type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 4.5.2015
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 146/39
 Žaloba podaná 12. februára 2015 – Alsharghawi/Rada
 (Vec T-66/15)
 (2015/C 146/53)
 Jazyk konania: francúzština
 Účastníci konania
 Žalobca: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Juhoafrická republika) (v zastúpení: É. Moutet, avocat)
 Žalovaná: Rada Európskej únie
 Návrhy
 Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
 —
 určil a rozhodol, že si Rada nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo Zmluvy FEÚ tým, že nepreskúmala jeho situáciu,
 —
 nariadil Rade opätovne preskúmať jeho situáciu,
 —
 zaviazal Radu na náhradu vlastných trov konania a náhradu trov konania, ktoré vznikli žalobcovi.
 Dôvody a hlavné tvrdenia
 Na podporu svojej žaloby uvádza žalobca jediný žalobný dôvod založený na skutočnosti, že si Rada tým, že nevyhovela jeho žiadosti o preskúmanie nesplnila svoje povinnosti, ktoré je vyplývajú z právnych predpisov a judikatúry Európskej únie.


type: other

text:
Táborový řád – Letní dětský tábor s mini zoo, Mratín
 Pro účely tohoto řádu se rozumí:
 táborník = dítě, tedy dětský účastník turnusu
 vedoucí = dospělý pracovník tábora
 hlavní vedoucí = hlavní vedoucí turnusu
 zákonný zástupce = objednatel
 ČÁST PRVNÍ – POHYB TÁBORNÍKŮ
 Čl. 1 – Pohyb táborníků v tábořišti
 Táborník se smí pohybovat společných prostorách tábořiště.
 Návštěva cizí chatky je povolena pouze s vědomím vedoucího a souhlasem všech ubytovaných v této chatce.
 Táborníkům se zakazuje vstup do skladů potravin. Táborníkům je volně přístupná pouze jídelna.
 Čl. 2 – Pohyb táborníků mimo tábořiště
 Táborníkům je zakázáno opouštět tábořiště bez souhlasu vedoucího.
 Při pohybu v tábořišti a koupání táborník nesmí vstupovat do vody bez souhlasu vedoucího.
 ČÁST DRUHÁ – CHOVÁNÍ TÁBORNÍKŮ
 Chování táborníků odpovídá všem právním a mravním pravidlům. Sprostá mluva táborníků je také prohřeškem proti tomuto řádu.
 Táborník jedná a chová se tak, aby neohrozil zdraví své ani zdraví ostatních.
 Zakazuje se fyzicky nebo psychicky ubližovat ostatním účastníkům tábora – především mladším a slabším.
 Za ztrátu peněz a cenných předmětů, které si táborník neuložil u vedoucího, nenese pořadatel tábora odpovědnost.
 Je zakázané mít v chatce alkohol, cigarety, včetně elektronických, drogy, útočné nože a jiné zbraně, střelivo (včetně paintballových a airsoftových kuliček), pyrotechnika, časopisy a jiné předměty s erotickou tematikou a dále též notebooky, tablety a jiné elektronické přístroje.
 Táborníkům je zakázáno mít u sebe (nebo v chatce) zápalky, anebo zapalovač. K činnostem, ke kterým je použití zápalek či zapalovače nezbytné, je vydá vedoucí, kterému budou po použití vráceny.
 Táborník pečuje o svěřený táborový materiál a užívá jej k jeho danému účelu.
 Poškození, nebo ztrátu vypůjčené věci táborník neprodleně oznámí vedoucímu.
 Úmyslně nebo z nedbalosti poškozený majetek musí táborník nebo jeho zákonný zástupce nahradit.
 Objednatel bere na vědomí a souhlasí, že jeho dítě může dobrovolně uhradit malou škodu (do cca 200 CZK), kterou způsobilo, ze svého kapesného.
 Táborník je povinen udržovat pořádek a čistotu v chatkách, v prostoru celého tábořiště i jeho okolí.
 ČÁST TŘETÍ – TÁBOROVÁ ČINNOST
 Táborník je povinen dodržovat denní režim vyvěšený na táborové nástěnce.
 Přísně se zakazuje svévolné maření táborových činností, které by mělo za následek vlastní zvýhodnění, anebo znevýhodnění či znemožnění činnosti jiných táborníků.
 Pokud se táborová činnost odehrává mimo tábor, řídí se táborník etickými principy, aby nedělal ostudu sobě, svým rodičům, ostatním táborníkům, ani pořadateli tábora.
 Táborník je povinnen respektovat a ctít noční klid, vyjma noční hry pod dozorem vedoucího.
 1. Táborníkům se nedoporučuje brát s sebou na tábor mobilní telefon.
 ČÁST ČTVRTÁ – STRAVOVÁNÍ A PÉČE O ZDRAVÍ
 Čl. 8 – Stravování
 Pokud má táborník s sebou potraviny, které vyžadují uchovávání v chladu a suchu, je z hygienických důvodů povinen je po domluvě s vedoucím uskladnit v prostorách hlavní budovy k tomu určených.
 K pití se smí používat jen voda k tomu určená nebo připravené nápoje, které jsou táborníkům neustále a kdykoliv přístupné.
 Podle pokynů vedoucího a v souladu s hygienickými předpisy je táborníkovi zakázáno konzumovat vybrané potraviny (př. majonéza, kupované nebalené potraviny apod.), zejména při výletech.
 Nevnášet do areálu tábora zbraně, ostré předměty (nože, nůžky), výbušné látky, hořlaviny, zábavní pyrotechniku, alkohol, psychotropní či toxické látky, léky a jiné nebezpečné předměty, které by mohly způsobit škodu na zdraví ostatních osob nebo zvířat.
 Čl. 9 – Péče o zdraví
 Táborník chrání své zdraví a zdraví ostatních. V případě jakéhokoliv zranění nebo onemocnění je povinen toto ihned nahlásit vedoucímu nebo přímo táborovému zdravotníkovi.
 V případě závažnějšího onemocnění bude táborníkovi po domluvě hlavního vedoucího s lékařem bez náhrady ukončen pobyt (zákonný zástupce táborníka může uplatnit nárok výhradně jen na proplacení poměrné části stravovacího limitu
 tj. 150 CZK / den, a to jen v případě, kdy nárokovaná vratná částka přesahuje limit 300 CZK).
 Táborník dodržuje základní hygienické návyky (včetně mytí rukou, vlasů, čištění zubů, oddělování čistého a špinavého prádla apod.) a pravidla. Využívá WC ke svému účelu, a to i v noci (vykonávání potřeby jinde, než místa k tomu určená, je přísně zakázáno).
 Zákonní zástupci, tedy objednatelé jsou povinni táborníkovi zajistit odpovídající vybavení, které mu umožní spokojeně, pohodlně, naplno a ve zdraví strávit pobyt po celou dobu jeho trvání a za každého počasí tj. vhodnou a pohodlnou obuv, dostatečné množství vhodného oblečení a prádla, pláštěnku, láhev na pití aj. (podrobněji viz seznam věcí, zasílaný objednatelům).
 ČÁST PÁTÁ – MINI ZOO
 Ke krmení a pohybu mezi zvířátky je potřeba souhlasu vedoucího, který děti nejprve poučí o tom, jak s daným druhem zvířátka zacházet a jak se k němu chovat.
 Nekrmit zvířata jinou, než k tomu určenou potravou.
 Nevhazovat žádné předměty do jejich ohrad či výběhů.
 Táborník je povinnen se chovat zvířatům, tak abych nedocházelo k jejich ohrožování na životě, či jejich etické a zdravotní újmě. Pokud pořadatel uzná, že táborník se nechová dle platných a etický, morálních zásad ke zvířatům a proto by mohlo docházet k jejich ohrožování na zdraví, může být táborník okamžitě vykázán do chatky a jeho turnus okamžitě ukončen. Objednatel poté neprodleně zajistí jeho odvoz z tábora.
 ČÁST ŠESTÁ – OSTATNÍ PRAVIDLA
 Čl. 11 – Návštěvy
 Návštěvy na táboře nejsou z výchovných a zdravotních důvodů povoleny (výjimka je možná pouze s výslovným souhlasem hlavního vedoucího).
