type: wikipedia

text:
The Hawzen massacre was a massacre committed by Derg Forces on 22 June 1988. on that day Ethiopian Mig and helicopter gunships bombed the market in Hawzen, Tigray killing 2,500 civilians after receiving intentionally wrong Tplfrebel movement info from Tplf.
 Four ancient stele were toppled in the same bombardment.
 See also
 Asmara massacres
 Hawzen in the Tigray War
 References
 Massacres in 1988
 Airstrikes in Africa
 June 1988 events in Africa
 Marketplace attacks in Africa
 June 1988 crimes
 20th-century mass murder in Africa
 massacre
 Massacres in Ethiopia
 Ethiopian Civil War


type: other

text:
2Azs22/2008
 2 Azs 22/2008-79
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Milu1e Do1kové a soudcù JUDr. Vojtìcha ©imíèka, Mgr. Radovana Havelce, JUDr. Milana Kamlacha a JUDr. Zdeòka Kühna v právní vìci 3⁄4alobce: nezl. A. G., zastoupeného zákonným zástupcem E. G., bytem tamté3⁄4, právnì zastoupeného advokátem Mgr. Jiøím Petøíkem, se sídlem Stankovského 144, Èelákovice, proti 3⁄4alovanému: Ministerstvo vnitra, se sídlem Nad ©tolou 3, PP 21/OAM, Praha 7, o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 11. 12. 2007, è. j. 48 Az 30/2007-52,
 Rozhodnutím ze dne 23. 11. 2006, è. j. OAM-1215/VL-01-BE01-2006, Ministerstvo vnitra (dále jen 3⁄4alovaný ) neudìlilo 3⁄4alobci (dále jen stì3⁄4ovatel ) mezinárodní ochranu podle § 12, § 13, § 14, § 14a § 14b zákona è. 325/1999 Sb., o azylu a o zmìnì zákona è. 283/1991 Sb., o Policii Èeské republiky, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (zákon o azylu).
 Stì3⁄4ovatel proti rozhodnutí 3⁄4alovaného podal 3⁄4alobu, kterou Krajský soud v Ostravì zamítl podle § 78 odst. 7 zákona è. 150/2002 Sb., soudního øádu správního (dále jen s. ø. s. ), rozsudkem ze dne 11. 12. 2007.
 Rozsudek stì3⁄4ovatel napadá kasaèní stí3⁄4ností z dùvodù obsa3⁄4ených v § 103 odst. 1 písm. a), b) a d) s. ø. s., èím3⁄4 namítá nesprávné posouzení právní otázky krajským soudem, vady øízení pøed správním orgánem a nepøezkoumatelnost rozsudku z dùvodu nesrozumitelnosti.
 Stì3⁄4ovatel nejprve obecnì poukazuje na to, 3⁄4e se krajský soud nevypoøádal se v1emi 3⁄4alobními dùvody, konkrétnì s námitkou, 3⁄4e napadené správní rozhodnutí nesplòuje nále3⁄4itosti vy3⁄4adované právním øádem Èeské republiky pro formálnì a vìcnì správné správní rozhodnutí. Stì3⁄4ovatel také poukazuje na nesprávné a neúplné zji1tìní skutkového stavu v dùsledku absence dùkazních prostøedkù, konkrétnì brojí proti tomu, 3⁄4e krajský soud neprovedl výslech navrhovaných svìdkù, tedy jeho rodièù, kteøí mìli potvrdit dùvody jeho 3⁄4ádosti o udìlení mezinárodní ochrany. Celkovì pak pøipomíná, 3⁄4e správní orgán ani soud není zbaven povinnosti své rozhodnutí øádnì odùvodnit, tedy uvést dùvody výrokù rozhodnutí, podklady pro jeho vydání a úvahy, kterými se øídil.
 Dále pak brojí proti tomu, 3⁄4e mu nebyl ji3⁄4 v øízení o udìlení mezinárodní ochrany ustanoven opatrovník z dùvodu jeho vìku, nebo» jeho zákonný zástupce nebyl dostateènì zpùsobilý zastupovat jeho práva a oprávnìné zájmy a navíc sám vedl správní øízení o udìlení mezinárodní ochrany týkající se jeho osoby. Stì3⁄4ovatel tak nebyl zastoupen osobou, která by øádnì uplatòovala jeho práva a oprávnìné zájmy.
 Stì3⁄4ovatel proto navrhuje, aby byl rozsudek krajského soudu zru1en a vìc mu byla vrácena k dal1ímu øízení, a zároveò 3⁄4ádá o pøiznání odkladného úèinku kasaèní stí3⁄4nosti.
 Stì3⁄4ovatelova ústøední a nejkonkrétnìj1í námitka smìøuje proti tomu, 3⁄4e mu nebyl ji3⁄4 ve správním øízení ustanoven opatrovník. Tato stì3⁄4ovatelova nespokojenost s tím, 3⁄4e jej ve správním øízení a poté i v øízení pøed krajským soudem zastupoval jeho otec jako zákonný zástupce, v1ak není souladná s dosavadní judikaturou urèující, kdo je nejvhodnìj1ím opatrovníkem nezletilého úèastníka øízení. Pøipomenout tak lze napøíklad právní názor vyslovený v nálezu Ústavního soudu ze dne 25. 9. 2002, sp. zn. I. ÚS 559/2000 (Sb. nál. a usn. ÚS sv. 27, è. 111), podle nìj3⁄4 opatrovníka je pak tøeba hledat pøedev1ím v okruhu osob blízkých osobì zastupovaného, resp. tìch, je3⁄4 jsou schopny skuteènì reprezentovat zájmy úèastníka. O tom, 3⁄4e v øízení o udìlení mezinárodní ochrany je to typicky právì jeden z rodièù nezletilého 3⁄4adatele o její udìlení, pøitom svìdèí nejen dlouhá øada rozhodnutí, kde zdej1í soud tuto situaci akceptoval, ale i judikatura správních soudù hovoøící o tom, 3⁄4e rodièe doká3⁄4í u nezletilého 3⁄4adatele o azyl nejen nejlépe popsat skutkové okolnosti, ale dokonce i zprostøedkovat odùvodnìnost obav z pronásledování, které 3⁄4adatel v nízkém vìku, jako je tomu nyní u stì3⁄4ovatele, je1tì nedoká3⁄4e subjektivnì poci»ovat. To bylo konstatováno napøíklad v rozsudku Mìstského soudu v Praze ze dne 25. 2. 2004, sp. zn. 10 Az 120/2003 (publ. pod è. 293/2004 Sb. NSS): I u nezletilého 3⁄4adatele o udìlení azylu ve vìku necelých tøí let, jak je tomu u 3⁄4alobce, by» narozeného ji3⁄4 na území Èeské republiky, lze obecnì pøipustit mo3⁄4nost existence dùvodù zakládajících právo na udìlení azylu a spoèívajících v odùvodnìném strachu z pronásledování z dùvodu rasy ve státì, jeho3⁄4 obèanství má nezletilý 3⁄4adatel o azyl (§ 12 zákona o azylu), jako3⁄4 i skuteènost, 3⁄4e tento odùvodnìný strach mù3⁄4e být zprostøedkován zákonným zástupcem takového nezletilého 3⁄4adatele. V tomto rozsudku se mìstský soud také pohledem mezinárodnìprávních závazkù ÈR pøiklonil k názoru uvedenému vý1e ohlednì nadbyteènosti ustanovování opatrovníka nezletilému 3⁄4adateli o udìlení mezinárodní ochrany za situace, kdy za nìj mù3⁄4e jednat jeho zákonný zástupce: Ustanovení opatrovníka 3⁄4adateli o azyl mlad1ímu 18 let soudem toti3⁄4 zákon vy3⁄4aduje k ochranì jeho práv a právem chránìných zájmù spojených s pobytem na území Èeské republiky vèetnì øízení o azylu výluènì jen tehdy, zdr3⁄4uje-li se takový 3⁄4adatel na území Èeské republiky bez svého zákonného zástupce (§ 89 odst. 1 zákona o azylu). Pro úplnost je tøeba poukázat i na ta ustanovení Úmluvy o právech dítìte, která jednoznaènì vyzdvihují primární povinnost smluvních státù brát ohled na práva a povinnosti rodièù, resp. zákonných zástupcù nezletilého dítìte a respektovat jejich odpovìdnost, práva a povinnosti (èl. 3 bod 2. a èl. 5).
 Co se týèe ostatních stì3⁄4ovatelových výtek ohlednì údajnì nedostateèného zji1tìní skutkového stavu 3⁄4alovaným a krajským soudem, ty jsou natolik obecné, 3⁄4e na nì plnì dopadá právní vìta rozsudku Nejvy11ího správního soudu ze dne 13. 4. 2004, sp. zn. 3 Azs 18/2004 (publ. pod è. 312/2004 Sb. NSS): Pokud stì3⁄4ovatelka v kasaèní stí3⁄4nosti uvádí pouze námitky obecného charakteru, ani3⁄4 upøesòuje, které konkrétní dùkazy èi podklady pro rozhodnutí 3⁄4alovaného v odùvodnìní jeho rozhodnutí chybí, je takové tvrzení bez uvedení konkrétních skuteèností nedùvodné. Nejvy11í správní soud vychází z premisy nech» si ka3⁄4dý støe3⁄4í svá práva ; proto nemù3⁄4e stì3⁄4ovatelka v kasaèní stí3⁄4nosti úspì1nì namítat,
 3⁄4e správní orgán èi soud v pøedcházejícím øízení nezjistily dùslednì skuteèný stav vìcí, pokud sama neuvádí skuteènosti èi dùkazy, které pro takové tvrzení svìdèí. Jediným neprovedeným dùkazem, na který stì3⁄4ovatel konkrétnì poukazuje, je pøitom nevyslechnutí jeho rodièù, tato výtka je ov1em v protikladu se skuteèností, 3⁄4e jeden z jeho rodièù vystupoval v obou øízeních jako jeho zákonný zástupce, jak proti tomu stì3⁄4ovatel naopak protestuje.
 Ustálená a vnitønì jednotná judikatura tak poskytuje dostateènou odpovìï na v1echny námitky podávané v kasaèní stí3⁄4nosti. Za tìchto okolností Nejvy11í správní soud konstatuje, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nost svým významem podstatnì nepøesahuje vlastní zájmy stì3⁄4ovatele. Shledal ji proto ve smyslu § 104a s. ø. s. nepøijatelnou a z tohoto dùvodu ji odmítl.
 Výrok o náhradì nákladù øízení se opírá o § 60 odst. 3 ve spojení s § 120 s. ø. s., podle nich3⁄4 3⁄4ádný z úèastníkù nemá právo na náhradu nákladù øízení, pokud byla kasaèní stí3⁄4nost odmítnuta, pøièem3⁄4 na rozdíl od øízení pøed krajským soudem v té3⁄4e vìci nepøíslu1í zde ani odmìna právnímu zástupci stì3⁄4ovatele, nebo» právní zástupce, který stì3⁄4ovatele zastupoval pøed krajským soudem, byv mu krajským soudem ustanoven, jej pøed Nejvy11ím správním soudem ji3⁄4 zastupuje na základì plné moci ze dne 21. 1. 2008 (è. l. 69 soudního spisu).


