type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 19.8.2016
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 225/3
 PROTOCOL DE MODIFICARE
 a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Principatul Monaco de stabilire a unor măsuri similare celor prevăzute de Directiva 2003/48/CE a Consiliului
 UNIUNEA EUROPEANĂ,
 și
 PRINCIPATUL MONACO,
 denumite în continuare „partea contractantă” sau „părțile contractante”, în funcție de context,
 ÎN VEDEREA implementării standardului privind schimbul automat de informații referitoare la conturile Financiare stabilit de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE), într-un cadru de cooperare care ține seama de interesele legitime ale părților contractante,
 ÎNTRUCÂT părțile contractante au o relație strânsă și de durată în ceea ce privește cooperarea în materie fiscală, în special în ceea ce privește aplicarea unor măsuri echivalente celor stabilite prin Directiva 2003/48/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (1) și doresc să își amelioreze nivelul de respectare a obligațiilor fiscale internaționale consolidând și mai mult această relație,
 ÎNTRUCÂT părțile contractante doresc să ajungă la un acord pentru a îmbunătăți respectarea obligațiilor fiscale internaționale pe baza unui schimb automat reciproc de informații, sub rezerva confidențialității și a altor garanții vizate în prezentul protocol de modificare, inclusiv a unor dispoziții care limitează utilizarea informațiilor care fac obiectul schimbului,
 ÎNTRUCÂT părțile contractante convin că acordul care rezultă din prezentul protocol de modificare trebuie să fie conform standardului pentru schimbul automat de informații privind conturile Financiare (denumit în continuare „standardul global”) instituit de OCDE,
 ÎNTRUCÂT articolul 12 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Principatul Monaco de stabilire a unor măsuri similare celor prevăzute de Directiva 2003/48/CE (denumit în continuare „acordul”), care, în forma sa actuală (2), anterioară modificării introduse prin prezentul protocol de modificare, limitează transmiterea informațiilor la cerere numai la actele de evaziune fiscală, trebuie să fie aliniat la standardul OCDE privind transparența și schimbul de informații în materie fiscală, pentru a îndeplini obiectivele acestui standard astfel cum se prevede la articolul 5 alineatul (1) din acord, în versiunea sa modificată prin prezentul protocol de modificare, și cu respectarea garanțiilor de confidențialitate și protecție a datelor cu caracter personal prevăzute la articolul 6 din acord, în versiunea sa modificată prin prezentul protocol de modificare, și în anexa III la acord,
 ÎNTRUCÂT, în ceea ce privește statele membre, Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (3) stabilește norme specifice privind protecția datelor în Uniunea Europeană, care se aplică și schimburilor de informații realizate de statele membre și reglementate de acord, în versiunea sa modificată de prezentul protocol de modificare,
 ÎNTRUCÂT Legea nr. 1165 din 23 decembrie 1993 privind protecția datelor cu caracter personal astfel cum a fost modificată de Legea nr. 1240 din 2 iulie 2001 și de Legea nr. 1353 din 4 decembrie 2008, în vigoare de la 1 aprilie 2009, inclusiv condițiile de punere în aplicare prevăzute în Ordonanța Suverană nr. 2230 din 19 iunie 2009 (4) reglementează protecția datelor cu caracter personal în Principatul Monaco,
 ÎNTRUCÂT, până la data semnării prezentului protocol de modificare, Comisia Europeană nu a adoptat o decizie în conformitate cu articolul 25 alineatul (6) din Directiva 95/46/CE prin care să constate că Principatul Monaco asigură un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal,
 ÎNTRUCÂT părțile contractante se angajează să pună în aplicare și să respecte garanțiile specifice în materie de protecție a datelor prevăzute în acord, în versiunea sa modificată de prezentul protocol de modificare, inclusiv în anexa III la acord, astfel încât niciuna dintre părțile contractante să nu poată face uz de vreo justificare pentru a refuza să facă schimb de informații cu cealaltă parte contractantă,
 ÎNTRUCÂT Instituțiile Financiare Raportoare, Autoritățile competente ale statelor care transmit și Autoritățile competente ale statelor care recepționează, în calitatea lor de operatori de date, ar trebui să păstreze informațiile prelucrate în conformitate cu acordul, în versiunea sa modificată de prezentul protocol de modificare, pentru o perioadă care nu depășește perioada necesară pentru atingerea obiectivelor acestuia. Având în vedere diferențele dintre legislațiile diferitor state membre și legislația Principatului Monaco, durata maximă de păstrare ar trebui stabilită, pentru fiecare dintre părțile contractante, în funcție de termenele de prescripție prevăzute de legislația fiscală națională a fiecărui operator de date,
 ÎNTRUCÂT categoriile de Instituții Financiare Raportoare și categoriile de Conturi care fac obiectul raportării, reglementate de acord, în versiunea sa modificată de prezentul protocol de modificare, sunt concepute pentru a limita posibilitățile contribuabililor de evitare a raportării prin transferuri de active către Instituții Financiare sau prin investiții în produse financiare care nu intră în domeniul de aplicare al acordului, în versiunea sa modificată de prezentul protocol de modificare. Cu toate acestea, anumite Instituții Financiare și conturi care prezintă un risc scăzut de a fi utilizate pentru evaziune fiscală ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare. În general, nu ar trebui să fie incluse praguri, deoarece ar putea fi evitată ușor depășirea lor prin repartizarea conturilor între diferite Instituții Financiare. Informațiile financiare care trebuie să facă obiectul raportării și al schimbului ar trebui să se refere nu numai la totalitatea veniturilor relevante (dobânzi, dividende și tipuri similare de venituri), ci și la soldurile conturilor și la veniturile din vânzarea Activelor Financiare, scopul fiind acela de a aborda situațiile în care contribuabilul încearcă să ascundă capitaluri reprezentate de venituri sau active în cazul cărora s-a eludat impozitarea. Prin urmare, prelucrarea informațiilor în temeiul acordului, în versiunea sa modificată prin prezentul protocol de modificare, este necesară și proporțională în scopul de a permite administrațiilor fiscale ale statelor membre și ale Principatului Monaco să identifice în mod corect și fără echivoc contribuabilii vizați, să fie în măsură să aplice și să asigure respectarea legislației lor fiscale în situații transfrontaliere, să evalueze probabilitatea unei evaziuni fiscale și să evite anchete suplimentare inutile,
 AU CONVENIT CU PRIVIRE LA URMĂTOARELE DISPOZIȚII:
 Articolul 1
 Acordul dintre Comunitatea Europeană și Principatul Monaco de stabilire a unor măsuri similare celor prevăzute de Directiva 2003/48/CE (denumit în continuare „acordul”) se modifică după cum urmează:
 1.
 Titlul se înlocuiește cu următorul text:
 „Acord între Uniunea Europeană și Principatul Monaco privind schimbul de informații referitoare la conturile financiare pentru îmbunătățirea respectării obligațiilor fiscale la nivel internațional, în conformitate cu standardul pentru schimbul automat de informații privind conturile financiare instituit de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică – OCDE”.
 2.
 Articolele 1-21 se înlocuiesc cu următorul text:
 „Articolul 1
 Definiții
 (1) În sensul prezentului acord, următoarele expresii sau termeni au sensul definit în continuare:
 (a)
 «Uniunea Europeană» înseamnă Uniunea, astfel cum a fost instituită prin Tratatul privind Uniunea Europeană, incluzând teritoriile în care se aplică Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în condițiile prevăzute de acest din urmă tratat;
 (b)
 «stat membru» înseamnă un stat membru al Uniunii Europene;
 (c)
 «Monaco» înseamnă Principatul Monaco, apele interioare, marea teritorială, inclusiv solul și subsolul, spațiul aerian de deasupra, zona economică exclusivă și platoul continental, pe care, în conformitate cu dispozițiile dreptului internațional și al reglementărilor naționale, Principatul Monaco își exercită drepturile suverane și jurisdicția;
 (d)
 «Autoritățile competente din Monaco» și «Autoritățile competente din statele membre» înseamnă autoritățile menționate în anexa IV la litera (a) și, respectiv, la literele (b)-(ac). Anexa IV face parte integrantă din prezentul acord. Lista Autorităților competente din anexa IV poate fi modificată prin simpla notificare a celeilalte părți contractante de către Monaco, pentru autoritatea prevăzută la litera (a) din anexă, și de către Uniunea Europeană în ceea ce privește autoritățile menționate la literele (b)-(ac) din anexă. Comisia Europeană informează statele membre și, respectiv, Monaco cu privire la orice notificare primită în acest sens;
 (e)
 «Instituție Financiară dintr-un stat membru»înseamnă: (i) orice Instituție Financiară care este rezidentă într-un stat membru, excluzând orice sucursală a respectivei Instituții Financiare care se află în afara teritoriului statului membru respectiv; și (ii) orice sucursală a unei Instituții Financiare care nu este rezidentă într-un stat membru, în cazul în care sucursala respectivă se află în respectivul stat membru;
 (f)
 «Instituție Financiară din Monaco» înseamnă (i) orice Instituție Financiară care este rezidentă în Monaco, excluzând orice sucursală a respectivei Instituții Financiare care se află în afara teritoriului Monaco; și (ii) orice sucursală a unei Instituții Financiare care nu este rezidentă în Monaco, în cazul în care sucursala respectivă se află în Monaco;
 (g)
 «Instituție Financiară Raportoare» înseamnă orice Instituție Financiară a unui stat membru sau orice Instituție Financiară din Monaco, în funcție de contextul teritorial de aplicare a jurisdicției în cauză, care nu este o Instituție Financiară Nonraportoare;
 (h)
 «Cont care face obiectul raportării» înseamnă un cont care face obiectul raportării într-un stat membru sau un cont care face obiectul raportării în Monaco, în funcție de context, cu condiția să fi fost identificat ca atare în temeiul procedurilor de diligență fiscală, în conformitate cu anexele I și II, în vigoare în respectivul stat membru sau în Monaco;
 (i)
 «Cont care face obiectul raportării într-un stat membru» înseamnă un Cont financiar administrat de o Instituție Financiară Raportoare din Monaco și deținut de una sau mai multe Persoane dintr-un stat membru care fac obiectul raportării sau deținut de o ENF (Entitate Nefinanciară) pasivă în care una sau mai multe Persoane care exercită controlul sunt Persoane dintr-un stat membru care fac obiectul raportării;
 (j)
 «Cont care face obiectul raportării în Monaco» înseamnă un Cont financiar administrat de o Instituție Financiară Raportoare a unui stat membru și deținut de una sau mai multe Persoane din Monaco care fac obiectul raportării sau deținut de o ENF (Entitate Nefinanciară) pasivă în care una sau mai multe Persoane care exercită controlul sunt Persoane care fac obiectul raportării din Monaco;
 (k)
 «Persoană dintr-un stat membru» înseamnă o persoană fizică sau o Entitate identificată de către o Instituție Financiară Raportoare din Monaco ca fiind rezidentă într-un stat membru în temeiul procedurilor de diligență fiscală, în conformitate cu anexele I și II, sau patrimoniul succesoral al unei persoane decedate care era rezidentă a unui stat membru;
 (l)
 «Persoană din Monaco» înseamnă o persoană fizică sau o Entitate identificată de către o Instituție Financiară Raportoare a unui stat membru ca fiind rezidentă în Monaco în temeiul procedurilor de diligență fiscală, în conformitate cu anexele I și II, sau patrimoniul succesoral al unei persoane decedate care era rezidentă în Monaco.
 (2) Orice termen scris cu inițială majusculă care nu este definit altfel în prezentul acord va avea sensul atribuit la momentul respectiv: (i) pentru statele membre, în conformitate cu Directiva 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal (5) sau, după caz, cu dreptul intern al statului membru care aplică acordul; iar (ii) pentru Monaco, în temeiul dreptului său intern, o astfel de semnificație fiind conformă cu sensul prevăzut în anexele I și II.
 Orice termen care nu este definit altfel în prezentul acord, cu excepția cazului în care contextul impune o interpretare diferită sau în care Autoritățile competente ale unui stat membru și Autoritățile competente din Monaco convin asupra unei semnificații comune, în conformitate cu articolul 7 (dacă legislația națională permite acest lucru), are înțelesul atribuit la momentul respectiv de legislația jurisdicției în cauză care aplică prezentul acord: (i) pentru statele membre, în conformitate cu Directiva 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal sau, după caz, cu dreptul intern al statului membru în cauză; iar (ii) pentru Monaco, în temeiul legislației sale naționale, orice semnificație atribuită de legislația fiscală aplicabilă din jurisdicția în cauză (fie un stat membru, fie Monaco) prevalând asupra înțelesului dat termenului în temeiul altor legi din jurisdicția respectivă.
 Articolul 2
 Schimbul automat de informații cu privire la Conturile care fac obiectul raportării
 (1) În temeiul dispozițiilor prezentului articol și sub rezerva normelor aplicabile de raportare și de diligență fiscală în conformitate cu anexele I și II, care constituie parte integrantă din prezentul acord, Autoritatea competentă din Monaco va transmite anual fiecărei Autorități competente din statele membre și fiecare dintre Autoritățile competente ale statelor membre va transmite anual Autorității competente din Monaco, în mod automat, informațiile obținute în conformitate cu aceste norme și menționate la alineatul (2).
 (2) Informațiile care urmează să facă obiectul schimbului sunt, în cazul unui stat membru, cele referitoare la fiecare Cont care face obiectul raportării în Monaco, iar în cazul Monaco, cele referitoare la fiecare Cont care face obiectul raportării într-un stat membru:
 (a)
 numele, adresa, numărul de identificare fiscală (NIF), precum și data și locul nașterii (în cazul unei persoane fizice) ale fiecărei Persoane care face obiectul raportării și care este Titular al contului respectiv, iar în cazul unei Entități care este Titular al contului respectiv și care, după aplicarea procedurilor de diligență fiscală în conformitate cu anexele I și II, este identificată ca având una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării, numele, adresa și NIF ale Entității, precum și numele, adresa, NIF și data și locul nașterii ale fiecărei Persoane care face obiectul raportării. Monaco nu dispune de NIF pentru Persoanele din Monaco, la data semnării protocolului de modificare semnat la 12 iulie 2016;
 (b)
 numărul de cont (sau echivalentul său funcțional în absența unui număr de cont);
 (c)
 numele și numărul de identificare (dacă este cazul) al Instituției Financiare Raportoare;
 (d)
 soldul sau valoarea contului (inclusiv, în cazul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră, Valoarea de răscumpărare) valabilă la sfârșitul anului calendaristic relevant sau la sfârșitul altei perioade de raportare adecvate sau, în cazul în care contul a fost închis în cursul anului sau al perioadei în cauză, închiderea contului;
 (e)
 în cazul oricărui Cont de custodie:
 (i)
 cuantumul brut total al dobânzilor, cuantumul brut total al dividendelor și cuantumul brut total al altor venituri generate în legătură cu activele deținute în cont, plătite sau creditate în contul respectiv (sau în legătură cu respectivul cont) în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate; și
 (ii)
 încasările brute totale din vânzarea sau răscumpărarea Activelor Financiare plătite sau creditate în cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate în legătură cu care Instituția Financiară Raportoare a acționat drept custode, broker, mandatar sau orice alt fel de reprezentant al Titularului de cont;
 (f)
 în cazul oricărui Cont de depozit, cuantumul brut total al dobânzilor plătite sau creditate în cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate; și
 (g)
 în cazul oricărui alt cont decât cele descrise la alineatul (2) litera (e) sau (f), cuantumul brut total plătit sau creditat Titularului de cont în legătură cu respectivul cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate în legătură cu care Instituția Financiară Raportoare este debitoare, inclusiv suma agregată a tuturor sumelor rambursate Titularului de cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate.
 Articolul 3
 Calendarul și modalitățile de efectuare a schimbului automat de informații
 (1) În sensul schimbului de informații prevăzut la articolul 2, cuantumul și descrierea plăților efectuate în legătură cu un Cont care face obiectul raportării se pot stabili în conformitate cu principiile legislației fiscale din jurisdicția (fie a unui stat membru, fie a Monaco) care face schimbul de informații.
 (2) În sensul schimbului de informații de la articolul 2, informațiile care fac obiectul schimburilor indică moneda în care este exprimată fiecare sumă.
 (3) În ceea ce privește articolul 2 alineatul (2), informațiile care fac obiectul schimbului, referitoare la 2017 și la toți anii următori, sunt transmise în termen de nouă luni de la sfârșitul anului calendaristic la care se referă.
 (4) Autoritățile competente efectuează în mod automat schimbul de informații menționate la articolul 2 conform unui Standard comun de raportare, în format XML (Extensible Markup Language).
 (5) Autoritățile competente convin asupra uneia sau mai multor metode de transmitere a datelor, inclusiv asupra standardelor de criptare.
 Articolul 4
 Cooperarea în materie de conformitate și executare
 Autoritatea competentă a unui stat membru trebuie să notifice Autorității competente din Monaco, iar Autoritatea competentă din Monaco trebuie să notifice Autorității competente a unui stat membru atunci când prima Autoritate competentă (cea care notifică) are motive să creadă că o eroare ar fi putut să genereze o raportare incorectă sau incompletă de informații în conformitate cu dispozițiile articolului 2 sau în cazul în care o Instituție Financiară Raportoare nu respectă cerințele de raportare aplicabile și procedurile de diligență fiscală în conformitate cu anexele I și II. Autoritatea competentă notificată ia toate măsurile necesare prevăzute de legislația internă pentru a remedia erorile sau cazul de nerespectare care fac obiectul notificării.
 Articolul 5
 Schimbul de informații la cerere
 (1) În pofida dispozițiilor articolului 2 și ale oricărui alt acord care prevede schimbul de informații la cerere între Monaco și orice stat membru, Autoritățile competente din Monaco și Autoritățile competente din oricare stat membru fac, la cerere, schimb de informații care sunt în mod previzibil relevante pentru aplicarea prezentului acord sau pentru administrarea sau aplicarea legislației interne referitoare la impozitele de orice tip și natură percepute în numele Monaco și al statelor membre sau în numele subdiviziunilor lor politice sau al autorităților lor locale, în măsura în care impozitarea, în conformitate cu legislația internă a statului solicitant, nu este în contradicție cu o dispoziție care permite evitarea dublei impuneri dintr-o convenție în vigoare între Monaco și statul membru în cauză.
 (2) Dispozițiile alineatului (1) din prezentul articol și ale articolului 6 nu trebuie nici într-un caz interpretate astfel încât să impună Monaco sau unui stat membru obligația:
 (a)
 de a lua măsuri administrative care derogă de la legislația și de la practica administrativă a Monaco sau, respectiv, a statului membru respectiv;
 (b)
 de a furniza informații care nu ar putea fi obținute pe baza legislației sau în cadrul practicii administrative normale din Monaco sau, respectiv, din statul membru respectiv;
 (c)
 de a furniza informații care ar dezvălui un secret comercial, de afaceri, industrial sau profesional sau orice procedeu comercial, sau informații a căror comunicare ar fi contrară ordinii publice.
 (3) În cazul în care un stat membru sau Monaco solicită informații acționând în calitate de jurisdicție solicitantă în conformitate cu prezentul articol, Monaco sau statul membru, acționând ca jurisdicție căreia i se solicită informații, își utilizează mijloacele de colectare de informații pentru a obține informațiile solicitate, chiar dacă aceste informații nu îi sunt necesare pentru propriile scopuri fiscale. Obligația enunțată în teza anterioară este supusă limitărilor de la alineatul (2), dar în niciun caz aceste limitări nu se interpretează astfel încât să permită jurisdicției căreia i se solicită informații să refuze furnizarea informațiilor pentru simplul motiv că respectivele informații nu prezintă interes pe plan național.