 Čl. 12 – Porušení táborového řádu
 Hrubé porušení táborového řádu, nebo opakované porušování táborového řádu může vést až k vyloučení táborníka hlavním vedoucím z tábora, bez náhrady za zbývající pobyt (objednatel může uplatnit nárok výhradně jen na proplacení poměrné části stravovacího limitu tj. 150 CZK / den, a to jen v případě, kdy nárokovaná vratná částka přesahuje limit
 300 CZK. V takovém případě je objednatel po dohodě s hlavním vedoucím povinen táborníka na vlastní náklady a v dohodnutém termínu odvézt.
 Čl. 13 – Předčasné ukončení pobytu
 Táborník může na základě svého rozhodnutí a po domluvě hlavního vedoucího se zákonným zástupcem táborníka ukončit bez náhrady svůj pobyt na táboře. Zákonný zástupce si táborníka odveze z tábora výhradně v termínu předem dohodnutém a to pouze s hlavním vedoucím tábora a vždy na vlastní náklady.
 Čl. 14 – Účinnost
 Tento řád nabývá účinnosti dnem 1. února 2018.
 Pořadatelem Letních táborů v Mratíně je
 Nad Vodovodem 231/54, Praha 10 Malešice
 IČO:71554866
 Smluvní podmínky letního tábora
 Smluvní podmínky příměstského tábora
 Copyright 2018 © Mgr. Anna Kubálková


text:
 28.1.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 25/31
 Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 24 octombrie 2011 — Staatssecretaris van Financiën, cealaltă parte în proces: Codirex Expeditie BV
 (Cauza C-542/11)
 (2012/C 25/55)
 Limba de procedură: olandeza
 Instanța de trimitere
 Hoge Raad der Nederlanden
 Părțile din acțiunea principală
 Recurent: Staatssecretaris van Financiën
 Cealaltă parte în proces: Codirex Expeditie BV
 Întrebarea preliminară
 Care este momentul când mărfurilor necomunitare, declarate ca având statutul de „mărfuri depozitate temporar” în vederea plasării sub regimul de tranzit comunitar extern, li se atribuie o destinație vamală în sensul articolului 50 din Codul vamal (1)?
 (1) Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).


text:
5 . 4 . 97 IT 1 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. C 108/ 19
 Se l' art . 30 del Trattato CE combinato con la direttiva del Ricorso della Commissione delle Comunità europee contro
 Consiglio 27 luglio 1976, 76/768/CEE ( ] ), concernente il la Repubblica federale di Germania, presentato il 24 feb
 ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relati braio 1997
 ve ai prodotti cosmetici, osti a una normativa nazionale ( Causa C-83/97)
 contenente divieti di pubblicità nello smercio di prodotti
 cosmetici che vanno oltre le limitazioni contenute nella di ( 97/C 108/38 )
 rettiva .
 Il 24 febbraio 1997, la Commissione delle Comunità euro
 (') GU n . L 262 del 27. 9 . 1976 , pag . 169 . pee, rappresentata dal Dr. Gòtz zur Hausen, membro del
 servizio giuridico, in qualità di agente, con domicilio eletto
 in Lussemburgo presso il signor Carlos Gómez de la Cruz,
 Centre Wagner C 254, Kirchberg, ha presentato alla Corte
 di giustizia delle Comunità europee un ricorso contro la
 Repubblica federale di Germania .
 Ricorso della Société Anonyme des Caves et Producteurs
 La ricorrente conclude che la Corte voglia :
 Réunis de Roquefort (Aveyron) ea. contro la Commissione
 delle Comunità europee, presentato il 25 febbraio 1997
 — dichiarare che, avendo omesso di adottare entro il ter
 ( Causa C-80/97) mine stabilito tutti i provvedimenti necessari per con
 ( 97/C 108/36 ) formarsi alla direttiva del Consiglio 21 maggio 1992 ,
 92/43/CEE ( 1 ), relativa alla conservazione degli habitat
 naturali e seminaturali e della flora e della fauna selva
 La Corte di giustizia è stata investita il 25 febbraio 1997 tiche, la Germania è venuta meno agli obblighi che le
 di un ricorso che la Société Anonyme des Caves et Produc incombono in forza del Trattato CE;
 teurs Réunis de Roquefort (Aveyron ) e a . avevano presen
 tato al Tribunale di primo grado . Tale ricorso, iscritto col — condannare la Germania alle spese .
 n. T-140/96, è stato oggetto di un'ordinanza di declinazio
 ne di competenza ed il Tribunale di, primo grado l'ha tras Motivi e principali argomenti
 messo alla Corte affinché quest' ultima possa statuire sul
 l' istanza di annullamento .
 I motivi e principali argomenti sono analoghi a quelli de
 dotti nella causa C-56/97 ( 2 ); il termine per la trasposizio
 I motivi e argomenti principali sono stati oggetto di una ne della direttiva è scaduto il 5 giugno 1994 .
 comunicazione pubblicata sulla Gazzetta ufficiale delle
 Comunità europee n. C 318 del 26 ottobre 1996 , pag. 24 . (') GU n . L 206 del 22 . 7. 1992 , pag. 7 .
 (2 ) Vedi pag . 12 della presente Gazzetta ufficiale .
 Ricorso di Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG e Ricorso proposto dalla Commissione delle Comunità
 altre imprese contro la Commissione delle Comunità euro europee contro la Repubblica portoghese, presentato il
 pee, proposto il 25 febbraio 1997 28 febbraio 1997
 ( Causa C-82/97 ) ( Causa C-88/97)
 ( 97/C 108/37) ( 97/C 108/39
 Il 25 febbraio 1997, la Bergpracht Milchwerk GmbH & Il 28 febbraio 1997, la Commissione delle Comunità euro
 Co. KG e altre imprese hanno proposto dinanzi alla Corte pee, rappresentata dal signor Francisco de Sousa Fialho,
 di giustizia delle Comunità europee il ricorso precedente membro del servizio giuridico, in qualità di agente, con
 mente proposto dinanzi al Tribunale di primo grado. Tale domicilio eletto in Lussemburgo, presso l' ufficio del signor
 ricorso, recante il n. T-141 /96 , è stato rimesso dal Tribu Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, ha
 nale di primo grado, con ordinanza, alla Corte di giustizia, proposto dinanzi alla Corte di giustizia delle Comunità eu
 affinché questa si pronunci sulla domanda d' annullamen ropee un ricorso contro la Repubblica portoghese.
 to .
 La ricorrente conclude che la Corte voglia :
 I motivi e principali argomenti dedotti sono contenuti in
 una comunicazione pubblicata nella Gazzetta ufficiale del — dichiarare che la Repubblica portoghese, non avendo
 le Comunità europee n . C 336 del 9 novembre 1996 , adottato le disposizioni legislative, regolamentari e am
 ministrative necessarie ai fini dell' attuazione della di
 pag. 30 .