text:
NK Istra 1961 š.d.d. je hrvatski nogometni klub iz Pule, koji od sezone 2009./10. igra u prvoj hrvatskoj nogometnoj ligi, nakon što je postao prvakom Druge HNL sezone 2008./09. Najveći uspjesi kluba su igranje u finalu hrvatskog nogometnog kupa sezona 2002./03. i 2020./21., te osvajanje naslova prvaka 2. HNL, sezona 2003./04. i 2008./09. Svoje domaće utakmice Istra 1961 igra na stadionu Aldo Drosina, te nastupa u zeleno-žutim dresovima. Najpoznatiji igrači koji su igrali za Istru 1961 su Manuel Pamić, Stiven Rivić, Asim Šehić, Hrvoje Milić i hrvatski reprezentativac Nikola Kalinić. Prijašnja imena kluba su Uljanik, Pula 1856, Pula Staro Češko i Pula.
 Povijest
 Pulsko brodogradilište Uljanik osnovalo je Nogometni klub Uljanik, 1948. godine, a od njega je nastala današnja NK Istra 1961. Među osnivačima bio je Ante Blašković. Dana 21. svibnja 1956. godine članovi NK Pule donijeli su odluku o osnivanju zanatske radionice radi stjecanja prihoda osnivaču, klubu NK Pula. Razlog je bio da bi omogućili rad kluba odnosno sredstva za kupovinu opreme i sudjelovanja na natjecanjima. Osnivanje je odobreno rješenjem NO općine Pula od 6. srpnja 1956., a Okružni privredni sud u Rijeci donio je rješenje o upisu "Elektroservis" zanatska radnja 24. studenoga 1956. godine. Temeljem Odluke Radničkog savjeta Elektroservisa odobren je upis promjene naziva firme i predmeta poslovanja: "Tehnomont" montažno poduzeće Pula.
 Prve uspjehe postiže 1959. i 1960. godine kada igra u kvalifikacijama za drugu jugoslavensku ligu. Godine 1961. dolazi do spajanja s NK Pulom u današnju NK Istru. Od tada, klub prestaje djelovati do 1964. godine, kada je na inicijativu Silvana Faragune i Ivana Čehića ponovno počeo s radom, te nastupa u općinskoj ligi Pule.
 Klub je od sezone 1966./67. nastupao u regionalnoj ligi Rijeka-Pula. Godine 1978. su kao prvoplasirana momčad lige, stekli pravo nastupa u jugoslavenskoj međurepubličkoj ligi, koju su tada činile Slovenija, Zagreb, Istra, Rijeka te dio Bosne i Hercegovine. No, u toj ligi Uljanik nije nastupio, jer se u njemu već natjecala pulska Istra, a grad je odlučio da ne može financirati dvije ekipe u istom rangu natjecanja. Isti uspjeh postiže i 1983., no ni tada ga grad nije podupro, te se nastavlja natjecati u regionalnoj ligi.
 Nakon osnivanja Hrvatske nogometne lige, klub je igrao u drugoj ligi, od 1993. do 1998. kada ispada u treću ligu. Godine 2001. postaje prvak Treće HNL, te se vraća u drugu ligu.
 Finale kupa
 Dvije godine kasnije, klub ostvaruje svoj najveći uspjeh. Sezone 2002/03. pod vodstvom trenera Elvisa Scorie, Istra 1961, tada pod imenom Uljanik, igrala je u finalu hrvatskog nogometnog kupa, gdje su poraženi od splitskog Hajduka ( 0-1, 0-4). To je zasada jedini put da je klub iz druge lige igrao u finalu hrvatskog kupa. Unatoč tome, klub se nije uspio plasirati u prvu ligu.
 Nakon jesenskog dijela sezone 2003./2004., dotadašnji trener Scoria, prelazi u Rijeku, a vođenje kluba preuzima bivši hrvatski reprezentativac, div iz Žminja Igor Pamić, koji je do tada vodio trećeligaša Žminj. Te sezone klub mijenja ime u NK Pula 1856. Naime, te je godine otvoreno brodogradilište Uljanik. Pod vodstvom Pamića, klub se plasirao u prvu hrvatsku nogometnu ligu, nakon što je postao prvakom 2. HNL-jug, te u doigravanju u dramatičnoj utakmici pobijedio Međimurje (0-2, 2-0) nakon izvođenja jedanaesteraca. Junaci uzvratne utakmice bili su Josip Jerneić koji je postigao dva pogotka i odlučujući jedanaesterac, te mladi vratar Ervin Radulović koji je obranio četiri udarca s bijele točke.
 Prva liga
 U svojoj prvoj prvoligaškoj sezoni 2004/05., Pula 1856, je nakon solidnog starta (1-1 na Poljudu, s tada aktualnim prvakom Hajdukom; prvi prvoligaški pogodak Pule postigao je Manuel Pamić, i 3-3 protiv Dinama), u 4. kolu protiv Osijeka ostvarila prvu povijesnu prvoligašku pobjedu. Pula 1856 je te sezone bila gotovo nepobjediva na vlastitom terenu (samo Hajduk ju je uspio pobijediti), dok na gostujućem terenu nije ostvarila niti jednu pobjedu. Klub sezonu završava na 10. mjestu, jednom iznad Međimurja koje je moralo igrati kvalifikacije za ostanak u prvoj ligi.
 Sezone 2005/06., zbog sponzorskog ugovora s Daruvarskom pivovarom, klub mjenja ime u NK Pula Staro češko, te na mjestu predsjednika kluba Giannija Rossandu zamjenjuje Orsat Zovko. Nakon katastrofalnog starta u sezonu Pamić daje ostavku, a novi trener postaje Milivoj Bračun. Pod Bračunovim vodstvom, Pula Staro Češko doživljava pravi preporod, niže dobre rezultate, te postaje jedno od najugodnijih iznenađenja prvenstva. Među ostalima, posebno se isticao bosanskohercegovački napadač Asim Šehić, koji je na kraju jesenskog dijela prvenstva prešao u švicarski Neuchâtel Xamax, kojeg je tada vodio trener svih trenera Miroslav Blažević. Unatoč tome pivari - kako su ih tada zvali, i na proljeće nastavljaju s dobrim rezultatima. Tada iznenada Bračun podnosi ostavku, te novi trener postaje bivši vatreni, Krunoslav Jurčić, koji je u svom debitantskom nastupu pobijedio Dinamo, te je Pula ostala za bod "kratka" od 6. mjesta koje je osiguravalo igranju u Ligi za prvaka. Nakon Šehićevog odlaska glavni igrač Pule postaje Stiven Rivić, koji je zajedno sa suigračima Vanjom Ivešom, Mahirom Iftićem, Manuelom Pamićem,Darko Raić-Sudar, i drugima, sigurno doveo klub do 7. mjesta.
 Nakon završetka sezone, Rivić, Pamić, Mijatović i Lukunić napuštaju klub. a Jurčiću je zbog špekulacija da bi mogao preći u Zagreb uručen otkaz. Nakon raskida ugovora s Daruvarskom pivovarom, ime kluba mijenja se u NK Pula. Za vrijeme ljetne stanke iz zagrebačkog Dinama su "u paketu" došli trener Stjepan Deverić, te Šarić, Kwedi, Barnjak i Cvjetković posudbu. Međutim, uprava nije mogla jamčiti uvjete koje su igrači tražili, te su zajedno s Deverićem napustili klub. Novi trener postaje Branko Tucak. Tucak je već nakon par kola, zbog neslaganja s igračima i loših rezultata dao ostavku, te na kormilo Pule vraća se Kruno Jurčić. Klub je, opterećen financijskom krizom koja ga je pratila i prethodne dvije sezone, nizao loše rezultate, a jedan od rijetkih igrača koji se isticao bio je mladi Nikola Kalinić, koji je bio na posudbi iz Hajduka. Financijska kriza krajem godine doživljava svoj vrhunac, te Jurčić napušta klub kojemu je ozbiljno prijetilo gašenje. No, nakon intervencije istarskog župana, te dolaskom novih sponzora, osiguran je normalan rad kluba, te novi predsjednik postaje Darko Jergović, a Nenad Gračan novi trener. Kalinića je Hajduk, unatoč njegovoj izričitoj želji da ostane u Puli posudio Šibeniku, kao dio dogovora pri prelasku Ante Rukavine u redove splitskih bilih. Pula, unatoč stabilizaciji nastavlja s lošim rezultatima, posebno na kraju sezone, kada je Gračana zamijenio Stanko Mršić. Pula je svoju posljednju prvoligašku utakmicu do 2009. odigrala protiv Slaven Belupa, kojeg je tada vodio bivši trener kluba, Elvis Scoria. Klub sezonu završava na 11. mjestu, te je morao igrati dodatne kvalifikacije za ostanak protiv Zadra. U prvoj utkamici, u Zadru, Pula je, nakon sramotnog suđenja na njenu štetu, poražena s 3-0, a delegat utakmice Dragutin Poljak, je sucu Vladi Svilokosu dodijelio najnižu ocjenu u povijesti HNL-a. U drugoj utakmici, Pula je također poražena, ovaj put rezultatom 3-2, te ispada u drugu hrvatsku nogometnu ligu.
 Povratak u drugu ligu
 Nakon ispadanja iz prve lige, puno igrača je napustilo klub, između ostalih i Vanja Iveša, Mahir Iftić, Zedi Ramadani, Marko Maksimović, Marko Radas te Marko Jurić. S druge strane najzvučnija pojačanja bili su golman Robert Lisjak, Saša Šest, iskusni napadač Zoran Zekić, te "povratnici" Dalibor Pauletić i Igor Žiković. Također su dovedeni mladi igrači s istarskog poluotoka (Goran Barišić, Andro Švrljuga, Goran Roce i dr.). Za trenera je postavljen Valdi Šumberac. U ljeto 2007., nakon što je pulski trećeligaš Istra, nekoliko puta odbio spajanje s Pulom, Istrini navijači Demoni su izjavili da će podržat Pulu (koja dotad nije imala organiziranu grupu navijača), ako promijene ime, te plave klupske boje u žuto-zelene. To je učinjeno pa je klub peti put u šest godina promijenio ime, ovaj put u NK Istra 1961. Drugoligašku sezonu Istra je jako dobro započela (14 bodova nakon 6. kola uz gol razliku 16-1), a među igračima isticao se mladi napadač Saša Šest, koji je pristigao iz Kamen Ingrada. No, nakon toga uslijedio je kraći niz loših rezultata, te ispadanje iz 1/16 kupa od četvrtoligaša Podravine. Krajem listopada momčad je preuzeo proslavljeni trener Elvis Scoria, a Šumberac je ostao na mjestu prvog pomoćnika, te Istra završava polusezonu na četvrtom mjestu. U zimskom prijelaznom roku, redove pulskog prvoligaša su pojačali iskusni branič Šime Kurilić, veznjak Ivan Lajtman, bivši Hajdukov napadač Natko Rački, mladi veznjak Admir Malkić te golman Igor Lovrić. Scoria je seniorskoj ekipi pridružio i mladog juniora Paola Grbca. Istra je dobro krenula u nastavak prvenstva, te se nakon pobjede nad tada drugoplasiranim Hrvatskim dragovoljcem primakla na samo četiri boda zaostatka od mjesta koja vode u prvu ligu. Međutim, već u sljedećem kolu Istra 1961 je nakon niza katastrofalnih sudačkih pogrešaka na njenu štetu, poražena od lidera prvenstva, Croatije iz Sesveta, te se razlika povećala na sedam bodova zaostatka. Do kraja prvenstva, Istra nije napredovala na ljestvici, te sezonu završava na 3. mjestu, iako je u cijeloj sezoni primila samo 14 pogodaka.
