell.
 U filmu Kako se udati za milijunaša, Monroe se udružila s Lauren Bacall i Betty Grable. Glumila je kratkovidnu glupu plavušu, a iako je uloga bila stereotipna, kritičari su primijetili njezin komičarski timing.
 Njezina dva sljedeća filma, Rijeka bez povratka i mjuzikl Nema biznisa do šoubiznisa, nisu bili uspješni. Monroeovoj su dosadile uloge koje joj je dodjeljivao Zanuck. Nakon završetka snimanja filma Sedam godina vjernosti početkom 1955., raskinula je svoj ugovor i otišla studirati glumu u New York kod Leeja Strasberga. Fox nije pristao na njezine zahtjeve te je inzistirao da se vrati za produkcije filmova koje je smatrala neumjesnima, kao što su Djevojka u ružičastim tajicama (koji nikad nije snimljen), The Girl in the Red Velvet Swing i Kako biti jako, jako popularan.
 Monroe je ostala u New Yorku. Kako se Sedam godina čežnje popeo na vrh liste najuspješnijih filmova 1955., a Foxove starlete Jayne Mansfield i Sheree North nisu uspjele osvojiti publiku, Zanuck je priznao poraz, a Monroe se vratila u Hollywood. Sastavljen je novi ugovor, uz klauzulu da može nastupati i u projektima drugih studija.
 Prvi film pod novim ugovorom bio je Autobusna postaja, redatelja Joshue Logana. Glumila je Cherie, salonsku pjevačicu koja se zaljubljuje u kauboja. Monroe se namjerno pojavila loše našminkana i neglamurozna. Bila je nominirana za Zlatni globus, a i kritičari su hvalili njezinu izvedbu. Kritičar The New York Timesa, Bosley Crowther, je napisao: "Ljudi, čvrsto se držite i pripremite se za silno iznenađenje. Marilyn Monroe se konačno dokazala kao glumica." U svojoj autobiografiji, Movie Stars, Real People and Me, redatelj Joshua Logan je napisao: "Shvatio sam kako je Marilyn jedan od najvećih talenata svih vremena... Iznenadilo me kako je bila mnogo bistrija osoba nego što sam zamišljao, a mislim da sam tada prvi put shvatio kako inteligencija i oštroumnost nemaju nikakve veze s obrazovanjem."
 Marilyn Monroe Productions
 Monroe je osnovala vlastitu produkcijsku kompaniju s prijateljem i fotografom Miltonom H. Greeneom. Marilyn Monroe Productions objavio je 1957. prvi i zadnji film, Princ i plesačica, koji je zaradio podijeljene kritike. Osim što je bila izvršni producent, nastupila je u glavnoj ulozi s afirmiranim britanskim glumcem Laurenceom Olivierom, koji je i režirao film.
 Olivier je bio bijesan zbog njezine navike da kasni na set, kao i zbog njezine ovisnosti o svojoj učiteljici drame, Pauli Strasberg. Kritičari su hvalili njezinu izvedbu, posebno u Europi, gdje joj je dodijeljena nagrada David di Donatello, talijanski ekvivalent Oscara. Bila je nominirana i za BAFTA nagradu.
 Kasnije godine
 1959. je donijela najveći hit njene karijere, komediju Billyja Wildera Neki to vole vruće, u kojoj je nastupila s Tonyjem Curtisom i Jackom Lemmonom. Kad je snimanje završilo, Wilder je javno pričao o njezinom teškom ponašanju na setu. Ubrzo se, međutim, Wilderov stav ublažio te ju je počeo hvaliti kao veliku komičarku. Neki to vole vruće smatra se jednim od najboljih filmova ikad snimljenih, a Monroe je za svoju izvedbu dobila Zlatni globus kao najbolja glumica u mjuziklu ili komediji.
 Nakon tog filma, Monroe je snimila Volimo se redatelja Georgea Cukora, s Yvesom Montandom. Monroe je bila prisiljena snimiti film zbog obaveza prema studiju 20th Century Fox. Iako film nije bio ni financijski ni kritički uspjeh, u njemu je otpjevala jednu od legendarnih glazbenih brojeva, pjesmu Colea Portera "My Heart Belongs to Daddy".
 Arthur Miller napisao je ono što će postati posljednja dovršena suradnja Monroe i Clarka Gablea, Neprilagođeni. Iscrpljujuće snimanje odvijalo se u vrućoj pustinji u Nevadi. Monroe, Gable i Montgomery Clift ostvarili su izvedbe koje suvremeni kritičari smatraju izvrsnima. Tabloidi su okrivljivali nju zbog smrti Clarka Gablea od srčanog udara, tvrdeći kako ga je gnjavila na setu. Gable je, međutim, inzistirao da sam izvodi kaskaderske scene, a bio je i strastveni pušač. Nakon Gableove smrti, Monroe je nazočila krštenju njegova sina.
 Monroe se vratila u Hollywood kako bi nastavila snimanje komedije Georgea Cukora, Something's Got to Give, nikad završeni film koji je postao legendaran zbog problema na setu, a pokazao se kao skupi debakl za Fox. U svibnju 1962. je ostvarila posljednji poznati javni nastup, pjevajući Happy Birthday, Mr. President na televizijskoj rođendanskoj proslavi predsjednika Johna F. Kennedyja.
 Kako je bio financijski opterećen produkcijom Kleopatre, s Elizabeth Taylor u glavnoj ulozi, Fox je otpustio Monroe i zamijenio je s Lee Remick. Međutim, Dean Martin, koji je u svojem ugovoru imao klauzulu da može birati glumce s kojima će surađivati, nije htio nikog do Monroe. Studio ju je vratio.
 Monroe je dala veliki intervju za Life, u kojem je otkrila kako je bila ogorčena kad su je u Hollywoodu počeli etiketirati kao glupu plavušu te kako je voljela svoju publiku. Snimila je i fotosession za Vogue, a počela je raditi na svom sljedećem filmskom projektu s Geneom Kellyjem i Frankom Sinatrom, prema biografiji Donalda Spota. Osim toga, namjeravala je nastupiti u biografskom filmu o Jean Harlow. Drugi projekti u kojima je trebala nastupiti bili su What a Way to Go! (u kojem će je zamijenila Shirley MacLaine), Poljubi me, budalo, komedija s Deanom Martinom u glavnoj ulozi (Kim Novak preuzela je Monroeinu ulogu) i mjuzikl A Tree Grows In Brooklyn.
 Monroein zadnji dom bio je u Brentwoodu u Los Angelesu. Spremačica ju je našla mrtvu 5. kolovoza 1962. Objavljeno je kako je uzrok smrti bilo predoziranje tabletama za spavanje. Ostala su pitanja o okolnostima i o tome koliko je vremena prošlo kad ju je spremačica našla. Osim toga, postoje neke teorije zavjere koje govore kako su za njezinu smrt odgovorni John i Robert Kennedy.
 8. kolovoza 1962., Monroe je pokopana u kripti u groblju Westwood Village Memorial Park u Los Angelesu, Kalifornija. Lee Strasberg održao je govor na sprovodu. Ona ostaje jedna od najlegendarnijih ličnosti 20. stoljeća i prototip holivudske filmske zvijezde.
 Brakovi i veze
 James Dougherty
 Monroe se udala za Jamesa Doughertyja 19. lipnja 1942. U knjigama The Secret Happiness of Marilyn Monroe i To Norma Jean with Love, Jimmie, tvrdio je da su se voljeli, ali da su nju ponijeli snovi o slavi. 1953. je napisao članak zvan "Marilyn Monroe Was My Wife" za Photoplay, u kojem je tvrdio da ju je ostavio.
 U dokumentarcu iz 2004., Marilyn's Man, Dougherty je ustvrdio još tri stvari: da je bio njezin Svengali te da je on stvorio "Marilyn Monroe" personu, da su je šefovi studija natjerali da se razvede od njega i da je on bio njezina jedina prava ljubav.
 Ponovno se oženio 1947. Kad su ga obavijestili o njezinoj smrti, 6. kolovoza 1962., New York Times je objavio da je odgovorio, "Žao mi je", i nastavio svoju policijsku patrolu u Los Angelesu. Nije se pojavio na njezinom sprovodu.
 Joe DiMaggio
 Joe DiMaggio vidio je 1951. Monroeinu sliku s dva igrača Chicago White Soxa, ali ju nije pozvao sve do 1952. Ona je napisala u My Story da ga nije htjela upoznati, bojeći se da se on uklapa u stereotip američkog sportaša. Vjenčali su se u gradskoj vijećnici San Francisca 14. siječnja 1954. Tijekom medenog mjeseca, posjetili su Japan, a nju su zamolili da posjeti Koreju. U četiri dana je održala deset nastupa na vrlo niskim tempereturama za sto tisuća vojnika koji su tamo služili. Biografi su naglasili da DiMaggio, koji je ostao u Japanu, nije bio sretan ženinom odlukom jer je htio da to bude intimni put.
 14. rujna 1954. ona je snimila sada već kultnu scenu u kojoj joj vjetar diže haljinu za film Sedam godina vjernosti u njujorškom kazalištu Trans-Lux. Bill Kobrin, tadašnji Foxov dopisnik s istočne obale, rekao je kako je Billy Wilder htio da to postane medijski cirkus: "... svaki put kad bi se haljina digla, publika bi se uzbudila, a DiMaggio bi poludio." Par se poslije posvađao u predvorju hotela. Ona je zatražila razvod zbog mentalnog nasilja 274 dana nakon vjenčanja.
 Godinama kasnije obratila mu se za pomoć. U veljači 1961., njezin psihijatar poslao ju je u psihijatrijsku kliniku Payne Whitney, gdje je, prema Donaldu Spotu, smještena u odjel za najteže slučajeve. Kako se nije mogla sama odjaviti, nazvala je DiMaggija, koji ju je izveo. Poslije mu se pridružila na Floridi. Njihova priča o tome kako su "samo dobri prijatelji" nisu zaustavili glasine o tome kako su se ponovno vjenčali.
 Prema Mauryju Allenu, 1. kolovoza 1962., DiMaggio je - alarmiravši kako se njegova bivša žena spetljala s ljudima koji će joj nauditi, kao što su Frank Sinatra i njegov "Rat Pack" - dao je otkaz u vojnoj službi kako bi je ponovno zaprosio. Pokupio je njezino tijelo i sredio sprovod. Dvadeset godina je u njezinu kriptu stizao tucet crvenih ruža - tri puta tjedno. Za razliku od njezina druga dva muža, nikad nije govorio o njoj u javnosti, nije pisao o tome te se nije ponovno oženio.
 Marlon Brando
 Tijekom braka s DiMaggiom, Monroe je upoznala glumca Marlona Branda. Ona je u to vrijeme snimila blockbuster Niagara, a on hvaljeni Viva Zapata!. Dvoje su se upoznali na holivudskoj zabavi, upustili se u kratki razgovor i razišli. Nekoliko tjedana poslije, Brandov prijatelj je izazvao Branda smije li nazvati bilo koju ženu i pitati je želi li se sastati s njim u hotelu. Ideja je bila potvrditi glasinu da Brando može imati ženu koju poželi. On se slučajno sjetio kratkog razgovora s Marilyn Monroe samo nekoliko tjedana prije i odlučio je nazvati i pitati hoće li se naći s njim u Hollywood Rooseveltu. Pristala je. Iako je ideja bila pozvati Marilyn i poslati je natrag, Brando se upustio u tajnu vezu s njom. Počeli su se privatno viđati, a čak su se zajedno pojavili na nekoliko holivudskih događaja. Veza je potrajala godinama, a Monroe je sama zabilježila vezu u svoj privatni dnevnik koji je pronađen nakon njene smrti 1962.