 (4) Dispozițiile alineatului (2) nu pot fi în niciun caz interpretate astfel încât să permită Monaco sau unui stat membru să refuze furnizarea de informații pentru simplul motiv că informațiile sunt deținute de o bancă, de o altă instituție financiară, de o persoană desemnată sau care acționează în calitate de agent sau de administrator, sau că informațiile respective se referă la participațiile la capitalul unei persoane.
 (5) Autoritățile competente convin asupra uneia sau mai multor metode de transmitere a datelor, inclusiv asupra standardelor de criptare, precum și după caz, asupra formularelor standardizate de utilizat.
 Articolul 6
 Confidențialitatea și protecția datelor cu caracter personal
 (1) Pe lângă normele privind confidențialitatea și alte măsuri de salvgardare prevăzute în prezentul acord, inclusiv în anexa III, colectarea și schimburile de informații efectuate în temeiul prezentului acord sunt supuse: (i) în cazul statelor membre, actelor cu putere de lege și normelor administrative prin care statele membre pun în aplicare Directiva 95/46/CE privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date; și, (ii) în cazul Monaco, dispozițiilor Legii nr. 1165 din 23 decembrie 1993 privind protecția datelor cu caracter personal (astfel cum a fost modificată de Legea nr. 1240 din 2 iulie 2001 și de Legea nr. 1353 din 4 decembrie 2008, în vigoare de la 1 aprilie 2009, inclusiv condițiile de punere în aplicare prevăzute în Ordonanța Suverană nr. 2230 din 19 iunie 2009).
 În scopul aplicării corecte a articolului 5, statele membre limitează domeniul de aplicare al obligațiilor și drepturilor prevăzute la articolul 10, la articolul 11 alineatul (1) și la articolele 12 și 21 din Directiva 95/46/CE, în măsura în care acest lucru este necesar pentru protejarea intereselor menționate la articolul 13 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată. Monaco ia măsuri echivalente în temeiul legislației sale naționale.
 Prin derogare de la paragraful precedent, fiecare stat membru și Monaco se asigură că fiecare Instituție Financiară Raportoare aflată sub jurisdicția lor informează fiecare persoană fizică (persoană din Monaco sau persoană dintr-un stat membru) care face obiectul raportării că informațiile care o privesc, menționate la articolul 2, vor fi colectate și transferate în conformitate cu prezentul acord și că Instituția Financiară Raportoare îi comunică persoanei respective toate informațiile la care aceasta din urmă are dreptul în temeiul legislației naționale privind protecția datelor și cel puțin următoarele informații:
 (a)
 scopul prelucrării datelor sale cu caracter personal;
 (b)
 temeiul juridic al prelucrării datelor;
 (c)
 destinatarii datelor cu caracter personal;
 (d)
 identitatea operatorilor de date;
 (e)
 termenele pentru stocarea datelor;
 (f)
 existența unui drept care permite persoanei respective să solicite operatorului de date accesul la datele cu caracter personal care o privesc, rectificarea și ștergerea acestor date;
 (g)
 dreptul la căi de atac administrative și/sau judiciare;
 (h)
 procedura pentru exercitarea dreptului la căi de atac administrative și/sau judiciare;
 (i)
 dreptul de a sesiza autoritatea sau autoritățile competente pentru controlul protecției datelor și coordonatele acestora.
 Aceaste informații sunt furnizate în timp util pentru ca persoana să își poată exercita drepturile în materie de protecție a datelor și, în orice caz, înainte ca Instituția Financiară Raportoare în cauză să transmită informațiile menționate la articolul 2 Autorității competente din statul său de rezidență (fie un stat membru, fie Monaco).
 Statele membre și Monaco se asigură ca fiecare persoană fizică care trebuie să facă obiectul raportării (Persoană din Monaco sau Persoană dintr-un stat membru) este informată cu privire la orice încălcare a securității în ceea ce privește datele sale, atunci când respectiva încălcare este de natură să afecteze protecția datelor cu caracter personal sau a vieții sale private.
 (2) Informațiile prelucrate în conformitate cu prezentul acord se păstrează pentru o perioadă care nu depășește perioada necesară atingerii obiectivelor prezentului acord și, în orice caz, în conformitate cu normele naționale referitoare la termenele de prescripție ale fiecărui operator de date.
 Instituțiile Financiare Raportoare și Autoritățile competente din fiecare stat membru și din Monaco sunt considerate a fi operatori de date, fiecare pentru datele cu caracter personal pe care le prelucrează în temeiul prezentului acord. Operatorii de date sunt responsabili de asigurarea respectării garanțiilor în materie de protecție a datelor cu caracter personal, în conformitate cu descrierea acestor garanții din prezentul acord, și de asigurarea respectării drepturilor persoanelor în cauză.
 (3) Informațiile obținute de către o jurisdicție (fie un stat membru, fie Monaco) în temeiul prezentului acord sunt tratate ca fiind confidențiale și sunt protejate în același mod ca informațiile obținute în temeiul legislației interne din jurisdicția respectivă și, în măsura în care este necesar pentru protecția datelor cu caracter personal, în conformitate cu actele legislative și normele administrative naționale aplicabile și cu garanțiile specificate eventual de jurisdicția care furnizează informațiile necesare în temeiul actelor legislative și a normelor administrative naționale.
 (4) În orice caz, aceste informații se divulgă numai persoanelor sau autorităților (inclusiv instanțelor judecătorești, organismelor administrative sau de supraveghere) responsabile cu stabilirea, colectarea sau recuperarea impozitelor, cu punerea în aplicare a deciziilor, cu urmăririle penale sau cu soluționarea recursurilor legate de impozite în jurisdicția respectivă (un stat membru sau Monaco) sau cu supravegherea acestor activități. Numai persoanele sau autoritățile menționate mai sus pot folosi informațiile și numai în scopurile prevăzute în teza anterioară. Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (3), ele pot divulga aceste informații în cadrul audierilor publice în fața instanțelor sau în hotărârile judecătorești referitoare la astfel de impozite, în ceea ce privește în mod particular recuperarea impozitelor, cu condiția eliberării unei autorizații prealabile de către Autoritatea competentă care furnizează informațiile (fie ea din Monaco, respectiv, dintr-un stat membru).
 (5) În pofida dispozițiilor alineatelor precedente, informațiile primite de către o jurisdicție (fie ea un stat membru sau Monaco) pot fi utilizate în alte scopuri în cazul în care aceste informații pot fi utilizate pentru respectivele scopuri în temeiul legislației (inclusiv al legislației privind protecția datelor cu caracter personal) din jurisdicției care furnizează informațiile (fie ea Monaco sau, respectiv, un stat membru) și în cazul în care Autoritatea competentă din jurisdicția respectivă autorizează o astfel de utilizare. Informațiile furnizate de către o jurisdicție (fie ea un stat membru sau Monaco) unei alte jurisdicții (fie ea Monaco sau, respectiv, un stat membru) pot fi transmise de aceasta din urmă unei terțe jurisdicții (adică unui alt stat membru), sub rezerva aplicării garanțiilor prevăzute la prezentul articol și a unei autorizații prealabile eliberate de Autoritatea competentă din prima jurisdicție, de unde provin informațiile inițiale, care trebuie să fi primit elementele necesare care dovedesc aplicarea garanțiilor în cauză. Informațiile furnizate de un stat membru unui alt stat membru în temeiul legislației sale în vigoare de punere în aplicare a Directivei 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal pot fi transmise Monaco sub rezerva obținerii unei autorizații prealabile din partea Autorității competente a statului membru de unde provin informațiile inițiale.
 (6) Fiecare Autoritate competentă dintr-un stat membru sau din Monaco notifică imediat celeilalte Autorități competente, și anume celei din Monaco sau din statul membru în cauză, orice încălcare a confidențialității, orice disfuncționalitate a garanțiilor, orice alte încălcări ale normelor privind protecția datelor, precum și eventualele sancțiuni și acțiunile de remediere impuse în consecință.
 Articolul 7
 Consultări și suspendarea prezentului acord
 (1) În cazul în care se ivesc dificultăți în punerea în aplicare sau interpretarea prezentului acord, Autoritățile competente din Monaco sau dintr-un un stat membru pot solicita consultări între Autoritatea competentă din Monaco și una sau mai multe dintre Autoritățile competente ale statelor membre, pentru a stabili măsurile adecvate menite să garanteze respectarea prezentului acord. Aceste Autorități competente informează de îndată Comisia Europeană și Autoritățile competente din celelalte state membre cu privire la rezultatele consultărilor lor. În ceea ce privește problemele de interpretare, Comisia Europeană poate participa la consultări, la cererea oricăreia dintre Autoritățile competente.
 (2) În cazul în care consultarea se referă la o nerespectare semnificativă a dispozițiilor prezentului acord, iar procedura descrisă la alineatul (1) nu prevede o soluționare adecvată, Autoritatea competentă dintr-un stat membru sau din Monaco poate suspenda schimbul de informații efectuat în temeiul prezentului acord între Monaco și un anumit stat membru, notificând în scris acest lucru celeilalte Autorități competente implicate. Suspendarea va avea efect imediat. În sensul prezentului alineat, nerespectarea semnificativă include, dar nu se limitează la: (i) nerespectarea dispozițiilor privind confidențialitatea și a celor privind protecția datelor din prezentul acord, inclusiv din anexa III, a dispozițiilor Directivei 95/46/CE și ale Legii nr. 1165 din 23 decembrie 1993 privind protecția datelor cu caracter personal astfel cum a fost modificată de Legea nr. 1240 din 2 iulie 2001 și de Legea nr. 1353 din 4 decembrie 2008, în vigoare de la 1 aprilie 2009, inclusiv condițiile de punere în aplicare prevăzute în Ordonanța Suverană nr. 2230 din 19 iunie 2009, în funcție de context; (ii) neîndeplinirea de către Autoritatea competentă dintr-un stat membru sau din Monaco a obligației de a furniza în timp util informații adecvate, astfel cum se prevede în prezentul acord; și (iii) definirea statutului unor Entități sau conturi drept Instituții Financiare Nonraportoare și Conturi excluse într-un mod care contravine obiectivelor prezentului acord.
 Articolul 8
 Modificări
 (1) Părțile contractante se consultă reciproc de fiecare dată când la nivelul OCDE este adoptată o schimbare importantă referitoare la oricare dintre elementele standardului pentru schimbul automat de informații privind conturile financiare (denumit în continuare «standardul global») instituit de OCDE sau – în cazul în care părțile contractante consideră necesar acest lucru – în scopul de a îmbunătăți funcționarea tehnică a prezentului acord sau de a evalua și a reflecta alte evoluții la nivel internațional. Consultările au loc în termen de o lună de la data primirii cererii din partea uneia dintre părțile contractante sau cât mai curând posibil în cazurile urgente.
 (2) Pe baza unui astfel de contact, părțile contractante se pot consulta reciproc pentru a analiza dacă sunt necesare modificări la prezentul acord.
 (3) În scopul consultărilor menționate la alineatele (1) și (2), fiecare parte contractantă informează cealaltă parte contractantă cu privire la posibilele evoluții care ar putea afecta buna funcționare a prezentului acord. Aceasta include și eventualele acorduri relevante între una dintre părțile contractante și un stat terț.
 (4) În urma consultărilor, prezentul acord poate fi modificat printr-un protocol sau printr-un nou acord între părțile contractante.
 (5) În cazul în care o parte contractantă a pus în aplicare o modificare a standardului global adoptată de OCDE și dorește să facă o modificare corespunzătoare în anexele I și/sau II la prezentul acord, ea informează cealaltă parte contractantă cu privire la acest fapt. În termen de o lună de la notificare se organizează o procedură de consultare între părțile contractante. Fără a aduce atingere alineatului (4), în cazul în care părțile contractante ajung la un consens, în cadrul acestei proceduri de consultare, privind modificările care ar trebui aduse anexelor I și/sau II la prezentul acord, și pentru perioada de timp necesară pentru punerea în aplicare a modificării prin modificarea formală a prezentului acord, partea contractantă care a solicitat modificarea poate aplica cu titlu provizoriu versiunea revizuită a anexelor I și/sau II la prezentul acord, astfel cum a fost aprobată prin procedura de consultare, începând cu prima zi a lunii ianuarie din anul următor celui în care se încheie procedura menționată anterior.
 Se consideră că o parte contractantă a pus în aplicare o modificare a standardului global adoptată de OCDE:
 (a)
 în cazul statelor membre: atunci când modificarea a fost încorporată în Directiva 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal;
 (b)
 în cazul Monaco: atunci când modificarea a fost încorporată într-un acord cu un stat terț sau în legislația națională.
 Articolul 9
 Denunțarea
 Fiecare dintre părțile contractante poate denunța prezentul acord prin intermediul unui preaviz scris adresat celeilalte părți contractante. Denunțarea intră în vigoare în prima zi a lunii următoare expirării perioadei de 12 luni de la data preavizului de denunțare. În caz de denunțare, toate informațiile primite anterior în temeiul prezentului acord rămân confidențiale și intră sub incidența: (i) în cazul statelor membre, dispozițiilor actelor cu putere de lege și normelor administrative din statele membre prin care se implementează Directiva 95/46/CE; și (ii) în cazul Monaco, dispozițiilor Legii nr. 1165 din 23 decembrie 1993 privind protecția datelor cu caracter personal (astfel cum a fost modificată de Legea nr. 1240 din 2 iulie 2001 și de Legea nr. 1353 din 4 decembrie 2008, în vigoare de la 1 aprilie 2009, inclusiv condițiile de punere în aplicare prevăzute în Ordonanța Suverană nr. 2230 din 19 iunie 2009) și, în ambele cazuri, garanțiilor specifice privind protecția datelor prevăzute în prezentul acord, inclusiv anexa III.
 Articolul 10
 Sfera de aplicare teritorială
 Prezentul acord se aplică, pe de o parte, teritoriilor statelor membre în care se aplică Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în condițiile stabilite de aceste tratate și, pe de altă parte, teritoriului Monaco, astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (1) litera (c).”
 3.
 Anexele se înlocuiesc cu următorul text:„
 ANEXA I
 STANDARD COMUN DE RAPORTARE ȘI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ PENTRU INFORMAȚIILE REFERITOARE LA CONTURILE FINANCIARE (DENUMIT ÎN CONTINUARE «STANDARDUL COMUN DE RAPORTARE»)
 SECȚIUNEA I
 CERINȚE GENERALE DE RAPORTARE
 A.
 Sub rezerva dispozițiilor din subsecțiunile C-E, fiecare Instituție Financiară Raportoare trebuie să raporteze Autorității competente din jurisdicția sa (fie ea un stat membru sau Monaco) următoarele informații cu privire la fiecare Cont care face obiectul raportării al respectivei Instituții Financiare Raportoare:
 1.
 numele, adresa, jurisdicția (jurisdicțiile) de rezidență (fie ea un stat membru sau Monaco), numărul (numerele) de identificare fiscală (NIF), precum și data și locul nașterii (în cazul unei persoane fizice) ale fiecărei Persoane care face obiectul raportării și care este Titularul contului respectiv, iar în cazul unei Entități care este Titularul contului respectiv și care, după aplicarea procedurilor de diligență fiscală prevăzute în secțiunile V, VI și VII, este identificată ca având una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării, numele, adresa, jurisdicția (jurisdicțiile) de rezidență și numărul (numerele) de identificare fiscală (NIF) ale Entității, precum și numele, adresa, jurisdicția (jurisdicțiile) de rezidență (fie ea un stat membru sau Monaco), numărul (numerele) de identificare fiscală (NIF) și data și locul nașterii ale fiecărei Persoane care face obiectul raportării;
 2.
 numărul de cont (sau echivalentul său funcțional în absența unui număr de cont);
 3.
 numele și numărul de identificare (dacă este cazul) al Instituției Financiare Raportoare;
 4.
 soldul sau valoarea contului (inclusiv, în cazul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră, Valoarea de răscumpărare) valabilă la sfârșitul anului calendaristic relevant sau la sfârșitul altei perioade de raportare adecvate sau, în cazul în care contul a fost închis în cursul anului sau al perioadei în cauză, la închiderea contului;
 5.
 în cazul oricărui Cont de custodie:
 (a)
 cuantumul brut total al dobânzilor, cuantumul brut total al dividendelor și cuantumul brut total al altor venituri generate în legătură cu activele deținute în cont, plătite sau creditate în contul respectiv (sau în legătură cu respectivul cont) în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate; și
 (b)
 încasările brute totale din vânzarea sau răscumpărarea Activelor Financiare plătite sau creditate în cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate în legătură cu care Instituția Financiară Raportoare a acționat drept custode, broker, mandatar sau orice alt fel de reprezentant al Titularului de cont;
 6.
 în cazul oricărui Cont de depozit, cuantumul brut total al dobânzilor plătite sau creditate în cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate; și
 7.
 în cazul oricărui cont care nu este menționat la punctul 5 sau 6 din subsecțiunea A, cuantumul brut total plătit sau creditat Titularului contului respectiv în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate în legătură cu care Instituția Financiară Raportoare este debitoare, inclusiv cuantumul agregat al oricăror rambursări plătite Titularului de cont în cursul anului calendaristic sau al altei perioade de raportare adecvate.
 B.
 Informațiile raportate trebuie să indice moneda în care este exprimată fiecare sumă.
 C.
 În pofida punctului 1 din subsecțiunea A, cu privire la fiecare Cont care face obiectul raportării care este un Cont preexistent, nu este obligatorie raportarea NIF sau a datei nașterii în cazul în care acestea nu figurează în registrele Instituției Financiare Raportoare și nu există o altă cerință care să impună respectivei Instituții Financiare Raportoare să colecteze aceste informații în temeiul dreptului intern sau al oricărui instrument juridic al Uniunii Europene (după caz). Cu toate acestea, o Instituție Financiară Raportoare are obligația să depună eforturi rezonabile pentru a obține NIF și data nașterii în ceea ce privește Conturile preexistente până la sfârșitul celui de al doilea an calendaristic care urmează anului în care respectivele Conturi preexistente au fost identificate drept Conturi care fac obiectul raportării.
 D.
 În pofida dispozițiilor de la punctul 1 din subsecțiunea A, nu există obligația raportării NIF în cazul în care acesta nu este emis de către statul membru relevant, de Monaco sau de o altă jurisdicție de rezidență.
 E.
 În pofida dispozițiilor de la punctul 1 din subsecțiunea A, nu există obligația raportării locului nașterii, cu excepția cazului în care Instituția Financiară Raportoare este obligată în alt mod să obțină și să raporteze această informație în temeiul dreptului intern, iar informația respectivă este disponibilă în datele accesibile pentru căutare electronică păstrate de Instituția Financiară Raportoare.
 SECȚIUNEA II
 CERINȚE GENERALE DE DILIGENȚĂ FISCALĂ
 A.
 Un cont este considerat drept Cont care face obiectul raportării începând de la data la care este identificat ca atare în conformitate cu procedurile de diligență fiscală prevăzute în secțiunile II-VII și, cu excepția cazului în care se prevede altfel, informațiile cu privire la un Cont care face obiectul raportării trebuie raportate anual, în decursul anului calendaristic următor anului la care se referă informațiile.
 B.
 Soldul sau valoarea unui cont se stabilește ca fiind cel/cea valabil(ă) în ultima zi a anului calendaristic sau a unei alte perioade de raportare adecvate.
 C.
 În cazul în care soldul sau pragul valorii urmează să se stabilească în ultima zi a unui an calendaristic, soldul sau valoarea în cauză trebuie stabilit(ă) în ultima zi a perioadei de raportare care se încheie la sfârșitul sau pe parcursul anului calendaristic respectiv.