 rettiva del Consiglio 21 maggio 1992, 92/43/CEE H ,
 relativa alla conservazione degli habitat naturali e se
 minaturali e della flora e della fauna selvatiche, è


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 11972B/PRO/01
 Handlingar om Konungariket Danmarks, Irlands, Konungariket Norges och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna - Protokoll 1 om Europeiska investeringsbankens stadga
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 073 , 27/03/1972 s. 0160
 Handlingar om Konungariket Danmarks, Irlands, Konungariket Norges och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna - Protokoll 1 om Europeiska investeringsbankens stadgaDEL ETTJusteringar i Europeiska investeringsbankens stadgaArtikel 1 (1)(1) Texten i dess lydelse enligt artikel 35 i anpassningsbeslutet.Följande skall ersätta artikel 3 i protokollet om bankens stadga:I överensstämmelse med artikel 129 i detta fördrag skall följande vara medlemmar i banken:- Belgien- Danmark- Tyskland- Frankrike- Irland- Italien- Luxemburg- Nederländerna- Förenade kungariket."Artikel 2 (2) (2) Texten i dess lydelse enligt artikel 36 i anpassningsbeslutet. Följande skall ersätta första stycket i artikel 4.1 i protokoll om bankens stadga:"1. Banken skall förses med ett kapital på 2 025 miljoner beräkningsenheter som skall tecknas av medlemsstaterna med följande belopp: Tyskland 450 miljoner Frankrike 450 miljoner Förenade kungariket 450 miljoner Italien 360 miljoner Belgien 118,5 miljoner Nederländerna 118,5 miljoner Danmark 60 miljoner Irland 15 miljoner Luxemburg 3 miljoner." Artikel 3Följande skall ersätta artikel 5 i protokoll om bankens stadga:"Artikel 51. Det tecknade kapitalet skall inbetalas av medlemsstaterna med 20 % av de belopp som fastställts i artikel 4.1.2. Om det tecknade kapitalet skall ökas, skall guvernörsrådet enhälligt fastställa den procentsats som skall inbetalas och formerna för inbetalningen.3. Styrelsen kan begära att den återstående delen av det tecknade kapitalet betalas in, i den mån detta behövs för att uppfylla bankens förpliktelser gentemot dess långivare.Varje medlemsstat skall betala i proportion till sin andel av det tecknade kapitalet och i de valutor banken behöver för att uppfylla dessa förpliktelser."Artikel 4Följande skall ersätta artikel 9.3 a och c i protokoll om bankens stadga:"a) besluta om ökning av det tecknade kapitalet enligt artiklarna 4.3 och 5.2,c) utöva de befogenheter som anges i artiklarna 11 och 13 när ledamöter av styrelsen och direktionen skall utses eller avsättas samt de befogenheter som anges i artikel 13.1 andra stycket,"Artikel 5Följande skall ersätta artikel 10 i protokoll om bankens stadga:"Artikel 10Om inte annat bestäms i denna stadga, skall guvernörsrådet träffa sina avgöranden genom beslut som biträds av majoriteten av dess ledamöter. Denna majoritet skall företräda minst 40 procent av det tecknade kapitalet. Omröstningen i guvernörsrådet skall ske enligt bestämmelserna i artikel 148 i fördraget."Artikel 6 (3)(3) Texten i dess lydelse enligt artikel 37 i anpassningsbeslutet.Följande skall ersätta punkt 1-5 i artikel 11.2 i protokoll om bankens stadga:"2. Styrelsen skall bestå av 18 ledamöter och 10 suppleanter.Ledamöterna skall utses av guvernörsrådet för en tid av fem år enligt följande:- tre ledamöter skall nomineras av Förbundsrepubliken Tyskland,- tre ledamöter skall nomineras av Frankrike,- tre ledamöter skall nomineras av Italien,- tre ledamöter skall nomineras av Förenade kungariket,- en ledamot skall nomineras av Belgien,- en ledamot skall nomineras av Danmark,- en ledamot skall nomineras av Irland,- en ledamot skall nomineras av Luxemburg,- en ledamot skall nomineras av Nederländerna,- en ledamot skall nomineras av kommissionen.Suppleanterna skall utses av guvernörsrådet för en tid av fem år enligt följande:- två suppleanter skall nomineras av Tyskland,- två suppleanter skall nomineras av Frankrike,- två suppleanter skall nomineras av Italien,- två suppleanter skall nomineras av Förenade kungariket,- en suppleant skall nomineras av Beneluxländerna i samförstånd,- en suppleant skall nomineras av kommissionen.Ledamöternas och suppleanternas mandat kan förnyas.Suppleanterna får delta i styrelsens sammanträden. Suppleanter som nominerats av en stat, av flera stater i samförstånd eller av kommissionen kan ersätta ledamöter som har nominerats av denna stat, en av dessa stater eller kommissionen. Suppleanterna skall inte ha rösträtt utom när de ersätter en eller flera ledamöter eller när de fått fullmakt att rösta i enlighet med artikel 12.1."Artikel 7Följande skall ersätta artikel 12.1 i protokoll om bankens stadga:"1. Varje ledamot skall ha en röst i styrelsen. Han får delegera sin rösträtt i samtliga fall enligt de närmare föreskrifter som skall fastställas i bankens arbetsordning."Artikel 8 (4) (4) Texten i dess lydelse enligt artikel 38 i anpassningsbeslutet.Följande mening skall ersätta andra meningen i artikel 12.2 i protokoll om bankens stadga:"Kvalificerad majoritet skall kräva tolv röster."Artikel 9Följande skall ersätta artikel 13.1 i protokoll om bankens stadga:"1. Direktionen skall bestå av en ordförande och fyra vice ordförande, vilka på förslag av styrelsen skall utses av guvernörsrådet för en tid av sex år. Deras mandat kan förnyas.Guvernörsrådet kan enhälligt ändra antalet ledamöter av direktionen."DEL TVÅÖvriga bestämmelserArtikel 101. De nya medlemsstaterna skall senast två månader efter dagen för anslutningen fullgöra de betalningar som anges i den ändrade artikeln 5 punkt 1 i bankens stadga, återgiven i artikel 3 i detta protokoll. Dessa betalningar skall göras i respektive nationell valuta. En femtedel av betalningen skall vara i kontanter och fyra femtedelar i icke räntebärande statspapper som förfaller till betalning i fyra lika stora avbetalningar efter nio månader, sexton månader, tjugotre månader respektive trettio månader från dagen för anslutningen. En del eller alla statspapperna får lösas in före förfallodagen genom avtal mellan banken och den nya medlemsstaten i fråga. Kontantinbetalningarna, och avkastningen på statspapperna vid återbetalningen, skall kunna konverteras fritt.2. Artikel 7 i bankens stadga skall tillämpas på alla betalningar som görs av de nya medlemsstaterna i sina respektive nationella valutor enligt denna artikel. Eventuella nödvändiga justeringar med avseende på utestående statspapper skall göras på förfallodagen eller dagen för förtida inlösen av dessa papper.Artikel 111. De nya medlemsstaterna skall bidra till den lagstadgade reserven och sådana avsättningar som kan jämställas med reserver, med belopp motsvarande följande andelar i procent av dessa reserver, angivna i bankens fastställda balansräkning per den 31 december året före anslutningen: Förenade kungariket 30 % Danmark 4 % Irland 1 % (5). (5) Punkt 1 i dess lydelse enligt artikel 39 i anpassningsbeslutet. 2. Storleken på betalningarna i denna artikel skall beräknas i beräkningsenheter sedan bankens årliga balansräkning godkänts för året före anslutningen.3. Dessa belopp skall betalas i fem lika stora avbetalningar senast två månader, nio månader, sexton månader, tjugotre månader och trettio månader efter anslutningen. Var och en av dessa fem inbetalningar skall göras i den fritt konvertibla nationella valutan i varje ny medlemsstat.Artikel 121. Vid anslutningen skall guvernörsrådet utöka styrelsen genom att utse- tre ledamöter nominerade av Förenade kungariket,- en ledamot nominerad av Danmark,- en ledamot nominerad av Irland,- en ledamot nominerad av Luxemburg,- två suppleanter nominerade av Förenade kungariket (6).(6) Punkt 1 i dess lydelse enligt artikel 40 i anpassningsbeslutet. 2. Mandattiden för de ledamöter och suppleanter som utsetts upphör vid utgången av det årsmöte med guvernörsrådet under vilket årsrapporten för räkenskapsåret 1977 granskas.3. Vid slutet av det årsmöte då årsrapporten för räkenskapsåret 1972 granskas, skall guvernörsrådet för en mandattid av fem år utse- tre ledamöter nominerade av Tyskland,- tre ledamöter nominerade av Frankrike,- tre ledamöter nominerade av Italien,- en ledamot nominerad av Belgien,- en ledamot nominerad av Nederländerna,- en ledamot nominerad av kommissionen,- två suppleanter nominerade av Tyskland,- två suppleanter nominerade av Frankrike,- två suppleanter nominerade av Italien,- en suppleant nominerad av Beneluxländerna i sam-förstånd,- en suppleant nominerad av kommissionen.Artikel 13Efter anslutningen skall direktionen utökas genom utnämning av ytterligare en vice ordförande. Dennes mandattid skall gå ut samtidigt som mandattiden för övriga medlemmar i direktionen som var i tjänst vid anslutningen.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/40
 Rettens dom af 17. april 2013 — TCMFG mod Rådet
 (Sag T-404/11) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn)
 2013/C 156/73
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Turbo Compressor Manufacturer (TCMFG) (Tehran, Iran) (ved advokat K. Kleinschmidt)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher og T. Scharf, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/299/FUSP af 23. maj 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 136, s. 65), for så vidt som den vedrører sagsøgte.