 Arthur Miller
 29. lipnja 1956. Monroe se udala za dramatičara Arthura Millera, kojeg je upoznala 1951. u White Plainsu, u New Yorku. Vjenčanje se tajilo od medija i od javnosti. Iako je odgojena u kršćanskom duhu, preobratila se na judaizam prije nego što se udala za Millera. Nakon što je završila snimanje filma Princ i plesačica s Laurenceom Olivierom, par se vratio u SAD iz Engleske i otkrio kako je ona trudna. Međutim, ona je patila od endometrioze, a trudnoća se pokazala kao vanmaterična. Završila je pobačajem.
 Millerov scenarij za Neprilagođene, priča o očajnom razvodu, trebao je biti dar za Valentinovo za nju, ali u vrijeme kad je snimanje počelo 1960., njihov brak je bio nepopravljiv. Razvod je obavljen u Meksiku 24. siječnja 1961. 17. veljače 1962. Miller se oženio s Inge Morath, jednom od fotografkinja koja je radila na snimanju Neprilagođenih.
 Kennedyji
 Bilo je glasina da je Monroe bila u vezi s Robertom Kennedyjem, Johnom F. Kennedyjem ili obojicom. Jeanne Carmen, koja tvrdi da je bila njezina prijateljica, kasnije je rekla da je Monroe hodala s obojicom, iako je voljela samo Roberta. Carmen također vjeruje da je barem jedan od njih dvojice odogovoran za njenu smrt. Joe DiMaggio je rekao svojem sinu i odvjetniku "da su je Kennedyji ubili".
 Upetljanost Kennedyja u Monroeinu zagonetnu smrt je stvar rasprava. Novinar Anthony Summers i drugi istražitelji naveli su kako joj je prisluškivana kuća te da to i drugi dokazi indiciraju moguću upetljanost CIA-e, FBI-ja i mafije.
 Filmografija
 Nagrade i nominacije
 1952. Posebna Photoplay nagrada
 1953. Nagrada Henrietta: Najpopularnija filmska glumica
 1953. Nagrada Photoplay: Najpopularnija ženska zvijezda
 1956. Nominacija za BAFTA-u: Najbolja strana glumica, Sedam godina vjernosti
 1956. Nominacija za Zlatni globus: Najbolja glumica u komediji ili mjuziklu, Autobusna stanica
 1958. Nominacija za BAFTA-u: Najbolja strana glumica Princ i plesačica
 1958. Nagrada David di Donatello: Najbolja strana glumica, Princ i plesačica
 1959. Kristalna zvijezda: Najbolja strana glumica, Princ i plesačica
 1960. Zlatni globus za najbolju glumicu u komediji ili mjuziklu, Neki to vole vruće
 1962. Zlatni globus, Najomiljenija svjetska filmska glumica
 Zvijezda na holivudskoj Stazi slavnih, Hollywood Blvd. 6104
 1999. - šesta najveća ženska filmska zvijezda prema izboru Američkog filmskog instituta
 Izvori
 Literatura
 Examines Monroe's stature as an icon.
 Monroe's "love affair" with the camera.
 Explores Western Civilization's fixation with Monroe.
 A compendium of facts, fantasies and scandals about Marilyn Monroe.
 Examination of Monroe's personal and professional life.
 Reissue of a biography cited in this article.
 His controversial take on Monroe.
 My Sister Marilyn, Miracle, Berniece Baker and Mona Raw Baker. Publisher: Algonquin Books; first edition (1994) Hardcover: 238 pages
 Reprint of her memoirs, ghost-written by Ben Hecht; introduction by Andrea Dworkin.
 Scholarly look at her films.
 Biography cited in this article.
 Alleged transcripts of Monroe's therapy sessions.
 Steinem, Gloria (1988). Marilyn: Norma Jeane, photos by George Barris. Signet. (1988)
 Examines Monroe's influence on numerous artists.
 Vitacco-Robles, Gary (2003). Cursum Perficio: Marilyn Monroe's Brentwood Hacienda: The Story of Her Final Months. IUniverse.
 Vanjske poveznice
 Službena stranica
 Kolekcija Marilyn Monroe
 Intervju Marilyn Monroe iz 1952. za Parade
 Virtualna turneja po Monroeinoj hacijendi u Brentwoodu
 Grob Marilyn Monroe
 Marilyn Monroe, Frank Sinatra, Joe DiMaggio and the 1954 "Wrong Door Raid."
 Slike slapova Niagare tijekom snimanja filma Niagara
 Marilyn Monroe Collectibles Feature
 Married to Marilyn Normana Mailera iz The New York Review of Books
 New York Times, 6. kolovoza 1962.
 Američki filmski glumci
 Dobitnice Zlatnog globusa za najbolju glumicu – komedija ili mjuzikl


type: wikipedia

text:
Religions for Peace (français : Religions pour la Paix) est une conférence mondiale de représentants des religions dédiée à la promotion de la paix. Fondée en 1970, son secrétariat siège à New York, avec des antennes régionales en Europe, en Asie, au Moyen-Orient, en Afrique et aux Amériques. Religions for Peace jouit d'un statut consultatif auprès du Conseil économique et social des Nations unies (ECOSOC), de l'UNESCO et de l'UNICEF.
 Action
 Religions For Peace promeut la coopération interreligieuse pour la paix, à l'échelle mondiale comme régionale. L'association veut dépasser le simple dialogue pour promouvoir l'action commune, en particulier pour transformer les conflits violents, construire des sociétés justes et harmonieuses, sortir de la pauvreté et protéger la planète.
 L'association affirme cinq principes fondateurs :
 respecter les différences religieuses ;
 agir pour des valeurs largement partagées ;
 préserver les identités de chaque communauté religieuse ;
 honorer les différences d'organisation des communautés religieuses ;
 soutenir les initiatives interreligieuses locales.
 Historique
 Dès 1961, plusieurs représentants des grands traditions religieuses du monde commencent à réfléchir à un sommet pour la paix.
 La première Conférence Mondiale a lieu du 16 au à Kyoto, au Japon. La deuxième en 1974 à Louvain, en Belgique, la troisième à Princeton (New Jersey), aux États-Unis, le quatrième à Nairobi, au Kenya, en 1984, la cinquième à Melbourne, Australie, en 1989, la sixième à Riva del Garda, en Italie en 1994, la septième à Amman, Jordanie en 1999, la huitième, à Kyoto, au Japon, en 2006, la neuvième Assemblée Mondiale à Vienne, Autriche, et la dixième à Lindau, en Allemagne en 2019.
 En 1986 est fondé l'antenne française. Son président est Ghaleb Bencheikh.
 En 2001 est lancé le réseau Femmes de Foi de Religion for Peace, Global Women of Faith Network, qui rassemble plus de mille organisations religieuses de femmes. Le réseau mondial de la jeunesse de Religion for Peace, Global Youth Network, rassemble quant à lui six fédérations régionales.
 Le président de Religion for Peace est le théologien catholique américain William F. Vendley de 1992 à 2019. Il est alors remplacé lors de la 10e assemblée nationale par la docteur Azza Karam, une femme musulmane néerlandaise d'origine égyptienne vivant aux États-Unis. Directrice du réseau Femmes de Foi de Religion for Peace de 2000 à 2004, elle est professeure en sciences des religions à l'université libre d'Amsterdam et consultante auprès de l'Organisation des Nations unies. Elle a été conseillère au Fonds des Nations unies pour la population .
 Notes et références
 Liens externes
 Pluralisme religieux
 Association ou organisme pacifiste
 Association française fondée en 1986
 Organisation non gouvernementale internationale


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 21.3.2022
 COM(2022) 116 final
 2022/0081(NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni Ewropea fit-tħejjija tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CoP19 tas-CITES)
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.Suġġett tal-proposta
 Din il-proposta tikkonċerna d-deċiżjoni li tistabbilixxi l-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fit-tħejjija tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu, b’konnessjoni mal-emendi previsti tal-Appendiċi għall-Konvenzjoni.
 2.Kuntest tal-proposta
 2.1.Il-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu
 Il-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (“il-Konvenzjoni” jew CITES) għandha l-għan li tipproteġi l-annimali u l-pjanti selvaġġi kontra sfruttament żejjed permezz tal-kummerċ internazzjonali. Il-Konvenzjoni daħlet fis-seħħ fl-1 ta’ Lulju 1975.
 L-Unjoni Ewropea u l-Istati Membri kollha tagħha huma Partijiet għall-Konvenzjoni
 1
 .
 2.2.Il-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni
 Il-Konferenza tal-Partijiet (CoP) stabbilita skont l-Artikolu XI tal-Konvenzjoni, hija l-korp ta’ tmexxija tal-Konvenzjoni. Il-Konferenza tal-Partijiet tiltaqa’ kull sentejn sa tliet snin biex tirrevedi l-implimentazzjoni tal-Konvenzjoni. B’mod partikolari, għall-finijiet ta’ din il-proposta, is-CoP tqis u tadotta proposti biex temenda l-listi ta’ speċijiet ta’ annimali u pjanti fil-periklu inklużi fl-Appendiċijiet I u II tal-Konvenzjoni.
 2.3.Id-deċiżjonijiet previsti tal-Konferenza tal-Partijiet
 Matul id-19-il laqgħa tagħha (CoP19) mill-14 sal-25 ta’ Novembru 2022, il-Konferenza tal-Partijiet se tiddeċiedi dwar proposti biex temenda l-Appendiċijiet tas-CITES (il-“proposti għall-elenkar”). L-iskop li jiġu inklużi (gruppi ta’) speċijiet partikolari fl-Appendiċijiet huwa li jkun hemm monitoraġġ u regolamentazzjoni (Appendiċi II) jew li jkun hemm projbizzjoni b’mod ġenerali (Appendiċi I) ta’ negozjar kummerċjali f’dawk l-ispeċijiet.
 Bħala partijiet integrali tal-Konvenzjoni, l-Appendiċijiet huma legalment vinkolanti. Skont l-Artikolu XV(1)(c) tal-Konvenzjoni, l-emendi deċiżi mis-CoP isiru applikabbli fi żmien 90 jum wara t-tmiem tas-CoP.
 3.Pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni
 F’konformità mal-Artikolu XV(1) tal-Konvenzjoni, kwalunkwe Parti tista’ tipproponi emendi għall-Appendiċi I jew II għall-konsiderazzjoni fil-CoP19. It-test tal-emenda proposta għandu jiġi kkomunikat lis-Segretarjat tal-Konvenzjoni mill-inqas 150 jum qabel il-laqgħa, jiġifieri sas-17 ta’ Ġunju 2022.
 Barra minn hekk, f’konformità mal-Artikolu XVI tal-Konvenzjoni, kwalunkwe Parti tista’ tippreżenta lis-Segretarjat lista ta’ speċijiet li tidentifika bħala li huma soġġetti għal regolamentazzjoni fil-ġurisdizzjoni tagħha, għall-fini tal-prevenzjoni jew ir-restrizzjoni tal-isfruttament, u bħala li jeħtieġu l-kooperazzjoni ta’ Partijiet oħra fil-kontroll tal-kummerċ. Filwaqt li tali sottomissjoni tista’ ssir fi kwalunkwe ħin, il-paragrafu 3 tar-Riżoluzzjoni Conf. 9.25 (Rev. CoP18) tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni tas-CITES jirrakkomanda li l-Parti li beħsiebha tinkludi speċi fl-Appendiċi III għandha tinforma lis-Segretarjat bl-intenzjoni tagħha mill-inqas 3 xhur qabel il-laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet. Dan sabiex jiġi żgurat id-dħul fis-seħħ tiegħu fl-istess jum bħall-emendi għall-Appendiċijiet I u II adottati fil-laqgħa.