 Nakon završetka sezone, Istrin najbolji strijelac Saša Šest prelazi u Croatiju Sesvete, Zoran Zekić u Segestu, a Darko Raić-Sudar završava karijeru. Uz njih, klub su još napustili Kurilić, Žiković, Dobrić, Grabovac i Stambolija. S druge strane, u klub su pristigli mladi igrači iz istarskih klubova, Prelčec, Okić, i Kepčija, te Dragan Tadić, Dalibor Božac, Marijan Nikolić i mladi Malijac Mohamed Kalilou Traore, kojeg je Elvisu Scoriji preporučio poznati španjolski trener Juande Ramos. Iako je Rijeka, nakon što je smijenila Zlatka Dalića, mjesto trenera ponudila Scoriji, on je to odbio, uz obrazloženje da je odlučio završiti "pulski projekt", te uvesti Istru u prvu ligu. Zeleno-žuti su solidno otvorili prvenstvo, te se klub najvećim djelom prvenstva nalazio pri vrhu tablice, tako da ni poraz nakon izvođenje jedanaesteraca u šesnaestini kupa od Karlovca, kojeg je vodio bivši Istrin trener Igor Pamić nije shvaćeno kao razočaranje. Nakon pobjede u pretposljednjem kolu protiv istog suparnika, te remija u posljednjem kolu u gostima kod vodećeg Slavonca, Istra polusezonu završava na drugom mjestu s četiri boda zaostatka za liderom prvenstva. Od igrača svojom atraktivnom igrom posebno se isticao Traore, te mladi Labinjan Ševko Okić koji je u polusezoni u 14 nastupa postigao 6 pogodaka. Nakon završetka polusezone, klub je zbog igranja na malonogometnim turnirima bez dopuštenja, raskinuo ugovor s napadačem Natkom Račkijem, Admir Malkić je poslan na posudbu u Žminj, a među zeleno-žute vratio se miljenik navijača, napadač Asim Šehić. Također, momčadi se priključio i Anton Dedaj. Istra je u proljetnom djelu prvenstva nastavila s dobrim igrama, te je 9. svibnja 2009. pobjedom protiv Solina tri utakmice prije kraja prvenstva osigurala nastup u Prvoj HNL iduće sezone. Već u idućem kolu se pobjedom protiv Pomorca po prvi put u sezoni našla na vrhu tablice. No, u idućem kolu je, uz veliku pomoć sudaca poražena na gostovanju protiv Karlovca, međutim pobjedom u zadnjem kolu nad Slavoncem, te uz poraz Karlovca, Istra je osvojila naslov prvaka Druge HNL.
 Ponovno u prvoj ligi
 U ljetnom prijelaznom roku, Istra je uspjela zadržati Traorea, unatoč pokušajima njegovog menađera da ga proda, a u kolovozu je, na opće iznenađenje, u Pulu stiglo najzvučnije igračko pojačanje u povijesti kluba, srpski reprezentativac Marjan Marković nakon isteka ugovora s Crvenom zvezdom. Unatoč tome što je konačno krenula obnova stadiona Aldo Drosina na koji bi se Istra 1961 trebala preseliti, klub zbog tehničkih nedostataka nije dobio privremenu licencu za igranje na svom stadionu Verudi, te je veći dio jesenske polusezone svoje domaće utakmice morao igrati u Rijeci, na Kantridi. Zbog loših rezultata, klub je sporazumno raskinuo ugovor sa Scorijom, te je za prvog trenera ponovno postavljen Valdi Šumberac. Nakon završetka polusezone, dolazi do promjena u upravi. Odlučeno je da se klub preregestrira iz udruge građana u športsko dioničarsko društvo, što je prvi korak prema privatizaciji. Odlukom IO kluba postupak preoblikovanja vodili su Stevo Mujdža, član IO kluba i Ivan Herak, izvršni dopredsjednik kluba, koji je obnašao i funkciju dopredsjednika Udruge klubova 1. HNL i člana Skupštine HNS-a. Novi predsjednik kluba postaje ruski poduzetnik Mihail Ščeglov. Ščeglov je tako ujedno postao i prvi strani predsjednik nekog hrvatskog kluba, te glavni sponzor kluba za sljedeće četiri sezone u koji bi trebao uložiti 800.000 € godišnje. Najzvučnije pojačanje kluba u zimskom prijelaznom roku bio je kamerunac Mathias Chago, koji je stigao na polugodišnju posudbu iz Dinama. Odmah nakon prvog poraza u nastavku sezone, smijenjen je Šumberac, te je za novog trenera izabran Zoran Vulić. Dobrim igrama, posebice pred kraj sezone, Istra završava na 11. mjestu, čime je izborila ostanak u ligi sljedeće sezone, a Asim Šehić je s 15 postignutih pogodaka bio treći najbolji strijalac lige.
 U sezonu 2010./11., Istra je krenula s novim trenerom Antom Mišom, no smijenjen je već nakon drugog kola, te na njegovo mjesto dolazi bivši "vatreni" Robert Jarni. Međutim i on ubrzo daje ostavku, nakon što je u šest kola osvojio samo dva boda, te se na klupu Istre vraća Zoran Vulić, koji najprije pobjeđuje svoj bivši klub Hajduk u osmini finala hrvatskog kupa, a u 13. kolu klub konačno upisuje prvu ligašku pobjedu u sezoni. U nastavku prvenstva, Istra ispada u četvrtfinalu kupa od Cibalije, a pobjedom protiv Lokomotive u zadnjem kolu jesenskog dijela prvenstva, klub se oprostio od stadiona Veruda, jer seli na obnovljeni stadion Aldo Drosina. U nastavku sezone, nakon niza poraza Vulić napušta klub, a na njegovo mjesto vraća se Igor Pamić, te Istra završava sezonu na 15. mjestu. Iako je prema propozicijama natjecanja trebala ispasti u niži rang, prvak Druge HNL HNK Gorica nije dobila licencu za igranje u Prvoj HNL, te Istra ostaje u ligi.
 U lipnju 2011., Istra i službeno postaje drugim privatiziranim nogometnim klubom u Hrvatskoj uz Hajduk, nakon preoblikovanja iz športske udruge u športsko dioničko društvo. Tako je stopostotni vlasnik kluba nakratko bio grad Pula, da bi nakon drugog kruga privatizacije većinski vlasnik postao predsjednik Mihail Šćeglov, s 52,5 % dionica, dok je gradu ostalo 47,4 %. Sezonu 2011./12. Istra je loše započela, te je u prvih 14 kola osvojila samo 11 bodova. Međutim, s nekoliko pojačanja u zimskom prijelaznom roku, od kojih su najznačajniji bili Sandi Križman, Tomislav Havojić, Alen Pamić, Tomislav Barbarić, te povratnik Stiven Rivić, Istra je odlično odigrala proljetni dio prvenstva, te je imala niz od deset utakmica bez poraza. Istra je ostanak u ligi osigurala dva kola prije kraja prvenstva, a remijem u posljednjem kolu sa Slaven Belupom sezonu završava na 9. mjestu. U domaćoj utakmici 24. kola protiv Rijeke, po prvi put u povijesti 1. HNL prekinuta je utakmica zbog ubacivanja baklji na teren, u 70. minuti pri rezultatu 1:0 za Istru. Budući da su obadvije navijačke skupine (Demoni i Armada) bile krive za prekid, odigrana je nova utakmica koja je završila bez pogodaka. U kupu, Istra je zaustavljena u četvrtfinalu od Dinama nakon izvođenja jedanaesteraca. S prosječno 2560 gledatelja na domaćim utakmicama, Istra je bila četvrti najgledaniji klub, iza Hajduka, Dinama i Rijeke.
 Za vrijeme ljetnog prijelaznog roka 2012., klub su napustili Henri Belle, Stiven Rivić, Karlo Primorac i drugi, a najzvučnija pojačanje bio je Ahmad Sharbini, međutim već na kraju polusezone je napustio klub nakon samo šest odigranih utakmica. Većinu prvenstva Istra se nalazila izvan zone ispadanja, a odličnim nastupima u završnici prvenstva i pobjedom u pretposljednom kolu protiv Splita, osigurali su šesto mjesto na prvenstvenoj tablici, što je dosad najviši Istrin plasman. S 11 postignutih pogodaka, Goran Roce je dijelio peto mjesto na listi najboljih strijelaca. U kupu je Istra zaustavljena u osmini finala od Osijeka, porazom 3:2 nakon produžetaka. Na kraju sezone, izbornik Igor Štimac pozvao je Hrvoja Milića za kvalifikacijski susret protiv Škotske, koji je tako postao prvi Istrin igrač u hrvatskoj reprezentaciji.
 U ljeto 2013., iz kluba su otišli Mateo Sušić u njemački Energie Cottbus, Hrvoje Milić u ruski Rostov, Mislav Anđelković u Hajduk te Goran Roce u Split. S druge strane, novi igrači postaju Brazilac Jô, Petar Franjić, Ante Batarelo i Dejan Radonjić. Za vrijeme priprema, velika tragedija zadesila je igrače Istre kada je 21. lipnja od posljedica srčanog udara preminuo Alen Pamić, njihov suigrač, te sin trenera Igora Pamića. Alen je i ranije imao problema sa srcem, zbog čega se nekoliko puta srušio na travnjaku, te je do odlaska na nove pretrage u potpunosti prestao trenirati. Na sahrani u Žminju se po posljednji put s Alenom došlo oprostiti više tisuća ljudi.
 Nakon poraza u prvom kolu od Rijeke, prvu pobjedu u sezoni Istra ostvaruje u trećem kolu na gostovanju kod Hrvatskog dragovoljca. Dobrim nastupima pri kraju polusezone, Istra završava na 6. mjestu, s jednom odigranom utakmicom manje jer je susret 17. kola protiv Dinama odgođen za proljeće zbog natopljenog travnjaka na stadionu Aldo Drosina. Istrin golman Antonijo Ježina debitirao je za reprezentaciju Hrvatske u prijateljskom susretu protiv Južne Koreje. Ušao je s klupe u 93. minuti te iste minute primio gol, doduše ne svojom krivicom. Istra se u kupu plasirala u polufinale, porazivši Zagreb nakon izvođenja jedanaesteraca u osmini finala, te Zadar u četvrtfinalu. Krajem godine Sandi Križman, najbolji Istrin strijelac uz Petra Franjića, te najbolji asistent lige uz Hajdukovog Jeana Kouassija napušta klub te prelazi u redove južnokorejskog Chunnam Dragonsa. Uz njega, Istru napušta i Ježina koji prelazi u Dinamo, te umjesto njega novi golman postaje Igor Lovrić koji se vratio u klub iz Lokomotive. U nastavku sezone, Istra je ispala u polufinalu kupa od Rijeke, ukupnim rezultatom 3:1, te je time propustila izboriti nastup u Europskoj ligi, jer bi im protivnik u finalu bio Dinamo, koji je već ranije osigurao igranje u Europi. Potom je uslijedio niz od gotovo dva mjeseca bez pobjede, međutim pobjedama u 34. i 35. kolu protiv Hajduka i Dinama, Istra je osigurala šestu poziciju. S devet postignutih pogodaka, Dejan Radonjić je bio najbolji Istrin strijelac sezone, a najbolji igrač Slavko Blagojević, kojeg je Joško Jeličić u emisiji RTL liga uvrstio među najbolju momčad sezone. Nakon što je preko četiri i pol godine vodio Istru, većinski vlasnik i predsjednik Michael Glover odlučio je smijeniti trenera Igora Pamića. Smjena je uslijedila nakon poraza od Hajduka u Splitu od 0:3. Prema neslužbenim informacijama, Igor Pamić bio je u sukobu s vlasnikom od početka suradnje. Najveći kandidat za novog trenera je Igor Štimac. Do konačnog izbora, na trenersko mjesto privremeno je imenovan športski direktor Robert Rubčić. Novi trener Andrej Panadić je podnio ostavku poslije šest mjeseci od imenovanja, nakon ligaškog poraza u prvom kolu od NK Osijeka na domaćem terenu.