 Konklusion
 1)
 Rådets afgørelse 2011/299/FUSP af 23. maj 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran annulleres, for så vidt som den vedrører Turbo Compressor Manufacturer (TCMFG).
 2)
 Virkningerne af afgørelse 2011/299, for så vidt som de vedrører TCMFG, opretholdes i en periode på højst to måneder og ti dage fra datoen for afsigelsen af denne dom.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler derudover TCMFG’s omkostninger.
 4)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 290 af 1.10.2011.


text:
 31.3.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 98/27
 Acțiune introdusă la 13 februarie 2012 — Oil Turbo Compressor/Consiliul
 (Cauza T-63/12)
 2012/C 98/44
 Limba de procedură: germana
 Părțile
 Reclamantă: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teheran, Iran) (reprezentant: K. Kleinschmidt, avocat)
 Pârât: Consiliul Uniunii Europene
 Concluziile
 Reclamanta solicită Tribunalului:
 —
 Anularea Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (1) (JO L 319, p. 71), în măsura în care o privește pe reclamantă;
 —
 adoptarea unei măsuri de organizare a procedurii în conformitate cu articolul 64 din Regulament de procedură al Tribunalului în vederea obligării pârâtului la comunicarea tuturor documentelor care au un raport cu decizia atacată, în măsura în care o privesc pe reclamantă, și
 —
 obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în esență, patru motive.
 1.
 Primul motiv: aprecierea vădit eronată a faptelor pe care se întemeiază decizia
 În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că decizia atacată se întemeiază pe elemente de fapt eronate. Această afirmație este valabilă în special în ceea ce privește presupunerea pârâtului potrivit căreia reclamanta ar fi o sucursală a Sakhte Turbopomp va Kompressor (SATAK) (alias Turbo Compressor Manufacturer, TCMFG), societate desemnată de UE (punctul 48 al anexei deciziei atacate). Reclamanta nu participă nici direct și nici indirect (prin intermediul unei întreprinderi în care ar deține un pachet de acțiuni) la activități nucleare care implică un risc de proliferare și/sau la perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare ori a altor sisteme de armament. Niciun fapt nu justifică așadar decizia pârâtului și nici atingerea adusă de acesta drepturilor fundamentale ale reclamantei, garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta drepturilor fundamentale”).
 În acest context, reclamanta susține că pârâtul a adus atingere libertății sale de a desfășura o activitate comercială, garantată la articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale, dreptului de a deține în proprietate și de a dispune, în Uniunea Europeană, de bunurile pe care le-a dobândit în mod legal (articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale), precum și principiilor egalității de tratament și nediscriminării, prevăzute la articolele 20 și 21 din cartă.
 2.
 Al doilea motiv: încălcarea dreptului reclamantei la un proces echitabil și la o protecție jurisdicțională efectivă
 În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că motivul menționat la punctul 48 din anexa I la decizia atacată este prea general și nu poate justifica, în sine, o atingere atât de masivă adusă drepturilor sale fundamentale. Potrivit reclamantei, pârâtul nu prezintă elementele de fapt și de probă pe care pretinde că le deține. Reclamanta nu are cunoștință, în ceea ce o privește, de niciun element de fapt sau de probă de natură a justifica decizia atacată.
 3.
 Al treilea motiv: încălcarea principiului proporționalității
 Reclamanta susține de asemenea că decizia atacată încalcă principiul proporționalității, având în vedere că includerea sa în anexa II la decizia 2010/413/PESC nu este în mod rezonabil proporțională cu obiectivul deciziei, care constă în a împiedica orice activitate nucleară care implică un risc de proliferare, precum și comercializarea și/sau perfecționarea unor vectori de transport ai armelor nucleare ori a altor sisteme de armament în Republica Islamică Iran. Pe de altă parte, pârâtul nu arată că excluderea reclamantei de la schimburile economice cu Uniunea Europeană este adecvată pentru atingerea obiectivului urmărit. Reclamanta consideră prin urmare că pârâtul s-a abținut în mod vădit să aprecieze atingerea masivă adusă drepturilor sale fundamentale în raport cu scopul pe care pretinde că l-a urmărit.
 4.
 Al patrulea motiv: încălcarea dreptului de a fi ascultat.
 În cadrul acestui motiv, reclamanta susține că pârâtul nu a precizat în suficientă măsură motivele care justifică includerea acesteia pe lista din anexa II la Decizia 2010/413/PESC. Pârâtul a încălcat astfel obligația care îi revine, aceea de a expune reclamantei motivele reale și detaliate care justifică decizia atacată. Reclamanta consideră că decizia atacată nu i-a fost notificată și că nu a fost ascultată. Ea adaugă că pârâtul nu a încuviințat întotdeauna cererea sa de a avea acces la dosar.
 (1) Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71).


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52003PC0837(02)
 Propuesta de Decisión del Consejo relativa a la celebración de un Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria /* COM/2003/0837 final - CNS 2003/0323 */
 Propuesta de DECISIÓN DEL CONSEJO relativa a la celebración de un Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria(presentadas por la Comisión)EXPOSICIÓN DE MOTIVOS1. El Acuerdo celebrado entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes [1] establece que a partir del 1 de enero de 1999 se aplicará al tráfico de la Antigua República Yugoslava de Macedonia en tránsito por Austria un sistema de ecopuntos.[1] DO L 348 de 18.12.1997, p. 170.Con arreglo a las disposiciones de la letra b) del apartado 12 del artículo 3, el sistema de ecopuntos equivalente al establecido en el artículo 11 del Protocolo no 9 del Acta de adhesión de Austria, Finlandia y Suecia a la Unión Europea se aplicará hasta el 31 de diciembre de 2003.2. En su reunión celebrada en Laeken el 14 y 15 de diciembre de 2001, el Consejo Europeo pidió que se prorrogara el sistema de ecopuntos que se aplica en la Comunidad. El 20 de diciembre de 2001 la Comisión adoptó una propuesta de Reglamento del Parlamento Europeo y del Consejo por el que se instaura un sistema de ecopuntos aplicable a los vehículos pesados que transiten por Austria para el año 2004 [2]. Esta propuesta fue objeto de un acuerdo entre el Parlamento Europeo y el Consejo, resultado del procedimiento de conciliación, el 25 de noviembre de 2003. Este acuerdo conducirá a la adopción de un Reglamento que entrará en vigor el 1 de enero de 2004.[2] COM(2001)807 final de 20.12.2001.3. El Acuerdo en forma de canje de notas celebrado entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia [3] en 2002 fija el número de ecopuntos atribuidos a los camiones de la ARYM durante el período 1999-2003 sobre la base del principio de que los camiones de mercancías comunitarios no deben recibir un trato menos favorable.[3] DO L 75 de 21.03.2003, p. 344. Así pues, ha llegado el momento de que la Comunidad entable negociaciones con la Antigua República Yugoslava de Macedonia para concluir un acuerdo oficial.5. Dado el muy breve plazo en que deberá aplicarse el Acuerdo (a partir del 1.1.2004), la Comisión invita al Consejo a que se pronuncie al mismo tiempo sobre la recomendación de negociación y las propuestas de decisiones del Consejo relativas a la firma, aplicación provisional y celebración del mismo. Por consiguiente, presenta al Consejo la recomendación y propuestas de decisiones correspondientes.2003/0323 (CNS)Propuesta de DECISIÓN DEL CONSEJO relativa a la celebración de un Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen AustriaEL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 1 de su artículo 71, en combinación con la primera frase del primer párrafo del apartado 2 y el primer párrafo del apartado 3 de su artículo 300,Vista la propuesta de la Comisión [4],[4] DO no C [...] de [...], p. [...]Visto el dictamen del Parlamento Europeo [5],[5] DO no C [...] de [...], p. [...]Considerando lo siguiente:(1) El Acuerdo provisional entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes [6] establece un sistema de ecopuntos equivalente al aplicable a los camiones de mercancías comunitarios en tránsito por Austria.