 Jekk jiġu adottati, il-proposti għall-elenkar jistgħu jaffettwaw ir-regoli tal-UE, peress li jkunu jinvolvu emendi għal-leġiżlazzjoni rilevanti tal-Unjoni, b’mod partikolari l-Anness tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 338/97
 2
 , fejn jeħtieġ li jiġu riflessi l-bidliet fl-Appendiċijiet tal-Konvenzjoni. Dan jirriżulta fl-istabbiliment ta’ restrizzjonijiet għall-kummerċ mill-UE, fiha jew madwarha għall-ispeċijiet ikkonċernati minn dawn il-bidliet. Is-sottomissjoni skont l-Artikolu XVI tal-Konvenzjoni għandha effetti legali simili.
 Esperti mill-Istati Membri tal-UE u mill-Kummissjoni kienu qed jikkunsidraw gruppi tassonomiċi differenti biex jidentifikaw speċijiet li huma mhedda minħabba l-kummerċ internazzjonali u bħala tali jistgħu jissodisfaw il-kriterji għall-inklużjoni f’wieħed mill-Appendiċijiet tas-CITES, bil-ħsieb ta’ proposti u sottomissjonijiet mill-Unjoni għall-elenkar ta’ dawn l-ispeċijiet fil-CoP19 jew fl-okkażjoni tiegħu. Bħala riżultat ta’ dawn il-konsiderazzjonijiet, 12-il abbozz ta’ proposta għall-inklużjoni ta’ speċijiet fl-Appendiċi I jew II tas-CITES huma msemmija fid-Deċiżjoni tal-Kunsill propost.
 Speċi waħda (Cuora galbinifrons) hija proposta għat-trasferiment mill-Appendiċi II tas-CITES għall-Appendiċi I, f’konformità mal-konklużjoni tal-Kumitat tal-Annimali tas-CITES li l-ispeċi tissodisfa l-kriterji għall-inklużjoni fl-Appendiċi I,
 3
 kif definit fil-paragrafu 1 tal-Artikolu II tas-CITES, jiġifieri li l-ispeċi hija mhedda bl-estinzjoni u hija affettwata mill-kummerċ.
 Ħdax-il proposta oħra jissuġġerixxu li speċijiet individwali jew gruppi ta’ speċijiet (elenkati fil-livell tassonomiku ogħla) jenħtieġ li jiġu inklużi mill-ġdid fl-Appendiċi II tas-CITES, f’konformità mal-kriterji fil-paragrafu 2 tal-Artikolu II tal-Konvenzjoni u mal-gwida addizzjonali fir-Riżoluzzjoni 9.24 tas-CoP (Rev. CoP17). F’kull każ din il-valutazzjoni hija bbażata fuq il-letteratura xjentifika u fuq sorsi oħra ta’ informazzjoni xjentifika, li jinkludu kategorizzazzjoni tal-ispeċijiet skont il-Lista l-Ħamra ta’ Speċijiet Mhedda kkompilata mill-Unjoni Internazzjonali għall-Konservazzjoni tan-Natura (IUCN) u, fejn disponibbli, d-data kummerċjali miksuba mill-Bażi tad-Data tal-Kummerċ tas-CITES, kif ukoll informazzjoni speċifika għal pajjiż dwar l-istatus ta’ konservazzjoni tal-ispeċijiet u l-miżuri ta’ protezzjoni eżistenti.
 Dawn l-abbozzi tal-proposti għall-elenkar ġew ikkunsidrati mil-laqgħat tal-Grupp ta’ Esperti tal-awtoritajiet ta’ ġestjoni tas-CITES tal-Istati Membri u minn laqgħa ad hoc tar-rappreżentanti tal-awtoritajiet xjentifiċi tal-Istati Membri għas-CITES. F’konformità mar-Riżoluzzjoni 9.24 tas-CoP (Rev. CoP17), il-Kummissjoni kkonsultat ukoll mal-Istati taż-żoni tad-distribuzzjoni tal-ispeċi li qed jiġu kkunsidrati għall-elenkar. Il-Kummissjoni fittxet il-fehmiet tagħhom dwar elenkar possibbli skont il-Konvenzjoni, ħeġġithom jikkondividu informazzjoni xjentifika rilevanti u, fejn l-Istati taż-żoni tad-distribuzzjoni kienu favur proposta ta’ elenkar, stednithom jingħaqdu mal-UE fit-tressiq tal-proposta lis-Segretarjat. Għar-rebbiegħa tal-2022 huma ppjanati laqgħat dedikati mal-partijiet ikkonċernati tal-UE u mar-rappreżentanti ta’ pajjiżi terzi dwar il-proposti potenzjali ta’ elenkar tal-UE.
 4.Bażi ġuridika
 4.1.Bażi ġuridika proċedurali
 4.1.1.Prinċipji
 L-Artikolu 218(9) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE) jipprevedi deċiżjonijiet li jistabbilixxu “il-pożizzjonijiet li għandhom jiġu adottati f’isem l-Unjoni f’sede stabbilita fi ftehim, meta dik is-sede tintalab tadotta atti li jkollhom effetti legali, sakemm dawn ma jkunux atti li jissupplimentaw jew jemendaw il-qafas istituzzjonali tal-ftehim.”
 Il-kunċett ta’ “atti li jkollhom effetti legali” jinkludi atti li jkollhom effetti legali bis-saħħa tar-regoli tad-dritt internazzjonali li jirregolaw il-korp inkwistjoni. Dan jinkludi wkoll l-istrumenti li ma għandhomx effett vinkolanti skont id-dritt internazzjonali, iżda li “jistgħu jinfluwenzaw b’mod determinanti l-kontenut tal-leġiżlazzjoni adottata mil-leġiżlatura tal-UE”
 4
 .
 4.1.2.Applikazzjoni għall-każ attwali
 Il-Konferenza tal-Partijiet hija korp stabbilit bi ftehim, jiġifieri s-CITES.
 L-emendi għall-Appendiċi I u II tas-CITES li dwarhom is-CoP għandha tiddeċiedi jikkostitwixxu atti li għandhom effetti legali. Minħabba li huma parti integrali mill-Konvenzjoni, l-Appendiċijiet emendati se jkunu vinkolanti skont id-dritt internazzjonali.
 Filwaqt li n-notifika relatata mal-Appendiċi III ma teħtieġx deċiżjoni mis-CoP, huwa xieraq li tiġi inkluża f’din id-deċiżjoni attwali għal raġunijiet ta’ konsistenza, peress li l-emendi għall-Appendiċi III jaffettwaw ukoll ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 338/97.
 L-emendi għall-Appendiċijiet la jissupplimentaw u lanqas jemendaw il-qafas istituzzjonali tal-Konvenzjoni.
 Għalhekk, il-bażi ġuridika proċedurali għad-deċiżjoni proposta hi l-Artikolu 218(9) tat-TFUE.
 4.2.Bażi ġuridika sostantiva
 4.2.1.Prinċipji
 Il-bażi ġuridika sostantiva biex tittieħed deċiżjoni skont l-Artikolu 218(9) tat-TFUE tiddependi primarjament mill-objettiv u mill-kontenut tal-att previst li dwaru tittieħed pożizzjoni f’isem l-Unjoni. Jekk l-att previst ikollu żewġ għanijiet jew żewġ komponenti, u jekk wieħed minn dawn l-għanijiet jew komponenti jkun jista’ jiġi identifikat bħala dak ewlieni, filwaqt li l-ieħor ikun sempliċiment inċidentali, id-deċiżjoni skont l-Artikolu 218(9) tat-TFUE trid tkun imsejsa fuq bażi ġuridika sostantiva waħda, jiġifieri dik rikjesta mill-għan jew mill-komponent ewlieni jew predominanti.
 Fir-rigward ta’ att previst li jsegwi għadd ta’ objettivi f’daqqa, jew li għandu diversi komponenti, li huma marbuta b’mod inseparabbli mingħajr ma wieħed ikun inċidentali għall-ieħor, il-bażi ġuridika sostantiva ta’ deċiżjoni skont l-Artikolu 218(9) tat-TFUE jkollha tinkludi, eċċezzjonalment, id-diversi bażijiet ġuridiċi korrispondenti.
 4.2.2.Applikazzjoni għall-każ attwali
 Id-deċiżjonijiet tas-CoP previsti għandhom objettivi u komponenti fil-qasam tal-“ambjent” u tal-“kummerċ”. Dawn l-elementi tal-att previst huma marbuta b’mod inseparabbli mingħajr ma wieħed ikun inċidentali għall-ieħor.
 Għalhekk, il-bażi ġuridika sostantiva tad-deċiżjoni proposta tikkonsisti mid-dispożizzjonijiet li ġejjin: l-Artikoli 192(1) u 207(3) u (4), l-ewwel subparagrafu.
 4.3.Konklużjoni
 Il-bażi ġuridika tad-deċiżjoni proposta jenħtieġ li tkun l-Artikoli 192(1) u 207 flimkien mal-Artikolu 218(9) tat-TFUE.
 2022/0081 (NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni Ewropea
 fit-tħejjija tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CoP19 tas-CITES)
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikoli 192(1) u 207(3) u (4), l-ewwel subparagrafu, flimkien mal-Artikolu 218(9) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
 Billi:
 (1)Il-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (“il-Konvenzjoni”) ġiet konkluża mill-Unjoni bid-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2015/451 tas-6 ta’ Marzu 2015
 5
 u daħlet fis-seħħ fl-1 ta’ Lulju 1975.
 (2)Skont l-Artikolu XI(3) tal-Konvenzjoni, il-Konferenza tal-Partijiet tista’, inter alia, tadotta deċiżjonijiet biex temenda l-Appendiċijiet I u II għall-Konvenzjoni.
 (3)Barra minn hekk, f’konformità mal-Artikolu XVI tal-Konvenzjoni, kwalunkwe Parti tista’ tippreżenta lis-Segretarjat lista ta’ speċijiet li hija tidentifika bħala li huma soġġetti għal regolamentazzjoni fil-ġurisdizzjoni tagħha, għall-fini ta' prevenzjoni jew restrizzjoni tal-isfruttament, u bħala li jeħtieġu l-kooperazzjoni ta’ Partijiet oħra fil-kontroll tal-kummerċ.
 (4)Matul id-19-il laqgħa tagħha mill-14 sal-25 ta’ Novembru 2022, il-Konferenza tal-Partijiet tal-Konvenzjoni se tiddeċiedi fuq il-proposti biex temenda l-Appendiċi I u II tas-CITES. Il-Partijiet iridu jissottomettu tali proposti lis-Segretarjat tal-Konvenzjoni sas-17 ta’ Ġunju 2022.
 (5)Is-sottomissjonijiet ta’ speċijiet għall-inklużjoni fl-Appendiċi III, li ma jeħtiġux deċiżjoni mill-Konferenza tal-Partijiet, madankollu jridu jsiru mill-inqas 3 xhur qabel waħda mil-laqgħat tagħha.