 Dana 2. srpnja 2021. Istra je u prijateljskoj utakmici pobijedila reprezentaciju Salvadora 2:1.
 Stadion
 Istra 1961 je do 2011. igrala na stadionu Veruda, kada se preselila na novoobnovljeni stadion Aldo Drosina. Kapacitet stadiona je 9.000 mjesta, te udovoljava svim FIFA-inim kriterijima, kako bi se na njemu mogle odigravati i međunarodne utakmice hrvatske nogometne reprezentacije.
 Navijačka skupina
 Navijačka skupina Istre 1961 su Demoni, kojih ima otprilike 300. Osnovani su 1992. godine kao navijači Istre, koja je tada igrala u prvoj ligi. U međuvremenu, "Istra" je ispala u treću ligu, a Istra 1961 (pod imenom Pula) se probila do prve. Godine 2007., nakon promjene imena i dresova kluba, Demoni su odlučili navijati za novu Istru. Tako su to sada navijači NK Istre 1961. Istra je sezone 2010./2011. s u prosjeku 1800 gledatelja na domaćim utakmicama, bila šesti najgledaniji klub HNL-a.
 Omladinska škola
 U kluba djeluju i omladinski pogoni, koji su temeljito kadrovski i organizacijski reorganizirani 2007. godine, a za voditelja je postavljen Sergio Scoria. Omladinska škola je podijeljena u 7 dobnih skupina, te okuplja oko 150 mladih nogometaša. Juniori, kadeti i pioniri se natječu u Prvoj HNL, a mlađi pioniri te prednatjecatelji U-11 i U-9 u Županijskoj ligi.
 Dres
 Istra 1961 je do sezone 2007/08., tradicionalno igrala u tamnoplavim dresovima. Nakon promjene imena, klub je preuzeo boje (zelenu i žutu) i dizajn dresa stare Istre, s iznimkom što je Istra 1961 na "domaćem" dresu imala vodoravne zeleno-žute pruge, a Istra okomite. Od 2013. godine igrači nose dresove talijanske marke Errea s kojim je klub potpisao ugovor do 2016. godine. Domaći dresovi od 2013. godine su žute boje sa zelenim grbom, dizajnirani prema grbu grada Pule. Nakon potpisa novog ugovora s markom Nike, od 2016. godine klub tradicionalne žuto-zelene boje mijenja s florescentno zelenim bojama. Gostujući dres ostaje crne boje dok treću garnituru krase zelena i žuta boja. Treći dres je u sezoni 2016./2017. rezerviran za utakmice hrvatskog kupa te prijateljske utakmice.
 Marka dresa i glavni sponzor
 Grb
 Sadašnji grb Istre 1961 uveden je nakon promjene imena 2007., te sliči prijašnjem grbu NK Istre. Iznad grba nalazi se zlatna lopta okružena arenom (motiv s prijašnjeg grba), a na vrhu se nalazi grb grada Pule. Lijeva strana grba je zelene, a desna žute boje, te se preko njih nalazi natpis NK ISTRA 1961.
 Prijašnji grbovi
 Grb Pule 1856 prikazivao je arenu, a ispod nje se nalazio grb grada Pule, a oko grba je bio natpis NK Pula 1856. Grbovi Pule Staro Češko i Pule su gotovo jednaki, te sliče sadašnjem grbu, s tim da je na njima lijeva polovica bila plave, a desna bijele boje.
 Rivali
 Rivali Istre 1961 su gradski suparnik Istra i Rijeka. Rivalstvo s Istrom je bilo najizraženije sezone 2001/02. kada su se Istra 1961 (tada pod imenom Uljanik) i Istra do zadnjeg kola borili za naslov prvaka 2. HNL Zapad - Jug. Klub je od Istre "naslijedio" rivalstvo s Rijekom s kojom igra tzv. "susjedski derbi". Posebno je izraženo rivalstvo između Demona i Armade, te su se te dvije navijačke skupine nekoliko puta i sukobile.
 Uspjesi
 2. HNL (2): 2003./04., 2008./09.
 3. HNL (1): 2000./01.
 Hrvatski kup:
 Doprvak (2): 2002./03., 2020./21.
 Momčad
 Rezultati u ligi i kupu
 1 - Sezona 1995./96. i 1996./97. Druga HNL je predstavljala treći stupanj natjecanja.
 Izvor
 Utakmice s drugim klubovima u 1. HNL
 Najbolji strijelci po sezonama
 Rekordi u Prvoj HNL
 Najboji plasman - 6. mjesto, 2012./13. (od 12 klubova), 2013./14. (od 10 klubova)
 Najlošiji plasman - 15. mjesto, 2010./11. (od 16 klubova)
 Najviša pobjeda: Istra 1961 - Međimurje 4:0, 18. veljače 2006., Osijek - Istra 1961 0:4, 29. ožujka 2013. i Zadar - Istra 1961 0:4, 30. listopada 2013.
 Najviši poraz: Dinamo - Istra 1961 7:1, 25. srpnja 2009., Dinamo - Istra 1961 6:0, 16. ožujka 2014.
 Najviše bodova: 45, 2005./06.
 Igrač s najviše postignutih golova na jednoj utakmici - Stiven Rivić, 3 gola, Inter Z. - Istra 1961, 15. travnja 2006., Goran Roce, 3 gola, Osijek - Istra 1961, 29. ožujka 2013.
 Igrač s najviše postignutih golova u sezoni - Dejan Radonjić, 16 golova (2014./15.)
 Igrači s najviše nastupa u Prvoj HNL:
 Igrači s najviše postignutih golova u Prvoj HNL:
 Poznati bivši igrači
 Poznati bivši treneri
 Unutarnje poveznice
 Dodatak:Popis igrača NK Istre 1961
 NK Uljanik Pula (2003.)
 Vanjske poveznice
 Službena stranica
 Izvori
 sportnet.hr, NK istra 1961 - Povijest kluba, pristupljeno 10. kolovoza 2020.
 istrapedia.hr, Nogometni klub Pula 1856 , objavljeno 12. studenog 2013., pristupljeno 10. kolovoza 2020.
 Istra 1961, NK
 Istra 1961
 Istra 1961


text:
Tá mórán cialla leis an focal dúil:
 Go ginéarálta, is éard atá i ndúil ná gíota bunúsach de rud éigin.
 Ar feadh ama fada, chreid grúpaí daoine (mar shampla scoil Phíotágaráis nó na hailceimicithe) go raibh na dúile (dúil chlasaiceach nó na ceithre dúile clasaiceacha) ina bpríomhghíotaí den damhna ar bith sa chruinne.
 Sa cheimic, is éard atá i ndúil (dúil cheimiceach) ná damhna a dhéantar de hadaimh leis an uimhir chéanna prótóin sa gach núicléas. Féach ar an dTábla peiriadach.
 Sa litríocht, Dúil (Dúil (Cnuasach gearrscéalta)) an t-ainm a bhí ar chnuasach gearrscéalta a scríobh an scríbhneoir Éireannach Liam Ó Flaithearta.
 Nádúr
 Damhna


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 200/38
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af UN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 125 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af motorkøretøjer for så vidt angår førerens fremadrettede synsfelt
 omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 1 til den oprindelige udgave af regulativet — Ikrafttrædelsesdato: 3. februar 2008
 Supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet — Ikrafttrædelsesdato: 19. august 2010
 INDHOLD
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde og formål
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Godkendelse
 5.
 Forskrifter
 6.
 Prøvningsprocedure
 7.
 Ændring af køretøjstypen og udvidelse af godkendelsen
 8.
 Produktionens overensstemmelse
 9.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 10.
 Endeligt ophørt produktion
 11.
 Navn og adresse på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder
 BILAG
 Bilag 1 —
 Meddelelse vedrørende godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type køretøj for så vidt angår førerens fremadrettede synsfelt i henhold til regulativ nr. 125.
 Bilag 2 —
 Udformning af godkendelsesmærker
 Bilag 3 —
 Metode til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer
 Bilag 4 —
 Metode til bestemmelse af det størrelsesmæssige forhold mellem bilens primære referencepunkter og det tredimensionale referencesystem
 1 ANVENDELSESOMRÅDE OG FORMÅL
 1.1.
 Dette regulativ finder anvendelse på førerens 180° fremadrettede synsfelt i køretøjer af klasse M1 (1).
 1.2.
 Det har til formål at sikre et passende synsfelt, når forruden og andre rudepartier er tørre og rene.
 1.3.
 Forskrifterne i dette regulativ, sådan som de er udformet, anvendes på køretøjer af klasse M1, i hvilke førerpladsen er i venstre side. For køretøjer af klasse M1, i hvilke førerpladsen er i højre side, kan disse forskrifter anvendes med de nødvendige ændringer ved omvendt brug af de foreskrevne kriterier.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1. »Godkendelse af køretøjstype«: den fulde procedure, hvormed en kontraherende part i overenskomsten attesterer, at en køretøjstype opfylder de tekniske forskrifter i dette regulativ.
 2.2. »Køretøjstype for så vidt angår synsfeltet«: de køretøjer, som ikke indbyrdes er forskellige for så vidt angår grundlæggende aspekter som:
 2.3. »Tredimensionelt referencesystem«: et referencesystem, som består af et lodret længdeplan X-Z, et vandret plan X-Y og et lodret tværplan Y-Z (jf. bilag 4, tillægget, figur 6), og som tjener til at bestemme de relative afstande mellem punkternes placering i planerne og deres faktiske placering på køretøjet. Proceduren til bestemmelse af køretøjets placering i forhold til referencesystemet er beskrevet i bilag 4. Alle de koordinater, som er fastlagt i forhold til nulpunkt ved jord, skal beregnes for et køretøj i køreklar stand (2) med en passager på forsædet med en masse på 75 kg ± 1 %.
 2.4. »Primære referencepunkter«: huller, flader, mærker og identifikationsskilte på køretøjets karrosseri. Den anvendte type referencepunkt og positionen for hvert referencepunkt i forhold til koordinaterne X, Y og Z i det tredimensionale referencesystem og i forhold til et teoretisk plan, som repræsenterer jordoverfladen, skal angives af fabrikanten. Disse referencepunkter kan være de kontrolpunkter, som anvendes ved montering af karrosseriet.
 2.5. »Ryglænets hældningsvinkel«: den vinkel, der defineres i bilag 3, punkt 2.6 eller 2.7.
 2.6. »Ryglænets faktiske hældningsvinkel«: den vinkel, der defineres i bilag 3, punkt 2.6.
 2.7. »Ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel«: den vinkel, der defineres i bilag 3, punkt 2.7.
 2.8. »V-punkter«: de punkter, hvis placering i kabinen bestemmes af lodrette længdeplaner, der går gennem midtpunkterne for de yderste forsædesiddepladser, og i forhold til R-punktet og ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel. Disse punkter tjener til at kontrollere overensstemmelsen med kravene for synsfeltet.