[6] DO L 348 de 18.12. 1997, p. 170.(2) El 25 de noviembre de 2003 el Parlamento Europeo y el Consejo alcanzaron un Acuerdo sobre un nuevo sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados comunitarios que atraviesen Austria a partir del 1 de enero de 2004.(3) La Comisión ha negociado en nombre de la Comunidad un Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria.(4) El presente Acuerdo fue firmado en nombre de la Comunidad el...(5) Procede aprobar el Acuerdo.DECIDE:Artículo 1Queda aprobado en nombre de la Comunidad el Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria.El texto del Acuerdo se adjunta a la presente Decisión.Artículo 2La presente Decisión se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.Hecho en Bruselas, elPor el ConsejoEl PresidenteACUERDOen forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen AustriaA. Nota de la Comunidad EuropeaExcmo. Sr. :Tengo el honor de poner en su conocimiento que, tras la negociaciones celebradas entre la delegación de la Antigua República Yugoslava de Macedonia y la delegación de la Comunidad Europea, con arreglo a lo dispuesto en la letra b del apartado 3 del artículo 12 del Acuerdo entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes [7], se ha convenido en lo siguiente:[7] DO L 348 de 18.12.1997, p. 170.1. El sistema provisional de puntos se aplicará a los camiones matriculados en la Antigua República Yugoslava de Macedonia con un peso total autorizado superior a 7,5 toneladas que utilicen 6, 7 u 8 puntos cuando dichos vehículos, cargados o no, transiten por Austria.Se prohíbe transitar por Austria a los vehículos que utilicen más de 8 puntos.Se exime del pago de puntos a los vehículos que hubieran debido pagar un número de puntos no superior a 5.2. El número de puntos atribuidos para los camiones de mercancías originarios de la Antigua República Yugoslava de Macedonia en tránsito por Austria en 2004 asciende 68 780, en 2005, a 65 160 y en 2006, a 61 540.3. Las modalidades de aplicación y los procedimientos de gestión y control de los puntos serán idénticas a las que se aplicaban en el antiguo sistema de ecopuntos y figuran en el Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema de ecopuntos que debe aplicarse al tráfico de la Antigua República Yugoslava de Macedonia en tránsito por Austria a partir del 1 de enero de 1999 [8].[8] DO L 75 de 21.03.2003, p. 34El Comité Mixto de transportes creado en virtud del Acuerdo entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes [9] adoptará, en caso necesario, las medidas complementarias relativas a los procedimientos referentes al sistema provisional de puntos, la distribución de éstos y los aspectos técnicos de la aplicación del presente canje de notas.[9] DO L 348 de 18.12.1997, p. 1694. El presente Acuerdo entrará en vigor al día siguiente de la fecha en que ambas Partes se notifiquen haber ultimado sus respectivos procedimientos de celebración.Se aplicará con carácter provisional a partir del 1 de enero de 2004.Expirará simultáneamente a la expiración del Reglamento (CE) no xxxx/2003 del Parlamento Europea y del Consejo por el que se instaura un sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria en 2004 en el marco de una política de transportes sostenible.Le agradecería tuviese la amabilidad de confirmar el acuerdo de su Gobierno con el contenido de la presente Nota.Le ruego acepte el testimonio de mi más alta consideraciónPor la ComunidadB. Nota de la Antigua República Yugoslava de MacedoniaExcmo. Sr. :Tengo el honor de acusar recibo de su Nota del ............., redactada en los siguientes términos:"Tengo el honor de poner en su conocimiento que, tras la negociaciones celebradas entre la delegación de la Antigua República Yugoslava de Macedonia y la delegación de la Comunidad Europea, con arreglo a lo dispuesto en la letra b del apartado 3 del artículo 12 del Acuerdo entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes [10], se ha convenido en lo siguiente:[10] DO L 348 de 18.12.1997, p. 170.1. El sistema provisional de puntos se aplicará a los camiones matriculados en la Antigua República Yugoslava de Macedonia con un peso total autorizado superior a 7,5 toneladas que utilicen 6, 7 u 8 puntos cuando dichos vehículos, cargados o no, transiten por Austria.Se prohíbe transitar por Austria a los vehículos que utilicen más de 8 puntos.Se exime del pago de puntos a los vehículos que hubieran debido pagar un número de puntos no superior a 5.2. El número de puntos atribuidos para los camiones de mercancías originarios de la Antigua República Yugoslava de Macedonia en tránsito por Austria en 2004 asciende 68.780, en 2005, a 65.160 y en 2006, a 61.540.3. Las modalidades de aplicación y los procedimientos de gestión y control de los puntos serán idénticas a las que se aplicaban en el antiguo sistema de ecopuntos y figuran en el Acuerdo en forma de canje de notas entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia sobre el sistema de ecopuntos que debe aplicarse al tráfico de la Antigua República Yugoslava de Macedonia en tránsito por Austria a partir del 1 de enero de 1999 [11].[11] DO L 75 de 21.03.2003, p. 34El Comité Mixto de transportes creado en virtud del Acuerdo entre la Comunidad Europea y la Antigua República Yugoslava de Macedonia en el ámbito de los transportes adoptará, en caso necesario, las medidas complementarias relativas a los procedimientos referentes al sistema provisional de puntos, la distribución de éstos y los aspectos técnicos de la aplicación del presente canje de notas.4. El presente Acuerdo entrará en vigor al día siguiente de la fecha en que ambas Partes se notifiquen haber ultimado sus respectivos procedimientos de celebración.Se aplicará con carácter provisional a partir del 1 de enero de 2004.Expirará simultáneamente a la expiración del Reglamento (CE) no xxxx/2003 del Parlamento Europea y del Consejo por el que se instaura un sistema provisional de puntos aplicable a los vehículos pesados que atraviesen Austria en 2004 en el marco de una política de transportes sostenible.Le agradecería tuviese a bien confirmarme el acuerdo de su Gobierno sobre lo que precede."Tengo el honor de confirmarle el acuerdo de mi Gobierno sobre el contenido de dicha Nota.Le ruego acepte el testimonio de mi más alta consideraciónPor la Antigua República Yugoslava de Macedonia


type: wikipedia

text:
José Yudica (Rosario, 26 de febrero de 1936-23 de agosto de 2021) fue un futbolista y entrenador argentino. Se desempeñó como mediocampista ofensivo, y su primer equipo fue Newell's Old Boys, donde debutó en 1954.
 Tras su retiro como futbolista, comenzó su carrera como entrenador, consiguiendo en los sucesivos años varios campeonatos, tanto locales como internacionales. Destacan entre sus éxitos como director técnico la obtención del Campeonato de Primera División B 1982 con San Lorenzo de Almagro, la Copa Libertadores 1985 con Argentinos Juniors y el Campeonato de Primera División en tres oportunidades (Metropolitano 1978 con Quilmes, Nacional 1985 con Argentinos Juniors y 1987-88 con Newell's Old Boys).
 Biografía
 Futbolista
 Apodado "Piojo", José Yudica nació en 1936 en la ciudad de Rosario. Comenzó su carrera en el Morning Star, un pequeño club que tiene su estadio en la calle Salta cerca de las vías del FFCC, luego rebautizado Evita Estrella de la Mañana tras ganar el primer torneo infantil en 1949 cuando tenía doce años. La famosa delantera de ese gran equipo era Puppo, Cerro, Saliadarre, Farrugia y Yudica. Puppo, Farrugia y Yudica fueron a NOB y Cerro y Saliadarre a Rosario Central. Su carrera como futbolista de primera división comenzó en 1954 en Newell's Old Boys donde jugó hasta 1959 para ser transferido a Boca Juniors donde formó un ala temible con el inolvidable Grillo.