 (6)Huwa xieraq li tiġi stabbilita l-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fir-rigward tal-elenkar tal-proposti li jridu jiġu ppreżentati lill-Konferenza tal-Partijiet, peress li l-emendi għall-Appendiċijiet se jkunu vinkolanti fuq l-Unjoni.
 (7)Il-pożizzjoni proposta li għandha tittieħed dwar l-elenkar ta’ proposti għall-kunsiderazzjoni mill-Konferenza tal-Partijiet hija bbażata fuq analiżi esperta tal-merti tagħhom, skont il-kriterji stabbiliti fil-Konvenzjoni u fid-dawl tal-aħjar evidenza xjentifika disponibbli. Din l-evidenza tappoġġa l-elenkar speċifiku li huwa propost ma’ din id-Deċiżjoni attwali, biex jiġi żgurat li l-kummerċ fl-ispeċijiet ikkonċernati ma jheddidx is-sopravivenza tagħhom fl-ambjent naturali.
 ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 Il-proposti li għandhom isiru mill-Unjoni għall-emendi fl-Appendiċijiet tas-CITES, li għandhom isiru waqt jew fl-okkażjoni tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu, huma stabbiliti fl-Anness 1.
 Artikolu 2
 Is-sottomissjoni għal inklużjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fuq l-Appendiċi III tas-CITES fl-okkażjoni tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu hija stabbilita fl-Anness 2.
 Artikolu 3
 Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Kummissjoni.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 (1)
 Id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2015/451 tas-6 ta’ Marzu 2015 dwar l-adeżjoni tal-Unjoni Ewropea għall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CITES), (ĠU L 75, 19.3.2015, p. 1-3).
 (2)
 Ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 338/97 tad-9 ta’ Diċembru 1996 dwar il-protezzjoni ta’ speċi ta’ fawna u flora selvaġġi billi jkun regolat il-kummerċ fihom, (ĠU L 61, 3.3.1997, p. 1-134).
 (3)
 Punt 20.3.8 fis-sommarju tal-28 laqgħa tal-Kumitat, li saret fl-2015, fuq https://cites.org/sites/default/files/eng/com/ac/28/E-AC28-SumRec.pdf.
 (4)
 Il-paragrafi 61 sa 64 tas-Sentenza tal-Qorti tal-Ġustizzja tas-7 ta’ Ottubru 2014 fil-kawża C-399/12, Il-Ġermanja vs Il-Kunsill, ECLI:EU:C:2014:2258.
 (5)
 ĠU L 75, 19.3.2015, p. 1-3.
 ---documentbreak---
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 21.3.2022
 COM(2022) 116 final
 ANNESS
 ta'
 Proposta għal Deċiżjoni tal-Kunsill
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f'isem l-Unjoni Ewropeafit-tħejjija tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijietgħall-Knvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta' Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CoP 19 tas-CITES)
 ANNESS 1
 Emendi għall-Appendiċijiet I u II tas-CITES li għandhom jiġu proposti mill-UE
 Grupp tassonomiku
 Unità tassonomika (isem komuni)
 Proposta
 Rettili
 Physignathus cocincinus
 (Dragun tal-ilma Ċiniż)
 Inkludi fl-Appendiċi II
 Cuora galbinifrons
 (Fekruna tal-qoxra kaxxa tal-Indoċina)
 Ittasferixxi mill-Appendiċi II għall-Appendiċi I
 Amfibji
 Laotriton laoensis
 (Salamandra tal-Laos)
 Inkludi fl-Appendiċi II
 Kwota żero (kodiċi tas-sors W) għal skopijiet kummerċjali
 Agalychnis lemur
 (Żrinġijiet lemur tas-siġar)
 Inkludi fl-Appendiċi II
 Kwota żero (kodiċi tas-sors W) għal skopijiet kummerċjali
 Ħut
 L-ispeċijiet kollha ta’ Sphyrnidae spp. (Kurazzi) li għadhom mhumiex inklużi fl-Appendiċi II
 Inkludi fl-Appendiċi II
 Invertebrati
 Thelenota ananas, T. anax,
 T. rubralineata
 (Bużżi)
 Inkludi fl-Appendiċi II
 Siġar
 Khaya spp.
 (Siġra tal-kawba tal-Afrika)
 Popolazzjonijiet tal-Afrika
 Inkludi fl-Appendiċi II bl-Annotazzjoni #17
 Afzelia spp.
 Popolazzjonijiet tal-Afrika
 Inkludi fl-Appendiċi II bl-Annotazzjoni #17
 Dipteryx spp.
 Inkludi fl-Appendiċi II bl-Annotazzjoni [#17]
 Handroanthus spp.
 (Siġra tal-fjuri tat-trumbetta); Tabebuia spp. u Roseodendron spp.
 Inkludi fl-Appendiċi II bl-Annotazzjoni #17
 Pterocarpus spp.
 (Padauk)
 Popolazzjonijiet tal-Afrika
 Inkludi fl-Appendiċi II [bl-Annotazzjoni #17]
 Pjanti oħrajn
 Rhodiola spp.
 Inkludi fl-Appendiċi II bl-Annotazzjoni #2
 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 21.3.2022
 COM(2022) 116 final
 ANNESS
 ta' [...]
 Proposta għal Deċiżjoni tal-Kunsill
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f'isem l-Unjoni Ewropeafit-tħejjija tad-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijietgħall-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjoni fl-Ispeċijiet ta' Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CoP19 tas-CITES)
 ANNESS 2
 Sottomissjoni tal-UE għal emenda għall-Appendiċi III tas-CITES
 Virginijus Sinkevičius
 Il-Kummissarju għall-Ambjent,
 l-Oċeani u s-Sajd
 Brussell,
 Ref. Ares (2022) Numru ta’ reġistrazzjoni
 Is-Sinjura Ivonne Higuero
 Is-Segretarju Ġenerali
 Il-Konvenzjoni dwar il-Kummerċ Internazzjonali fl-Ispeċijiet ta’ Fawna u Flora Selvaġġi fil-Periklu (CITES)
 Avenue de la Paix 8-14
 1211 Geneva 10
 L-IŻVIZZERA
 Għażiża Sinjura Higuero,
 F’isem l-Unjoni Ewropea, għandi l-unur li nippreżenta għall-inklużjoni tal-Appendiċi III tas-CITES, skont il-paragrafu 1 tal-Artikolu XVI tal-Konvenzjoni, l-ispeċi
 Caribena versicolor.
 Din l-ispeċi hija endemika għall-gżira ta’ Martinique (Franza). Kopja tal-liġi domestika rilevanti applikabbli għall-protezzjoni tagħha hija mehmuża ma’ din is-sottomissjoni, f’konformità mal-paragrafu 4 tal-Artikolu XVI.
 F’konformità mal-paragrafu 3 tar-Riżoluzzjoni Conf. 9.25 (Rev. CoP18), din iż-żieda mal-Appendiċi III jenħtieġ li tidħol fis-seħħ fl-istess jum tal-emendi tal-Appendiċi I u II adottati fid-19-il laqgħa tal-Konferenza tal-Partijiet għall-Konvenzjoni.
 Dejjem tiegħek,
 Virginijus Sinkevičius
 Mehmuż:
 Kopja tad-Digriet Franċiż tat-3 ta’ Awwissu 2017 li jistabbilixxi l-lista ta’ Arachnidae rappreżentata fit-territorju tal-Martinique protett fit-territorju nazzjonali kollu u l-arranġamenti għall-protezzjoni tiegħu


type: contracts

text:
 30.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 310/21
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 74/2014
 от 16 май 2014 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) и приложение II (Технически регламенти, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) No 1019/2013 на Комисията от 23 октомври 2013 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕО) No 2073/2005 по отношение на хистамин в рибните продукти (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Настоящото решение се отнася до законодателството по ветеринарни въпроси и във връзка с хранителните продукти. Законодателството относно ветеринарните въпроси и хранителните продукти не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти се прилага за Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I и в уводната част на глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (3)
 Поради това приложения I и II към Споразумението за ЕИП следва съответно да бъдат изменени,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 52 (Регламент (ЕО) No 2073/2005 на Комисията) от част 6.2 на глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32013 R 1019: Регламент (ЕС) No 1019/2013 на Комисията от 23 Октомври 2013 г. (ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 46).“
 Член 2
 В точка 54щщщй (Регламент (ЕО) No 2073/2005 на Комисията) от глава ХII на приложение II към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32013 R 1019: Регламент (ЕС) No 1019/2013 на Комисията от 23 Октомври 2013 г. (ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 46).“
 Член 3
 Текстовете на Регламент (ЕС) No 1019/2013 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 4
 Настоящото решение влиза в сила на 17 май 2014 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (2).
 Член 5
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 16 май 2014 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 46.
 (2) Без отбелязани конституционни изисквания.


type: caselaw

text:
C 226/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7.8.1999
 Arrondissementsrechtbank te Roermondin 28.4.1999 te- 2. Jos ennakkolupaa koskevalla edellytyksellä rajoitetaan EY:n
 kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa määrättyä palve-
 asiassa BSM Geraets-Smits vastaan Stichting Ziekenfonds lujen vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta, voidaanko
 VGZ ja HTM Peerbooms vastaan Stichting CZ groep tämä rajoitus oikeuttaa vastaajien (ks. mm. edellä viitattu,
 zorgverzekeringen 1. vastaajan 14.7.1998 päivätty kirje) vetoamilla yleistä
 etua koskevilla pakottavilla syillä?
 (Asia C-157/99)
 (1999/C 226/19)
 Euroopan yhteisöjen komission 30.4.1999 Ranskan tasa-
 Arrondissementsrechtbank te Roermond on pyytänyt valtaa vastaan nostama kanne
 28.4.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-
 pan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 30.4.1999, Euroo- (Asia C-160/99)
 pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa BSM Geraets-Smits
 vastaan Stichting Ziekenfonds VGZ ja HTM Peerbooms vastaan
 Stichting CZ groep zorgverzekeringen ennakkoratkaisua seu- (1999/C 226/20)
 raaviin kysymyksiin:
 Euroopan yhteisöjen komission on nostanut 30.4.1999 Euroo-
 pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
 1. vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja
 Frank Benyon ja oikeudellisen yksikön virkamies Bernard
 Mongin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la
 a) Onko EY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
 tulkittava siten, että niiden vastaista on Ziekenfondswetin
 (sairausvakuutuslaki) 9 §:n 4 momentin kaltainen
 lainsäädäntö, luettuna yhdessä Regeling hulp in het Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
 buitenland ziekenfondsverzekeringin (sosiaaliturvasta ulko- tuin
 mailla annettu asetus) kanssa, siltä osin kuin niissä
 säädetään, että sairauskassassa vakuutetun henkilön 1. toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut palvelujen
 on saatava sairauskassalta ennakkolupa voidakseen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta merilii-
 kääntyä Alankomaiden ulkopuolella sijaitsevan hen- kenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi)
 kilön tai laitoksen puoleen, käyttäessään oikeuttaan 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen
 etuuksiin? (ETY) N:o 3577/92 (1)mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
 ole muuttanut kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan
 soveltamisalaan kuuluvien yhteisön laivanvarustajien osal-
 ta 11.5.1977 annetun tullikoodeksin 257 §:ää,
 b) Miten edellä olevaan kysymykseen 1.a. on vastattava,
 jos siinä mainittu lupa evätään tai lupaa ei myönnetä
 sillä perusteella, että kyseisen, toisessa jäsenvaltiossa 2. velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
 suoritettavan hoidon ei ensiksi mainitussa jäsenval- kulut.