 D.
 Fiecare stat membru sau Monaco poate permite Instituțiilor Financiare Raportoare să utilizeze prestatori de servicii în scopul îndeplinirii cerințelor de raportare și de diligență fiscală impuse respectivelor Instituții Financiare Raportoare, prevăzute de legislația națională, dar responsabilitatea pentru respectivele obligații revine în continuare Instituțiilor Financiare Raportoare.
 E.
 Fiecare stat membru sau Monaco poate permite Instituțiilor Financiare Raportoare să aplice procedurile de diligență fiscală pentru Conturile noi în cazul Conturilor preexistente, precum și procedurile de diligență fiscală pentru Conturile cu valoare mare în cazul Conturilor cu valoare mai mică. În cazul în care un stat membru sau Monaco permite utilizarea procedurilor de diligență fiscală aplicabile unui Cont nou pentru Conturile preexistente, celelalte norme aplicabile Conturilor preexistente se aplică în continuare.
 SECȚIUNEA III
 PROCEDURI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ ÎN CEEA CE PRIVEȘTE CONTURILE DE PERSOANĂ FIZICĂ PREEXISTENTE
 A.
 Următoarele proceduri se aplică în scopul identificării Conturilor care fac obiectul raportării dintre Conturile de persoană fizică preexistente.
 B.
 Conturi cu valoare mai mică. În cazul Conturilor cu valoare mai mică se aplică procedurile prezentate în continuare.
 1.
 Adresa de rezidență. În cazul în care Instituția Financiară Raportoare deține în registrele sale o adresă actuală de rezidență pentru Titularul de cont persoană fizică, bazată pe Documente justificative, Instituția Financiară Raportoare poate considera Titularul de cont persoană fizică ca având rezidența fiscală în statul membru respectiv, în Monaco sau într-o altă jurisdicție în care este situată adresa, pentru a stabili dacă respectivul Titular de cont persoană fizică este o Persoană care face obiectul raportării.
 2.
 Căutarea în registrul electronic. În cazul în care o Instituție Financiară Raportoare nu se bazează pe o adresă actuală de rezidență a Titularului de cont persoană fizică, pe baza unor Documente justificative, astfel cum este prevăzut la punctul 1 din subsecțiunea B, ea trebuie să examineze datele accesibile pentru căutare electronică păstrate de Instituția Financiară Raportoare pentru a descoperi unul sau mai multe indicii prezentate în continuare și să aplice punctele 3-6 din subsecțiunea B:
 (a)
 identificarea Titularului de cont drept rezident al unei Jurisdicții care face obiectul raportării;
 (b)
 adresa de corespondență sau de rezidență actuală (inclusiv o căsuță poștală) dintr-o Jurisdicție care face obiectul raportării;
 (c)
 unul sau mai multe numere de telefon într-o Jurisdicție care face obiectul raportării și niciun număr de telefon în Monaco sau în statul membru al Instituției Financiare Raportoare, în funcție de context;
 (d)
 instrucțiunile permanente (altele decât cele privind un Cont de depozit) de a transfera fonduri într-un cont administrat într-o Jurisdicție care face obiectul raportării;
 (e)
 o împuternicire sau o delegare de semnătură valabilă, acordată unei persoane cu adresa într-o Jurisdicție care face obiectul raportării; sau
 (f)
 o adresă purtând mențiunea «post-restant» sau «în atenția» într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, în cazul în care Instituția Financiară Raportoare nu are la dosar nicio altă adresă pentru Titularul de cont.
 3.
 În cazul în care nu se descoperă, în urma căutării electronice, niciunul dintre indiciile enumerate la punctul 2 din subsecțiunea B, nu se impune nicio măsură suplimentară până în momentul în care intervine o modificare a circumstanțelor care să ducă fie la asocierea unuia sau mai multor indicii cu contul, fie la transformarea contului într-un Cont cu valoare mare.
 4.
 În cazul în care oricare dintre indiciile enumerate la subsecțiunea B punctul 2 literele (a)-(e) este descoperit la căutarea pe cale electronică sau în cazul în care intervine o modificare a circumstanțelor care să ducă la asocierea unuia sau a mai multor indicii cu contul, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere Titularul de cont ca rezident fiscal în fiecare Jurisdicție care face obiectul raportării pentru care este identificat un indiciu, cu excepția cazului în care aceasta alege să aplice punctul 6 din subsecțiunea B și, cu privire la respectivul cont, se aplică una dintre excepțiile prevăzute la respectivul punct.
 5.
 În cazul în care o adresă purtând mențiunea «post-restant» sau «în atenția» este descoperită în urma căutării electronice și nu se identifică nicio altă adresă și niciunul dintre celelalte indicii enumerate la subsecțiunea B punctul 2 literele (a)-(e) cu privire la Titularul de cont, Instituția Financiară Raportoare trebuie, în ordinea cea mai adecvată circumstanțelor, să efectueze căutarea în registrul pe suport hârtie prevăzută la punctul 2 din subsecțiunea C sau să încerce să obțină din partea Titularului de cont o autocertificare sau Documente justificative pentru a stabili rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) respectivului Titular de cont. În cazul în care în urma căutării în registrul pe suport de hârtie nu se constată niciun indiciu, iar încercarea de a obține autocertificarea sau Documente justificative nu dă rezultate, Instituția Financiară Raportoare trebuie să raporteze contul Autorității competente din propriul stat membru sau din Monaco, în funcție de context, drept cont nedocumentat.
 6.
 Chiar dacă se găsesc indiciile menționate la punctul 2 din subsecțiunea B, o Instituție Financiară Raportoare nu este obligată să considere un Titular de cont drept rezident al unei Jurisdicții care face obiectul raportării în cazul în care:
 (a)
 informațiile referitoare la Titularul de cont conțin o adresă de corespondență sau de rezidență actuală în Jurisdicția care face obiectul raportării în cauză, unul sau mai multe numere de telefon în respectiva Jurisdicție care face obiectul raportării (și niciun număr de telefon în Monaco sau în statul membru al Instituției Financiare Raportoare, în funcție de context) sau instrucțiuni permanente (cu privire la Conturi Financiare altele decât Conturile de depozit) de a transfera fonduri într-un cont administrat într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, iar Instituția Financiară Raportoare obține sau a examinat anterior și păstrează o înregistrare a următoarelor informații:
 (i)
 o autocertificare din partea Titularului de cont privind jurisdicția (jurisdicțiile) de rezidență (fie ea un stat membru, Monaco sau alte jurisdicții) a respectivului Titular de cont, care nu include respectiva Jurisdicție care face obiectul raportării; și
 (ii)
 Documente justificative care stabilesc că Titularul de cont nu face obiectul raportării;
 (b)
 informațiile referitoare la Titularul de cont conțin o împuternicire sau o delegare de semnătură valabilă, acordată unei persoane cu adresa în Jurisdicția care face obiectul raportării, iar Instituția Financiară Raportoare obține sau a examinat anterior și păstrează o copie a următoarelor documente:
 (i)
 o autocertificare din partea Titularului de cont privind jurisdicția (jurisdicțiile) de rezidență (fie ea un stat membru, Monaco sau alte jurisdicții) a respectivului Titular de cont, care nu include respectiva Jurisdicție care face obiectul raportării; sau
 (ii)
 Documente justificative care stabilesc că Titularul de cont nu face obiectul raportării.
 C.
 Proceduri de examinare aprofundată pentru Conturile cu valoare mare. Se aplică următoarele proceduri de examinare aprofundată în ceea ce privește Conturile cu valoare mare.
 1.
 Căutarea în registrul electronic. În ceea ce privește Conturile cu valoare mare, Instituția Financiară Raportoare trebuie să examineze datele accesibile pentru căutare electronică pe care le păstrează pentru a descoperi unul dintre indiciile descrise la punctul 2 din subsecțiunea B.
 2.
 Căutarea în registrul pe suport hârtie. În cazul în care bazele de date accesibile pentru căutare electronică ale Instituției Financiare Raportoare includ câmpuri destinate tuturor informațiilor menționate la punctul 3 din subsecțiunea C și cuprind toate informațiile respective, nu este necesară căutarea suplimentară în registrul pe suport hârtie. În cazul în care bazele de date electronice nu cuprind toate informațiile respective, atunci, în ceea ce privește Conturile cu valoare mare, Instituția Financiară Raportoare trebuie să examineze și actualul dosar principal al clientului și, în măsura în care informațiile în cauză nu sunt cuprinse în actualul dosar principal al clientului, următoarele documente asociate contului și obținute de Instituția Financiară Raportoare în cursul ultimilor cinci ani pentru oricare dintre indiciile prevăzute la punctul 2 din subsecțiunea B:
 (a)
 cele mai recente Documente justificative colectate cu privire la contul respectiv;
 (b)
 cel mai recent contract sau cea mai recentă documentație cu privire la deschiderea contului;
 (c)
 cea mai recentă documentație obținută de Instituția Financiară Raportoare în conformitate cu Procedurile AML/KYC sau în alte scopuri de reglementare;
 (d)
 orice formulare de împuternicire sau de delegare de semnătură valabile; și
 (e)
 orice instrucțiuni permanente în vigoare (altele decât cele referitoare la un Cont de Depozit) de a transfera fonduri.
 3.
 Excepție aplicabilă în cazul în care bazele de date conțin informații suficiente. O Instituție Financiară Raportoare nu este obligată să efectueze căutarea în registrul pe suport hârtie menționate la punctul 2 din subsecțiunea C în măsura în care informațiile disponibile pentru căutare în format electronic ale Instituției Financiare Raportoare includ:
 (a)
 statutul Titularului de cont în ceea ce privește rezidența;
 (b)
 adresa de rezidență și adresa de corespondență ale Titularului de cont, aflate în prezent la dosarul Instituției Financiare Raportoare;
 (c)
 numărul (numerele) de telefon al(e) Titularului de cont, aflate în prezent la dosarul Instituției Financiare Raportoare;
 (d)
 în cazul Conturilor Financiare, altele decât Conturile de depozit, dacă există instrucțiuni permanente pentru a transfera fonduri din respectivul cont într-un alt cont (inclusiv un cont aflat la o altă sucursală a Instituției Financiare Raportoare sau la o altă Instituție Financiară);
 (e)
 eventual, o adresă cu mențiunea «post-restant» sau «în atenția» pentru Titularul de cont; și
 (f)
 eventual, o împuternicire sau delegare de semnătură pentru contul respectiv.
 4.
 Consultarea responsabilului pentru relații cu clienții în scopul obținerii de informații concrete. În afară de căutarea în registrul electronic și în registrul pe suport hârtie menționate la punctele 1 și 2 din subsecțiunea C, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere drept Cont care face obiectul raportării orice Cont cu valoare mare încredințat unui responsabil pentru relații cu clienții (inclusiv orice Conturi Financiare agregate respectivului Cont cu valoare mare) în cazul în care responsabilul pentru relații cu clienții deține informații concrete conform cărora Titularul de cont este o Persoană care face obiectul raportării.
 5.
 Consecințele găsirii unor indicii.
 (a)
 Dacă, în urma examinării aprofundate a Conturilor cu valoare mare menționate la subsecțiunea C, nu este descoperit niciunul dintre indiciile enumerate la punctul 2 din subsecțiunea B, iar aplicarea dispozițiilor de la punctul 4 din subsecțiunea C nu permite să se stabilească dacă contul este deținut de o Persoană care face obiectul raportării, atunci nu sunt necesare acțiuni suplimentare până în momentul în care intervine o modificare a circumstanțelor care să ducă la asocierea unuia sau a mai multor indicii cu contul respectiv.
 (b)
 În cazul în care, în urma examinării aprofundate a Conturilor cu valoare mare menționate la subsecțiunea C, este descoperit oricare dintre indiciile enumerate la subsecțiunea B punctul 2 literele (a)-(e) sau în cazul în care intervine ulterior o modificare a circumstanțelor care duce la asocierea unuia sau a mai multor indicii cu contul, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere contul drept Cont care face obiectul raportării în fiecare Jurisdicție care face obiectul raportării pentru care este identificat un indiciu, cu excepția cazului în care aceasta alege să aplice punctul 6 din subsecțiunea B și, cu privire la respectivul cont, se aplică una dintre excepțiile prevăzute la respectivul punct.
 (c)
 În cazul în care, în urma examinării aprofundate a Conturilor cu valoare mare prevăzute la subsecțiunea C, este descoperită o adresă purtând mențiunea «post-restant» sau «în atenția» și pentru Titularul de cont nu este identificată nicio altă adresă și niciunul dintre celelalte indicii enumerate la subsecțiunea B punctul 2 literele (a)-(e), Instituția Financiară Raportoare trebuie să obțină din partea Titularului de cont respectiv o autocertificare sau Documente justificative pentru a stabili rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) respectivului Titular de cont. În cazul în care o Instituție Financiară Raportoare nu poate obține autocertificarea sau Documentele justificative respective, ea trebuie să raporteze contul Autorității competente din propriul stat membru sau din Monaco, în funcție de context, drept cont nedocumentat.
 6.
 În cazul în care un Cont de persoană fizică preexistent nu este un Cont cu valoare mare la data de 31 decembrie 2016, dar devine un Cont cu valoare mare începând cu ultima zi a anului calendaristic următor, Instituția Financiară Raportoare trebuie să finalizeze procedurile de examinare aprofundată prevăzute la subsecțiunea C cu privire la respectivul cont în anul calendaristic următor anului în care contul devine un Cont cu valoare mare. Dacă, pe baza acestei examinări, respectivul cont este identificat drept Cont care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare are obligația de a raporta anual informațiile necesare cu privire la respectivul cont pentru anul în care acesta este identificat drept Cont care face obiectul raportării și pentru anii următori, cu excepția cazului în care Titularul de cont încetează să mai fie o Persoană care face obiectul raportării.
 7.
 Odată ce o Instituție Financiară Raportoare aplică procedurile de examinare aprofundată prevăzute la subsecțiunea C pentru un Cont cu valoare mare, Instituția Financiară Raportoare nu este obligată să aplice din nou respectivele proceduri în anii următori, în afară de consultarea responsabilului pentru relații cu clienții prevăzută la punctul 4 din subsecțiunea C, cu privire la același Cont cu valoare mare, cu excepția cazului în care contul este nedocumentat, caz în care Instituția Financiară Raportoare ar trebui să aplice din nou, anual, respectivele proceduri, până în momentul în care respectivul cont încetează să mai fie nedocumentat.
 8.
 În cazul în care intervine o modificare a circumstanțelor privind un Cont cu valoare mare, care duce la asocierea cu contul respectiv a unuia sau a mai multor indicii menționate la punctul 2 din subsecțiunea B, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere contul drept Cont care face obiectul raportării în fiecare Jurisdicție care face obiectul raportării pentru care este identificat un indiciu, cu excepția cazului în care aceasta alege să aplice punctul 6 din subsecțiunea B și, cu privire la respectivul cont, se aplică una dintre excepțiile prevăzute la punctul menționat.
 9.
 O Instituție Financiară Raportoare trebuie să pună în aplicare proceduri prin care să se asigure că responsabilii pentru relații cu clienții identifică orice modificare a circumstanțelor referitoare la un cont. De exemplu, în cazul în care responsabilului pentru relații cu clienții i se comunică faptul că Titularul de cont are o nouă adresă de corespondență într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare are obligația de a considera noua adresă drept o modificare a circumstanțelor și, în cazul în care alege să aplice punctul 6 din subsecțiunea B, este obligată să obțină documentele adecvate din partea Titularului de cont.
 D.
 Examinarea Conturilor de persoană fizică cu valoare mare preexistente trebuie finalizată până la 31 decembrie 2017. Examinarea Conturilor de persoană fizică cu valoare mai mică preexistente trebuie finalizată până la 31 decembrie 2018.
 E.
 Orice Cont de persoană fizică preexistent care a fost identificat drept Cont care face obiectul raportării în temeiul prezentei secțiuni trebuie considerat drept Cont care face obiectul raportării în toți anii următori, cu excepția cazului în care Titularul de cont încetează să mai fie o Persoană care face obiectul raportării.
 SECȚIUNEA IV
 PROCEDURI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ ÎN CEEA CE PRIVEȘTE CONTURILE DE PERSOANĂ FIZICĂ NOI
 Următoarele proceduri se aplică în scopul identificării Conturilor care fac obiectul raportării dintre Conturile de persoană fizică noi.
 A.
 În ceea ce privește Conturile de persoană fizică noi, în momentul deschiderii contului, Instituția Financiară Raportoare trebuie să obțină o autocertificare (care poate face parte din documentația de deschidere a contului), care permite Instituției Financiare Raportoare să stabilească rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) Titularului de cont și să confirme caracterul rezonabil al respectivei autocertificări pe baza informațiilor obținute de Instituția Financiară Raportoare la deschiderea contului, inclusiv eventualele documente colectate în conformitate cu Procedurile AML/KYC.
 B.
 În cazul în care autocertificarea stabilește că Titularul de cont este rezident fiscal într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere contul drept Cont care face obiectul raportării și autocertificarea trebuie să includă, de asemenea, NIF al Titularului de cont pentru Jurisdicția care face obiectul raportării (sub rezerva secțiunii I subsecțiunea D) și data nașterii acestuia.
 C.
 În cazul în care intervine o modificare a circumstanțelor cu privire la un Cont de persoană fizică nou în urma căreia Instituția Financiară Raportoare află sau are motive să afle că autocertificarea inițială este incorectă sau nefiabilă, Instituția Financiară Raportoare nu se poate baza pe autocertificarea inițială și trebuie să obțină o autocertificare valabilă care să precizeze rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) Titularului de cont.
 SECȚIUNEA V
 PROCEDURI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ ÎN CEEA CE PRIVEȘTE CONTURILE DE ENTITATE PREEXISTENTE
 Următoarele proceduri se aplică în scopul identificării Conturilor care fac obiectul raportării dintre Conturile de entitate preexistente.
 A.
 Conturi de entitate care nu fac obiectul obligației de examinare, identificare sau raportare. Cu excepția cazului în care Instituția Financiară Raportoare decide altfel, fie cu privire la toate Conturile de entitate preexistente, fie separat, cu privire la orice grup clar identificat de astfel de conturi, un Cont de entitate preexistent cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care nu depășește, la data de 31 decembrie 2016, suma de 250 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, nu face obiectul obligației de examinare, identificare sau raportare drept un Cont care face obiectul raportării, până în momentul în care soldul agregat sau valoarea agregată a contului depășește cuantumul respectiv în ultima zi a oricărui an calendaristic ulterior.
 B.
 Conturi de entitate care fac obiectul examinării. Un Cont de entitate preexistent cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care depășește, la data de 31 decembrie 2016, suma de 250 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco și un Cont de entitate preexistent care nu depășește, la data de 31 decembrie 2016, cuantumul respectiv, dar cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care depășește acest cuantum în ultima zi a oricărui an calendaristic ulterior trebuie examinate în conformitate cu procedurile prevăzute la subsecțiunea D.
 C.
 Conturi de entitate care fac obiectul obligației de raportare. În ceea ce privește Conturile de entitate preexistente prevăzute la subsecțiunea B, numai conturile care sunt deținute de una sau mai multe Entități care sunt Persoane care fac obiectul raportării sau de ENF (Entități Nefinanciare) pasive cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul care sunt Persoane care fac obiectul raportării sunt considerate drept Conturi care fac obiectul raportării.
 D.