 En 1962 pasó a Vélez Sársfield, a Estudiantes de La Plata en 1964, a Platense en 1965 y Quilmes en 1967.
 En 1968 emigró al fútbol de Colombia, para integrar el Deportivo Cali. Allí se consagró campeón de la Primera división colombiana en 1969.
 Tras su regreso a Argentina en 1970, se consagró campeón de la Primera C con el Club Atlético Talleres de Remedios de Escalada, ascendiendo a la Primera B. Posteriormente pasó por el Club Atlético San Telmo, donde se retiró en 1971.
 Director técnico
 Su primera tarea fue en el club Altos Hornos Zapla de Jujuy en 1972, lo clasificó para la disputa del Nacional. Le tocó la Zona B, y estuvo cerca de pasar al octogonal final. Primero quedó el Talleres de Labruna, mientras que segundo quedó Newell's Old Boys. Los jujeños dirigidos por Yudica quedaron a solo un punto de los rosarinos y por encima de River Plate.
 En 1977 Yudica dirigió a Quilmes, con el cual obtuvo el Torneo Metropolitano 1978 (único título profesional en la historia del club).
 Luego, en 1982, pasó por San Lorenzo, el cual en ese entonces se encontraba disputando el campeonato de segunda división luego de su primer y fatídico descenso el año anterior, y se consagró campeón, logrando así el ascenso.
 En 1985 dirigió a Argentinos Juniors, club en el cual se consagraría ganador del Torneo Nacional 1985. Esto lo habilitó para disputar la Copa Libertadores de 1985, la cual obtendría. Luego llegaría la Copa Interamericana de 1986. En 1986 dirigió a Vélez Sársfield. En 1987 arribó a Newell's Old Boys, club en el cual se inició como futbolista, y obtuvo el Campeonato de Primera División 1987-1988. Alcanzó también la instancia final de la Copa Libertadores de 1988.
 Yudica fue el primer entrenador en consagrarse campeón de la Primera división argentina con tres equipos diferentes: Quilmes en el Torneo Metropolitano 1978, Argentinos Juniors en el Torneo Nacional 1985, y Newell's Old Boys en el Campeonato de Primera División 1987-1988.
 Posteriormente dirigió al Deportivo Cali de Colombia y al Pachuca de México, obteniendo con este último el campeonato de Primera división 'A' mexicana (campeonato de Segunda división) de 1996.
 Fallecimiento
 José Yudica murió el 23 de agosto de 2021 a los ochenta y cinco años.
 Clubes
 Futbolista
 Entrenador
 Palmarés
 Futbolista
 Campeonatos nacionales
 Campeonatos internacionales
 Entrenador
 Campeonatos nacionales
 Copas internacionales
 Referencias
 Entrenadores de fútbol de Argentina
 Entrenadores campeones de la Copa Libertadores
 Entrenadores de la Asociación Atlética Argentinos Juniors
 Entrenadores del Club Atlético Vélez Sarsfield
 Entrenadores del Club Estudiantes de La Plata
 Entrenadores del Club Atlético Newell's Old Boys
 Entrenadores del Quilmes Atlético Club
 Entrenadores del Club Atlético San Lorenzo de Almagro
 Futbolistas del Boca Juniors en los años 1950
 Futbolistas del Boca Juniors en los años 1960
 Futbolistas del Deportivo Cali
 Futbolistas del Club Estudiantes de La Plata
 Futbolistas del Club Atlético Newell's Old Boys
 Futbolistas del Quilmes Atlético Club en los años 1960
 Futbolistas del Club Atlético Talleres (Remedios de Escalada)
 Futbolistas del Club Atlético San Telmo
 Futbolistas del Club Atlético Vélez Sarsfield
 Futbolistas de Rosario
 Entrenadores del Deportivo Cali
 Entrenadores del Club Atlético Unión (Santa Fe)
 Entrenadores del Club Atlético Colón
 Entrenadores del Club Atlético Talleres (Remedios de Escalada)


text:
 Avis juridique important
 |
 31991D0400
 91/400/EGKS, EWG: BESCHLUSS DES RATES UND DER KOMMISSION VOM 25. FEBRUAR 1991 UEBER DEN ABSCHLUSS DES VIERTEN AKP - EWG-ABKOMMENS
 Amtsblatt Nr. L 229 vom 17/08/1991 S. 0001 - 0002 Finnische Sonderausgabe: Kapitel 11 Band 17 S. 0057 Schwedische Sonderausgabe: Kapitel 11 Band 17 S. 0057
 BESCHLUSS DES RATES UND DER KOMMISSION vom 25. Februar 1991 über den Abschluß des Vierten AKP-EWG-Abkommens (91/400/EGKS, EWG) DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN und DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN - gestützt auf den Vertrag über die Gründung der Europäischen Gemeinschaft für Kohle und Stahl, gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 238, nach Zustimmung des Europäischen Parlaments (1), in der Erwägung, daß das am 15. Dezember 1989 in Lome unterzeichnete Vierte AKP-EWG-Abkommen zu genehmigen ist - BESCHLIESSEN: Artikel 1 Das Vierte AKP-EWG-Abkommen, die dazugehörigen Protokolle und Erklärungen sowie die der Schlussakte beigefügten Erklärungen werden im Namen der Europäischen Gemeinschaft für Kohle und Stahl und der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft genehmigt. Das Abkommen, die dazugehörigen Protokolle und Erklärungen sowie die Schlussakte sind diesem Beschluß beigefügt. Artikel 2 Der Präsident des Rates hinterlegt gemäß Artikel 360 des Abkommens die Notifizierungsakte für die Europäische Gemeinschaft für Kohle und Stahl und die Europäische Wirtschaftsgemeinschaft. Geschehen zu Brüssel am 25. Februar 1991. Im Namen des Rates Für die Kommission Der Präsident Der Präsident J.-C. JUNCKER Jacques DELORS (1) ABl. Nr. C 149 vom 18. 6. 1990, S. 71.


text:
Franz Kafka (3. heinäkuuta 1883 Praha, Itävalta-Unkari – 3. kesäkuuta 1924 Kierling, Itävalta) oli saksankielinen böömiläinen kirjailija, jota pidetään yhtenä modernismin tärkemmistä saksankielisistä kirjailijoista. Monille Kafkan teoksille on tunnusomaista synkkyys, ahdistus ja unenomaisuus. Suuri osa Kafkan merkittävimmästä tuotannosta julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
 Elämä
 Varhaiset vuodet
 Kafka syntyi vuonna 1883 keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Prahassa, Böömin pääkaupungissa, joka kuului silloin Itävalta-Unkariin, ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tšekkoslovakiaan. Hänen isänsä Hermann Kafka oli kauppias, ja saksankielinen äiti Julie autteli miestään kaupassa. Kafkalla oli kaksi pikkuveljeä, jotka kuolivat lapsena, sekä kolme pikkusiskoa. Kafkat itse olettivat aina sukunimensä tulevan tšekinkielisestä sanasta kavka, ’naakka’.
 Kafkat asuivat Prahan juutalaisghetossa vaihdellen uusien lasten myötä suurempaan asuntoon. Kafka kuvasi myöhemmin lapsuuttaan ahdistavaksi, sillä hänen isänsä oli hyvin dominoiva, henkisesti aggressiivinen ja vaativa, ja äitikin oli lapsille melko etäinen työskennellessään miehensä liikkeessä. Lasten kasvatuksesta vastasivat etupäässä palvelustytöt ja kotiopettajattaret.
 Kafkan perhe ei harjoittanut uskontoa kovin aktiivisesti, mutta aikuistuttuaan Kafka kiinnostui juutalaisuudesta.
 Kafka oppi äidinkielenään saksan mutta oli varsin sujuva myös tšekin kielessä ja opetteli myöhemmällä iällään ainakin myös ranskaa ja hepreaa.
 Kouluvuodet
 Kafka kävi saksankielisen kansakoulun ja kahdeksanvuotisen saksankielisen lyseon, joiden oppilaista suurin osa oli juutalaisia. Koulunkäyntiä hän kertoi vihanneensa vaikka menestyikin kohtalaisen hyvin. Lyseossa Kafka luki paljon humanistisia aineita kuten latinaa ja klassista kreikkaa sekä saksankielistä kirjallisuutta. Luonnontieteiden ja matematiikan opinnot olivat lyseossa suppeita, ja matematiikassa Kafka ei ollut erityisen vahva.