 2.9. »R-punkt« eller »sædets referencepunkt«: det referencepunkt, der defineres i bilag 3, punkt 2.4.
 2.10. »H-punkt«: det punkt, der defineres i bilag 3, punkt 2.3.
 2.11. »Forrudens referencepunkter«: skæringspunkterne mellem forruden og linjer, der ud fra punkterne V går fremad indtil forrudens ydre overflade.
 2.12. »Pansret køretøj«: et køretøj, som er bestemt til beskyttelse af de befordrede passagerer og/eller det medførte gods, og som opfylder kravene til beskyttelse mod beskydning.
 2.13. »Gennemsigtigt område«: området på køretøjets forrude eller en anden rude, hvor lystransmissionsfaktoren målt vinkelret på området er mindst 70 %. I tilfælde af pansrede køretøjer er lystransmissionsfaktoren ikke under 60 %.
 2.14. »P-punkter«: de punkter, omkring hvilke førerens hoved drejer, når han betragter genstande, der befinder sig i et vandret plan på højde med øjnene.
 2.15. »E-punkter«: de punkter, der repræsenterer midtpunkterne i førerens øjne, og som tjener til at bestemme, i hvor høj grad A-stolperne spærrer synsfeltet.
 2.16. »A-stolper«: alle de tagstøtter, som findes foran det lodrette tværplan, der ligger 68 mm foran V-punkterne, herunder de ikke gennemsigtige dele, som er fastgjort til eller er i nærheden af disse støtter, såsom indramningen af forruden og indramningen af dørene.
 2.17. »Førersædets vandrette indstillingsområde«: det område, der omfatter de normale førerpositioner, som fabrikanten har indrettet til at indstille parallelt med X-aksen (jf. punkt 2.3).
 2.18. »Ekstra område for forskydning af sædet«: det område, der af fabrikanten er indrettet med henblik på en forskydning af sædet i X-aksens retning (jf. punkt 2.3), ud over området for de normale under punkt 2.16 nævnte førerpositioner, og som anvendes ved omdannelse af sæderne til liggepladser eller med henblik på at lette indstigningen i køretøjet
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgning om godkendelse for et køretøj for så vidt angår førerens synsfelt skal indgives af fabrikanten af køretøjet eller dennes befuldmægtigede.
 3.2.
 Ansøgningen ledsages af følgende dokumenter i tre eksemplarer og af følgende oplysninger:
 3.2.1.
 beskrivelse af køretøjets type for så vidt angår de under punkt 2.2 nævnte kriterier ledsaget af målskitser og enten et fotografi eller en sprængskitse af kabinen. Numre og/eller symboler til identifikation af køretøjets type skal angives nærmere, samt
 3.2.2.
 tilstrækkeligt detaljerede oplysninger vedrørende de primære referencepunkter til at disse hurtigt kan identificeres og til at placeringen af hvert af dem i forhold til de andre og til R-punktet kan kontrolleres.
 3.3.
 Der skal til den tekniske tjeneste, som skal foretage afprøvning med henblik på godkendelse, indleveres et køretøj, der er repræsentativt for den type køretøj, som skal godkendes.
 4. GODKENDELSE
 4.1.
 Hvis det køretøj, hvortil der søges om godkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i afsnit 5 nedenfor, udstedes der godkendelse for den pågældende køretøjstype.
 4.2.
 Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (00 for regulativet i dets oprindelige form) angiver den ændringsserie, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part må ikke tildele dette nummer til samme køretøjstype, som er udstyret med en anden type synsfelt, eller til en anden køretøjstype.
 4.3.
 Meddelelse om godkendelse, afslag på godkendelse eller tilbagetrækning af godkendelse af en køretøjstype efter dette regulativ skal fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ, samt med fotografier og/eller diagrammer og tegninger, leveret af ansøgeren, i et format, der ikke er større end A4 (210 × 297 mm) eller er foldet til dette format, samt i et passende målestoksforhold.
 4.4.
 Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 2 og som består af følgende:
 4.4.1
 en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (3)
 4.4.2.
 til højre for den i punkt 4.4.1. ovenfor foreskrevne cirkel, nummeret på dette regulativ, efterfulgt af bogstavet »R«, en tankestreg og godkendelsesnummeret.
 4.5.
 Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald skal regulativet og godkendelsesnumrene samt de ekstra symboler placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i afsnit 4.4.1.
 4.6.
 Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes.
 4.7.
 Godkendelsesmærket skal være påført i nærheden af eller på køretøjets fabrikationsplade.
 5. FORSKRIFTER
 5.1. Førerens synsfelt
 5.1.1.
 Den gennemsigtige del af forruden skal mindst omfatte forrudens referencepunkter (jf. bilag 4, tillægget, figur 1):
 5.1.1.1.
 et vandret referencepunkt beliggende foran V1 og 17° til venstre herfor (jf. bilag 4, tillægget, figur 1)
 5.1.1.2.
 et lodret øvre referencepunkt foran V1 og 7° over vandret
 5.1.1.3.
 et lodret nedre referencepunkt beliggende foran V2 og 5° under vandret
 5.1.1.4.
 til kontrol af udsynet fremefter gennem den modsatte halvdel af forruden vælges tre andre referencepunkter, der er symmetriske med de under 5.1.1.1 til 5.1.1.3 definerede punkter i forhold til køretøjets længdemidterplan.
 5.1.2.
 Den døde vinkel for hver A-stolpe som beskrevet i punkt 5.1.2.1. må ikke overskride 6° (jf. bilag 4, tillægget, figur 3). Denne vinkel skal for pansrede køretøjer ikke overstige 10°.
 Det er ikke nødvendigt at bestemme den døde vinkel for »A-stolpen« på passagersiden som beskrevet i punkt 5.1.2.1.2, hvis de to støtter er placeret symmetrisk i forhold til køretøjets lodrette midterplan i længderetningen.
 5.1.2.1.
 For hver A-stolpe måles den døde vinkel ved at overlejre følgende to vandrette snit i planet:
 Snit 1
 :
 Fra punktet Pm, beliggende på det sted, der er defineret i punkt 5.3.1.1, tegnes et plan, der danner en vinkel på 2° opad i forhold til det vandrette plan gående gennem Pm fremad. Det vandrette snit for A-stolpen bestemmes fra det forreste punkt for skæringen mellem A-stolpen og det skrå plan (jf. bilag 4, tillægget, figur 2).
 Snit 2
 :
 Den samme fremgangsmåde gentages, idet der tegnes et plan, som danner en vinkel på 5° nedad i forhold til det vandrette plan gående gennem Pm fremad (jf. bilag 4, tillægget, figur 2).
 5.1.2.1.1.
 Den døde vinkel for A-stolpen i førersiden er den vinkel, der i udsynsplanet dannes af en parallel linje, der udgår fra E2, til tangenten fra E1 med den ydre kant af snit S2 og tangenten fra E2 til den indre kant af snit S1 (jf. bilag 4, tillægget, figur 3).
 5.1.2.1.2.
 Den døde vinkel for A-stolpen i passagersiden er den vinkel, der i udsynsplanet dannes af tangenten fra E3 til den indre kant af snit S1 og en parallel linje, der udgår fra E3 til tangenten fra E4 til den ydre kant af snit S2 (jf. bilag 4, tillægget, figur 3).
 5.1.2.2.
 Intet køretøj må have mere end to A-stolper.
 5.1.3.
 I førerens direkte synsfelt på 180° fremad må der i et felt, der ligger under et vandret plan gennem V1 og over tre planer gennem V2, hvoraf det ene er vinkelret på X-Z planet og hælder 4°fremefter under det vandrette plan, og de to andre er vinkelrette på Y-Z planet og hælder 4°under det vandrette plan (jf. bilag 4, tillægget, figur 4), ikke forekomme andre døde vinkler end dem, der skyldes A-stolperne, de faste eller bevægelige ventilations- eller siderudeskillelister, udvendige radioantenner, førerspejle eller rudeviskere.
 Som døde vinkler anses ikke:
 a)
 radioantenneledere, som enten er indlagt eller påtrykt, og som har følgende maksimale bredde:
 i)
 indlagte ledere: 0,5 mm
 ii)
 påtrykte ledere: 1,0 mm. Radioantenneledere må ikke gennemløbe synsfelt A (4). Tre antenneledere kan imidlertid gennemløbe synsfelt A, dersom deres bredde ikke overstiger 0,5 mm
 b)
 i synsfelt A er ledere til afrimning/afdugning normalt anbragt i »zigzag« eller i sinusform med følgende dimensioner:
 i)
 maksimal synlig bredde: 0,030 mm
 ii)
 maksimal tæthed for lederne:
 a)
 såfremt lederne er lodrette: 8/cm
 b)
 såfremt lederne er vandrette: 5/cm.
 5.1.3.1
 En død vinkel, fremkaldt af den ydre kant af rattet og af instrumentbrættet inden for rattet, er tilladt, såfremt et plan gennem V2, vinkelret på planet X-Z, og som tangerer den øverste del af rattets ydre kant, hælder mindst 1° under det vandrette plan.
 Er rattet indstilleligt, skal det være anbragt i sin normale position angivet af fabrikanten; i mangel af sådan angivelse anbringes det midt mellem grænserne for indstillingsområdet (-områderne).
 5.2. V-punkternes position
 5.2.1.
 V-punkternes position er angivet i XYZ-koordinater i forhold til R-punktet i det tredimensionale referencesystem i tabel I og IV.
 5.2.2.
 I tabel I angives de grundlæggende koordinater for en konstruktivt bestemt hældningsvinkel for ryglænet på 25°. Koordinaternes positive retning er angivet i bilag 4, tillægget, figur 1.
 Tabel I
 V-punkt
 X
 Y
 Z
 V1
 68 mm
 –5 mm
 665 mm
 V2
 68 mm
 –5 mm
 589 mm
 5.3. P-punkternes position
 5.3.1.
 P-punkternes position er angivet i XYZ-koordinater i forhold til R-punktet i det tredimensionale referencesystem i tabel II, III og IV.
 5.3.1.1.
 I tabel II angives de grundlæggende koordinater for en konstruktivt bestemt hældningsvinkel for ryglænet på 25°. Koordinaternes positive retning er angivet i bilag 4, tillægget, figur 1.
 Pm-punktet er skæringspunktet mellem den rette linje mellem P1, P2 og det lodrette midterplan i længderetningen, der passerer R-punktet.
 Tabel II
 P-punktet
 X
 Y
 Z
 P1
 35 mm
 –20 mm
 627 mm
 P2
 63 mm
 47 mm
 627 mm
 Pm
 43,36 mm
 0 mm
 627 mm
 5.3.1.2.
 I tabel III angives de supplerende korrektioner, der skal foretages i X-koordinaterne for P1 og P2, når sædets vandrette indstillingsområde, som defineret i punkt 2.16, overstiger 108 mm. Koordinaternes positive retning er angivet i bilag 4, tillægget, figur 1.
 Tabel III
 Førersædets vandrette indstillingsområde
 Δx
 108 til 120 mm
 –13 mm
 121 til 132 mm
 –22 mm
 133 til 145 mm
 –32 mm
 146 til 158 mm
 –42 mm
 over 158 mm
 –48 mm
 5.4. Korrektioner for andre konstruktivt bestemte hældningsvinkler for ryglænet end 25°.
 I tabel IV angives de supplerende korrektioner, der skal foretages i X- og Z-koordinaterne for hvert P-punkt og hvert V-punkt, når den konstruktivt bestemte hældningsvinkel for ryglænet afviger fra 25°. Koordinaternes positive retning er angivet i bilag 4, tillægget, figur 1.