 Proceduri de examinare pentru identificarea Conturilor de Entitate care fac obiectul obligației de raportare. Pentru Conturile de entitate preexistente prevăzute la subsecțiunea B, o Instituție Financiară Raportoare trebuie să aplice următoarele proceduri de examinare pentru a stabili dacă contul este deținut de una sau mai multe Persoane care fac obiectul raportării sau de ENF pasive cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării:
 1.
 Să stabilească dacă Entitatea este o Persoană care face obiectul raportării.
 (a)
 Să examineze informațiile păstrate în scopuri de reglementare sau de relații cu clienții (inclusiv informațiile colectate în conformitate cu Procedurile AML/KYC) pentru a stabili dacă informațiile indică faptul că Titularul de cont este rezident într-o Jurisdicție care face obiectul raportării. În acest scop, informațiile care indică faptul că Titularul de cont este rezident într-o Jurisdicție care face obiectul raportării includ fie un loc de înregistrare sau de constituire, fie o adresă într-o Jurisdicție care face obiectul raportării.
 (b)
 Dacă informațiile indică faptul că Titularul de cont este rezident într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere contul drept Cont care face obiectul raportării, cu excepția cazului în care obține o autocertificare din partea Titularului de cont sau stabilește în mod rezonabil, pe baza informațiilor aflate în posesia sa sau care sunt disponibile public, că Titularul de cont nu este o Persoană care face obiectul raportării.
 2.
 Să stabilească dacă Entitatea este o ENF pasivă cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul care sunt Persoane care fac obiectul raportării. Cu privire la un Titular de cont al unui Cont de entitate preexistent (inclusiv o Entitate care este o Persoană care face obiectul raportării), Instituția Financiară Raportoare trebuie să stabilească dacă Titularul de cont este o ENF pasivă cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul care sunt Persoane care fac obiectul raportării. În cazul în care oricare dintre Persoanele care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării, atunci contul trebuie considerat drept un Cont care face obiectul raportării. La stabilirea acestor elemente, Instituția Financiară Raportoare trebuie să respecte orientările din subsecțiunea D punctul 2 literele (a)-(c) în ordinea cea mai adecvată circumstanțelor.
 (a)
 Să stabilească dacă Titularul de cont este o ENF pasivă. În scopul de a stabili dacă Titularul de cont este o ENF pasivă, Instituția Financiară Raportoare trebuie să obțină o autocertificare din partea Titularului de cont pentru a stabili statutul acestuia, cu excepția cazului în care există informații aflate în posesia sa sau disponibile public, pe baza cărora poate stabili în mod rezonabil că Titularul de cont este o ENF activă sau o Instituție Financiară, alta decât o Entitate de investiții menționată în secțiunea VIII subsecțiunea A punctul 6 litera (b) care nu este o Instituție Financiară dintr-o Jurisdicție participantă.
 (b)
 Să stabilească Persoanele care exercită controlul asupra unui Titular de cont. În scopul stabilirii Persoanelor care exercită controlul asupra unui Titular de cont, o Instituție Financiară Raportoare se poate baza pe informațiile colectate și păstrate în conformitate cu Procedurile AML/KYC.
 (c)
 Să stabilească dacă o Persoană care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării. Pentru a stabili dacă o Persoană care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării, o Instituție Financiară Raportoare se poate baza pe:
 (i)
 informații colectate și păstrate în conformitate cu Procedurile AML/KYC în cazul unui Cont de entitate preexistent deținut de una sau mai multe ENF cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care nu depășește 1 000 000 USD sau o valoare echivalentă exprimată în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco; sau
 (ii)
 o autocertificare din partea Titularului de cont sau a Persoanei care exercită controlul în jurisdicția sau jurisdicțiile (fie ea un stat membru, Monaco sau alte jurisdicții) în care Persoana care exercită controlul are rezidența fiscală.
 E.
 Calendarul punerii în aplicare a examinării și proceduri suplimentare aplicabile Conturilor de entitate preexistente.
 1.
 Examinarea Conturilor de entitate preexistente, cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care depășește, la data de 31 decembrie 2016, suma de 250 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, trebuie finalizată până la data de 31 decembrie 2018.
 2.
 Examinarea Conturilor de entitate preexistente, cu un sold agregat sau o valoare agregată a contului care nu depășește, la data de 31 decembrie 2016, suma de 250 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, dar depășește cuantumul respectiv la data de 31 decembrie a unui an ulterior, trebuie finalizată în anul calendaristic următor anului în care soldul agregat sau valoarea agregată a contului depășește acest cuantum.
 3.
 În cazul în care intervine o modificare a circumstanțelor cu privire la un Cont de entitate preexistent în urma căreia Instituția Financiară Raportoare află sau are motive să afle că autocertificarea sau alte documente asociate cu un cont sunt incorecte sau nefiabile, Instituția Financiară Raportoare trebuie să stabilească din nou statutul contului în conformitate cu procedurile prevăzute la subsecțiunea D.
 SECȚIUNEA VI
 PROCEDURI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ ÎN CEEA CE PRIVEȘTE CONTURILE DE ENTITATE NOI
 Următoarele proceduri se aplică în scopul identificării Conturilor care fac obiectul raportării dintre Conturile de entitate noi.
 A.
 Proceduri de examinare pentru identificarea Conturilor de Entitate care fac obiectul obligației de raportare. Pentru Conturile de entitate noi, o Instituție Financiară Raportoare trebuie să aplice următoarele proceduri de examinare pentru a stabili dacă contul este deținut de una sau mai multe Persoane care fac obiectul raportării sau de ENF pasive cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării:
 1.
 Să stabilească dacă Entitatea este o Persoană care face obiectul raportării.
 (a)
 Să obțină o autocertificare, care poate face parte din documentația de deschidere a contului, care permite Instituției Financiare Raportoare să stabilească rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) Titularului de cont și să confirme caracterul rezonabil al respectivei autocertificări pe baza informațiilor obținute de Instituția Financiară Raportoare în legătură cu deschiderea contului, inclusiv eventualele documente colectate în conformitate cu Procedurile AML/KYC. În cazul în care Entitatea certifică faptul că nu are o rezidență fiscală, Instituția Financiară Raportoare se poate baza pe adresa sediului principal al Entității pentru a stabili rezidența Titularului de cont.
 (b)
 Dacă autocertificarea indică faptul că Titularul de cont este rezident într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare trebuie să considere contul drept Cont care face obiectul raportării, cu excepția cazului în care stabilește în mod rezonabil, pe baza informațiilor aflate în posesia sa sau care sunt disponibile public, că Titularul de cont nu este o Persoană care face obiectul raportării în respectiva Jurisdicție care face obiectul raportării.
 2.
 Să stabilească dacă Entitatea este o ENF pasivă cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul care sunt Persoane care fac obiectul raportării. Cu privire la un Titular de cont al unui Cont de entitate nou (inclusiv o Entitate care este o Persoană care face obiectul raportării), Instituția Financiară Raportoare trebuie să stabilească dacă Titularul de cont este o ENF pasivă cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării. În cazul în care oricare dintre Persoanele care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării, atunci contul trebuie considerat drept un Cont care face obiectul raportării. În cursul stabilirii acestor elemente, Instituția Financiară Raportoare trebuie să respecte orientările din subsecțiunea A punctul 2 literele (a)-(c) în ordinea cea mai adecvată circumstanțelor.
 (a)
 Să stabilească dacă Titularul de cont este o ENF pasivă. Pentru a stabili dacă Titularul de cont este o ENF pasivă, Instituția Financiară Raportoare trebuie să se bazeze pe o autocertificare din partea Titularului de cont pentru a stabili statutul acestuia, cu excepția cazului în care există informații aflate în posesia sa sau disponibile public, pe baza cărora poate stabili în mod rezonabil că Titularul de cont este o ENF activă sau o Instituție Financiară, alta decât o Entitate de investiții prevăzută la secțiunea VIII subsecțiunea A punctul 6 litera (b) care nu este o Instituție Financiară dintr-o Jurisdicție participantă.
 (b)
 Să stabilească Persoanele care exercită controlul asupra unui Titular de cont. În scopul stabilirii Persoanelor care exercită controlul asupra unui Titular de cont, o Instituție Financiară Raportoare se poate baza pe informațiile colectate și păstrate în conformitate cu Procedurile AML/KYC.
 (c)
 Să stabilească dacă o Persoană care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării. Pentru a stabili dacă o Persoană care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării, o Instituție Financiară Raportoare se poate baza pe o autocertificare din partea Titularului de cont sau a respectivei Persoane care exercită controlul.
 SECȚIUNEA VII
 NORME SPECIALE PRIVIND DILIGENȚA FISCALĂ
 Se aplică următoarele norme suplimentare în punerea în aplicare a procedurilor de diligență fiscală descrise mai sus:
 A.
 Recurgerea la autocertificări și Documente justificative. O Instituție Financiară Raportoare nu se poate baza pe autocertificare sau pe Documente justificative în cazul în care Instituția Financiară Raportoare știe sau are motive să știe că autocertificarea sau Documentele justificative sunt incorecte sau nefiabile.
 B.
 Proceduri alternative pentru Conturile Financiare deținute de beneficiari persoane fizice ai unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau ai unui Contract cu rentă viageră și pentru Contractele de asigurare cu valoare de răscumpărare de grup sau pentru Contractele cu rentă viageră de grup. O Instituție Financiară Raportoare poate presupune că un beneficiar persoană fizică (altul decât deținătorul) al unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră care beneficiază de o indemnizație de deces nu este o Persoană care face obiectul raportării și poate considera un astfel de Cont financiar ca nefiind un Cont care face obiectul raportării, cu excepția cazului în care Instituția Financiară Raportoare știe sau are motive să știe că beneficiarul este o Persoană care face obiectul raportării. O Instituție Financiară Raportoare are motive să știe că beneficiarul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră este o Persoană care face obiectul raportării dacă informațiile colectate de către Instituția Financiară Raportoare și asociate respectivului beneficiar conțin indicii conform celor menționate la secțiunea III subsecțiunea B. În cazul în care o Instituție Financiară Raportoare deține informații concrete sau are motive să știe că beneficiarul este o Persoană care face obiectul raportării, Instituția Financiară Raportoare trebuie să respecte procedurile de la secțiunea III subsecțiunea B.
 Un stat membru sau Monaco are opțiunea să permită Instituțiilor Financiare Raportoare să considere un Cont financiar care constă în participația de care beneficiază un membru în cadrul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare de grup sau al unui Contract cu rentă viageră de grup ca fiind un Cont financiar care este un cont care nu face obiectul raportării până la data la care suma respectivă trebuie plătită angajatului/deținătorului unui certificat sau beneficiarului, în cazul în care Contul financiar respectiv îndeplinește următoarele cerințe:
 (a)
 Contractul de asigurare cu valoare de răscumpărare de grup sau Contractul cu rentă viageră de grup este încheiat de un angajator și asigură cel puțin 25 de angajați/deținători de certificate;
 (b)
 angajații/deținătorii de certificate au dreptul să beneficieze de orice sumă înscrisă în contract în legătură cu participația lor și să numească beneficiari pentru indemnizația plătibilă la decesul lor; și
 (c)
 suma agregată plătibilă oricărui angajat/deținător de certificat sau beneficiar nu depășește 1 000 000 USD sau o valoare echivalentă exprimată în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco.
 Termenul «Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare de grup» înseamnă un Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare care: (i) asigură persoane fizice care sunt afiliate prin intermediul unui angajator, al unei organizații profesionale, al unui sindicat ori al altei asociații sau grupări; și (ii) impune plata unei prime pentru fiecare membru al grupului (sau membru al unei categorii din cadrul grupului), care este stabilită fără a lua în considerare caracteristicile individuale de sănătate, altele decât vârsta, genul și obiceiurile legate de fumat ale respectivului membru al grupului (sau a categoriei de membri).
 Termenul «Contract cu rentă viageră de grup» înseamnă un Contract cu rentă viageră în care creditorii sunt persoane fizice care sunt afiliate prin intermediul unui angajator, al unei organizații profesionale, al unui sindicat, ori al altei asociații sau grupări.
 Înainte de 1 ianuarie 2017, statele membre comunică Monaco și Monaco comunică Comisiei Europene dacă și-au exercitat opțiunea prevăzută la prezentul punct. Comisia Europeană poate coordona transmiterea comunicării dinspre statele membre spre Monaco și transmite tuturor statelor membre comunicarea Monaco. Toate celelalte modificări legate de exercitarea acestei opțiuni de către un stat membru sau Monaco sunt comunicate în același mod.
 C.
 Norme privind Agregarea soldurilor conturilor și conversia monetară
 1.
 Agregarea Conturilor de persoană fizică. În scopul stabilirii soldului agregat sau a valorii agregate a Conturilor Financiare deținute de o persoană fizică, o Instituție Financiară Raportoare are obligația de a agrega toate Conturile Financiare deținute de Instituția Financiară Raportoare sau de o Entitate afiliată, dar numai în măsura în care sistemele informatice ale Instituției Financiare Raportoare arată o legătură între Conturile Financiare prin referire la un element de date, cum ar fi numărul de client sau NIF, și permit agregarea soldurilor sau a valorilor conturilor. Fiecărui titular al unui Cont financiar deținut în comun i se atribuie soldul integral sau valoarea integrală a Contului financiar deținut în comun în scopul aplicării cerințelor privind agregarea prevăzute la prezentul punct.
 2.
 Agregarea Conturilor de entitate. În scopul stabilirii soldului agregat sau a valorii agregate a Conturilor Financiare deținute de o Entitate, o Instituție Financiară Raportoare are obligația de a lua în considerare toate Conturile Financiare deținute de Instituția Financiară Raportoare sau de o Entitate afiliată, dar numai în măsura în care sistemele informatice ale Instituției Financiare Raportoare arată o legătură între Conturile Financiare prin referire la un element de date, cum ar fi numărul de client sau NIF, și permit agregarea soldurilor sau a valorilor conturilor. Fiecărui titular al unui Cont financiar deținut în comun i se atribuie soldul integral sau valoarea integrală a Contului financiar deținut în comun în scopul aplicării cerințelor privind agregarea prevăzute la prezentul punct.
 3.
 Normă specială privind agregarea aplicabilă responsabililor pentru relațiile cu clienții. În scopul stabilirii soldului agregat sau a valorii agregate a Conturilor Financiare deținute de o persoană pentru a stabili dacă un Cont financiar este un Cont cu valoare mare, o Instituție Financiară Raportoare are, de asemenea, obligația ca, în cazul oricăror Conturi Financiare cu privire la care responsabilul pentru relații cu clienții știe sau are motive să știe că sunt în mod direct sau indirect deținute, controlate sau instituite (altfel decât în capacitate fiduciară) de către aceeași persoană, de a agrega soldurile tuturor conturilor.
 4.
 Sumele se citesc ca incluzând echivalentul lor în alte monede. Toate sumele exprimate în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco se citesc ca incluzând sumele echivalente în alte monede, astfel cum sunt stabilite prin legislația națională.
 SECȚIUNEA VIII
 DEFINIȚII
 Următorii termeni sunt definiți după cum urmează:
 A.
 Instituție Financiară Raportoare
 1.
 Termenul «Instituție Financiară Raportoare» înseamnă orice Instituție Financiară a unui stat membru sau din Monaco, în funcție de context, care nu este o Instituție Financiară Nonraportoare.
 2.
 Termenul «Instituție Financiară dintr-o Jurisdicție participantă» înseamnă: (i) orice Instituție Financiară care este rezidentă într-o Jurisdicție participantă, dar exclude orice sucursală a respectivei Instituții Financiare care se află în afara teritoriului Jurisdicției participante; și (ii) orice sucursală a unei Instituții Financiare care nu este rezidentă într-o Jurisdicție participantă, în cazul în care sucursala respectivă se află într-o Jurisdicție participantă.
 3.
 Termenul «Instituție Financiară» înseamnă o Instituție de custodie, o Instituție depozitară, o Entitate de investiții sau o Companie de asigurări specificată.
 4.
 Termenul «Instituție de custodie» înseamnă orice Entitate care deține, ca parte substanțială a activității sale, Active Financiare în contul unor terți. O Entitate deține, ca parte substanțială a activității sale, Active Financiare în contul unor terți dacă venitul brut al Entității atribuibil deținerii de Active Financiare și serviciilor Financiare conexe este mai mare sau egal cu 20 % din venitul brut al Entității pe perioada cea mai scurtă dintre următoarele: (i) perioada de trei ani care se încheie la data de 31 decembrie (sau în ultima zi a unei perioadei contabile care nu este un an calendaristic) dinaintea anului în care se efectuează calculul; sau (ii) perioada în cursul căreia a existat Entitatea, dacă aceasta este mai mică de trei ani.
 5.
 Termenul «Instituție depozitară» înseamnă orice Entitate care atrage depozite în cadrul obișnuit al activității bancare sau al unei activități similare.
 6.
 Termenul «Entitate de investiții» înseamnă orice Entitate:
 (a)
 care desfășoară, ca activitate principală, una sau mai multe dintre următoarele activități sau operațiuni pentru sau în numele unui client:
 (i)
 tranzacții cu instrumente de piață monetară (cecuri, bonuri de trezorerie, certificate de depozit, instrumente derivate etc.); schimb valutar; instrumente în materie de schimb valutar, rata dobânzii și indici bursieri, titluri de valoare transferabile sau tranzacții la termen cu mărfuri;
 (ii)
 administrarea individuală și colectivă a portofoliului; sau
 (iii)
 care investește, administrează sau gestionează în alt mod active Financiare sau bani în numele altor persoane;
 sau
 (b)
 al cărei venit brut provine în principal din activități de investire, reinvestire sau tranzacționare de Active Financiare, în cazul în care Entitatea este administrată de o altă Entitate care este o Instituție depozitară, o Instituție de custodie, o Companie de asigurări specificată sau o Entitate de investiții, astfel cum sunt prevăzute la subsecțiunea A punctul 6 litera (a).
 O Entitate este considerată a desfășura ca activitate principală una sau mai multe dintre activitățile menționate la subsecțiunea A punctul 6 litera (a), sau venitul brut al unei Entități este atribuibil în principal activităților de investire, reinvestire sau tranzacționare de Active Financiare în sensul subsecțiunii A punctul 6 litera (b), în cazul în care venitul brut al Entității atribuibil activităților relevante este mai mare sau egal cu 50 % din venitul brut al Entității pe perioada cea mai scurtă dintre următoarele: (i) perioada de trei ani care se încheie la data de 31 decembrie a anului dinaintea anului în care se efectuează calculul; sau (ii) perioada în cursul căreia a existat Entitatea. Termenul «Entitate de investiții» nu include o Entitate care este o ENF activă, întrucât Entitatea respectivă îndeplinește oricare dintre criteriile menționate la subsecțiunea D punctul 9 literele (d)-(g).
 Prezentul punct se interpretează într-o manieră consecventă cu limbajul similar utilizat în definiția termenului «Instituție Financiară» din recomandările Grupului de Acțiune Financiară.
 7.
 Termenul «Activ financiar» include un titlu de valoare (de exemplu, acțiuni în cadrul capitalului unei societăți comerciale; participații în capitalurile proprii sau dreptul la beneficii în cadrul unui parteneriat deținut de mulți asociați sau cotat la bursă sau în cadrul unei fiducii; bilete la ordin, obligațiuni sau alte titluri de datorie), drepturi generate de un parteneriat, o marfă, un swap (de exemplu, swap pe rata dobânzii, swap valutar, swap de bază, rată de dobândă cu plafon maxim, rată de dobândă cu prag minim, swap pe mărfuri, swap pe acțiuni, swap pe indici bursieri și acorduri similare), un Contract de asigurare sau un Contract cu rentă viageră sau orice dobândă (inclusiv un contract de tip futures sau forward sau o opțiune) în legătură cu un titlu de valoare, drepturi generate de un parteneriat, o marfă, un swap, un Contract de asigurare sau un Contract cu rentă viageră. Termenul «Activ financiar» nu include drepturile directe asupra unor bunuri imobile, care să nu fie titluri de datorie.