 Kafka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1901. Hän jatkoi opintojaan Prahan saksankielisessä Ferdinand-Karl-yliopistossa ensin kemiassa mutta vaihtoi sen pian lakitieteeseen. Kafka kuului opiskelijoiden kirjallisuusryhmään, joka järjesti kirjallisuustapahtumia. Hän tutustui muun muassa Max Brodiin, josta tuli hänen elinikäinen paras ystävänsä ja myöhemmin elämäkertansa kirjoittaja sekä jäämistönsä hoitaja. Muita Kafkalle merkittäviä opiskeluaikojen läheisiä ystäviä olivat kirjailijat Felix Weltsch ja Oskar Baum.
 Järjestäytyneeseen opiskelijatoimintaan Kafka ei juurikaan osallistunut. Hän kävi säännöllisesti teatterissa ja piti etenkin kiertelevien jiddišinkielisten teatteriseurueiden esityksistä. Musiikista hän ei ollut kiinnostunut.
 Sosiaalinen asema ja ideologia
 Kafka oli monella tavalla juureton ja ulkopuolinen. Hän eli aikuisikäänsä saakka pääasiassa juutalaisten piirissä, vaikka olikin vieraantunut juutalaisesta perinteestä. Kulttuurisesti hän oli saksalainen, mutta juutalaisena hän ei kuulunut Prahan saksalaisten yhteisöön. Hän tunsi hiljaista myötätuntoa tšekkien kulttuurisia ja poliittisia pyrkimyksiä kohtaan mutta saksalaisena ei korostanut tätä.
 Sionismi alkoi saavuttaa Prahan juutalaisten keskuudessa suosiota Kafkan kouluvuosien aikana, ja myös Kafka kiinnostui myöhemmin kiihkeästi ajatuksesta muuttaa joskus Palestiinaan. Nuorena hän osoitti kiinnostusta myös darvinismiin ja sosialismiin.
 Valmistuminen tohtoriksi
 Kafka hyväksyttiin loppukokeiden jälkeen oikeustieteen tohtoriksi kesäkuussa 1906. Kafka ei ollut suunnitellut asianajajan uraa, vaan lakitutkinto oli vain edellytys keskitason virkoihin. Valmistumisensa jälkeen Kafka oli valtion virkoihin vaaditussa palkattomassa auskultoinnissa vuoden ajan konttoriharjoittelijana kihlakunnanoikeudessa ja rikosoikeudessa.
 Työura
 Kafka sai ensimmäisen työpaikkansa marraskuussa 1907 italialaisen vakuutusyhtiö Assicurazioni Generalin Prahan-toimipisteestä. Hän sai paikan Madridissa asuvan menestyneen enonsa yhteyksien avulla ja toivoi pääsevänsä myöhemmin töihin ulkomaille. Kafka ei kuitenkaan ollut tyytyväinen huonoon palkkaan ja pitkiin työpäiviin, jotka estivät häntä kirjoittamasta, joten vuoden kuluttua hän irtisanoutui löydettyään pitkän etsimisen jälkeen uuden työpaikan.
 Kafka aloitti heinäkuussa 1908 työt Prahassa Työväen tapaturmavakuutuslaitoksessa. Työpäivä loppui iltapäivisin jo kello kahdelta, mikä jätti Kafkalle paljon aikaa kirjoittamiseen. Kafka aloitti laitoksen tilasto- ja korvausosastolla mutta sai pian vastuulleen laitoksen tapaturmatorjunnan. Hänen työhönsä kuului paljon työmatkoja, ja hän käsitteli työssä esimerkiksi loukkaantuneiden tai kuolleiden työläisten invaliditeetti- ja kuolinkorvauksia. Kafka sai kirjoittaa myös laitoksen vuosikertomuksia ja lehdistötiedotteita. Hänen artikkelinsa tekivät vaikutuksen hänen esimiehiinsä tekstien poikkeuksellisen selkeyden ansiosta.
 Kafka menestyi töissään hyvin, oli ihmisenä hyvin pidetty ja sai vuosien varrella useita ylennyksiä. Laitos ei päästänyt häntä ensimmäiseen maailmansotaan, koska häntä pidettiin olennaisen tärkeänä työntekijänä. Tammikuussa 1920 Kafka nimitettiin oikeusasiain sihteeriksi, mikä teki hänestä osastonsa päällikön ja suoraan pääjohtajan alaisen. Tämä laajensi hänen vastuutaan mutta kevensi työtaakkaa. Vuonna 1922 vähän ennen työkyvyttömyydestä aiheutunutta eroaan Kafka sai viimeisen ylennyksensä vanhemmaksi sihteeriksi.
 Vuosien 1911–1917 aikana Kafka auttoi iltapäivisin lankonsa asbestitehtaan valvonnassa isänsä vaatimuksesta.
 Kirjallinen ura
 Kafka luki paljon jo nuoresta iästä alkaen. Hänen suosikkejaan olivat esimerkiksi Goethe, Thomas Mann, Hamsun, Hesse, Flaubert, Dickens, Dostojevski, Kierkegaard sekä monet 1800-luvun saksalaiset klassikot.
 Kafka oli ryhtynyt kouluvuosinaan kirjoittamaan vapaa-ajallaan mutta piti harrastuksensa salassa ystäviltään 19-vuotiaaksi asti. Kafkan vanhin säilynyt kertomus ja ensimmäinen julkaistu työ on vuosina 1903–1904 kirjoitettu ”Erään taistelun kuvaus”, jonka osia julkaistiin Hyperion-nimisessä kirjallisuuslehdessä vuodesta 1908 alkaen.
 Vuonna 1912 saksalainen kustantaja Ernst Rowohlt tarjoutui kustantamaan Kafkan kirjoituksia. Rowohltin yhtiöstä vähän myöhemmin irtautuneesta Kurt Wolffista tuli Kafkan ainoa kustantaja tämän elinaikana. Novellikokoelma Betrachtung (1912) sai hyvät arvostelut mutta myi vain 400 kappaletta viiden vuoden aikana.
 Ensimmäistä täysimittaista romaaniaan Kafka alkoi kirjoittaa maaliskuussa 1912. Kertomus nimeltä ”Lämmittäjä” ilmestyi vuonna 1913, ja Kafkan kuoleman jälkeen se julkaistiin romaanin Amerikka eli Mies joka katosi alkuosana. Vuosien 1912–1914 aikana Kafka kirjoitti Amerikka-romaaninsa ohella samanaikaisesti myös kertomuksiaan ”Tuomio”, ”Rangaistussiirtolassa”, ”Muodonmuutos” sekä romaaniaan Oikeusjuttu.
 Kafkan päivärutiiniin kuuluivat iltapäivänokoset töiden jälkeen, iltapala sekä päiväkirjan kirjoittaminen myöhään yöhön. Työpaikan antamasta taloudellisesta riippumattomuudestaan huolimatta Kafka asui edelleen yhdessä vanhempiensa ja siskojensa sekä kahden palvelijan kanssa, mikä pakotti hänet kirjoittamaan yön hiljaisuudessa. Joitain hänen kertomuksiaan julkaistiin lehdissä, mutta suurin osa hänen päiväkirjaansa näinä vuosina kirjoittamistaan tarinoista julkaistiin vasta hänen kuoltuaan.
 Talvella 1917, muutettuaan väliaikaisesti hiljaiseen asuntoon, Kafka kirjoitti useita lyhyitä novelleja, jotka julkaistiin jo hänen elinaikanaan.
 Vuonna 1920 Kafka kirjoitti sarjan aforismeja, jotka tunnetaan otsikolla Hän. Kafka alkoi kirjoittaa kolmatta romaaniaan, omaelämäkerrallista ainesta sisältävää Linnaa talvella 1922. Pahenevan tuberkuloosin riuduttama Kafka kirjoitti ja julkaisi kuolemaansa asti. Hänen viimeisten vuosiensa novelleja ovat esimerkiksi ”Pesä” ja ”Nälkätaiteilija”, ja hänen viimeinen kertomuksensa oli ”Josefine, laulajatar, eli hiirien kansa”.