 tiossa katsota olevan ”ammattikunnassa vallitsevien
 käsitysten mukaan tavanomaista”, eikä sen näin ollen
 voida katsoa olevan Ziekenfondswetin 8 §:ssä tarkoitet- Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 tu etuus? Muuttuuko asian ratkaisu siitä, että huomioon
 otetaan ainoastaan alankomaalaisessa ammattikun-
 nassa vallitsevat käsitykset, tai siitä, sovelletaanko Vaikka asetuksella N:o 3577/92 on välitön oikeusvaikutus,
 asiassa kansallisia vaiko kansainvälisiä tieteellisiä ar- tullikoodeksin 257 §:n 1 momentti, jossa rajataan meriliiken-
 viointiperusteita, ja jos näin on, miten? Lisäksi onko teen kabotaasi koskemaan Ranskan lipun alla purjehtivien
 asiassa merkitystä sillä, että kyseinen hoito korvataan alusten kuljetuksia Ranskan emämaan satamien välillä,
 toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmää koskevan vähentää oikeusvarmuutta ja lisää epäselvyyttä, koska kyseiset
 lainsäädännön nojalla? oikeussubjektit joutuvat epävarmaan tilanteeseen siltä osin
 kuin on kyse niiden mahdollisuuksista vedota yhteisön oikeu-
 teen. Jäsenyysvelvoitteiden rikkomista ei poista se seikka, että
 asetuksen julkaiseminen on annettu tiedoksi valtion kaikille
 c) Miten edellä olevaan kysymykseen 1.a. on vastattava, toimivaltaisille ulkoasioista vastaaville viranomaisille.
 jos ulkomailla suoritettavan hoidon katsotaan olevan
 tavanomaista ja siis näin ollen etuus, mutta edellä
 tarkoitettu lupa evätään sillä perusteella, että asianmu-
 (1) EYVL 364, 12.12.1992, s. 7.
 kaista hoitoa on saatavilla Alankomaissa sopimusjärjes-
 telmään kuuluvalta palvelujen tarjoajalta, jolloin ulko-
 mailla suoritettava hoito ei ole välttämätöntä potilaan
 hoidon kannalta?


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/41
 Sag anlagt den 31. maj 2014 — Yavorskaya mod Rådet m.fl.
 (Sag T-405/14)
 2014/C 261/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Elena Yavorskaya (Moskva, Rusland) (ved advokaterne D. Grisay, C. Hartman og Y.G. Georgiades)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Centralbank (ECB) og Eurogroup, repræsenteret af Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Nærværende stævning om ansvar uden for kontraktforhold antages til realitetsbehandling på grundlag af artikel 340 TEUF
 —
 Sagsøgeren gives medhold med den begrundelse, at de foranstaltninger, som de forskellige EU-institutioner har pålagt Republikken Cypern vedrørende udlæg i bankindeståender tilsidesætter de grundlæggende EU-retlige principper, som tillægger borgerne rettigheder, i tilstrækkelig kvalificeret grad, hvilket udgør en fejl efter artikel 340 TEUF.
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Unions adfærd udgør en alvorlig forseelse, der har medført sagsøgeren et tab, som med forbehold vurderes til 3 2 99 855,45 EUR, med forbehold for nedsættelser eller forøgelser under sagen som følge bl.a. af renter og omkostninger som i givet fald skal betales.
 —
 Den Europæiske Union tilpligtes at betale ovennævnte beløb.
 —
 Den Europæiske Unionen tilpligtes i øvrigt til at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremført ét eneste anbringende vedrørende Den Europæiske Unions ansvar uden for kontraktforhold og nærmere bestemt tilsidesættelse af ejendomsretten og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 De foranstaltninger, som Den Europæiske Union har pålagt Republikken Cypern har således ført til en blokering af sagsøgerens indestående i Laïki Bank, uden at han har fået en rimelig og forudgående erstatning herfor.
 Den Europæiske Union har således åbenlyst og ugrundet tilsidesat sagsøgerens ejendomsret, og — for så vidt som alene depoter på mindre end 1 00 000,00 EUR ved Laïki Bank blev sikret gennem de europæiske foranstaltninger, der blev pålagt de cypriotiske myndigheder — ligeledes princippet om forbud mod forskelsbehandling.


text:
 Avis juridique important
 |
 21992A0228(03)
 Kooperationsabkommen zwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und dem Königreich Norwegen über das Forschungs- und Entwicklungsprogramm im Bereich der Umwelt: "Wissenschaft und Technologie für den Umweltschutz (STEP)"
 Amtsblatt Nr. L 054 vom 28/02/1992 S. 0034
 KOOPERATIONSABKOMMENzwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und dem Königreich Norwegen über das Forschungs- und Entwicklungsprogramm im Bereich der Umwelt: "Wissenschaft und Technologie für den Umweltschutz (STEP)"DIE EUROPÄISCHE WIRTSCHAFTSGEMEINSCHAFT, nachstehend "Gemeinschaft" genannt, undDAS KÖNIGREICH NORWEGEN, nachstehend "Norwegen" genannt, nachstehend zusammen "Vertragsparteien" genannt, in Erwägung nachstehender Gründe: Die Gemeinschaft und Norwegen haben ein Rahmenabkommen über wissenschaftliche und technische Zusammenarbeit geschlossen, das am 17. Juli 1987 in Kraft getreten ist. Mit der Entscheidung 89/625/EWG hat der Rat der Europäischen Gemeinschaften (nachstehend "Rat" genannt) mehrjährige Programme über Forschung und technologische Entwicklung im Bereich der Umwelt (1989-1993) angenommen, zu denen ein spezifisches Forschungs- und Entwicklungsprogramm über Wissenschaft und Technologie für den Umweltschutz (STEP) gehört (nachstehend "Gemeinschaftsprogramm" genannt). Die Beteiligung Norwegens an dem Gemeinschaftsprogramm kann dazu beitragen, die Effizienz der Forschungsarbeiten der Vertragsparteien auf dem Gebiet des Umweltschutzes zu verbessern und unnötige Doppelarbeit zu vermeiden. Die derzeit laufenden Gespräche zwischen der Gemeinschaft und den EFTA-Ländern über einen europäischen Wirtschaftsraum dürften zu einem Ergebnis auf dem Gebiet der Forschung und Entwicklung führen. Daher sollten die Vertragsparteien sich darum bemühen, Lösungen für eine weitere Zusammenarbeit auf dem Gebiet der Forschung und Entwicklung im Umweltbereich zu finden, bei denen diese Entwicklung berücksichtigt wird. Die Gemeinschaft und Norwegen erwarten einen gegenseitigen Nutzen aus der Beteiligung Norwegens an dem Gemeinschaftsprogramm -SIND WIE FOLGT ÜBEREINGEKOMMEN: Artikel 1Norwegen nimmt mit Wirkung vom 20. November 1989 an der Durchführung des in Anhang A festgelegten Gemeinschaftsprogramms teil. Die Durchführung des Programms und die finanzielle Beteiligung der Gemeinschaft sind in Anhang B geregelt. Artikel 2Der finanzielle Beitrag Norwegens, der sich aus seiner Teilnahme an der Durchführung des Gemeinschaftsprogramms ergibt, wird im Verhältnis zu dem Betrag festgesetzt, der alljährlich für Verpflichtungsermächtigungen in dem Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften eingesetzt wird und zur Deckung derjenigen finanziellen Verpflichtungen der Kommission der Europäischen Gemeinschaften (nachstehend "Kommission" genannt) bestimmt ist, die sich aus Arbeiten im Rahmen der zur Durchführung des Gemeinschaftsprogramms notwendigen Forschungsverträge auf Kostenteilungsbasis sowie aus den Management- und Verwaltungskosten für das Gemeinschaftsprogramm ergeben. Der Proportionalitätsfaktor zur Bestimmung des norwegischen Beitrags entspricht dem Verhältnis zwischen dem Bruttoinlandsprodukt (BIP) Norwegens zu Marktpreisen einerseits und der Summe der Bruttoinlandsprodukte zu Marktpreisen der Mitgliedstaaten der Gemeinschaft und Norwegens andererseits. Dieses Verhältnis wird unter Zugrundelegung der aktuellsten statistischen Daten der Organisation für wirtschaftliche Zusammenarbeit und Entwicklung (ÖCD) berechnet. Die zur Durchführung des Gemeinschaftsprogramms veranschlagten notwendigen Mittel, die Höhe des norwegischen Beitrags und der Fälligkeitsplan für die veranschlagten Mittelbindungen sind in Anhang C festgelegt. Die für den finanziellen Beitrag Norwegens geltenden Vorschriften sind in Anhang D festgelegt. Artikel 3(1) Für dieses Abkommen wird ein Kooperationsausschuß zur Unterstützung der Kommission bei der Durchführung des mit der Entscheidung 89/625/EWG des Rates angenommenen spezifischen Forschungs- und Entwicklungsprogramms im Bereich der Umwelt (STEP) (nachstehend "Ausschuß" genannt) eingesetzt. (2) Der Ausschuß besteht aus Vertretern der Gemeinschaft und Norwegens. (3) Der Ausschuß ist in allen Angelegenheiten anzuhören, die sich auf die Durchführung dieses Abkommens beziehen. Zu diesem Zweck gibt er Empfehlungen ab. (4) Der Vertreter der Gemeinschaft ergreift geeignete Maßnahmen, um die Koordinierung zwischen der Durchführung dieses Abkommens und den Entscheidungen der Gemeinschaft über die Durchführung des Gemeinschaftsprogramms sicherzustellen. (5) Zur ordnungsgemässen Durchführung dieses Abkommens tauschen die Vertragsparteien Informationen aus und halten auf Ersuchen einer Vertragspartei Beratungen im Ausschuß ab. (6) Der Ausschuß gibt sich eine Geschäftsordnung und tritt auf Ersuchen einer Vertragspartei gemäß den in seiner Geschäftsordnung festgelegten Bedingungen zusammen. Artikel 4Für norwegische Forscher und Forschungs- und Entwicklungseinrichtungen gelten für die Vorlage und Bewertung von Vorschlägen sowie die Bewilligung und den Abschluß von Verträgen im Rahmen des Gemeinschaftsprogramms die gleichen Bedingungen wie für im Rahmen desselben Programms abgeschlossene Verträge. Insbesondere gelten die allgemeinen Bedingungen für Forschungsverträge innerhalb der Gemeinschaft vorbehaltlich dieses Artikels entsprechend für Forschungsverträge mit norwegischen Forschern und Forschungs- und Entwicklungseinrichtungen, soweit es um Fragen der Besteuerung und Zölle und die Verwertung von Forschungsergebnissen geht. Artikel 5Die Kommission übersendet Norwegen ein Exemplar der gemäß Artikel 4 der Entscheidung 89/625/EWG des Rates erstellten Berichte. Artikel 6Jede Vertragspartei verpflichtet sich, in Übereinstimmung mit ihren Bestimmungen und Regelungen die Freizuegigkeit und den Aufenthalt der Forscher, die in Norwegen und in der