 8.
 Termenul «Companie de asigurări specificată» înseamnă orice Entitate care este o companie de asigurări (sau societatea holding a unei companii de asigurări) care emite sau este obligată să efectueze plăți cu privire la un Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau la un Contract cu rentă viageră.
 B.
 Instituție Financiară Nonraportoare
 1.
 Termenul «Instituție Financiară Nonraportoare» înseamnă orice Instituție Financiară care este:
 (a)
 o Entitate guvernamentală, o Organizație internațională sau o Bancă centrală, în afară de situațiile care se referă la o plată care derivă dintr-o obligație care incumbă în legătură cu o activitate Financiară comercială de tipul celor desfășurate de o Companie de asigurări specificată, de o Instituție de custodie sau de o Instituție depozitară;
 (b)
 un Fond de pensii cu participare largă; un Fond de pensii cu participare restrânsă; un Fond de pensii al unei Entități guvernamentale, al unei Organizații internaționale sau al unei Bănci centrale; sau un Emitent de carduri de credit calificat;
 (c)
 orice altă Entitate care prezintă un risc scăzut de a fi utilizată pentru evaziune fiscală, are caracteristici substanțial similare cu oricare dintre Entitățile descrise la subsecțiunea B punctul 1 literele (a) și (b) și este definită în dreptul intern ca Instituție Financiară Nonraportoare și, în ceea ce privește statele membre, este menționată la articolul 8 alineatul (7a) din Directiva 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și este comunicată Monaco, iar în ceea ce privește Monaco, este comunicată Comisiei Europene, cu condiția ca statutul de Instituție Financiară Nonraportoare a respectivei Entități să nu aducă atingere obiectivelor prezentului acord;
 (d)
 un Organism de plasament colectiv exceptat; sau
 (e)
 o fiducie, în măsura în care fiduciarul este o Instituție Financiară Raportoare și raportează toate informațiile care trebuie raportate în conformitate cu secțiunea I cu privire la toate Conturile fiduciei care fac obiectul raportării.
 2.
 Termenul «Entitate guvernamentală» înseamnă guvernul unui stat membru, al Monaco sau al unei alte jurisdicții, orice subdiviziune politică a unui stat membru, a Monaco sau a unei alte jurisdicții (care, pentru evitarea oricărei ambiguități, include un stat, o provincie, un județ sau o localitate), sau orice organism sau agenție deținut(ă) integral de un stat membru, Monaco sau de o altă jurisdicție ori de una sau mai multe dintre subdiviziunile sus-menționate (fiecare reprezentând o «Entitate guvernamentală»). Această categorie este alcătuită din părți integrante, entități controlate și subdiviziuni politice ale unui stat membru, ale Monaco sau ale unei alte jurisdicții.
 (a)
 O «parte integrantă» a unui stat membru, a Monaco sau a unei alte jurisdicții înseamnă orice persoană, organizație, agenție, birou, fond, organism public sau alt organism, oricare ar fi denumirea sa, care constituie o autoritate administrativă a unui stat membru, a Monaco sau a unei alte jurisdicții. Veniturile nete ale autorității administrative trebuie să fie creditate contului propriu al acesteia sau altor conturi ale statului membru, ale Monaco sau ale unei alte jurisdicții și nicio parte a acestora nu trebuie să revină în beneficiul vreunei persoane private. O parte integrantă nu include nicio persoană fizică care este un membru al guvernului, funcționar sau administrator care acționează cu titlu privat sau personal.
 (b)
 O entitate controlată înseamnă o Entitate care este formal separată de statul membru, de Monaco sau de altă jurisdicție sau care constituie, în alt mod, o entitate juridică separată, cu condiția ca:
 (i)
 Entitatea să fie deținută și controlată în totalitate de una sau mai multe Entități guvernamentale, direct sau prin intermediul uneia sau al mai multor entități controlate;
 (ii)
 veniturile nete ale Entității să fie creditate în contul propriu al acesteia sau în alte conturi ale uneia sau ale mai multor Entități guvernamentale și nicio parte a acestora să nu revină în beneficiul vreunei persoane private; și
 (iii)
 activele Entității să revină uneia sau mai multor Entități guvernamentale în momentul dizolvării acesteia.
 (c)
 Venitul nu revine unor persoane fizice în cazul în care respectivele persoane sunt beneficiarii-țintă ai unui program guvernamental, iar activitățile din cadrul programului sunt desfășurate pentru publicul larg în interes general sau se referă la administrarea unei părți a guvernului. În pofida dispozițiilor anterioare, se consideră că venitul revine unor persoane fizice în cazul în care este obținut prin recurgerea la o Entitate guvernamentală pentru a desfășura o activitate comercială, cum ar fi o activitate bancară comercială, care furnizează servicii Financiare persoanelor fizice.
 3.
 Termenul «Organizație internațională» înseamnă orice organizație internațională ori agenție sau organism deținut în totalitate de aceasta. Această categorie include orice organizație interguvernamentală (inclusiv o organizație supranațională): (i) care este alcătuită în primul rând din guverne; (ii) care are în vigoare un acord privind sediul sau un acord fundamental similar cu statul membru, cu Monaco sau cu altă jurisdicție; și (iii) al cărei venit nu revine unor persoane private.
 4.
 Termenul «Bancă centrală» înseamnă o instituție care este, prin lege sau prin hotărâre de guvern, autoritatea principală, în afară de guvernul statului membru, al Monaco sau al altei jurisdicții, care emite instrumente destinate să fie utilizate ca monedă. O astfel de instituție poate include un organism care este separat de guvernul statului membru, al Monaco sau al celeilalte jurisdicții, fie că este deținut sau nu, în totalitate sau parțial, de către statul membru, Monaco sau altă jurisdicție.
 5.
 Termenul «Fond de pensii cu participare largă» înseamnă un fond instituit pentru a furniza beneficii cu titlu de pensie, indemnizații de invaliditate sau de deces, sau orice combinație a acestora, către beneficiari care sunt actuali sau foști angajați (sau persoanele desemnate de către respectivii angajați) ai unuia sau ai mai multor angajatori, în schimbul unor servicii prestate, cu condiția ca fondul:
 (a)
 să nu aibă un singur beneficiar cu dreptul la mai mult de 5 % din activele fondului;
 (b)
 să facă obiectul normelor guvernamentale și să raporteze informații autorităților fiscale; și
 (c)
 să îndeplinească cel puțin una dintre următoarele cerințe:
 (i)
 să fie, în general, scutit de la plata impozitului pe veniturile din investiții sau impozitarea acestor venituri să fie amânată sau impozitată cu o cotă redusă, datorită statutului său de fond de pensii sau regim de pensii;
 (ii)
 să primească cel puțin 50 % din contribuțiile sale totale [altele decât transferurile de active de la alte regimuri prevăzute la subsecțiunea B punctele 5-7 sau din conturile de pensii prevăzute la subsecțiunea C punctul 17 litera (a)] din partea angajatorilor care îl finanțează;
 (iii)
 plățile sau retragerile din fond să fie permise numai în cazul producerii unor evenimente determinate legate de pensionare, invaliditate sau deces [cu excepția plăților periodice către alte fonduri de pensii prevăzute la subsecțiunea B punctele 5-7 și a conturilor de pensii prevăzute la subsecțiunea C punctul 17 litera (a)], sau să se aplice sancțiuni în cazul efectuării de plăți sau de retrageri înainte de evenimentele determinate; sau
 (iv)
 contribuțiile angajaților (altele decât anumite contribuții autorizate) la fond să fie limitate în funcție de venitul câștigat de angajat sau să nu poată depăși, anual, 50 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, aplicând normele stabilite la secțiunea VII subsecțiunea C privind agregarea conturilor și conversia monetară.
 6.
 Termenul «Fond de pensii cu participare restrânsă» înseamnă un fond instituit pentru a furniza beneficii cu titlu de pensii sau indemnizații de invaliditate sau de deces către beneficiari care sunt actuali sau foști angajați (sau persoanele desemnate de către respectivii angajați) ai unuia sau ai mai multor angajatori în schimbul unor servicii prestate, cu următoarele condiții:
 (a)
 fondul să aibă mai puțin de 50 de participanți;
 (b)
 fondul să fie finanțat de unul sau mai mulți angajatori care nu sunt Entități de investiții sau ENF pasive;
 (c)
 contribuțiile angajatului și ale angajatorului la fond [altele decât transferurile de active din conturile de pensii prevăzute la subsecțiunea C punctul 17 litera (a)] să fie limitate în funcție de venitul câștigat și, respectiv, de remunerarea angajaților;
 (d)
 participanții care nu sunt rezidenți ai jurisdicției (fie ea un stat membru sau Monaco) în care este stabilit fondul să nu aibă dreptul la mai mult de 20 % din activele fondului; și
 (e)
 fondul să facă obiectul normelor guvernamentale și să raporteze informații autorităților fiscale.
 7.
 Termenul «Fond de pensii al unei Entități guvernamentale, al unei Organizații internaționale sau al unei Bănci centrale» înseamnă un fond instituit de o Entitate guvernamentală, o Organizație internațională sau o Bancă centrală pentru a furniza beneficii cu titlu de pensii sau indemnizații de invaliditate sau de deces către beneficiari sau participanți care sunt actuali sau foști angajați (sau persoanele desemnate de către respectivii angajați), sau care nu sunt actuali sau foști angajați, dacă respectivele beneficii sunt acordate unor astfel de beneficiari sau participanți în schimbul unor servicii personale prestate pentru Entitatea guvernamentală, Organizația internațională sau Banca centrală respectivă.
 8.
 Termenul «Emitent de carduri de credit calificat» înseamnă o Instituție Financiară care îndeplinește următoarele cerințe:
 (a)
 Instituția Financiară este o Instituție Financiară doar pentru că este un emitent de carduri de credit care atrage depozite numai atunci când un client face o plată care depășește soldul datorat asociat cardului, iar plata în exces nu este restituită imediat clientului; și
 (b)
 anterior datei de 1 ianuarie 2017 sau începând cu data menționată, Instituția Financiară pune în aplicare politici și proceduri, fie pentru a împiedica un client de la a face o plată excedentară care depășește suma de 50 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda fiecărui stat membru sau a Monaco, fie pentru a se asigura că orice plată excedentară efectuată de un client peste cuantumul respectiv este restituită clientului în termen de 60 de zile, aplicând, în fiecare caz, normele prevăzute la secțiunea VII subsecțiunea C privind agregarea soldurilor conturilor și conversia monetară. În acest sens, o plată excedentară a unui client nu se referă la solduri creditoare aferente unor debite contestate, ci include soldurile creditoare rezultate din restituiri de mărfuri.
 9.
 Termenul «Organism de plasament colectiv exceptat» înseamnă o Entitate de investiții care este reglementată ca organism de plasament colectiv, cu condiția ca toate drepturile asupra organismului de plasament colectiv să fie deținute de către sau prin intermediul unor persoane fizice sau Entități care nu sunt Persoane care fac obiectul raportării, cu excepția unei ENF pasive cu Persoane care exercită controlul care sunt Persoane care fac obiectul raportării.
 Simplul fapt că organismul de plasament colectiv a emis titluri fizice la purtător nu împiedică o Entitate de investiții care este reglementată ca organism de plasament colectiv să se încadreze la punctul 9 din subsecțiunea B drept Organism de plasament colectiv exceptat, cu condiția ca:
 (a)
 organismul de plasament colectiv să nu fi emis și să nu emită niciun fel de titluri fizice la purtător ulterior datei de 31 decembrie 2016;
 (b)
 organismul de plasament colectiv să retragă toate titlurile respective în caz de răscumpărare;
 (c)
 organismul de plasament colectiv să îndeplinească procedurile de diligență fiscală prevăzute în secțiunile II-VII și să raporteze orice informații solicitate care trebuie raportate cu privire la orice astfel de titluri atunci când sunt prezentate pentru răscumpărare sau alte forme de plată; și
 (d)
 organismul de plasament colectiv să fi instituit politici și proceduri pentru a se asigura că astfel de titluri sunt răscumpărate sau imobilizate cât mai curând posibil și, în orice caz, anterior datei de 1 ianuarie 2019.
 C.
 Cont financiar
 1.
 Termenul «Cont financiar» înseamnă un cont administrat de o Instituție Financiară și include un Cont de depozit, un Cont de custodie și:
 (a)
 în cazul unei Entități de investiții, orice titlu de capital sau de creanță depus la o Instituție Financiară. În pofida dispozițiilor anterioare, termenul «Cont financiar» nu include niciun titlu de capital sau de creanță depus la o entitate care este o Entitate de investiții doar din motivul că: (i) prestează servicii de consiliere în investiții unui client și acționează în numele acestuia; sau (ii) administrează portofoliile unui client și acționează în numele acestuia în scopul realizării de investiții, de gestionare sau de administrare a unor Active Financiare depuse în numele clientului la o Instituție Financiară, alta decât respectiva Entitate;
 (b)
 în cazul unei Instituții Financiare care nu este prevăzută la subsecțiunea C punctul 1 litera (a), orice titlu de capital sau de creanță la această Instituție Financiară, în cazul în care categoria de titluri în cauză a fost creată cu scopul de a evita raportarea prevăzută în secțiunea I; și
 (c)
 orice Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare și orice Contract cu rentă viageră emis sau administrat de către o Instituție Financiară, altul decât o rentă viageră imediată, nelegată de investiții, netransferabilă, care îi este emisă unei persoane fizice și corespunde unei pensii sau unei indemnizații de invaliditate furnizate în cadrul unui cont care este un Cont exclus.
 Termenul «Cont financiar» nu include niciun cont care este un Cont exclus.
 2.
 Termenul «Cont de depozit» include orice cont comercial, de debit, de economii, la termen, de consemnațiuni, sau un cont a cărui existență este documentată printr-un certificat de depozit, de economii, de investiții, de îndatorare sau printr-un alt instrument similar păstrat de o Instituție Financiară în cadrul obișnuit al activității bancare sau al unei activități similare. Un Cont de depozit include, de asemenea, o sumă deținută de o companie de asigurări în temeiul unui contract de investiții cu garanție sau al unui acord similar care are drept scop plata sau creditarea de dobânzi către titular.
 3.
 Termenul «Cont de custodie» înseamnă un cont (altul decât un Contract de asigurare sau un Contract cu rentă viageră) care conține unul sau mai multe Active Financiare în beneficiul altei persoane.
 4.
 Termenul «Participație la capitalurile proprii» înseamnă, în cazul unui parteneriat care este o Instituție Financiară, o participație fie la capitalul, fie la profitul parteneriatului. În cazul unei fiducii care este o Instituție Financiară, o Participație la capitalurile proprii este considerată a fi deținută de către orice persoană asimilată unui constituitor sau unui beneficiar al întregii fiducii sau al unei părți a acesteia, sau a oricărei alte persoane fizice care exercită un control efectiv definitiv asupra fiduciei. O Persoană care face obiectul raportării este considerată beneficiar al unei fiducii dacă respectiva Persoană care face obiectul raportării are dreptul de a primi, direct sau indirect (de exemplu, prin intermediul unui mandatar), o distribuție obligatorie sau o distribuție discreționară din fiducie.
 5.
 Termenul «Contract de asigurare» înseamnă un contract (altul decât un Contract cu rentă viageră) în conformitate cu care emitentul este de acord să plătească o sumă în momentul în care survine un eveniment asigurat specific, și anume deces, boală, accident, răspundere civilă sau pagubă materială care afectează o proprietate.
 6.
 Termenul «Contract cu rentă viageră» înseamnă un contract în conformitate cu care emitentul este de acord să efectueze plăți pentru o anumită perioadă de timp, determinată, în totalitate sau parțial, de speranța de viață a uneia sau mai multor persoane fizice. Termenul include, de asemenea, un contract care este considerat a fi un Contract cu rentă viageră în conformitate cu legislația, reglementările sau practica din jurisdicția (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) în care a fost emis contractul și în conformitate cu care emitentul este de acord să efectueze plățile pentru o perioadă de mai mulți ani.
 7.
 Termenul «Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare» înseamnă un Contract de asigurare (altul decât un contract de reasigurare încheiat între două societăți de asigurare) care are o Valoare de răscumpărare.
 8.
 Termenul «Valoare de răscumpărare» înseamnă valoarea cea mai mare dintre: (i) suma pe care deținătorul poliței de asigurare este îndreptățit să o primească în cazul răscumpărării sau rezilierii contractului (calculată fără a scădea eventualele taxe de răscumpărare sau împrumuturi din poliță); și (ii) suma pe care deținătorul poliței de asigurare o poate împrumuta în temeiul contractului sau în legătură cu acesta. În pofida dispozițiilor anterioare, termenul «Valoare de răscumpărare» nu include o sumă de plătit în temeiul unui Contract de asigurare:
 (a)
 doar din motivul decesului unei persoane fizice asigurate în temeiul unui contract de asigurare de viață;
 (b)
 drept indemnizație pentru o daună corporală, o boală sau o altă plată reparatorie pentru o pierdere economică ce survine în momentul producerii evenimentului asigurat;
 (c)
 drept rambursare a unei prime plătite anterior (mai puțin costul taxelor de asigurare, fie că acestea sunt sau nu efectiv aplicate) în conformitate cu un Contract de asigurare (altul decât un contract de asigurare de viață sau un Contract cu rentă viageră) ca urmare a anulării sau a rezilierii contractului, a diminuării expunerii la risc pe parcursul perioadei în care contractul este efectiv în vigoare, ori rezultând din corectarea unei erori de înscriere sau a unei erori similare cu privire la prima stipulată în contract;
 (d)
 drept dividend în beneficiul deținătorului poliței de asigurare (în afară de dividendele transferate la rezilierea contractului), cu condiția ca respectivele dividende să fie legate de un Contract de asigurare în conformitate cu care singurele indemnizații de plătit sunt cele prevăzute la subsecțiunea C punctul 8 litera (b); sau
 (e)
 drept restituire a unei prime în avans sau a unui depozit de primă pentru un Contract de asigurare a cărui primă trebuie plătită cel puțin o dată pe an, dacă suma reprezentând prima anticipată sau depozitul de primă nu depășește suma primei anuale de plată pentru anul următor în temeiul contractului.
 9.
 Termenul «Cont preexistent» înseamnă:
 (a)
 un Cont financiar deținut la o Instituție Financiară Raportoare de la 31 decembrie 2016;
 (b)
 un stat membru sau Monaco are posibilitatea de a extinde termenul «Cont preexistent» astfel încât să însemne și orice Cont financiar al unui Titular de cont, indiferent de data la care a fost deschis respectivul Cont financiar, în cazul în care:
 (i)
 Titularul de cont deține, de asemenea, la Instituția Financiară Raportoare sau la o Entitate afiliată din aceeași jurisdicție (fie ea un stat membru sau Monaco) ca și Instituția Financiară Raportoare un Cont financiar care este un Cont preexistent în conformitate cu subsecțiunea C punctul 9 litera (a);
 (ii)
 Instituția Financiară Raportoare și, după caz, Entitatea afiliată din aceeași jurisdicție (fie ea un stat membru sau Monaco) ca și Instituția Financiară Raportoare tratează Conturile Financiare menționate anterior, precum și orice alte Conturi Financiare ale Titularului de cont care sunt considerate drept Conturi preexistente în temeiul subsecțiunii C punctul 9 litera (b), drept un singur Cont financiar în scopul respectării standardelor în materie de cerințe privind cunoașterea clientului prevăzute la secțiunea VII subsecțiunea A, și în scopul stabilirii soldului sau a valorii oricăruia dintre Conturile Financiare atunci când aplică oricare dintre pragurile referitoare la cont;
 (iii)
 în ceea ce privește un Cont financiar care face obiectul Procedurilor AML/KYC, Instituția Financiară Raportoare este autorizată să aplice respectivele Proceduri AML/KYC Contului financiar bazându-se pe Procedurile AML/KYC aplicate în cazul Contului preexistent prevăzut la subsecțiunea C punctul 9 litera (a); și
 (iv)
 deschiderea Contului financiar nu implică obligația de a furniza informații despre client noi, suplimentare sau modificate de către Titularul de cont, în afara celor necesare în scopul prezentului acord.