 Tabel IV
 Ryglænets hældning
 (i o)
 Vandrette koordinater
 Δx
 Lodrette koordinater
 Δz
 5
 – 186 mm
 28 mm
 6
 – 177 mm
 27 mm
 7
 – 167 mm
 27 mm
 8
 – 157 mm
 27 mm
 9
 – 147 mm
 26 mm
 10
 – 137 mm
 25 mm
 11
 – 128 mm
 24 mm
 12
 – 118 mm
 23 mm
 13
 – 109 mm
 22 mm
 14
 –99 mm
 21 mm
 15
 –90 mm
 20 mm
 16
 –81 mm
 18 mm
 17
 –72 mm
 17 mm
 18
 –62 mm
 15 mm
 19
 –53 mm
 13 mm
 20
 –44 mm
 11 mm
 21
 –35 mm
 9 mm
 22
 –26 mm
 7 mm
 23
 –18 mm
 5 mm
 24
 –9 mm
 3 mm
 25
 0 mm
 0 mm
 26
 9 mm
 –3 mm
 27
 17 mm
 –5 mm
 28
 26 mm
 –8 mm
 29
 34 mm
 –11 mm
 30
 43 mm
 –14 mm
 31
 51 mm
 –18 mm
 32
 59 mm
 –21 mm
 33
 67 mm
 –24 mm
 34
 76 mm
 –28 mm
 35
 84 mm
 –32 mm
 36
 92 mm
 –35 mm
 37
 100 mm
 –39 mm
 38
 108 mm
 –43 mm
 39
 115 mm
 –48 mm
 40
 123 mm
 –52 mm
 5.5. E-punkternes position
 5.5.1.
 E1 og E2 ligger hver 104 mm fra P1.
 E2 ligger 65 mm fra E1 (jf. bilag IV, tillægget, figur 4).
 5.5.2.
 Den rette linje gennem E1 og E2 drejes omkring P1, indtil tangenten fra E1 til den ydre kant af snit 2 af A-stolpen i førersiden danner en vinkel på 90°med den rette linje gennem E1-E2 (jf. bilag 4, tillægget, figur 3).
 5.5.3.
 E3 og E4 ligger hver 104 mm fra P2. E3 ligger 65 mm fra E4 (jf. bilag 4, tillægget, figur 4).
 5.5.4.
 Den rette linje gennem E3-E4 drejes omkring P2, indtil tangenten fra E4 til den ydre kant af snit 2 af A-stolpen i passagersiden danner en vinkel på 90°med den rette linje gennem E3-E4 (jf. bilag 4, tillægget, figur 3).
 6. PRØVNINGSPROCEDURE
 6.1. Førerens synsfelt
 6.1.1
 Det størrelsesmæssige forhold mellem køretøjets primære referencepunkter og det tredimensionale referencesystem bestemmes efter den i bilag 4 foreskrevne fremgangsmåde.
 6.1.2.
 Punkt V1's og V2's position i forhold til R-punktet bestemmes ved hjælp af XYZ-koordinaterne i det tredimensionale referencesystem og er angivet i tabel I under punkt 5.2.2 og tabel IV under punkt 5.4. Forrudens referencepunkter bestemmes ud fra de korrigerede V-punkter som angivet i punkt 5.1.1.
 6.1.3.
 Den indbyrdes position af P-punkterne, R-punktet og midteraksen for førerens siddeplads bestemmes ved hjælp af tabel II og III under punkt 5.3 og udtrykkes i XYZ-koordinater i det tredimensionale referencesystem. De korrektioner, der skal foretages i koordinaterne, når den konstruktivt bestemte hældningsvinkel for ryglænet afviger fra 25°, er angivet i tabel IV under punkt 5.4.
 6.1.4.
 Den døde vinkel (jf. punkt 5.1.2) måles i de inklinerede plan som vist i bilag 4, tillægget, figur 2. Den indbyrdes position af P1 og P2, som er forbundet med henholdsvis E1 og E2 og med E3 og E4, fremgår af bilag 4, tillægget, figur 5.
 6.1.4.1.
 Den rette linje gennem E1-E2 skal placeres som beskrevet i punkt 5.5.2. Den døde vinkel for A-stolpen i førersiden måles som anført i punkt 5.1.2.1.1.
 6.1.4.2.
 Den rette linje gennem E3-E4 skal placeres som beskrevet i punkt 5.5.4. Den døde vinkel for A-stolpen i passagersiden måles herefter som anført i punkt 5.1.2.1.2.
 6.1.5
 Fabrikanten kan måle den døde vinkel enten på køretøjet eller på tegningerne. I tvivlstilfælde kan de tekniske tjenester kræve, at der foretages forsøg på køretøjet.
 7. ÆNDRING AF KØRETØJSTYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN
 7.1.
 Enhver ændring af køretøjstypen som defineret i punkt 2.2 ovenfor skal meddeles til den administrative tjeneste, som har udstedt typegodkendelse af køretøjet. Den pågældende tjeneste kan da enten:
 7.1.1.
 skønne, at de pågældende ændringer ikke har nogen negativ virkning for opfyldelsen af betingelserne for udstedelse af godkendelsen og for udvidelse af godkendelsen,
 7.1.2.
 skønne, at de pågældende ændringer medfører, at betingelserne for udstedelse af godkendelsen ikke længere er opfyldt og kræve yderligere prøvninger eller supplerende kontrol, inden den udsteder en udvidelse af godkendelsen.
 7.2.
 Godkendelse eller afslag på godkendelse skal sammen med detaljer om ændringerne meddeles i henhold til fremgangsmåden beskrevet i afsnit 4.3 ovenfor til de kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ.
 7.3.
 Den kompetente myndighed skal underrette de øvrige kontraherende parter om udvidelsen ved hjælp af den formular, der fremgår af regulativets bilag 2. Den skal tildele et serienummer til hver udvidelse: det såkaldte udvidelsesnummer.
 8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 8.1.
 Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med de almindelige bestemmelser i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende forskrifter:
 8.2.
 Et køretøj, der er godkendt i henhold til dette regulativ, skal være således fremstillet, at det svarer til den godkendte type, idet det skal opfylde de krav, der er fastlagt i punkt 5 ovenfor.
 8.3.
 Den kompetente myndighed, der har meddelt godkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder, der anvendes til kontrol af overensstemmelsen af hver produceret enhed. Der foretages normalt en inspektion hvert andet år.
 9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 9.1.
 Den godkendelse, som er meddelt for en type køretøj i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis kravene i punkt 8 ovenfor ikke er opfyldt.
 9.2.
 Hvis en af de kontraherende parter inddrager en godkendelse, som den tidligere har udstedt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 10. ENDELIGT OPHØRT PRODUKTION
 Hvis indehaveren af godkendelsen fuldstændig ophører med at fremstille en køretøjstype, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen. Myndigheden underretter straks de øvrige kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 11. NAVN OG ADRESSE PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGER, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser skal fremsendes.
 (1) Som defineret i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).
 (2) Køretøjets masse i køreklar stand omfatter køretøjets masse og dets karosseri med kølevæsker, smøremidler, brændstof, 100 % af andre væsker, værktøj, reservehjul og fører. Førerens masse sættes til 75 kg (sammensat af 68 kg for personens vægt og 7 kg for bagagens vægt i overensstemmelse med ISO-standard 2416:1992). Tanken indeholder 90 %, og de øvrige anordninger, der indeholder væsker (andre end dem, der er beregnet til spildevand), indeholder 100 % af den kapacitet, der oplyses af fabrikanten.
 (3) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Serbien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symboler), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika, 48 for New Zealand, 49 for Cypern, 50 for Malta, 51 for Republikken Korea, 52 for Malaysia, 53 for Thailand, 54 og 55 (ubenyttet) og 56 for Montenegro. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser meddelt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN’s generalsekretær til de kontraherende parter i overenskomsten.
 (4) Som defineret i bilag 18, punkt 2.2, i regulativ nr. 43 om godkendelse af sikkerhedsruder og materiale til sikkerhedsruder.
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 (Største format: A4 (210 × 297 mm))
 BILAG 2
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER
 (jf. punkt 4.4 til 4.4.2 i dette regulativ)
 BILAG 3
 Metode til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer
 1. FORMÅL
 1.1. Den i dette bilag beskrevne fremgangsmåde anvendes til bestemmelse af H-punktets placering og kroppens faktiske hældningsvinkel i én eller flere siddepladser i et motorkøretøj og til at efterprøve forholdet mellem målte data og de konstruktivt bestemte specifikationer, som er opgivet af fabrikanten (1).
 2. DEFINITIONER
 I dette bilag forstås ved:
 2.1. »Referencedata«: en eller flere af de nedenfor angivne kendetegn for en siddende stilling, nemlig:
 2.2. »Tredimensional H-punkt-anordning« (3-D H-anordning): den anordning, som anvendes til bestemmelse af H-punkter og kroppens faktiske hældningsvinkel. Denne anordning er beskrevet nærmere i tillæg 1 til dette bilag.
 2.3. »H-punkt«: omdrejningscentrum for krop og lår på 3-D H-anordningen, som er placeret på køretøjets sæde i overensstemmelse med punkt 4 nedenfor. H-punktet ligger midt på anordningens centerlinje, som går mellem H-punktets sigteknapper på hver side af 3-D H-anordningen. H-punktet svarer teoretisk til R-punktet (tolerancer fremgår af punkt 3.2.2. nedenfor). Når først H-punktet er bestemt efter fremgangsmåden i punkt 4, anses det for fast i forhold til sædets beklædning, idet det flyttes sammen med denne, når sædets stilling ændres.
 2.4. »R-punkt« eller »sædets referencepunkt«: et konstruktivt bestemt punkt fastsat af køretøjets fabrikant for hver siddeplads og fastlagt i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 2.5. »Kropslinje«: midterlinjen af sonden på 3-D H-anordningen med sonden i bageste stilling.
 2.6. »Kroppens faktiske hældningsvinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem H-punktet og kropslinjen ud fra kvadranten for ryggens hældningsvinkel på 3-D H-anordningen. Kroppens faktiske hældningsvinkel svarer teoretisk til kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel (tolerancer fremgår af punkt 3.2.2. nedenfor).
 2.7. »Kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem R-punktet og kropslinjen i en stilling, der svarer til ryglænets konstruktivt bestemte stilling, således som denne er fastsat af køretøjets fabrikant.
 2.8. »Midterplan for passager/fører« (C/CPO): midterplanet for 3-D H-anordningen, som er anbragt på hver af de foreskrevne siddende stillinger. Det repræsenteres af H-punktets koordinat på Y-aksen. For enkeltsæder falder sædets midterplan sammen med passagerens/førerens midterplan. For de øvrige sæder angives førerens/passagerens midterplan af fabrikanten.
 2.9. »Tredimensionalt referencesystem«: et system som beskrevet i tillæg 2 til dette bilag.
 2.10. »Referencepunkter«: fysiske punkter (huller, flader, mærker eller indsnit) på køretøjets karosseri som defineret af fabrikanten.
 2.11. »Køretøjets måleposition«: køretøjets stilling, bestemt ved referencepunkternes koordinater i det tredimensionale referencesystem.