Gemeinschaft an den unter dieses Abkommen fallenden Tätigkeiten teilnehmen, zu erleichtern. Artikel 7Die Kommission und das norwegische Umweltministerium gewährleisten die Durchführung dieses Abkommens. Artikel 8Die Anhänge A, B, C und D zu diesem Abkommen sind Bestandteil dieses Abkommens. Artikel 9(1) Dieses Abkommen gilt für die Dauer des Gemeinschaftsprogramms. Wird das Gemeinschaftsprogramm von der Gemeinschaft geändert, so kann das Abkommen entsprechend einvernehmlich festgelegten Bedingungen gekündigt werden. Norwegen wird über den genauen Inhalt des geänderten Programms binnen einer Woche nach dessen Annahme durch die Gemeinschaft unterrichtet. Ist eine Kündigung dieses Abkommens geplant, so teilen sich die Vertragsparteien dies binnen einem Monat nach der Annahme der Entscheidung durch die Gemeinschaft mit. (2) Beschließt die Gemeinschaft ein neues Forschungs- und Entwicklungsprogramm im Bereich der Umwelt, so kann dieses Abkommen entsprechend einvernehmlich festgelegten Bedingungen neu ausgehandelt oder verlängert werden. (3) Vorbehaltlich Absatz 1 kann jede Vertragspartei dieses Abkommen jederzeit unter Einhaltung einer Frist von sechs Monaten kündigen. Die zum Zeitpunkt der Kündigung und/oder des Auslaufens dieses Abkommens laufenden Vorhaben und Arbeiten werden entsprechend den in diesem Abkommen festgelegten Bedingungen bis zu ihrem Abschluß fortgeführt. Artikel 10Dieses Abkommen wird von den Vertragsparteien nach ihren eigenen Verfahren genehmigt. Es tritt in Kraft, sobald die Vertragsparteien einander mitgeteilt haben, daß die hierzu erforderlichen Verfahren durchgeführt worden sind. Artikel 11Dieses Abkommen gilt für die Gebiete, in denen der Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft angewendet wird, und nach Maßgabe jenes Vertrages einerseits und für das Hoheitsgebiet des Königreichs Norwegen andererseits. Artikel 12Dieses Abkommen ist in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und norwegischer Sprache erstellt, wobei jeder Wortlaut gleichermassen verbindlich ist. ANHANG A GEMEINSCHAFTSPROGRAMM AUF DEM GEBIET VON WISSENSCHAFT UND TECHNOLOGIE FÜR DEN UMWELTSCHUTZ (STEP) (1989-1993) Das Gemeinschaftsprogramm umfasst die nachstehenden Forschungsbereiche: (Die Angabe der unter den folgenden neun Forschungsbereichen aufgeführten Teilbereiche gilt nur als Anhaltspunkt) VorläufigeAufschlüsselungFORSCHUNGSBEREICH 1Umwelt und menschliche Gesundheit 5 %1.1. Entwicklung biologischer Markierer für Exposition und vorklinische Effekte1.2. Entwicklung einer Umweltepidemiologie in der Gemeinschaft1.3. Luftqualität von Innenräumen und ihr Einfluß auf den MenschenFORSCHUNGSBEREICH 2Bestimmung der mit Chemikalien verbundenen Risiken 10 %2.1. Entwicklung und Erprobung von Protokollen über die Bestimmung von Gesundheitsrisiken2.2. Alternativen für die Verwendung von Tieren im Chemikalientest2.3. Verfahren zur Bestimmung der abiotischen Zersetzung von Chemikalien2.4. Forschung über die Bestimmung der ökologischen Wirkungen von Chemikalien2.5. Ausarbeitung und Einsatz von Modellen quantitativer Struktur-/Aktivitätsbeziehungen (QSARs)FORSCHUNGSBEREICH 3Atmosphärische Vorgänge und Luftqualität 20 %3.1. Chemie der Troposphäre, einschließlich Analyse, Herkunft, Transport und Eintrag von Schadstoffen und anderen Stoffen in die Luft3.2. Chemie der Stratosphäre, Ozonabbau und verwandte Themen3.3. Auswirkungen der Luftverschmutzung und terrestrische und aquatische ÖkosystemeFORSCHUNGSBEREICH 4Wasserqualität 5 %4.1. Analyse und Umwandlung von Schadstoffen4.2. SchadstoffwirkungenVorläufigeAufschlüsselungFORSCHUNGSBEREICH 5Boden- und Grundwasserschutz 8 %5.1. Schutz gegen anorganische Schadstoffe5.2. Schutz gegen organische Schadstoffe5.3. Wirkungen land- und forstwirtschaftlicher PraktikenFORSCHUNGSBEREICH 6Ökosystemforschung 12 %6.1. Terrestrische Ökosysteme6.2. Aquatische und Küstenökosysteme (einschließlich Feuchtgebiete)FORSCHUNGSBEREICH 7Schutz und Erhaltung des europäischen kulturellen Erbes 8 %7.1. Materialkennzeichnung der Zerstörungsmechanismen7.2. Kritische Umweltfaktoren7.3. Schadensbestimmung7.4. Materialkennzeichnung7.5. SchutztechnikenFORSCHUNGSBEREICH 8Technologien für den Umweltschutz 12 %8.1. Abfallforschung8.2. Emissionsverringerung8.3. Saubere TechnologienFORSCHUNGSBEREICH 9Grössere technologische Risiken und Brandsicherheit 20 %9.1. Physikalische und chemische Phänomene9.2. Unfallverhütungstechnologien9.3. Risikobewertung und -managementInsgesamt 100 % ANHANG B DURCHFÜHRUNG DES PROGRAMMS UND FINANZIELLE BETEILIGUNG DER GEMEINSCHAFT Das Programm wird durchgeführt in Form von: iii) Forschungsverträgen auf Kostenteilungsbasis, iii)konzertierten Aktionen, iii)Koordinierungstätigkeiten, iv)Erziehungs- und Ausbildungsmaßnahmen undiv)Studien und Bewertungen. Das Programm steht in der Gemeinschaft und in Norwegen niedergelassenen Hochschulen, Forschungseinrichtungen und Industrieunternehmen, einschließlich kleiner und mittlerer Unternehmen, sowie Einzelpersonen oder Kombinationen davon offen. In der Regel sollen an den Vorhaben mehrere Länder beteiligt sein, und mindestens ein Partner muß seinen Sitz in der Gemeinschaft haben. Bei Verträgen auf Kostenteilungsbasis liegt die Beiteiligung der Gemeinschaft im allgemeinen bei 50 % der Gesamtausgaben, doch kann dieser Anteil je nach Art und Stadium der Forschungsarbeiten geändert werden. Im Falle einer Beteiligung von Hochschulen und Forschungseinrichtungen an Vorhaben im Rahmen dieses Programms kann die Gemeinschaft bis zu 100 % der zusätzlichen Ausgaben übernehmen. ANHANG C FINANZVORSCHRIFTEN 1. Gemäß der Entscheidung des Rates zur Annahme des Programms STEP wird der zur Durchführung dieses Gemeinschaftsprogramms erforderliche Betrag auf 75 Millionen ECU veranschlagt. 2. Der finanzielle Beitrag Norwegens für seine Beteiligung am Gemeinschaftsprogramm wird auf 1 299 270 ECU veranschlagt und wird zusammen mit anderen etwaigen Beiträgen von Drittländern gemäß Artikel 2 des Abkommens dem obigen Betrag zugeschlagen. 3. Der Fälligkeitsplan für die Verpflichtungsermächtigungen des Programms STEP und Norwegens Beitrag sehen wie folgt aus: >PLATZ FÜR EINE TABELLE> ANHANG D VORSCHRIFTEN FÜR DIE FINANZIELLE DURCHFÜHRUNG 1. In diesem Anhang sind die Vorschriften für den finanziellen Beitrag Norwegens gemäß Artikel 2 des Abkommens festgelegt. 2. Zu Beginn jeden Jahres oder immer dann, wenn sich durch eine Überarbeitung des Gemeinschaftsprogramms die für die Durchführung veranschlagten Mittel erhöhen, ruft die Kommission bei Norwegen die Mittel entsprechend seinem Beitrag zu den Kosten des Abkommens ab. Dieser Beitrag wird sowohl in Ecu als auch in norwegischer Währung ausgedrückt; die Zusammensetzung des Ecu ist in der Verordnung (EWG) Nr. 3180/78 des Rates (1), in der Fassung der Verordnung (EWG) Nr. 1971/89 (2), definiert. Der Wert des Beitrags in norwegischer Währung wird am Tag des Abrufs festgelegt. Norwegen überweist seinen Beitrag zu den jährlichen Kosten im Rahmen des Abkommens jeweils zu Beginn des Jahres, spätestens jedoch drei Monate nachdem der Abruf ergangen ist. Bei verspäteter Überweisung hat Norwegen Zinsen zu zahlen, deren Satz gleich dem höchstens am Fälligkeitstag in den Mitgliedstaaten der Gemeinschaft geltenden Diskontsatz ist. Der Zinssatz erhöht sich um 0,25 % für jeden Verzugsmonat. Der erhöhte Zinssatz wird auf den gesamten Verzugszeitraum angewendet. Dieser Zinssatz ist jedoch nur zu entrichten, wenn der Beitrag mehr als drei Monate nach einem Mittelabruf der Kommission erfolgt. Die Reisekosten, die den norwegischen Vertretern und Sachverständigen aus ihrer Teilnahme an den Arbeiten des Ausschusses gemäß Artikel 3 des Abkommens entstehen, werden von der Kommission in Übereinstimmung mit den geltenden Bestimmungen für die Vertreter und Sachverständigen der Mitgliedstaaten der Gemeinschaft und insbesondere in Übereinstimmung mit dem Beschluß 84/338/Euratom, EGKS, EWG des Rates (3) erstattet. 3. Die Mittel aus den Beiträgen Norwegens kommen dem Gemeinschaftsprogramm zugute und werden in den Einnahmeansätzen des Gesamthaushaltsplans der Europäischen Gemeinschaften als Einnahmen im Sinne des entsprechenden Einnahmepostens verbucht. 4. Die Verwaltung der Mittel erfolgt nach der geltenden Haushaltsordnung für den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften. 5. Nach Ablauf jeden Jahres wird ein Bericht über den Stand der Mittel für das Gemeinschaftsprogramm erstellt und Norwegen zur Unterrichtung übermittelt. (1) ABl. Nr. L 379 vom 30. 12. 1978, S. 1. (2) ABl. Nr. L 189 vom 4. 7. 1989, S. 1. (3) ABl. Nr. L 177 vom 4. 7. 1984, S. 25.


text:
 26.2.2021
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 68/174
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2021/348
 z dne 25. februarja 2021
 o odobritvi karbendazima kot obstoječe aktivne snovi za uporabo v biocidnih proizvodih vrste proizvodov 7 in 10
 (Besedilo velja za EGP)
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2012 o dostopnosti na trgu in uporabi biocidnih proizvodov (1) ter zlasti tretjega pododstavka člena 89(1) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Delegirana uredba Komisije (EU) št. 1062/2014 (2) določa seznam obstoječih aktivnih snovi, ki jih je treba oceniti zaradi njihove morebitne odobritve za uporabo v biocidnih proizvodih. Navedeni seznam vključuje karbendazim.
 (2)
 Karbendazim je bil ocenjen za uporabo v biocidnih proizvodih vrste proizvodov 7 (sredstva za zaščito (ohranitev) prevlek) in vrste proizvodov 10 (sredstva za zaščito gradbenega materiala), kot sta opredeljeni v Prilogi V k Direktivi 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3), ki ustrezata vrsti proizvodov 7 in 10, kot sta opredeljeni v Prilogi V k Uredbi (EU) št. 528/2012.