 Înainte de 1 ianuarie 2017, statele membre comunică Monaco, iar Monaco comunică Comisiei Europene dacă și-au exercitat opțiunea prevăzută la prezentul punct. Comisia Europeană poate coordona transmiterea comunicării dinspre statele membre spre Monaco și transmite tuturor statelor membre comunicarea Monaco. Toate celelalte modificări legate de exercitarea acestei opțiuni de către un stat membru sau Monaco sunt comunicate în același mod.
 10.
 Termenul «vCont nou» înseamnă un Cont financiar administrat de o Instituție Financiară Raportoare, deschis la data de 1 ianuarie 2017 sau ulterior datei menționate, cu excepția cazului în care acesta este considerat drept un Cont preexistent în temeiul definiției extinse a unui Cont preexistent de la subsecțiunea C punctul 9.
 11.
 Termenul «Cont de persoană fizică preexistent» înseamnă un Cont preexistent deținut de una sau mai multe persoane fizice.
 12.
 Termenul «Cont de persoană fizică nou» înseamnă un Cont nou deținut de una sau mai multe persoane fizice.
 13.
 Termenul «Cont de entitate preexistent» înseamnă un Cont preexistent deținut de una sau mai multe Entități.
 14.
 Termenul «Cont cu valoare mai mică» înseamnă un Cont de persoană fizică preexistent cu un sold agregat sau o valoare agregată care, la data de 31 decembrie 2016, nu depășește suma de 1 000 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco.
 15.
 Termenul «Cont cu valoare mare» înseamnă un Cont de persoană fizică preexistent cu un sold agregat sau o valoare agregată care depășește, la data de 31 decembrie 2016 sau la data de 31 decembrie a oricărui an ulterior, suma de 1 000 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco.
 16.
 Termenul «Cont de entitate nou» înseamnă un Cont nou deținut de una sau mai multe Entități.
 17.
 Termenul «Cont exclus» înseamnă oricare dintre următoarele conturi:
 (a)
 un cont de pensie care îndeplinește următoarele cerințe:
 (i)
 contul este reglementat drept cont de pensie cu caracter personal sau face parte dintr-un plan de pensii reglementat pentru furnizarea de beneficii cu titlu de pensii sau de indemnizații (inclusiv indemnizații de invaliditate sau de deces);
 (ii)
 contul beneficiază de un tratament fiscal favorabil (și anume, contribuțiile în cont care ar face în mod normal obiectul impozitării sunt deductibile sau excluse din venitul brut al Titularului de cont sau impozitate la o cotă redusă, ori impozitarea venitului din investiții generat de contul respectiv este amânată sau venitul din investiții este impozitat la o cotă redusă);
 (iii)
 este obligatorie raportarea informațiilor cu privire la cont către autoritățile fiscale;
 (iv)
 retragerile sunt condiționate de atingerea unei vârste de pensionare determinate, invaliditate sau deces, sau se aplică sancțiuni în cazul retragerilor efectuate înainte de astfel de evenimente determinate; și
 (v)
 fie (i) contribuțiile anuale sunt limitate la maximum 50 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco; fie (ii) există o limită maximă de contribuție pe durata vieții, egală cu maximum 1 000 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, aplicându-se, în fiecare caz, normele prevăzute la secțiunea VII subsecțiunea C privind agregarea conturilor și conversia monetară.
 Un Cont financiar care îndeplinește în alt mod cerința de la subsecțiunea C punctul 17 litera (a) subpunctul (v) nu va înceta să îndeplinească această cerință numai din cauza faptului că respectivul Cont financiar poate primi active sau fonduri virate din unul sau mai multe Conturi Financiare care îndeplinesc cerințele de la subsecțiunea C punctul 17 litera (a) sau (b) sau din unul sau mai multe fonduri de pensii care îndeplinesc cerințele de la oricare dintre punctele 5-7 de la subsecțiunea B;
 (b)
 un cont care îndeplinește cerințele următoare:
 (i)
 contul este reglementat drept organism de plasament în alte scopuri decât pentru pensie și este tranzacționat în mod regulat pe o piață a titlurilor de valoare reglementată sau contul este reglementat drept instrument pentru economii în alte scopuri decât pentru pensie;
 (ii)
 contul beneficiază de un tratament fiscal favorabil (și anume, contribuțiile în cont care ar face în mod normal obiectul impozitării sunt deductibile sau excluse din venitul brut al Titularului de cont sau impozitate la o cotă redusă, ori impozitarea venitului din investiții generat de contul respectiv este amânată sau venitul din investiții este impozitat la o cotă redusă);
 (iii)
 retragerile sunt condiționate de îndeplinirea unor criterii specifice legate de scopul contului de investiții sau de economii (de exemplu, acordarea de beneficii medicale sau pentru educație), sau se aplică sancțiuni în cazul unor retrageri efectuate înainte ca aceste criterii să fie îndeplinite; și
 (iv)
 contribuțiile anuale sunt limitate la maximum 50 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda națională a fiecărui stat membru sau a Monaco, aplicându-se normele prevăzute la secțiunea VII subsecțiunea C privind agregarea conturilor și conversia monetară.
 Un Cont financiar care îndeplinește în alt mod cerința de la subsecțiunea C punctul 17 litera (b) subpunctul (iv) nu va înceta să îndeplinească această cerință numai din cauza faptului că respectivul Cont financiar poate primi active sau fonduri virate din unul sau mai multe Conturi Financiare care îndeplinesc cerințele de la subsecțiunea C punctul 17 litera (a) sau (b) sau din unul sau mai multe fonduri de pensii care îndeplinesc cerințele de la oricare dintre punctele 5-7 de la subsecțiunea B.
 (c)
 un contract de asigurare de viață pe o perioadă care urmează să se încheie înainte ca persoana fizică asigurată să împlinească vârsta de 90 de ani, cu condiția ca contractul să îndeplinească următoarele cerințe:
 (i)
 primele sunt periodice, nu se diminuează în timp, se plătesc cel puțin o dată pe an pe parcursul perioadei în care contractul este în vigoare sau până în momentul în care persoana asigurată împlinește vârsta de 90 de ani, oricare dintre aceste perioade este mai scurtă;
 (ii)
 nicio persoană nu poate avea acces la valoarea contractului (prin retragere, împrumut, sau altfel) fără rezilierea contractului;
 (iii)
 suma (alta decât o indemnizație de deces) care trebuie plătită în cazul anulării sau al rezilierii contractului nu poate depăși totalul primelor plătite pentru contract, minus suma reprezentând taxe aferente mortalității, morbidității și cheltuielilor (fie că au fost sau nu aplicate efectiv) pentru perioada sau perioadele în care contractul este în vigoare și orice sume plătite înainte de anularea sau rezilierea contractului; și
 (iv)
 contractul nu este deținut de un cesionar cu titlu oneros;
 (d)
 un cont care este deținut exclusiv de un patrimoniu succesoral dacă documentația pentru respectivul cont include o copie a testamentului sau a certificatului de deces al persoanei decedate;
 (e)
 un cont instituit în legătură cu oricare dintre următoarele elemente:
 (i)
 un ordin judecătoresc sau o hotărâre judecătorească;
 (ii)
 o vânzare, un schimb, închirierea unei proprietății imobiliare sau personale, cu condiția ca acest cont să îndeplinească următoarele cerințe:
 —
 contul este finanțat exclusiv cu o plată în avans, o sumă reprezentând o plată anticipată care constituie un acont, o sumă corespunzătoare pentru a asigura o obligație direct legată de tranzacție sau o plată similară, sau este finanțat cu un Activ financiar care este depus în cont în legătură cu vânzarea, cedarea sau închirierea proprietății;
 —
 contul este instituit și utilizat exclusiv pentru a garanta obligația cumpărătorului de a plăti prețul de achiziție a proprietății, obligația vânzătorului de a plăti orice datorie neprevăzută ori a locatorului sau a locatarului de a plăti orice despăgubiri legate de proprietatea închiriată, după cum s-a convenit în contractul de închiriere;
 —
 activele contului, inclusiv veniturile câștigate din aceste active, vor fi plătite sau distribuite în alt mod în beneficiul vânzătorului, cumpărătorului, locatorului sau locatarului (inclusiv în scopul îndeplinirii unei obligații a persoanei respective) atunci când bunul este vândut, cedat sau predat sau când contractul de închiriere este reziliat;
 —
 contul nu este un cont în marjă sau un cont similar instituit în legătură cu vânzarea sau tranzacționarea unui Activ financiar; și
 —
 contul nu este asociat unui cont prevăzut la subsecțiunea C punctul 17 litera (f);
 (iii)
 obligația unei Instituții Financiare care acordă un împrumut garantat cu bunuri imobiliare de a rezerva o parte din plată exclusiv în scopul facilitării plății impozitelor sau a primelor de asigurare referitoare la respectivul bun imobiliar la un moment ulterior;
 (iv)
 obligația unei Instituții Financiare de a facilita plata impozitelor la un moment ulterior;
 (f)
 un Cont de depozit care îndeplinește următoarele cerințe:
 (i)
 contul există numai din motivul că un client face o plată care depășește soldul debitor cu privire la un card de credit sau la altă facilitate de credit reînnoibilă și plata excedentară nu este restituită imediat clientului; și
 (ii)
 anterior datei de 1 ianuarie 2017 sau începând cu data menționată, Instituția Financiară pune în aplicare politici și proceduri, fie pentru a împiedica un client de la a face o plată excedentară care depășește suma de 50 000 USD sau un cuantum echivalent exprimat în moneda fiecărui stat membru sau a Monaco, fie pentru a se asigura de faptul că orice plată excedentară efectuată de un client peste cuantumul respectiv este restituită clientului în termen de 60 de zile, aplicând, în fiecare caz, normele prevăzute la secțiunea VII subsecțiunea C privind conversia monetară. În acest sens, o plată excedentară a unui client nu se referă la solduri creditoare aferente unor debite contestate, ci include soldurile creditoare rezultate din restituiri de mărfuri;
 (g)
 orice alt cont care prezintă un risc scăzut de a fi utilizat pentru evaziune fiscală, are caracteristici substanțial similare cu oricare dintre conturile prevăzute la subsecțiunea C punctul 17 literele (a)-(f) și este definit în dreptul intern drept Cont exclus și care, în ceea ce privește statele membre, este menționat la articolul 8 alineatul (7a) din Directiva 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și este comunicat Monaco, iar în ceea ce privește Monaco, este comunicat Comisiei Europene, cu condiția ca statutul de Cont exclus al respectivului cont să nu contravină obiectivelor prezentului acord.
 D.
 Cont care face obiectul raportării
 1.
 Termenul «Cont care face obiectul raportării» înseamnă un cont deținut de una sau mai multe Persoane care fac obiectul raportării sau de o ENF pasivă cu una sau mai multe Persoane care exercită controlul și care sunt Persoane care fac obiectul raportării, cu condiția ca aceasta să fi fost identificată ca atare în temeiul procedurilor de diligență fiscală prevăzute la secțiunile II-VII.
 2.
 Termenul «Persoană care face obiectul raportării» înseamnă o Persoană dintr-o Jurisdicție care face obiectul raportării, alta decât: (i) orice companie al cărei capital este tranzacționat în mod regulat pe una sau mai multe piețe ale titlurilor de valoare reglementate; (ii) orice companie care este o Entitate afiliată unei companii descrise la punctul (i); (iii) o Entitate guvernamentală; (iv) o Organizație internațională; (v) o Bancă centrală; sau (vi) o Instituție Financiară.
 3.
 Termenul «Persoană dintr-o Jurisdicție care face obiectul raportării» înseamnă o persoană fizică sau o Entitate care are rezidența într-o Jurisdicție care face obiectul raportării în temeiul legislației fiscale din jurisdicția respectivă sau patrimoniul succesoral al unei persoane decedate care era rezidentă într-o Jurisdicție care face obiectul raportării. În acest sens, o Entitate precum o societate în nume colectiv, o societate privată cu răspundere limitată sau o construcție juridică similară care nu are rezidență fiscală este considerată ca fiind rezidentă în jurisdicția în care se află sediul conducerii efective.
 4.
 Termenul «Jurisdicție care face obiectul raportării» înseamnă Monaco, în ceea ce privește un stat membru sau un stat membru, în ceea ce privește Monaco, în contextul obligației de a furniza informațiile menționate la secțiunea I.
 5.
 Termenul «Jurisdicție participantă» cu privire la un stat membru sau Monaco înseamnă:
 (a)
 orice stat membru, în ceea ce privește raportarea către Monaco, sau
 (b)
 Monaco, în ceea ce privește raportarea către un stat membru, sau
 (c)
 orice altă jurisdicție: (i) cu care statul membru în cauză sau Monaco, în funcție de context, are un acord în vigoare în temeiul căruia respectiva jurisdicție va furniza informațiile menționate în secțiunea I; și (ii) care este identificată pe o listă publicată de statul membru respectiv sau de Monaco și notificată Monaco, respectiv Comisiei Europene,
 (d)
 în ceea ce privește statele membre, orice altă jurisdicție: (i) cu care Uniunea Europeană are un acord în vigoare în temeiul căruia respectiva jurisdicție va furniza informațiile menționate în secțiunea I; și (ii) care este identificată pe o listă publicată de Comisia Europeană.
 6.
 Termenul «Persoane care exercită controlul» înseamnă persoanele fizice care exercită controlul asupra unei Entități. În cazul unei fiducii, acest termen înseamnă constituitorul (constituitorii), fiduciarul (fiduciarii), protectorul (protectorii) (dacă este cazul), beneficiarul (beneficiarii) sau clasa (clasele) de beneficiari, precum și orice altă persoană fizică care exercită un control efectiv definitiv asupra fiduciei, și, în cazul unei construcții juridice care nu este o fiducie, acest termen desemnează persoanele aflate în poziții echivalente sau similare. Termenul «Persoane care exercită controlul» trebuie interpretat într-o manieră consecventă cu recomandările Grupului de Acțiune Financiară.
 7.
 Termenul «ENF» înseamnă orice Entitate care nu este o Instituție Financiară.
 8.
 Termenul «ENF pasivă» înseamnă orice: (i) ENF care nu este o ENF activă; sau (ii) o Entitate de investiții prevăzută la subsecțiunea A punctul 6 litera (b) care nu este o Instituție Financiară dintr-o Jurisdicție participantă.
 9.
 Termenul «ENF activă» înseamnă orice ENF care îndeplinește oricare dintre următoarele criterii:
 (a)
 mai puțin de 50 % din venitul brut al ENF pentru anul calendaristic precedent sau pentru altă perioadă de raportare adecvată este un venit pasiv și mai puțin de 50 % din activele deținute de ENF în cursul anului calendaristic precedent sau al altei perioade de raportare adecvate sunt active care produc sau sunt deținute pentru a produce un venit pasiv;
 (b)
 acțiunile ENF sunt tranzacționate în mod regulat pe o piață a titlurilor de valoare reglementată sau ENF este o Entitate afiliată unei Entități ale cărei acțiuni sunt tranzacționate în mod regulat pe o piață a titlurilor de valoare reglementată;
 (c)
 ENF este o Entitate guvernamentală, o Organizație internațională, o Bancă centrală sau o Entitate deținută în totalitate de una sau mai multe dintre entitățile sus-menționate;
 (d)
 toate activitățile ENF constau, în esență, în deținerea (în totalitate sau parțial) a acțiunilor subscrise emise de una sau mai multe filiale ale căror activități sunt diferite de activitățile unei Instituții Financiare sau în finanțarea și prestarea de servicii respectivelor filiale. Cu toate acestea, o Entitate nu are statutul de Entitate activă dacă funcționează (sau se prezintă) drept un fond de investiții, cum ar fi un fond de investiții în societăți necotate, un fond cu capital de risc, un fond de achiziție prin îndatorarea companiei sau orice alt organism de plasament al cărui scop este de a achiziționa sau de a finanța companii și de a deține capital în cadrul respectivelor companii, reprezentând active de capital în scopul unor investiții;
 (e)
 ENF nu desfășoară încă și nu a desfășurat niciodată activități comerciale, dar investește capital în active cu intenția de a desfășura o activitate comercială, alta decât cea a unei Instituții Financiare, cu condiția ca ENF să nu se califice pentru această excepție ulterior datei la care se împlinesc 24 de luni de la data inițială a constituirii ENF;
 (f)
 ENF nu a fost o Instituție Financiară în ultimii cinci ani și este în proces de lichidare a activelor sale sau de restructurare, cu intenția de a își continua sau de a își relua operațiunile în alte domenii de activitate decât cele ale unei Instituții Financiare;
 (g)
 activitățile ENF constau în principal în finanțare și operațiuni de acoperire a riscurilor cu sau pentru Entități afiliate care nu sunt Instituții Financiare, iar ENF nu prestează servicii de finanțare sau de acoperire a riscurilor niciunei alte Entități care nu este o Entitate afiliată, cu condiția ca grupul din care fac parte respectivele Entități afiliate să desfășoare în principal o activitate diferită de activitățile unei Instituții Financiare; sau
 (h)
 ENF îndeplinește toate cerințele următoare:
 (i)
 este constituită și își desfășoară activitatea în jurisdicția sa de rezidență (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) exclusiv în scopuri religioase, caritabile, științifice, artistice, culturale, sportive sau educaționale; sau este constituită și își desfășoară activitatea în jurisdicția sa de rezidență (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) și este o organizație profesională, o organizație patronală, o cameră de comerț, o organizație sindicală, o organizație din sectorul agriculturii sau al horticulturii, o asociație civică sau o organizație care funcționează exclusiv pentru promovarea bunăstării sociale;
 (ii)
 este scutită de impozitul pe venit în jurisdicția sa de rezidență (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție);
 (iii)
 nu are acționari sau membri care au drepturi de proprietate sau de beneficii asupra activelor sau veniturilor sale;
 (iv)
 legislația aplicabilă a jurisdicției de rezidență a ENF (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) ori documentele de constituire a ENF nu permit ca vreun venit ori vreun activ al ENF să fie distribuit sau utilizat în beneficiul unei persoane fizice sau al unui organism cu scop lucrativ în alt mod decât în scopul desfășurării de activități caritabile ale ENF sau drept plată a unor compensații rezonabile pentru servicii prestate ori drept plată reprezentând valoarea justă de piață a proprietății pe care ENF a cumpărat-o; și
 (v)
 legislația aplicabilă a jurisdicției de rezidență a ENF (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) ori documentele de constituire a ENF impun ca, în momentul lichidării sau dizolvării ENF, toate activele sale să fie distribuite unei Entități guvernamentale sau altei organizații non-profit, sau să revină guvernului jurisdicției de rezidență a ENF (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) sau oricărei subdiviziuni politice a acestora.
 E.
 Diverse
 1.