 3. FORSKRIFTER
 3.1. Fremlæggelse af data
 For hver siddeplads, for hvilken der kræves referencedata til påvisning af, at bestemmelserne i dette regulativ er overholdt, skal alle nedenstående data eller et passende udvalg heraf forelægges i den form, der er angivet i tillæg 3 til dette bilag:
 3.1.1.
 R-punktets koordinater i det tredimensionale referencesystem.
 3.1.2.
 Kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel.
 3.1.3.
 Alle de angivelser, som er nødvendige for indstilling af sædet (såfremt det er justerbart) i den i punkt 4.3 nedenfor fastlagte målestilling.
 3.2. Forhold mellem måleværdier og konstruktivt bestemte specifikationer
 3.2.1. H-punktets koordinater og værdien af kroppens faktiske hældningsvinkel, som fremkommer ved den i punkt 4 nedenfor beskrevne fremgangsmåde, sammenholdes med henholdsvis R-punktets koordinater og værdien af kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel således som angivet af køretøjets fabrikant.
 3.2.2. For den pågældende siddeplads anses den indbyrdes beliggenhed af R-punktet og H-punktet og forholdet mellem kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel og kroppens faktiske hældningsvinkel for tilfredsstillende, såfremt H-punktet, bestemt ved sine koordinater, ligger inden for et kvadrat, hvis sidelængde er 50 mm, og hvis diagonaler skærer hinanden i R-punktet, og såfremt kroppens faktiske hældningsvinkel er inden for 5° fra kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel.
 3.2.3. Er disse betingelser opfyldt, anvendes R-punktet og kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel til at påvise, at dette regulativs bestemmelser er overholdt.
 3.2.4. Opfylder H-punktet og kroppens faktiske hældningsvinkel ikke kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, bestemmes H-punktet og kroppens faktiske hældningsvinkel yderligere to gange (tre gange i alt). Såfremt resultaterne af to af disse tre operationer opfylder kravene, finder betingelserne i punkt 3.2.3 ovenfor anvendelse.
 3.2.5. Såfremt resultaterne af mindst to af de i punkt 3.2.4 ovenfor beskrevne operationer ikke opfylder kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, eller såfremt efterprøvning ikke kan finde sted, fordi køretøjets fabrikant har undladt at give oplysning om R-punktets beliggenhed eller om kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel, finder det geometriske tyngdepunkt af de tre målte punkter eller gennemsnittet af de tre målte vinkler anvendelse og anses for at gælde i alle tilfælde, hvor der henvises til R-punktet eller kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel i dette regulativ.
 4. FREMGANGSMÅDE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG KROPPENS FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL
 4.1. Køretøjet klargøres efter fabrikantens nærmere anvisning til en temperatur på 20 ± 10o C for at sikre, at sædematerialet har nået rumtemperatur. Har prøvesædet aldrig været benyttet, anbringes en 70 til 80 kg tung person eller genstand på sædet to gange ét minut for at komprimere sædehynde og ryglæn. Hvis fabrikanten anmoder herom, skal alle sæder være ubelastet i et tidsrum af mindst 30 minutter, før montering af 3-D H-anordningen.
 4.2. Køretøjet skal være i den i punkt 2.11 ovenfor fastlagte måleposition.
 4.3. Er sædet justerbart, indstilles det i den bageste normale køreposition eller siddeplads, som angives af køretøjets fabrikant, idet kun sædets indstilling i længderetningen tages i betragtning, og idet der ses bort fra indstilling til andet formål end normal kørsel. Findes der andre former for indstilling af sædet (højde, vinkel, ryglæn osv.), vælges den indstilling, som foreskrives af køretøjets fabrikant. Affjedrede sæder skal i lodret retning være stift fastgjort i den normale kørestilling som angivet af fabrikanten.
 4.4. Det område af sædet, som berøres af 3-D H-anordningen, skal være dækket af bomuldsmusselin af tilstrækkelig størrelse og passende vævning, beskrevet som almindeligt bomuldsstof med 18,9 tråde pr. cm2 og vægt 0,228 kg/m2, eller af strikket eller uvævet stof med tilsvarende egenskaber.
 Foretages prøvningen på et sæde uden for køretøjet, skal det gulv, som sædet er anbragt på, have samme væsentlige egenskaber (2) som bunden i det køretøj, hvor sædet påtænkes anvendt.
 4.5. 3-D H-anordningens sæde og ryglæn anbringes således, at passagerens/førerens midterplan (C/CPO) falder sammen med 3-D H-anordningens midterplan. På fabrikantens begæring kan 3-D H-anordningen flyttes, så den er inden for C/CPO, hvis 3-D H-anordning er anbragt så yderligt, at sædets kant ikke gør det muligt at bringe 3-D H-anordningen i niveau.
 4.6. Fod-/underbensenhederne fastgøres til sædeskålen, enten enkeltvis eller ved hjælp af den T-formede knæledsaksel. En linje gennem sigteknapperne for H-punktet skal være parallel med gulvfladen og vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 4.7. 3-D H-anordningens fod- og benposition indstilles som følger:
 4.7.1. Omhandlet siddeplads: fører og den yderste forsædepassager
 4.7.1.1.
 De to fod-/benenheder føres fremad, så fødderne indtager deres naturlige stilling på gulvet, om nødvendigt mellem betjeningspedalerne. Den venstre fod skal om muligt anbringes omtrent lige så langt til venstre for 3-D H-anordningens midterplan som den højre fod er til højre. Den libelle, som kontrollerer 3-D H-anordningens indstilling i tværretningen, bringes i vater, om nødvendigt ved efterindstilling af sædeskålen eller ved, at ben-/fodenhederne stilles bagud. Linjen gennem sigteknapperne for H-punktet holdes vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 4.7.1.2.
 Hvis det venstre ben ikke kan holdes parallelt med højre ben, og venstre fod ikke kan understøttes af konstruktionen, flyttes venstre fod, indtil den er understøttet. Sigteknappernes indstilling skal bibeholdes.
 4.7.2. Designated seating position: outboard rear seat
 For bagsæder og ekstrasæder anbringes benene som foreskrevet af fabrikanten. Hvis de dele af bunden, som fødderne derved støtter mod, har forskellig højde, benyttes som reference den fod, som først kommer i berøring med forsædet, og den anden fod anbringes således, at libellen til angivelse af sædets indstilling i tværretningen er i vater.
 4.7.3. Andre omhandlede siddepladser:
 Hertil benyttes den generelle metode i punkt 4.7.1. ovenfor bortset fra, at fødderne anbringes som foreskrevet af køretøjets fabrikant.
 4.8. Der påsættes vægtlodder for underben og lår, og 3-D H-anordningen bringes i vater.
 4.9. Ryglænsskålen skubbes frem mod det forreste stop, og 3-D H-anordningen trækkes fri af ryglænet ved hjælp af T-stykket. 3-D H-anordningen justeres på sædet ved hjælp af en af følgende metoder:
 4.9.1.
 Hvis 3-D H-anordningen har tendens til at glide tilbage, benyttes følgende procedure: Man lader 3-D H-anordningen glide tilbage, indtil T-stykket ikke længere behøver at belastes for at begrænse bevægelsen fremad-vandret, dvs. indtil sædets skål ligger an mod ryglænet. Om nødvendigt korrigeres underbenets position.
 4.9.2.
 Hvis 3-D H-anordningen ikke har tendens til at glide tilbage, benyttes følgende metode: 3-D H anordningen skubbes tilbage ved, at T-stykket påføres en bagudrettet vandret belastning, indtil sædeskålen ligger an mod ryglænet (se fig. 2 i tillæg 1 til dette bilag).
 4.10. Der påføres en belastning på 100 ± 10 N på 3-D H-anordningens ryglæn og skål i skæringspunktet mellem hoftevinkelkvadranten og T-stykkets hus. Belastningens retning holdes langs en linje mellem ovennævnte skæringspunkt og et punkt lige over lårbjælkens hus (jf. fig. 2 i tillæg 1 til dette bilag). Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet. Under den resterende del af proceduren må man omhyggeligt forhindre 3-D H-anordningen i at glide fremad.
 4.11. Vægtlodderne svarende til højre og venstre balde monteres, derefter skiftevis de otte kropsvægtlodder. 3-D H-anordningen holdes i vater.
 4.12. Rygskålen vippes fremad, så ryglænet aflastes. 3-D H-anordningen rokkes fra side til side gennem en vinkel på 10° (5° på hver side af det lodrette midterplan) gennem tre hele cyklusser for at udløse eventuel opstået friktion mellem 3-D H-anordningen og sædet.
 Under den rokkende bevægelse kan 3-D H-anordningens T-stykke have tendens til at flytte sig fra den foreskrevne vandrette og lodrette indstilling. T-stykket må derfor fastholdes ved, at man påfører det en passende sideværts belastning under den rokkende bevægelse. Ved fastholdelse af T-stykket og den rokkende bevægelse af 3-D H-anordningen må utilsigtet påføring af ydre lodrette eller frem- og bagudrettede kræfter undgås.
 3-D H-anordnings fødder må ikke holdes tilbage eller blokeres under dette trin. Ændrer fødderne stilling, skal man foreløbig lade dem forblive i denne stilling.
 Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet, og det kontrolleres, at begge libeller står i nulstilling. Har fødderne flyttet sig under den rokkende bevægelse af 3-D H-anordningen, skal de justeres på følgende måde:
 Hver fod løftes skiftevis mindst muligt fri af bunden, indtil der ikke fremkommer nogen yderligere flytning af fødderne. Under denne løftning skal fødderne kunne dreje frit, og der må ikke påføres nogen fremadgående eller sideværts kraft. Når hver fod føres tilbage i sænket stilling, skal hælen være i berøring med den del af konstruktionen, der er beregnet til dette.
 Kontrollér at libellen for sideværts indstilling er i nulstilling. Om nødvendigt påføres rygskålen foroven en tilstrækkelig sideværts belastning til at bringe 3-D H-anordningens sædeskål i vater på sædet.
 4.13. Fastholdelse af den T-formede stang for at forhindre 3-D H-anordningen i at glide fremefter på sædehynden sker på følgende måde:
 a)
 rygskålen føres tilbage til ryglænet
 b)
 der påføres en vekslende afbrudt vandret bagudrettet belastning på højst 25 N på rygvinkelstangen i en højde omtrent svarende til midten af kropsvægtlodderne, indtil hoftevinkelkvadranten viser, at der er nået en stabil stilling efter ophør af belastningen. Det må nøje sikres, at 3-D H-anordningen ikke påføres nogen ydre nedadrettet eller sideværts belastning. Er det nødvendigt igen at bringe 3-D H-anordningen i niveau, drejer man rygskålen fremad og i vater og gentager proceduren fra pkt. 4.12.
 4.14. Foretag alle målinger:
 4.14.1.
 H-punktets koordinater måles i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 4.14.2.
 Kroppens faktiske hældningsvinkel aflæses på 3-D H-anordningens rygvinkelkvadrant med måleanordningen ført helt tilbage.
 4.15. Ønskes installationen af 3-D H-anordningen gentaget, skal alle sæder være ubelastet i mindst 30 minutter, før geninstallation finder sted. 3-D H-anordningen må ikke efterlades i belastet stand på sædet længere end den tid, det tager at udføre prøvningen.
 4.16. Hvis sæderne i samme række kan anses for at svare til hinanden (bænkesæde, identiske sæder osv.), bestemmes for hver sæderække kun ét H-punkt og én kroppens faktiske hældningsvinkel, idet den i dette bilags tillæg 1 beskrevne 3-D H-anordning anbringes på en siddeplads, som er repræsentativ for rækken.