 (3)
 Ocenjevalni pristojni organ Nemčije je Komisiji 2. avgusta 2013 predložil poročili o oceni skupaj s svojimi ugotovitvami.
 (4)
 V skladu s členom 7(2) Delegirane uredbe (EU) št. 1062/2014 je Odbor za biocidne proizvode 10. decembra 2019 sprejel mnenji Evropske agencije za kemikalije (4) (v nadaljnjem besedilu: Agencija), ob upoštevanju ugotovitev ocenjevalnega pristojnega organa.
 (5)
 Iz člena 90(2) Uredbe (EU) št. 528/2012 je mogoče izpeljati, da bi bilo treba snovi, katerih ocena je bila v državah članicah dokončana do 1. septembra 2013, oceniti v skladu z določbami Direktive 98/8/ES.
 (6)
 Glede na mnenji Agencije je za biocidne proizvode vrste proizvodov 7 in 10, ki vsebujejo karbendazim, mogoče pričakovati, da izpolnjujejo zahteve iz člena 5 Direktive 98/8/ES, če so izpolnjene nekatere specifikacije in pogoji za njihovo uporabo.
 (7)
 Zato je primerno karbendazim odobriti za uporabo v biocidnih proizvodih vrste proizvodov 7 in 10, če so ta v skladu z nekaterimi specifikacijami in pogoji.
 (8)
 Iz mnenj Agencije je razvidno, da karbendazim izpolnjuje merila za razvrstitev kot mutagena snov iz kategorije 1B in strupena snov za razmnoževanje iz kategorije 1B v skladu z Uredbo (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (5).
 (9)
 Ker bi bilo treba karbendazim odobriti pod pogoji iz Direktive 98/8/ES, bi moralo biti ob upoštevanju navedenih lastnosti obdobje veljavnosti odobritve bistveno krajše od 10 let v skladu z zadnjo prakso, določeno v navedeni direktivi. Poleg tega bi moralo obdobje odobritve za karbendazim veljati tri leta, saj se zanj od 14. maja 2000 koristi prehodno obdobje iz člena 89 Uredbe (EU) št. 528/2012 in je od 2. avgusta 2013 pod strokovnim pregledom ter zato, da bi se na ravni Unije v okviru morebitnega podaljšanja odobritve čim prej proučilo, ali se lahko za karbendazim izpolnijo pogoji iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 (10)
 Poleg tega bi morali pristojni organi držav članic v skladu s točko 10 Priloge VI k Uredbi (EU) št. 528/2012 oceniti, ali je na njihovem ozemlju mogoče izpolniti pogoje iz člena 5(2) navedene uredbe, da bi se lahko odločili, ali se lahko izda dovoljenje za biocidni proizvod, ki vsebuje karbendazim.
 (11)
 Iz mnenj Agencije je tudi razvidno, da karbendazim izpolnjuje merila za razvrstitev kot obstojna in strupena snov v skladu s Prilogo XIII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (6).
 (12)
 Vendar za namene člena 23 Uredbe (EU) št. 528/2012 karbendazim izpolnjuje pogoje iz točk (a) in (d) člena 10(1) navedene uredbe in bi ga bilo zato treba obravnavati kot možno snov za zamenjavo. Pristojni organi držav članic bi zato morali opraviti primerjalno oceno kot del ocene vloge za izdajo dovoljenja ali za podaljšanje dovoljenja za biocidni proizvod, ki vsebuje karbendazim.
 (13)
 V mnenjih Agencije je bilo ugotovljeno tudi, da uporaba barv in mavcev na prostem, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo, pomeni nesprejemljivo tveganje za površinske vode in usedline med življenjsko dobo izdelkov. Ni bilo mogoče določiti nobenega ustreznega ukrepa za zmanjšanje tveganja, s katerim bi preprečili izpust karbendazima v kanalizacijo med življenjsko dobo takih tretiranih izdelkov, kadar se uporabljajo na prostem. Zato Komisija poleg priporočil iz mnenj Agencije meni, da je primerno, da se biocidni proizvodi, ki vsebujejo karbendazim, ne bi smeli uporabljati v barvah in mavcih, namenjenih za uporabo na prostem. Poleg tega se barve in mavci, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo, ne bi smeli dajati na trg za uporabo na prostem. Barve in mavce, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo, bi morali biti označeni tako, da se ne smejo uporabljati na prostem.
 (14)
 Kot je ugotovila Agencija, karbendazim izpolnjuje merila za razvrstitev kot mutagena snov iz kategorije 1B, strupena snov za razmnoževanje iz kategorije 1B in kot snov, ki povzroča preobčutljivost za kožo iz kategorije 1 v skladu s Prilogo I k Uredbi (ES) št. 1272/2008, zato bi morali biti tretirani izdelki, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo, ob dajanju na trg ustrezno označeni.
 (15)
 Ta uredba ne vpliva na izvajanje prava Unije na področju zdravja in varnosti pri delu, zlasti direktiv Sveta 89/391/EGS (7) in 98/24/ES (8) ter Direktive 2004/37/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9).
 (16)
 Pred odobritvijo aktivne snovi bi bilo treba zagotoviti ustrezno obdobje, da bi se zainteresiranim stranem omogočilo, da sprejmejo potrebne pripravljalne ukrepe za izpolnitev novih zahtev.
 (17)
 Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za biocidne proizvode –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Karbendazim se odobri kot aktivna snov za uporabo v biocidnih proizvodih vrste proizvodov 7 in 10, pri čemer se upoštevajo specifikacije in pogoji iz Priloge.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 25. februarja 2021
 Za Komisijo
 Predsednica
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) UL L 167, 27.6.2012, str. 1.
 (2) Delegirana uredba Komisije (EU) št. 1062/2014 z dne 4. avgusta 2014 o delovnem programu za sistematično preverjanje vseh obstoječih aktivnih snovi, ki jih vsebujejo biocidni proizvodi, iz Uredbe (EU) št. 528/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 294, 10.10.2014, str. 1).
 (3) Direktiva 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL L 123, 24.4.1998, str. 1).
 (4) Odbor za biocidne proizvode (BPC), Mnenje o vlogi za odobritev aktivne snovi karbendazim, vrsta proizvodov 7, ECHA/BPC/234/2019, sprejeto dne 10. decembra 2019; Odbor za biocidne proizvode (BPC), Mnenje o vlogi za odobritev aktivne snovi karbendazim, vrsta proizvodov 10, ECHA/BPC/235/2019, sprejeto dne 10. decembra 2019.
 (5) Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL L 353, 31.12.2008, str. 1).
 (6) Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL L 396, 30.12.2006, str. 1).
 (7) Direktiva Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu (UL L 183, 29.6.1989, str. 1).
 (8) Direktiva Sveta 98/24/ES z dne 7. aprila 1998 o varovanju zdravja in zagotavljanju varnosti delavcev pred tveganji zaradi izpostavljenosti kemičnim dejavnikom pri delu (štirinajsta posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 131, 5.5.1998, str. 11).
 (9) Direktiva 2004/37/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o varovanju delavcev pred nevarnostmi zaradi izpostavljenosti rakotvornim ali mutagenim snovem pri delu (šesta posebna direktiva v skladu s členom 16(1) Direktive Sveta 89/391/EGS) (UL L 158, 30.4.2004, str. 50).
 PRILOGA
 Splošno ime
 Ime po IUPAC
 Identifikacijske številke
 Minimalna stopnja čistosti aktivne snovi (1)
 Datum odobritve
 Datum prenehanja veljavnosti odobritve
 Vrsta proizvoda
 Posebni pogoji
 karbendazim
 Ime po IUPAC: metil benzimidazol-2-ilkarbamat
 Št. ES: 234-232-0
 Št. CAS: 10605-21-7
 99,0 % m/m
 1. februar 2022
 31. januar 2025
 7
 Karbendazim se šteje kot možna snov za zamenjavo v skladu s točkama (a) in (d) člena 10(1) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 Dovoljenja za biocidne proizvode se izdajo pod naslednjimi pogoji:
 1.
 Pri oceni proizvoda se posebna pozornost nameni vidikom izpostavljenosti, tveganja in učinkovitosti, povezanim s katero koli uporabo, zajeto v vlogi za izdajo dovoljenja, ki pa ni bila obravnavana v oceni tveganja aktivne snovi na ravni Unije. Poleg tega v skladu s točko 10 Priloge VI k Uredbi (EU) št. 528/2012 ocena proizvoda vključuje presojo, ali se lahko izpolnijo pogoji iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 2.
 Proizvodi se odobrijo za uporabo samo v tistih državah članicah, kjer je izpolnjen vsaj eden od pogojev iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 3.
 Proizvodi se ne odobrijo za uporabo v barvah, namenjenih za uporabo na prostem.
 Za dajanje tretiranih izdelkov na trg veljajo naslednji pogoji:
 1.
 Barve, ki so tretirane s karbendazimom ali ga vsebujejo, se ne dajejo na trg za uporabo na prostem.
 2.
 Oseba, odgovorna za dajanje na trg barve, ki je tretirana s karbendazimom ali ga vsebuje, zagotovi, da je na oznaki navedene barve navedeno, da se ne sme uporabljati na prostem.
 3.
 Oseba, odgovorna za dajanje na trg tretiranega izdelka, ki je tretiran s karbendazimom ali ga vsebuje, zagotovi, da so na oznaki navedenega tretiranega izdelka navedene informacije iz drugega pododstavka člena 58(3) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 10
 Karbendazim se šteje kot možna snov za zamenjavo v skladu s točkama (a) in (d) člena 10(1) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 Dovoljenja za biocidne proizvode se izdajo pod naslednjimi pogoji:
 1.
 Pri oceni proizvoda se posebna pozornost nameni vidikom izpostavljenosti, tveganja in učinkovitosti, povezanim s katero koli uporabo, zajeto v vlogi za izdajo dovoljenja, ki pa ni bila obravnavana v oceni tveganja aktivne snovi na ravni Unije. Poleg tega v skladu s točko 10 Priloge VI k Uredbi (EU) št. 528/2012 ocena proizvoda vključuje presojo, ali se lahko izpolnijo pogoji iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 2.
 Proizvodi se odobrijo za uporabo samo v tistih državah članicah, kjer je izpolnjen vsaj eden od pogojev iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 3.
 Proizvodi se ne odobrijo za uporabo v mavcih, namenjenih za uporabo na prostem.
 Za dajanje tretiranih izdelkov na trg veljajo naslednji pogoji:
 1.
 Mavci, ki so tretirani s karbendazimom ali ga vsebujejo, se ne dajejo na trg za uporabo na prostem.
 2.
 Oseba, odgovorna za dajanje na trg mavca, ki je tretiran s karbendazimom ali ga vsebuje, zagotovi, da je na oznaki navedenega mavca navedeno, da se ne sme uporabljati na prostem.
 3.
 Oseba, odgovorna za dajanje na trg tretiranega izdelka, ki je tretiran s karbendazimom ali ga vsebuje, zagotovi, da so na oznaki navedenega tretiranega izdelka navedene informacije iz drugega pododstavka člena 58(3) Uredbe (EU) št. 528/2012.
 (1) Čistost, navedena v tem stolpcu, je bila minimalna stopnja čistosti ocenjene aktivne snovi. Čistost aktivne snovi v proizvodu, danem na trg, je lahko enaka ali drugačna, če je aktivna snov dokazano tehnično enakovredna aktivni snovi iz ocene.