 Termenul «Titular de cont» înseamnă persoana inclusă pe o listă sau identificată drept titularul unui Cont financiar de către Instituția Financiară la care este deținut contul. O persoană, alta decât o Instituție Financiară, care deține un Cont financiar în beneficiul sau în numele altei persoane în calitate de agent, custode, mandatar, semnatar, consilier de investiții sau intermediar, nu este considerată drept deținătoare a contului în sensul prezentei anexe, ci cealaltă persoană este considerată drept titulară a contului. În cazul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră, Titularul de cont este orice persoană care are dreptul să acceseze Valoarea de răscumpărare sau să modifice numele beneficiarului contractului. În cazul în care nicio persoană nu poate să aibă acces la Valoarea de răscumpărare sau să modifice numele beneficiarului, Titularul de cont este orice persoană desemnată în calitate de beneficiar în contract și orice persoană cu un drept la plată în conformitate cu termenii contractuali. La scadența unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau a unui Contract cu rentă viageră, fiecare persoană care are dreptul să primească o plată în conformitate cu contractul este considerată ca fiind un Titular de cont.
 2.
 Termenul «Proceduri AML/KYC» (anti-money laundering – combaterea spălării banilor/know-your-client – cunoașterea clientelei) înseamnă procedurile de diligență fiscală referitoare la clientela unei Instituții Financiare Raportoare în conformitate cu cerințele privind combaterea spălării banilor sau cu cerințe similare care se aplică respectivei Instituții Financiare Raportoare.
 3.
 Termenul «Entitate» înseamnă o persoană juridică sau o construcție juridică, de exemplu o companie, un parteneriat, o fiducie sau o fundație.
 4.
 O Entitate este o «Entitate afiliată» unei alte Entități dacă: (i) oricare dintre cele două Entități deține controlul asupra celeilalte; (ii) cele două Entități se află sub control comun; sau (iii) cele două Entități sunt Entități de investiții prevăzute în subsecțiunea A punctul 6 litera (b), se află sub o conducere comună și respectiva conducere este cea care asigură îndeplinirea cerințelor de diligență fiscală care revin unor astfel de Entități de investiții. În acest sens, noțiunea de control include deținerea directă sau indirectă a peste 50 % din drepturile de vot și din valoarea unei Entități.
 5.
 Termenul «NIF» înseamnă număr de identificare fiscală (sau echivalentul său funcțional dacă nu există un număr de identificare fiscală).
 6.
 Termenul «Documente justificative» include oricare dintre următoarele:
 (a)
 un certificat de rezidență emis de un organism guvernamental autorizat (de exemplu, un guvern sau o agenție a acestuia sau o comună) al jurisdicției (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) în care beneficiarul plății afirmă că este rezident;
 (b)
 în ceea ce privește o persoană fizică, orice document de identitate valabil eliberat de un organism guvernamental autorizat (de exemplu, un guvern sau o agenție a acestuia sau o comună), care include numele persoanei și este utilizat, de regulă, în scopuri de identificare;
 (c)
 cu privire la o Entitate, orice document oficial eliberat de un organism guvernamental autorizat (de exemplu, un guvern sau o agenție a acestuia sau o comună), care include numele Entității și fie adresa sediului său principal în jurisdicția (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) în care aceasta afirmă că este rezidentă, fie jurisdicția (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă jurisdicție) în care Entitatea a fost constituită sau ale cărei legi o reglementează;
 (d)
 orice situație Financiară auditată, raport de credit efectuat de o parte terță, declarare a falimentului sau raport al unei autorități de reglementare a pieței titlurilor de valoare.
 Cu privire la un Cont de entitate preexistent, fiecare stat membru sau Monaco au opțiunea să autorizeze Instituția Financiară Raportoare să utilizeze ca Documente justificative orice clasificare care figurează în registrele Instituției Financiare Raportoare cu privire la Titularul de cont, care a fost determinată pe baza unui sistem standardizat de codificare a segmentelor de activitate, care a fost înregistrată de Instituția Financiară Raportoare în conformitate cu practicile sale obișnuite de activitate, în scopul aplicării Procedurilor AML/KYC sau în alte scopuri de reglementare (altele decât cele fiscale) și care a fost pusă în aplicare de Instituția Financiară Raportoare înainte de data utilizată pentru a clasifica Contul financiar drept Cont preexistent, cu condiția ca respectiva Instituție Financiară Raportoare să nu fi aflat sau să nu aibă motive de a afla că respectiva clasificare este incorectă sau nefiabilă. Termenul «Sistem standardizat de codificare a segmentelor de activitate» înseamnă un sistem de codificare utilizat pentru a clasifica unitățile în funcție de tipul activității lor în alte scopuri decât în scopuri fiscale.
 Înainte de 1 ianuarie 2017, statele membre comunică Monaco și Monaco comunică Comisiei Europene dacă și-au exercitat opțiunea prevăzută la prezentul punct. Comisia Europeană poate coordona transmiterea comunicării dinspre statele membre spre Monaco și transmite tuturor statelor membre comunicarea Monaco. Toate celelalte modificări legate de exercitarea acestei opțiuni de către un stat membru sau Monaco sunt comunicate în același mod.
 SECȚIUNEA IX
 PUNEREA ÎN APLICARE EFECTIVĂ
 Fiecare stat membru și Monaco trebuie să dispună de norme și proceduri administrative menite să asigure punerea în aplicare efectivă și respectarea procedurilor de raportare și de diligență fiscală menționate anterior, inclusiv:
 (a)
 norme care să împiedice orice Instituție Financiară, persoană sau intermediar să adopte practici destinate să eludeze procedurile de raportare și de diligență fiscală;
 (b)
 norme care impun Instituțiilor Financiare Raportoare să păstreze evidența măsurilor întreprinse și toate dovezile pe care s-au bazat în desfășurarea procedurilor sus-menționate, precum și să dispună de măsuri adecvate pentru obținerea acestor evidențe;
 (c)
 proceduri administrative pentru a verifica respectarea de către Instituțiile Financiare Raportoare a procedurilor de raportare și de diligență fiscală; proceduri administrative pentru a monitoriza o Instituție Financiară Raportoare în cazul în care sunt raportate conturi nedocumentate;
 (d)
 proceduri administrative pentru a se asigura că Entitățile și conturile definite în legislația națională drept Instituții Financiare Nonraportoare și, respectiv, Conturi excluse prezintă, în continuare, un risc scăzut de a fi utilizate pentru evaziune fiscală; și
 (e)
 dispoziții eficace de asigurare a respectării legii, pentru soluționarea cazurilor de neconformitate.
 ANEXA II
 NORME SUPLIMENTARE DE RAPORTARE ȘI DE DILIGENȚĂ FISCALĂ ÎN CEEA CE PRIVEȘTE INFORMAȚIILE REFERITOARE LA CONTURILE FINANCIARE
 1. Modificarea circumstanțelor
 O «modificare a circumstanțelor» include orice modificare care are drept rezultat adăugarea de informații relevante privind statutul unei persoane sau care intră, în alt mod, în contradicție cu statutul persoanei respective. O modificare a circumstanțelor include orice modificare sau completare a informațiilor privind contul Titularului de cont (inclusiv adăugarea sau substituirea unui Titular de cont, ori altă modificare referitoare la acesta) sau orice modificare sau completare a informațiilor privind orice cont asociat cu un astfel de cont (aplicând normele privind agregarea conturilor prevăzute în anexa I secțiunea VII subsecțiunea C punctele 1-3), dacă o astfel de modificare sau completare a informațiilor afectează statutul Titularului de cont.
 În cazul în care o Instituție Financiară Raportoare a aplicat testul cu privire la adresa de rezidență prevăzut în anexa I secțiunea III subsecțiunea B punctul 1 și intervine o modificare a circumstanțelor în urma căreia Instituția Financiară Raportoare află sau are motive să afle că Documentele justificative originale (sau orice alte documente echivalente) sunt incorecte sau nefiabile, Instituția Financiară Raportoare trebuie, până în ultima zi a anului calendaristic relevant sau a altei perioade de raportare adecvate, ori în termen de 90 de zile calendaristice de la notificarea sau descoperirea unei asemenea modificări a circumstanțelor, să obțină o autocertificare și noi Documente justificative pentru a stabili rezidența fiscală (rezidențele fiscale) a(le) Titularului de cont. În cazul în care o Instituție Financiară Raportoare nu poate obține autocertificarea și noi Documente justificative până la data respectivă, aceasta trebuie să aplice procedura de căutare în registrul electronic prevăzută în anexa I secțiunea III subsecțiunea B punctele 2-6.
 2. Autocertificarea pentru Conturile de entitate noi
 În ceea ce privește Conturile de entitate noi, pentru a stabili dacă o Persoană care exercită controlul asupra unei ENF pasive este o Persoană care face obiectul raportării, o Instituție Financiară Raportoare se poate baza numai pe o autocertificare, fie din partea Titularului de cont, fie din partea Persoanei care exercită controlul.
 3. Rezidența unei Instituții Financiare
 O Instituție Financiară este «rezidentă» într-un stat membru, Monaco sau o altă Jurisdicție participantă în cazul în care aceasta se află sub jurisdicția statului membru respectiv, a Monaco sau a respectivei Jurisdicții participante (și anume, dacă Jurisdicția participantă îi poate impune Instituției Financiare respectarea obligației de raportare). În general, în cazul în care o Instituție Financiară are rezidența fiscală într-un stat membru, în Monaco sau într-o altă Jurisdicție participantă, aceasta se află sub jurisdicția statului membru respectiv, a Monaco sau a respectivei Jurisdicții participante și, prin urmare, este o Instituție Financiară a statului membru, a Monaco sau a respectivei Jurisdicții participante. În cazul unei fiducii care este o Instituție Financiară (indiferent dacă aceasta este rezident fiscal într-un stat membru, în Monaco sau într-o altă Jurisdicție participantă), fiducia este considerată a se afla sub jurisdicția respectivului stat membru, a Monaco sau a respectivei Jurisdicții participante dacă unul sau mai mulți fiduciari sunt rezidenți în respectivul stat membru, în Monaco sau în respectiva Jurisdicție participantă, cu excepția cazului în care fiducia raportează altei Jurisdicții participante (fie ea un stat membru, Monaco sau o altă Jurisdicție participantă) toate informațiile care trebuie raportate în temeiul prezentului acord sau al altui acord de implementare a standardului global cu privire la Conturile care fac obiectul raportării administrate de fiducie, în virtutea faptului că fiducia are rezidența fiscală în acea Jurisdicție participantă. Cu toate acestea, în cazul în care o Instituție Financiară (care nu este o fiducie) nu are o rezidență fiscală (de exemplu, pentru că este considerată transparentă din punct de vedere fiscal sau pentru că se află într-o jurisdicție în care nu există impozit pe venit), se consideră că aceasta se află sub jurisdicția unui stat membru, a Monaco sau a unei alte Jurisdicții participante și că este, prin urmare, o Instituție Financiară a statului membru, a Monaco sau a respectivei Jurisdicții participante, în cazul în care:
 (a)
 este constituită în temeiul legislației statului membru, a Monaco sau a unei alte Jurisdicții participante;
 (b)
 are sediul conducerii efective (inclusiv sediul administrativ efectiv) în statul membru, în Monaco sau într-o altă Jurisdicție participantă; sau
 (c)
 face obiectul supravegherii Financiare în statul membru, în Monaco sau într-o altă Jurisdicție participantă.
 În cazul în care o Instituție Financiară (care nu este o fiducie) este rezidentă în două sau mai multe Jurisdicții participante (fie ele un stat membru, Monaco sau o altă Jurisdicție participantă), respectiva Instituție Financiară face obiectul cerințelor de raportare și de diligență fiscală ale Jurisdicției participante în care își menține Contul/Conturile financiar(e).
 4. Conturile deținute la o Instituție Financiară
 În general, se poate considera că un cont reprezintă un cont deținut la o Instituție Financiară în următoarele situații:
 (a)
 în cazul unui Cont de custodie, la Instituția Financiară care deține custodia activelor din contul respectiv (inclusiv o Instituție Financiară care deține active în regim «street name» pentru un Titular de cont în respectiva instituție);
 (b)
 în cazul unui Cont de depozit, la Instituția Financiară care este obligată să facă plăți aferente contului respectiv (cu excepția cazului în care este vorba de un reprezentant al unei Instituții Financiare, indiferent dacă acest reprezentant este sau nu o Instituție Financiară);
 (c)
 în cazul oricărui titlu de capital sau de creanță depus la o Instituție Financiară, care constituie un Cont financiar, drept cont deținut la respectiva Instituție Financiară;
 (d)
 în cazul unui Contract de asigurare cu valoare de răscumpărare sau al unui Contract cu rentă viageră, la Instituția Financiară care este obligată să facă plăți cu privire la respectivul contract.
 5. Fiducii care sunt ENF pasive
 O Entitate precum o societate în nume colectiv, o societate privată cu răspundere limitată sau o construcție juridică similară care nu are o rezidență fiscală, în conformitate cu anexa I secțiunea VIII subsecțiunea D punctul 3, este considerată ca fiind rezidentă în jurisdicția în care se află sediul conducerii efective. În acest sens, o persoană juridică sau o construcție juridică este considerată a fi «similară» cu o societate în nume colectiv și cu o societate privată cu răspundere limitată în cazul în care nu este tratată ca o unitate impozabilă într-o Jurisdicție care face obiectul raportării, în temeiul legislației fiscale a acestei Jurisdicții care face obiectul raportării. Cu toate acestea, pentru a evita raportarea dublă (ținând cont de aria largă de acoperire a definiției termenului «Persoane care exercită controlul» în cazul fiduciilor), o fiducie care este o ENF pasivă nu poate fi considerată o construcție juridică similară.
 6. Adresa sediului principal al Entității
 Una dintre cerințele prevăzute în anexa I secțiunea VIII subsecțiunea E punctul 6 litera (c) este că, în ceea ce privește o Entitate, documentația oficială include adresa sediului principal al Entității din statul membru, din Monaco sau din altă jurisdicție în care aceasta afirmă că este rezidentă, din statul membru, din Monaco sau din altă jurisdicție în care Entitatea a fost constituită sau ale cărei legi o reglementează. Adresa sediului principal al Entității este, în general, locul în care se află sediul conducerii efective. Adresa unei Instituții Financiare la care Entitatea a deschis un cont, o căsuță poștală sau o adresă utilizate exclusiv pentru corespondență nu este adresa sediului principal al Entității, cu excepția cazului în care respectiva adresă este singura adresă utilizată de către Entitate și figurează ca sediu social al Entității în documentele de constituire. Mai mult decât atât, o adresă furnizată purtând mențiunea «post-restant» nu este adresa sediului principal al Entității.
 ANEXA III
 GARANȚII SUPLIMENTARE PRIVIND PROTECȚIA DATELOR ÎN CEEA CE PRIVEȘTE PRELUCRAREA DATELOR COLECTATE ȘI SCHIMBATE ÎN TEMEIUL PREZENTULUI ACORD
 1. Definiții
 Următoarele expresii sau termeni au sensul definit în continuare atunci când sunt utilizați în prezentul acord:
 (a)
 expresia «date cu caracter personal» înseamnă orice informații privind o persoană fizică identificată sau identificabilă («persoana vizată»); o persoană identificabilă este o persoană care poate fi identificată, direct sau indirect, în special prin referire la un cod numeric personal sau la unul sau mai multe elemente specifice, proprii identității sale fizice, fiziologice, psihice, economice, culturale sau sociale;
 (b)
 termenul «prelucrare» înseamnă orice operațiune sau set de operațiuni care se efectuează asupra datelor cu caracter personal, prin mijloace automatizate sau neautomatizate, cum ar fi colectarea, înregistrarea, organizarea, stocarea, adaptarea sau modificarea, recuperarea, consultarea, utilizarea, divulgarea prin transmitere sau transfer, difuzarea sau punerea la dispoziție în orice alt mod, alăturarea ori combinarea, blocarea, ștergerea sau distrugerea.
 2. Nediscriminare
 Părțile contractante se asigură că garanțiile aplicabile prelucrării datelor cu caracter personal în temeiul prezentului acord și al legislațiilor naționale relevante se aplică în cazul tuturor persoanelor fizice, fără discriminare, în special în baza cetățeniei, a țării de reședință sau a aspectului fizic.
 3. Date
 Datele prelucrate de părțile contractante în temeiul prezentului acord trebuie să fie relevante, necesare și proporționale cu scopurile prezentului acord.
 Părțile contractante nu fac schimb de date cu caracter personal care divulgă originea rasială sau etnică, opiniile politice, convingerile religioase sau filozofice, apartenența la un sindicat și nici date referitoare la starea de sănătate și la viața sexuală a persoanei fizice.
 4. Dreptul la informare și dreptul de acces la date, dreptul de rectificare și de ștergere a datelor
 Dacă informațiile sunt utilizate în alte scopuri în cadrul jurisdicției care le primește sau dacă sunt transmise de jurisdicția care le primește unei terțe jurisdicții (fie ea un stat membru sau Monaco) în conformitate cu articolul 6 alineatul (5) din prezentul acord, Autoritatea competentă a jurisdicției care primește informațiile și le utilizează în alte scopuri sau le transmite unei jurisdicții terțe informează persoanele vizate cu privire la acest lucru. Persoana vizată trebuie informată în timp util pentru a-i permite să-și exercite drepturile în materie de protecție a datelor și, în orice caz, înainte ca jurisdicția care primește informația să le fi utilizat în alte scopuri sau să le fi transmis unei jurisdicții terțe.
 În ceea ce privește datele cu caracter personal care sunt prelucrate în temeiul prezentului acord, orice persoană are dreptul să solicite acces la datele sale cu caracter personal care sunt prelucrate de către Instituțiile Financiare Raportoare și/sau de Autoritățile competente și să solicite rectificarea în cazul în care datele sunt inexacte. În cazul în care datele sunt prelucrate ilegal, persoana poate solicita ștergerea acestora.
 Pentru a facilita exercitarea acestui drept, fiecare persoană fizică trebuie să aibă posibilitatea de a introduce cereri de acces, de rectificare sau de ștergere a datelor sale, cererile respective fiind adresate celeilalte Autorități competente prin intermediul Autorității competente pentru această persoană fizică.
 Autoritatea competentă solicitată oferă acces la datele relevante și actualizează și/sau corectează, după caz, datele inexacte sau incomplete.
 5. Dreptul la o cale de atac
 În ceea ce privește datele cu caracter personal care sunt prelucrate în temeiul prezentului acord, fiecărei persoane fizice trebuie să i se recunoască un drept efectiv la o cale de atac pe plan administrativ și judiciar, indiferent de naționalitatea sa și de jurisdicția de rezidență, fie ea un stat membru, Monaco sau ansamblul jurisdicțiilor implicate.
 6. Prelucrare automatizată
 Autoritățile competente nu adoptă nicio decizie care ar avea consecințe juridice negative asupra unei persoane fizice sau care ar afecta-o semnificativ, bazându-se exclusiv pe prelucrarea automatizată a datelor în scopul evaluării anumitor aspecte ale personalității sale.
 7. Transferurile către autorități din țări terțe
 O Autoritate competentă poate transfera ocazional date cu caracter personal primite în temeiul prezentului acord unor autorități publice din jurisdicții terțe, altele decât statele membre și Monaco, în cazul în care sunt întrunite toate condițiile următoare:
 (a)
 transferul este necesar în scopurile specificate la articolul 6 alineatul (4) în jurisdicția terță destinatară, iar datele vor fi utilizate de către jurisdicția terță destinatară numai în aceste scopuri;
 (b)
 datele sunt relevante și proporționale cu scopurile pentru care au fost transferate;
 (c)
 competențele autorității din jurisdicția terță sunt direct legate de scopurile menționate la articolul 6 alineatul (4);
 (d)
 jurisdicția terță destinatară garantează un nivel de protecție a datelor cu caracter personal echivalent cu cel stabilit de prezentul acord și se angajează să nu transfere datele primite către nicio parte terță;
 (e)
 Autoritatea competentă de la care a fost primită informația și-a dat acordul prealabil în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 6 alineatul (5); și
 (f)
 persoana vizată a fost informată cu privire la transfer.