 Denne plads skal være:
 4.16.1.
 for den forreste række vedkommende være førersædet
 4.16.2.
 for den bageste rækkes eller de bageste rækkers vedkommende være et ydersæde.
 (1) I en hvilken som helst anden siddende stilling end i forsæderne, hvor H-punktet ikke kan bestemmes under anvendelse af den tredimensionale H-punktanordning eller tilsvarende fremgangsmåder, kan det af fabrikanten angivne R-punkt benyttes som udgangspunkt efter den pågældende myndigheds egen vurdering.
 (2) Hældning, højdeforskel med et sædebeslag, overfladestruktur osv.
 Tillæg 1
 Beskrivelse af den tredimensionale H-punktsanordning (3-D H-anordning)
 (1)
 1. RYGLÆNS- OG SÆDESKÅL
 Ryglæns- og sædeskålene er udført i armeret plast og metal. De simulerer den menneskelige krop og lår og er mekanisk hængslet i H-punktet. Til måling af kroppens faktiske hældningsvinkel er der til målestokken fastgjort en kvadrant, som er hængslet i H-punktet. En justerbar lårbjælke, fastgjort til sædeskålen, fastlægger lårets centerlinje og fungerer som grundlinje for hoftevinkelkvadranten.
 2. KROPS- OG BENELEMENTER
 Underbenselementerne er forbundet med sædeskålen ved T-stykket, der samler knæene og er en sideværts forlængelse af den indstillelige lårbjælke. Underbenselementerne er forsynet med kvadranter til måling af knævinklerne. Sko- og fodenhederne er kalibreret til måling af fodvinklen. Til den rumlige orientering af anordningen findes to libeller. Vægtlodder svarende til de forskellige kropselementer er anbragt i de respektive tyngdepunkter, så de giver samme indtrængning i sædet som den, der bevirkes af en mandsperson på 76 kg. Det kontrolleres, at alle 3-D H-anordningens led arbejder frit uden at frembyde nævneværdig friktion.
 Figur 1
 Betegnelser for 3-D H-anordningens elementer
 Figur 2
 Dimensioner for 3-D H-anordningens elementer og vægtfordeling
 (1) Maskinen svarer til den, der er beskrevet i i ISO Standard 6549-1980. Vedrørende nærmere enkeltheder i konstruktionen af 3-D H-maskinen henvises til Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Tillæg 2
 TREDIMENSIONALT REFERENCESYSTEM
 1.
 Det tredimensionale referencesystem er defineret ved tre ortogonale planer, som fastlægges af køretøjets fabrikant (jf. illustrationen) (1).
 2.
 Køretøjets målestilling fastlægges ved, at køretøjet anbringes på underlagsfladen, således at referencepunkternes koordinater svarer til de værdier, der angives af fabrikanten.
 3.
 Koordinaterne til R-punktet og H-punktet fastlægges i forhold til de referencepunkter, som angives af køretøjets fabrikant.
 (1) Referencesystemet svarer til ISO-standard 4130:1978.
 Tillæg 3
 REFERENCEDATA FOR SIDDEPLADSER
 1. KODNING AF REFERENCEDATA
 Referencedata er angivet fortløbende for hver siddeplads. Siddepladser er identificeret ved en toleddet kode. Det første led er et arabertal, som angiver sæderækken, regnet fra køretøjets forende til bagenden. Det andet led er et stort bogstav, som angiver sædets placering i rækken, set i køretøjets normale køreretning. Der anvendes følgende bogstaver:
 L= venstre
 C= midterste
 R= højre
 2. BESKRIVELSE AF KØRETØJETS MÅLESTILLING
 2.1. Referencepunkternes koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. LISTE OVER REFERENCEDATA
 3.1. Siddeplads: ...
 3.1.1. R-punktets koordinater:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Kroppens konstruktivt bestemte hældningsvinkel: ...
 3.1.3. Forskrifter for sædeindstilling (1)
 vandret: ...
 lodret: ...
 vinkelindstilling: ...
 kroppens hældningsvinkel: ...
 NB: Referencedata for yderligere siddepladser angives under 3.2, 3.3, osv.
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 4
 Metode til bestemmelse af det størrelsesmæssige forhold mellem køretøjets primære referencepunkter og det tredimensionale referencesystem
 1. FORHOLD MELLEM REFERENCESYSTEMET OG KØRETØJETS PRIMÆRE REFERENCEPUNKTER
 For at kontrollere de specifikke indvendige og udvendige mål på et køretøj, der er indleveret til godkendelse i overensstemmelse med dette regulativ, er det, for at de særlige punkter, der fremgår af fabrikantens tegninger, kan findes på det til godkendelse indleverede køretøj, som er fremstillet efter disse tegninger, nødvendigt nøjagtigt at fastsætte forholdet mellem koordinaterne i det tredimensionale referencesystem i punkt 2.3 i bilag I, som er blevet fastlagt i den indledende konstruktionsfase, og positionen for de i punkt 2.4 anførte primære referencepunkter.
 2. METODE TIL BESTEMMELSE AF FORHOLDET MELLEM REFERENCESYSTEMET OG REFERENCEPUNKTERNE
 Til brug ved bestemmelse af dette forhold afmærkes et referenceplan på jorden med X- og Y-akser, der er forsynet med målangivelser. Den metode, der skal benyttes til dette formål, er illustreret i figur 6 i tillægget til dette bilag. Referenceplanet består af en fast, jævn og vandret flade, hvorpå køretøjet står, og hvor der solidt er fastgjort to måleskalaer, der er inddelt i millimeter, og som har en længde på mindst 8 meter for X-X-aksens vedkommende og 4 meter for Y-Y-aksens vedkommende. De to skalaer skal placeres vinkelret i forhold til hinanden som vist i figur 6 i tillægget til dette bilag. Aksernes skæringspunkt er »nulpunktet ved jord«.
 3. KONTROL AF REFERENCEPLANET
 For at tage hensyn til ujævnheder i referenceplanet eller afprøvningsfladen er det nødvendigt at måle afvigelserne i forhold til nulpunktet ved jord for hver 250 mm langs X- og Y-måleskalærne og at registrere måleresultaterne, således at de nødvendige korrektioner kan foretages under kontrollen af køretøjet.
 4. NØJAGTIG PRØVEOPSTILLING
 For at tage mindre afvigelser i ophængningshøjde osv. i betragtning er det før målingerne foretages nødvendigt at have et middel til at bringe referencepunkterne på plads i forhold til de koordinater, der er blevet fastlagt under konstruktionsfasen. Yderligere må der kunne foretages mindre forskydninger af køretøjet i side- og/eller længderetning, således at det kan blive placeret korrekt i forhold til referenceplanerne.
 5. RESULTATER
 Når køretøjet er blevet placeret korrekt i forhold til referencesystemet og i den under konstruktionsfasen bestemte position, er det let at bestemme placeringen af de punkter, der er nødvendige for undersøgelsen af udsynet fremefter.
 Ved denne undersøgelse kan der benyttes teodolitter, lyskilder, afskærmningsanordninger eller enhver anden anordning, der kan påvises at give tilsvarende resultater.
 Tillæg
 Figur 1
 Bestemmelse af V-punkter
 Figur 2
 Observationspunkter for a-stolperne
 Figur 3
 Døde vinkler
 Figur 4
 Evaluering af døde vinkler i førerens direkte synsfelt på 180° fremad
 Figur 5
 Dimensionsdiagram med den indbyrdes position AF E- og P-punkter
 Figur 6
 Arbejdsflade i vater


text:
Paul Verlaine (* 30. marec 1844, Metz – † 8. január 1896, Paríž) bol francúzsky básnik, predstaviteľ symbolizmu.
 Životopis
 Narodil sa v Metz, študoval v Paríži, neskôr sa stal úradníkom na radnici.
 Svoju prvú zbierku Saturnské básne napísal v období, ktoré sám označuje ako kritické, a v ktorom v sebe po prvýkrát objavil básnika. Prejavuje sa v nich typická citovosť. Uplatnili sa v nej poetické postupy parnasizmu i vplyv Charlesa Baudelaira. No práve v nej sa po prvý raz v sústredenej podobe objavujú básne vyvolávajúce zvukovú predstavu („melodické piesne“). Ide o jemné zvukové i vizuálne vyjadrenie silného citového a zmyslového zážitku z poznávania krajiny a obdivu k nej. Popri lyrických, krajinomalebných polohách sa tu uplatnili aj motívy lásky, smútku, túžby.
 Citovosť sa ešte výraznejšie prejavuje v zbierke Galantné slávnosti inšpirovaná Watteauovými rokokovými obrazmi.
 V roku 1870 sa oženil s Matilde Mautéovou a venoval jej ľúbostné básne Dobrá pieseň. Po komúne 1871 sa spriatelil s Arthurom Rimbaudom. Ich priateľský vzťah postupne prerástol až do intímneho, sprevádzaného búrlivými scénami a žiarlivými výstupmi.
 V roku 1872 sa rozvádza so svojou manželkou, ako jeden z bodov žiadosti o rozvod uviedla, že jej chcel Verlaine zapáliť vlasy a surovo ju udrel do tváre. V Bruseli na Rimbauda Verlaine po jednej z častých hádok opitý vystrelil, trafil ho do ruky, za čo ho odsúdili na dva roky väzenia.
 Vrcholom jeho tvorby a zároveň jeho najmelodickejším dielom je zbierka Romance bez slov. Táto zbierka znamená zásadný obrat k novým básnickým prostriedkom subjektívnej lyriky. Zbierka zahrňuje viac ako 20 básní rozdelených do štyroch oddielov:
 V prvom oddieli Zabudnuté drobné árie využíva tvar piesne na vyjadrenie intímnych citov.
 V druhom oddieli Belgická krajina pretvára dojmy z ciest do elipticky budovaných obrazov charakterizujúcich vzťah básnického subjektu a okamžitého citového rozpoloženia subjektu.
 Tretí oddiel Birds in the Nights je monológom odrážajúci zložitú situáciu autorovho intímneho života.
 Štvrtý oddiel Akvarely je poznamenaný atmosférou pobytu v Anglicku a tvarovo sa blíži druhému oddielu. Každá báseň predstavuje rytmicky i stroficky odlišný celok.
 Verlaine na rozdiel od parnasistického kultu formy uplatňoval citovú bezprostrednosť a využitie hudobných prostriedkov verša, čím výrazne zasiahol do metrického a rýmového systému (asonancie).
 Potom, ako učil francúzštinu v Anglicku a na katolíckom kolégiu v Paríži sa pokúšal o vedenie farmy. Skrachoval a po roku 1883 upadol do takej biedy, že takmer umrel hladom. Jeho podlomenému zdraviu vôbec neprospieval alkohol, ktorý tak často pil a doslova žobrácke ubytovanie – malá izbička v Latinskej štvrti. Zomrel 8. januára 1896 v Paríži, pochovaný je na cintoríne Batignolles.
 Povedal: Opíjam sa, aby som si zachoval povesť.
 Film
 V roku 1995 nakrútila Agnieszka Holland film s názvom Úplné zatmenie (Total Eclipse) v hlavnej úlohe s Leonardom DiCaprio ako Rimbaudom a Davidom Thewlisom ako Verlainom.
 Iné projekty
 Francúzski spisovatelia
 Prekliati básnici
 Francúzske LGBT osobnosti
 Osobnosti na francúzskych poštových známkach
 Osobnosti z Metz