text:
 22.5.2014
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 154/25
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 228/2013
 av den 13 december 2013
 om ändring av bilaga XIII (Transport) till EES-avtalet
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 om ändring av förordningarna (EG) nr 549/2004, (EG) nr 550/2004, (EG) nr 551/2004 och (EG) nr 552/2004 i syfte att förbättra det europeiska luftfartssystemets kvalitet och hållbarhet (1) bör införlivas med EES-avtalet.
 (2)
 Det luftrum inom vilket Island är ansvarigt för att tillhandahålla flygtrafikledningstjänster ligger helt och hållet inom Icaos Nordatlantregion (NAT), där regional planering och regionala överenskommelser har upprättats som möjliggör ett funktionssätt liknande funktionella luftrumsblock, och tillgodoser operativa behov och krav som skiljer sig från Icaos Europaregion (EUR) och Afrikaregion (AFI).
 (3)
 Bilaga XIII till EES-avtalet bör därför ändras i enlighet med detta.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Bilaga XIII till EES-avtalet ska ändras på följande sätt:
 1.
 Texten i punkt 66t (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004) ska ändras på följande sätt:
 i)
 Följande text ska läggas till:
 ”, ändrad genom
 —
 32009 R 1070: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 (EUT L 300, 14.11.2009, s. 34)”.
 ii)
 Texten i anpassning a ska ersättas med följande:
 ”I artikel 5 ska följande punkter läggas till:
 ’6. Eftastaterna ska till fullo delta i den kommitté som inrättats i enlighet med punkt 1, dock utan rösträtt.
 7. Eftas övervakningsmyndighet ska ha observatörsstatus i kommittén för det gemensamma luftrummet.’”
 iii)
 Anpassning b ska betecknas anpassning h.
 iv)
 Följande anpassningar ska införas:
 ”b)
 I artikel 11 ska 'gemenskapsomfattande' ersättas med 'regionala eller nationella' när det gäller Island.
 c)
 När det gäller Island ska artikel 11 tillämpas från och med den 1 januari 2015.
 d)
 Artikel 11.2 första meningen ska ha följande lydelse:
 ’Eftastaternas ständiga kommitté får utse Eurocontrol eller något annat opartiskt behörigt organ att agera som ett organ för prestationsgranskning. Om kommissionen har utsett ett organ för prestationsgranskning ska Eftastaternas ständiga kommitté sträva efter att utse samma organ på liknande villkor för att utföra samma uppgifter med avseende på Eftastaterna.’
 e)
 I artikel 11.3 c ska följande stycke läggas till:
 ’Om ett funktionellt luftrumsblock omfattar en eller flera EU-medlemsstaters och en eller flera Eftastaters luftrum ska de uppgifter och befogenheter som anges i detta led utföras och utövas av kommissionen när det gäller EU-medlemsstaterna och av Eftas övervakningsmyndighet när det gäller Eftastaterna. I detta sammanhang ska kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet samarbeta i syfte att inta identiska ståndpunkter.’
 f)
 I artikel 11.3 e ska följande stycke läggas till:
 ’Om övervakningen gäller prestationsmål som rör en eller flera EU-medlemsstater och en eller flera Eftastater ska bedömningen göras av Eftas övervakningsmyndighet när det gäller Eftastaterna och av kommissionen när det gäller EU-medlemsstaterna. Kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet ska samarbeta i syfte att gemensamt lägga fram resultaten inför kommittén för det gemensamma luftrummet.’
 g)
 I artikel 13a ska 'medlemsstaterna och kommissionen' ersättas med 'Eftastaterna och Eftas övervakningsmyndighet' när det gäller Eftastaterna.”
 2.
 Texten i punkt 66u (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004) ska ändras på följande sätt:
 i)
 Följande text ska läggas till:
 ”, ändrad genom
 —
 32009 R 1070: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 (EUT L 300, 14.11.2009, s. 34)”.
 ii)
 Anpassningarna a, b, c och d ska betecknas anpassningarna d, e, f och g.
 iii)
 Följande anpassningar ska införas:
 ”a)
 När det gäller Island ska artikel 9a.2 c ha följande lydelse:
 ’säkerställa förenlighet med det europeiska flygvägsnätet som inrättats i enlighet med artikel 6 i förordningen om luftrummet eller med det flygvägsnät som inrättats inom Icaos Nordatlantregion (NAT),’
 b)
 När det gäller Island ska artikel 9a.2 i ha följande lydelse:
 ’underlätta förenlighet med regionala eller nationella prestationsmål.’
 c)
 I artikel 9a.6 ska följande stycke läggas till:
 ’Kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet ska bedöma huruvida funktionella luftrumsblock som omfattar en eller flera EU-medlemsstater och en eller flera Eftastater uppfyller kraven i punkt 2 samt samarbeta i syfte att lägga fram ett gemensamt resultat inför kommittén för det gemensamma luftrummet för diskussion. Om kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet finner att ett luftrumsblock inte uppfyller kraven, ska de inleda en dialog med de berörda EU-medlemsstaterna respektive de berörda Eftastaterna i syfte att nå samförstånd om de åtgärder som är nödvändiga för att rätta till situationen.’”
 3.
 Texten i punkt 66v (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 551/2004) ska ändras på följande sätt:
 i)
 Följande text ska läggas till:
 ”, ändrad genom
 —
 32009 R 1070: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 (EUT L 300, 14.11.2009, s. 34)”.
 ii)
 Texterna i anpassningarna a och b ska utgå.
 iii)
 Anpassning c ska betecknas anpassning d.
 iv)
 Följande anpassningar ska införas:
 ”a)
 I artikel 6.2 ska 'kommissionen' ersättas med 'Eftastaternas ständiga kommitté' när det gäller Eftastaterna.
 b)
 I artikel 6.2 b tredje stycket ska 'efter samråd med kommittén för det gemensamma luftrummet och' inte tillämpas när det gäller Eftastaterna.
 c)
 I artikel 6.2 b tredje stycket ska följande läggas till:
 ’Om kommissionen har utnämnt en nätverksförvaltare ska Eftastaternas ständiga kommitté sträva efter att utse samma organ på liknande villkor för att utföra samma uppgifter med avseende på Eftastaterna.’”
 4.
 Följande ska läggas till i punkt 66w (Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 552/2004):
 ”, ändrad genom
 —
 32009 R 1070: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 (EUT L 300, 14.11.2009, s. 34)”.
 Artikel 2
 Texten till förordning (EG) nr 1070/2009 på isländska och norska, som ska offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning, ska vara giltig.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den 14 december 2013 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i EES-avtalet har gjorts till gemensamma EES-kommittén (2).
 Artikel 4
 Detta beslut ska offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 13 december 2013.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Thórir IBSEN
 Ordförande
 (1) EUT L 300, 14.11.2009, s. 34.
 (2) Konstitutionella krav finns angivna.


text:
Подго̀ре е село в Северозападна България. То се намира в община Макреш, област Видин.
 География
 Село Подгоре се намира в планински район. Характерно за селото е разположението му в ниската част на предбалкана, в падина, защитена от силни ветрове през зимата.
 Името на селото само по себе си говори за разположението му.
 През ранна пролет и късно лято е сравнително хладно (дори студено) особено надвечер и през нощта.
 През лятото е сравнително горещо през деня. Утеха носи вечерното разхлаждане от преноса на по-студен въздух от Балкана.
 Преобладаващите ветрове са приблизително изток-запад поради разположението на селото по дължината на падината разположена в същата посока.
 В района рядко падат градушки.
 Подземните води се откриват на сравнително малка дълбочина за този район, на около 9 – 11 м. предимно в ниската част на селото.
 Кладенците, доколкото са останали такива са със сравнително висок дебит.
 Почвите са сравнително плодородни.
 Гората в подножието на Балкана е предимно от широколистни видове (дъб, цер, бук). Изключително красива през есента.
 История
 Сегашното село Подгоре е продължител на селото Влахович, което е основано от двамата братя Влайхови някъде през 19 век. Първоначално селото се е намирало в близост до Влаховишка бара и се е разпростирало в посока сегашното село. Преименувано е на Подгоре през кампанията за българизиране на имена на селища след Деветнадесетомайския преврат от 1934 година.
 До 9.09.1944 г. характерно за този район е масовото антифашистко движение, за което типичен пример е отряда Георги Бенковси с членове основно от село Макреш. Основател на комунистическото движение в селото е Михаил Здравков, убит от властта по онова време.
 В началото на 1951 година, по време на колективизацията жителите на селото не успяват да изпълнят нарядите за мляко и масово заплашват, че ще избягат в Югославия, ако властите се опитат да ги събират принудително. Силно недоволство предизвиква и ангарията за изграждане на преградни съоръжения по границата. През февруари и март 5 души действително преминават югославската граница.
 По време на социализма е имало развито селско стопанство и животновъдство. През 1978 г. Подгоре е отделено от община Макреш и е присъединено към община Раковица.
 След промените през 90-те години на 20 век селото започва бавно да се обезлюдява и към момента броя на жителите едва ли надхвърля 300 души.
 Религии
 Жителите на селото са източноправославни.
 Михаил Здравков-местен деятел на БКП, убит през септемврийските бунтове 1923 г.
 Йоло Гергов-местен полицай и деятел на БКП. Осъден на смърт и обесен през 1944 г.
 Стоян Милков-партизанин, укривал се в собствената си къща. Осъден на смърт и екзекутиран през 1944 г.
 Никола Перков-кметски наместник преди 9 септември 1944 г. Убит от партизаните през август 1944 г.
 поп Никола-осъден на смърт от „народния съд“ и екзекутиран през 1945 г.
 Културни и природни забележителности
 Съборът на селото е на 24 май.
 Бележки
 Цитирани източници
 Външни препратки
 Снимки на село Подгоре
 Снимки на село Подгоре
 Села в област Видин
 Населени места в община Макреш


text:
 8.4.2006
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 86/27
 Az Elsőfokú Bíróság 2006. január 31-i végzése – Schneider Electric SA kontra Európai Közösségek Bizottsága
 (T-48/03. sz. ügy) (1)
 (Verseny - Összefonódások - Az ellenőrzési eljárás újbóli megindítása az összefonódást megtiltó határozat Elsőfokú Bíróság általi megsemmisítését követően - A második fázisú vizsgálati eljárás megindítása - Lemondás az összefonódásról - Az ellenőrzési eljárás lezárása - Megsemmisítés iránti kereset - Sérelmet okozó aktusok - Eljáráshoz fűződő érdek - Elfogadhatatlanság)
 (2006/C 86/54)
 Az eljárás nyelve: francia
 Felek
 Felperes: Schneider Electric SA (Ruel-Malmaison, Franciaország) (képviselők: kezdetben A. Winckler, M. Pittie és É de La Serre, később M. Pittie és A. Winckler ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: kezdetben P. Oliver és F. Lelievre, később P. Oliver és O. Beynet meghatalmazottak)
 Az ügy tárgya
 Egyrészt a Schneider és Legrand közötti összefonódás második fázisú vizsgálati eljárásának megnyitására vonatkozó 2002. december 4-i bizottsági határozat (COMP/M.2283.sz. ügy – Schneider/Legrand II), másrészt az ezen összefonódás ellenőrzésére vonatkozó eljárást lezáró 2002. december 13-i bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.
 A végzés rendelkező része
 1)
 Az Elsőfokú Bíróság a keresetet, mint elfogadhatatlant elutasítja.
 2)
 A felperes maga viseli a saját, valamint a Bizottság felmerült költségeit.
 (1) HL C 101. 2003.4.26.