 Sunt interzise orice alte transferuri de informații primite în conformitate cu prezentul acord.
 8. Integritatea și securitatea datelor
 În ceea ce privește informațiile prelucrate în conformitate cu prezentul acord, părțile contractante și Instituțiile Financiare Raportoare trebuie să dispună de:
 (a)
 garanții adecvate pentru a se asigura că astfel de informații rămân confidențiale și sunt utilizate exclusiv pentru scopurile și de către persoanele sau autoritățile menționate la articolul 6;
 (b)
 infrastructura necesară pentru un schimb eficient de informații (inclusiv în ceea ce privește procedeele stabilite pentru a asigura în timp util și în mod precis, sigur și confidențial schimburile de informații, precum și o comunicare eficace și de încredere și în ceea ce privește capacitatea de a răspunde rapid întrebărilor și preocupărilor legate de schimburi și de cererile de schimburi de informații și de a pune în aplicare a articolului 4 din prezentul acord);
 (c)
 măsuri tehnice și organizaționale destinate să împiedice orice difuzare sau acces neautorizat, orice distrugere accidentală sau ilegală, orice pierdere accidentală sau orice modificare, precum și orice altă modalitate ilegală de prelucrare; și
 (d)
 măsuri tehnice și organizaționale care să permită rectificarea oricăror informații inexacte și ștergerea informațiilor pentru păstrarea cărora nu există o justificare juridică.
 Părțile contractante se asigură că Instituțiile Financiare Raportoare informează fără întârziere Autoritatea competentă din jurisdicția lor atunci când au motive să creadă că au raportat informații incorecte sau incomplete respectivei Autorități competente. Autoritatea competentă informată ia toate măsurile necesare prevăzute de legislația internă pentru a remedia erorile care fac obiectul notificării.
 9. Sancțiuni
 Părțile contractante se asigură că orice încălcare a dispozițiilor privind protecția datelor cu caracter personal prevăzute în prezentul acord face obiectul unor sancțiuni eficiente și disuasive.
 10. Control
 Prelucrarea datelor cu caracter personal de către Instituțiile Financiare Raportoare și Autoritățile competente în temeiul prezentului acord trebuie să facă obiectul unor controale: (i) în cazul statelor membre, de către autoritățile naționale de control responsabile de protecția datelor cu caracter personal, instituite în temeiul legislațiilor naționale prin care este pusă în aplicare Directiva 95/46/CE; și (ii) în cazul Monaco, de Commission de contrôle des informations nominatives (Comisia de control al informațiilor cu caracter personal).
 Aceste autorități de control din statele membre și din Monaco trebuie să aibă competențe efective de control, anchetă, intervenție și verificare și trebuie să aibă competența de a deferi instanței încălcările legii, dacă este cazul. Autoritățile respective se asigură în special că plângerile referitoare la încălcarea dispozițiilor menționate sunt primite, anchetate, primesc răspuns și sunt tratate în mod corespunzător.
 ANEXA IV
 LISTA AUTORITĂȚILOR COMPETENTE ALE PĂRȚILOR CONTRACTANTE
 În sensul prezentului acord, reprezintă«Autorități competente» ale părților contractante următoarele autorități:
 (a)
 în Principatul Monaco: le Conseiller de gouvernement-Ministre des finances et de l'économie sau un reprezentant autorizat;
 (b)
 în Regatul Belgiei: De Minister van Financiën/Le Ministre des Finances sau un reprezentant autorizat;
 (c)
 în Republica Bulgaria: Изпълнителният директор на Националната агенция за приходите sau un reprezentant autorizat,
 (d)
 în Republica Cehă: Ministr financí sau un reprezentant autorizat;
 (e)
 în Regatul Danemarcei: Skatteministeren sau un reprezentant autorizat;
 (f)
 în Republica Federală Germania: Der Bundesminister der Finanzen sau un reprezentant autorizat;
 (g)
 în Republica Estonia: Rahandusminister sau un reprezentant autorizat;
 (h)
 în Republica Elenă: Ο Υπουργός Οικονομίας και Οικονομικών sau un reprezentant autorizat;
 (i)
 în Regatul Spaniei: El Ministro de Economía y Hacienda sau un reprezentant autorizat;
 (j)
 în Republica Franceză: le ministre chargé du budget sau un reprezentant autorizat;
 (k)
 în Republica Croația: Ministar financija sau un reprezentant autorizat;
 (l)
 în Irlanda: The Revenue Commissioners sau un reprezentant autorizat;
 (m)
 în Republica Italiană: Il Direttore Generale delle Finanze sau un reprezentant autorizat;
 (n)
 în Republica Cipru: Υπουργός Οικονομικών sau un reprezentant autorizat;
 (o)
 în Republica Letonia: Finanšu ministrs sau un reprezentant autorizat;
 (p)
 în Republica Lituania: Finansų ministras sau un reprezentant autorizat;
 (q)
 în Marele Ducat al Luxemburgului: le ministre des finances sau un reprezentant autorizat;
 (r)
 în Ungaria: A pénzügyminiszter sau un reprezentant autorizat;
 (s)
 în Republica Malta: Il-Ministru responsabbli għall-Finanzi sau un reprezentant autorizat;
 (t)
 în Regatul Țărilor de Jos: De Minister van Financiën sau un reprezentant autorizat;
 (u)
 în Republica Austria: Der Bundesminister für Finanzen sau un reprezentant autorizat;
 (v)
 în Republica Polonă: Minister Finansów sau un reprezentant autorizat;
 (w)
 în Republica Portugheză: O Ministro das Finanças sau un reprezentant autorizat;
 (x)
 în România: Președintele Agenției Naționale de Administrare Fiscală sau un reprezentant autorizat;
 (y)
 în Republica Slovenia: Minister za finance sau un reprezentant autorizat;
 (z)
 în Republica Slovacă: Minister financií sau un reprezentant autorizat;
 (aa)
 în Republica Finlanda: Valtiovarainministeriö/Finansministeriet sau un reprezentant autorizat;
 (ab)
 în Regatul Suediei: Chefen för Finansdepartementet sau un reprezentant autorizat;
 (ac)
 în Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și în teritoriile europene ale căror relații externe sunt responsabilitatea Regatului Unit: the Commissioners of Inland Revenue sau un reprezentant autorizat, precum și autoritatea competentă din Gibraltar, pe care Regatul Unit o va desemna în conformitate cu acordurile încheiate cu privire la autoritățile din Gibraltar în contextul instrumentelor Uniunii Europene și al tratatelor aferente, notificate la 19 aprilie 2000 statelor membre și instituțiilor Uniunii Europene, o copie a acestora fiind transmisă Principatului Monaco prin intermediul Secretariatului General al Consiliului Uniunii Europene și care se aplică prezentului acord.
 ”
 Articolul 2
 Intrarea în vigoare și aplicarea
 (1) Prezentul protocol de modificare este încheiat sub rezerva ratificării sau a aprobării de către părțile contractante în conformitate cu propriile lor proceduri. Părțile contractante își notifică reciproc încheierea acestor proceduri. Prezentul protocol de modificare intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează ultimei notificări.
 (2) Sub rezerva încheierii procedurilor instituționale ale Principatului Monaco și a procedurilor prevăzute de legislația Uniunii Europene pentru încheierea acordurilor internaționale, Principatul Monaco și, în funcție de context, Uniunea Europeană vor pune în aplicare și vor aplica efectiv acordul, în forma sa modificată de prezentul protocol de modificare, începând de la 1 ianuarie 2017 și își vor notifica reciproc acest fapt.
 (3) În pofida dispozițiilor de la alineatele (1) și (2), părțile contractante aplică cu titlu provizoriu prezentul protocol de modificare până la intrarea sa în vigoare. Aplicarea provizorie începe la 1 ianuarie 2017, sub rezerva notificării celeilalte părți de către fiecare dintre părțile contractante, până la 31 decembrie 2016, a finalizării procedurilor sale interne necesare pentru această aplicare cu titlu provizoriu.
 (4) Fără a aduce atingere alineatelor (2) și (3), următoarele obligații reglementate de acord, în forma anterioară modificării sale prin prezentul protocol de modificare, continuă să se aplice, după cum urmează:
 (a)
 obligațiile Principatului Monaco și obligațiile subiacente ale agenților plătitori stabiliți pe teritoriul său în temeiul articolelor 8 și 9, în forma anterioară modificării sale prin prezentul protocol de modificare, continuă să se aplice până la 30 iunie 2017 sau până la îndeplinirea integrală a acestor obligații;
 (b)
 obligațiile statelor membre în temeiul articolului 10 din acord, în forma anterioară modificării sale prin prezentul protocol de modificare, în ceea ce privește impozitele reținute la sursă percepute în 2016 și în cursul exercițiilor financiare anterioare, continuă să se aplice până la îndeplinirea integrală a acestor obligații.
 Articolul 3
 Acordul este completat de un protocol cu următorul conținut:
 „Protocol la Acordul dintre Uniunea Europeană și Principatul Monaco privind schimbul de informații referitoare la conturile Financiare pentru îmbunătățirea respectării obligațiilor fiscale la nivel internațional, în conformitate cu Standardul pentru schimbul automat de informații privind conturile Financiare instituit de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică – OCDE
 Cu ocazia semnării protocolului de modificare între Uniunea Europeană și Principatul Monaco, subsemnații, împuterniciți în mod corespunzător, au convenit cu privire la următoarele dispoziții, care fac parte integrantă din prezentul acord, astfel cum a fost modificat prin protocolul de modificare:
 1.
 Se înțelege că un schimb de informații în conformitate cu articolul 5 din prezentul acord va fi solicitat doar în momentul în care statul solicitant (fie el un stat membru sau Principatul Monaco) și-a epuizat toate sursele obișnuite de informații disponibile în cadrul procedurii fiscale interne.
 2.
 Se înțelege că Autoritatea competentă a statului solicitant (fie ea un stat membru sau Principatul Monaco) trebuie să furnizeze următoarele informații Autorității competente din statul căruia i se solicită informații (fie el Principatul Monaco, respectiv, un stat membru), atunci când formulează o cerere de informații în temeiul articolului 5 din prezentul acord:
 (a)
 identitatea persoanei care face obiectul unui control sau al unei anchete;
 (b)
 perioada de timp pentru care se solicită informațiile;
 (c)
 detalii privind informațiile solicitate, care să includă natura și forma în care statul solicitant dorește să primească informațiile de la statul căruia i se solicită informații;
 (d)
 scopul fiscal urmărit;
 (e)
 în măsura în care aceste informații sunt cunoscute, numele și adresa oricărei persoane despre care se crede că se află în posesia sau în controlul informațiilor solicitate.
 3.
 Se înțelege că trimiterea la standardul „relevanței preconizate” are rolul de a crea condițiile pentru schimbul de informații în conformitate cu articolul 5 din prezentul acord, în cea mai mare măsură posibilă și, în același timp, de a clarifica faptul că statele membre și Principatul Monaco nu au libertatea de a se angaja în căutarea de informații nespecifice sau de a solicita informații puțin probabil a fi relevante pentru situația fiscală a unui contribuabil dat. Deși punctul 2 conține cerințe procedurale importante, care sunt menite să asigure evitarea căutării de informații nespecifice, subpunctele (i)-(v) de la punctul 2 nu trebuie însă interpretate astfel încât să împiedice schimbul efectiv de informații. Standardul „relevanței preconizate” poate fi îndeplinit atât în cazurile care vizează un contribuabil (indiferent dacă e identificat după nume sau altfel), cât și în cazurile care vizează mai mulți contribuabili (indiferent dacă sunt identificați după nume sau altfel).
 4.
 Se înțelege că prezentul acord nu include schimbul de informații în mod spontan.
 5.
 Se înțelege că, în cazul unui schimb de informații în temeiul articolului 5 din prezentul acord, rămân aplicabile normele de procedură administrativă în ceea ce privește drepturile contribuabililor prevăzute în statul căruia i se solicită informații (fie el un stat membru sau Principatul Monaco). Se înțelege, de asemenea, că aceste dispoziții urmăresc să garanteze o procedură echitabilă pentru contribuabil și nu să împiedice sau să întârzie în mod nejustificat procesul schimbului de informații.”
 Articolul 4
 Limbi
 Prezentul protocol de modificare se întocmește în dublu exemplar în limbile bulgară, spaniolă, cehă, daneză, germană, estonă, greacă, engleză, franceză, croată, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, finlandeză și suedeză, textele fiind în mod egal autentice.
 DREPT PENTRU CARE, subsemnații plenipotențiari au semnat prezentul protocol de modificare.
 Съставено в Брюксел на дванадесети юли през две хиляди и шестнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el doce de julio de dos mil dieciséis.
 V Bruselu dne dvanáctého července dva tisíce šestnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den tolvte juli to tusind og seksten.
 Geschehen zu Brüssel am zwölften Juli zweitausendsechzehn.
 Kahe tuhande kuueteistkümnenda aasta juulikuu kaheteistkümnendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δώδεκα Ιουλίου δύο χιλιάδες δεκαέξι.
 Done at Brussels on the twelfth day of July in the year two thousand and sixteen.
 Fait à Bruxelles, le douze juillet deux mille seize.
 Sastavljeno u Bruxellesu dvanaestog srpnja godine dvije tisuće šesnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì dodici luglio duemilasedici.
 Briselē, divi tūkstoši sešpadsmitā gada divpadsmitajā jūlijā.
 Priimta du tūkstančiai šešioliktų metų liepos dvyliktą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizenhatodik év július havának tizenkettedik napján.
 Magħmul fi Brussell, fit-tnax-il jum ta’ Lulju fis-sena elfejn u sittax.
 Gedaan te Brussel, twaalf juli tweeduizend zestien.
 Sporządzono w Brukseli dnia dwunastego lipca roku dwa tysiące szesnastego.
 Feito em Bruxelas, em doze de julho de dois mil e dezasseis.
 Întocmit la Bruxelles la doisprezece iulie două mii șaisprezece.
 V Bruseli dvanásteho júla dvetisícšestnásť.
 V Bruslju, dne dvanajstega julija leta dva tisoč šestnajst.
 Tehty Brysselissä kahdentenatoista päivänä heinäkuuta vuonna kaksituhattakuusitoista.
 Som skedde i Bryssel den tolfte juli år tjugohundrasexton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Княжество Монако
 Por el Principado de Mónaco
 Za Monacké knížectví
 For Fyrstendømmet Monaco
 Für das Fürstentum Monaco
 Monaco Vürstiriigi nimel
 Για το Πριγκιπάτο του Μονακό
 For the Principality of Monaco
 Pour la Principauté de Monaco
 Za Kneževinu Monako
 Per il Principato di Monaco
 Monako Firstistes vārdā –
 Monako Kunigaikštystės vardu
 A Monacói Hercegség részéről
 Għall-Prinċipat ta' Monaco
 Voor het Vorstendom Monaco
 W imieniu Księstwa Monako
 Pelo Principado do Mónaco
 Pentru Principatul Monaco
 Za Monacké kniežatstvo
 Za Kneževino Monako
 Monacon ruhtinaskunnan puolesta
 För Furstendömet Monaco
 (1) JO L 157, 26.6.2003, p. 38.
 (2) JO L 19, 21.1.2005, p. 55.
 (3) JO L 281, 23.11.1995, p. 31.
 (4) Journal de Monaco – Jurnalul Oficial al Principatului – nr. 7918 din 26 iunie 2009.
 (5) JO L 64, 11.3.2011, p. 1.
 DECLARAȚIILE PĂRȚILOR CONTRACTANTE
 DECLARAȚIA COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE PRIVIND CONFORMITATEA CU STANDARDUL GLOBAL
 Părțile contractante ajung la un consens în ceea ce privește conformitatea cu standardul global a dispozițiilor referitoare la schimbul automat de informații, prevăzute:
 (i)
 în Directiva 2011/16/UE privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal, astfel cum a fost modificată de Directiva 2014/107/UE a Consiliului;
 (ii)
 în acord și în anexele sale; precum și
 (iii)
 în alte acorduri pe care Uniunea Europeană le-a negociat în paralel în același domeniu cu Confederația Elvețiană, Principatul Andorra, Principatul Liechtenstein și Republica San Marino, deși unele dintre aceste acorduri conțin mai multe detalii referitoare la confidențialitate și la protecția datelor, având în vedere diferențele de poziții care există în acest sens între Principatul Monaco și cele patru țări, în măsura strict necesară pentru a permite statelor membre ale Uniunii Europene să respecte cerințele care le sunt impuse de legislația Uniunii în relațiile lor cu jurisdicții din afara Uniunii.
 DECLARAȚIA COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE CU PRIVIRE LA ACORD ȘI LA ANEXELE SALE
 Părțile contractante convin că, în ceea ce privește aplicarea acordului și a anexelor I și II la acesta, vor utiliza comentariile la modelul de acord între autoritățile competente și la Standardul comun de raportare al OCDE ca sursă de ilustrare sau interpretare și pentru a asigura o aplicare consecventă.
 DECLARAȚIA COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE CU PRIVIRE LA ARTICOLUL 5 DIN ACORD
 Părțile contractante convin că, în ceea ce privește aplicarea articolului 5 din acordul privind schimbul de informații la cerere, vor utiliza comentariile la articolul 26 din Convenția-model OCDE pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și pe capital ca sursă de interpretare.
 DECLARAȚIA COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE PRIVIND ARTICOLUL 2 DIN PROTOCOLUL DE MODIFICARE
 În ceea ce privește articolul 2 din protocolul de modificare, ambele Părți convin că aplicarea provizorie a protocolului de modificare implică următoarele:
 —
 că Principatul Monaco și statele membre, precum și Instituțiile Financiare ale acestora, aplică normele de raportare și de diligență fiscală în conformitate cu anexele I și II începând din 1 ianuarie 2017, în vederea îndeplinirii obligațiilor care le revin în temeiul articolului 3 alineatul (3) din acord, astfel cum a fost modificat prin prezentul protocol de modificare. Cu toate acestea, obligațiile prevăzute la articolul 3 alineatul (3) din acord, astfel cum a fost modificat prin prezentul protocol de modificare, se vor aplica părților contractante doar după ce vor fi îndeplinite condițiile de intrare în vigoare prevăzute la articolul 2 alineatul (1) din protocolul de modificare;
 —
 că, începând cu 1 ianuarie 2017, statele membre sunt autorizate să transmită cereri de informații Principatului Monaco, în conformitate cu articolul 5 din acord, astfel cum a fost modificat prin protocolul de modificare, însă Principatul Monaco poate să decidă să răspundă acestor cereri numai după ce sunt îndeplinite condițiile de intrare în vigoare prevăzute la articolul 2 alineatul (1) din protocolul de modificare;
 —
 că, ținând seama de aplicarea provizorie a prezentului protocol de modificare, Principatul Monaco și Instituțiile sale Financiare pot decide să suspende aplicarea obligațiilor care le revin în temeiul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Principatul Monaco, care prevede măsuri echivalente celor prevăzute în Directiva 2003/48/CE a Consiliului, în forma anterioară modificării sale prin prezentul protocol de modificare, începând de la 1 ianuarie 2017, exceptând cazul în care articolul 2 alineatul (4) din protocolul de modificare prevede dispoziții contrare.