 Yksityiselämä
 Kafka ei koskaan ollut kovin seurallinen, mutta hänestä pidettiin ja hän sai ystäviä. Kafka tunsi nuorena voimakasta vastenmielisyyttä fyysistä seksiä kohtaan. Hänellä oli kuitenkin seksuaalisia kokemuksia 20-vuotiaasta alkaen työläistyttöjen ja prostituoitujen kanssa.
 Vuosien 1912–1917 aikana Kafka kävi aktiivista kirjeenvaihtoa berliiniläisen Felice Bauerin kanssa, mutta kahdesta kihlauksesta huolimatta he eivät koskaan menneet naimisiin. Hänen kaksi muuta vakavaa naissuhdettaan olivat journalisti Milena Jesenskán ja lastentarhanopettaja Dora Diamantin kanssa. Viimeisen vuotensa Kafka asui Berliinissä Diamantin kanssa.
 Sairaudet ja kuolema
 Kafka kärsi toisinaan masennuksesta, päänsäryistä, unettomuudesta ja erilaisista fyysisistä vaivoista. Hän oli myös yliherkkä äänille. Päiväkirjojen ja kirjeiden perusteella on epäilty, että hän olisi sairastanut lisäksi anoreksiaa.
 Kafka alkoi kärsiä tuberkuloosin oireista vuonna 1917 ja sai keuhkoverenvuodon, joskin hänellä oli myös taustalla työskentely asbestiteollisuudessa. Seuraavan vuoden syksyllä hän sairasti niin sanotun espanjalaisen influenssan. Keuhkotauti paheni vuosien mittaan, ja Kafka vietti paljon aikaa parantoloissa. Hän kuoli parantolassa Wienin lähellä 3. kesäkuuta 1924, ja hänet haudattiin Prahan uudelle juutalaiselle hautausmaalle.
 Jälkimaine
 Kuolemansa aikaan Kafka oli tunnettu vain pienessä kirjallisessa piirissä. Hänen maineensa kasvoi vasta kun Max Brod alkoi julkaista hänen teoksiaan postuumisti. Ensin Kafka sai tunnustusta Ranskassa ja englanninkielisessä maailmassa, ja toisen maailmansodan jälkeen myös Saksassa ja Itävallassa. 1960-lukuun mennessä hän oli jo yleismaailmallisesti tunnettu, ja hänen vaikutuksensa ulottui nyt myös hänen synnyinmaansa, kommunistisen Tšekkoslovakian kulttuurilliseen ja poliittiseen elämään.
 Kafka on kuolemansa jälkeen kiinnostanut kirjallisuudentutkijoita huomattavan paljon. Vuoteen 1998 mennessä hänestä oli julkaistu jo yli 15 000 kirjaa, ja häntä on kutsuttu vaikutusvaltaisimmaksi ja tulkituimmaksi kaikista moderneista kirjailijoista.
 Kirjallinen tyyli
 Kriitikko Martin Esslinin mukaan Kafkan tuotannosta on tullut nykyihmisen tilanteen ylimmäinen ilmentymä. Kirjailija Alan Bennettin mukaan Kafka on edelleen ajankohtainen osittain siksi, että hänen tuotantonsa ennakoi tulevaisuutta.
 Kafkan tuotanto käsittelee pelon, syyllisyyden ja hämmennyksen valtaan joutuneita ihmisiä. Adjektiivilla kafkamainen viitataankin hänen tuotantonsa pohjalta painajaismaisen ja ihmisarvon kadottaneen maailman aiheuttamaan ahdistukseen ja vieraantumiseen. Koska Kafkan hahmot taistelevat usein näkymätöntä, kuten ulkoista auktoriteettia tai sisäistä sekaannusta, vastaan, monet eri ideologioiden ja filosofisten suuntausten edustajat ovat ottaneet hänet omakseen. Esimerkiksi juutalaiset tutkijat ovat nostaneet hänet juutalaisen kulttuurin vainojen tunnukseksi, eksistentialistit näkevät hänessä kamppailun identiteetistä, ja politiikassa hän edustaa osattomien kamppailua totalitaarista hallintoa vastaan. Kirjailija Jorge Luis Borgesin mukaan Kafka on uskonnollinen kirjoittaja, jolla on ”enemmän tekemistä Jobin kirjan kuin ’modernin kirjallisuuden’ kanssa”.
 Kafkan tekstit eivät ole suoraviivaista kerrontaa, vaan tärkeimmissä töissään Kafka ottaa jonkin keskeisen idean ja ryhtyy laajentamaan ja syventämään sitä. Hänen romaaninsa loppuvat yleensä hiipuen. Koska Kafka ei viimeistellyt useimpia teoksiaan, hänen tyylinsä on melko fragmentaarista. Vaikka Kafkan tuotanto on täynnä synkkyyttä, pelkoa ja itseinhoa, siinä on nähty myös hilpeyttä, absurdiutta ja huumoria, jollainen on tyypillistä juutalaisille.
 Tuotanto
 Romaanit
 Oikeusjuttu (Der Prozess, 1925)
 Linna (Das Schloß, 1926)
 Mies joka katosi (Amerika, 1927, suom. myös nimellä Amerikka)
 Tunnetuimpia novelleja
 Tuomio (Das Urteil, 1913)
 Muodonmuutos (Die Verwandlung, 1915)
 Rangaistussiirtolassa (In der Strafkolonie, 1919)
 Maalaislääkäri (Ein Landarzt, 1920)
 Nälkätaiteilija (Ein Hungerkünstler, 1924)
 Metsästäjä Gracchus (Der Jäger Gracchus, 1917)
 Aviopari (Das Ehepaar)
 Hiilisangolla ratsastaja (Der Kübelreiter)
 Selonteko akatemialle (Ein Bericht für eine Akademie)
 Silta (Die Brücke)
 Kun Kiinan muuria rakennettiin (Beim Bau der Chinesischen Mauer)
 Josefine, laulajatar, eli hiirien kansa (Josephine, die Sängerin oder Das Volk der Mäuse, 1924)
 Kokoelmia
 Novellikokoelmia
 Mietelausekokoelmia
 Kirjekokoelmia
 Kirjallinen jäämistö
 Kafka antoi ystävälleen Max Brodille ohjeet, että kaikki hänen kirjoituksensa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta on poltettava hänen kuolemansa jälkeen. Brod ei kuitenkaan totellut Kafkan ohjeistusta, vaan järjesti sekalaisessa järjestyksessä olleet paperit toimituskelpoisiksi; monet Kafkan kertomuksista ovat Brodin jälkikäteen nimeämiä ja puhtaaksikirjoittamia. Sen sijaan Kafkan seurustelukumppanin Dora Diamantin haltuun jätetty osa kirjoituksista hävisi Gestapon tehtyä ratsian Diamantin asuntoon Berliinissä vuonna 1933.
 Israeliin vuonna 1939 muuttaneen Brodin kuoleman jälkeen vuonna 1968 osa hänen hallussaan olleista Kafkan julkaisemattomista kirjoituksista joutui Saksaan. Israelin kansalliskirjasto alkoi vuonna 2008 vaatia varastetuiksi kutsuttuja papereita takaisin Israeliin, minne paperit palautettiin oikeuden päätöksellä lopulta vuonna 2019. Muita osia kokoelmasta on löytynyt Tel Avivista ja Sveitsistä, mistä ne myös palautettiin oikeuden päätöksellä. Vielä julkaisemattomiin kirjoituksiin kuuluu Kafkan kirjeenvaihtoa, muistiinpanoja, päiväkirjamerkintöjä ja mietelmiä.
 Lähteet
 Viitteet
 Kirjallisuutta
 Suomenkielinen kirjallisuus
 Muunkielinen kirjallisuus
 Aiheesta muualla
 Kafkan kirjeitä ja päiväkirjoja
 Kafkan teoksia Gutenberg-projektissa
 The Kafka Project – projekti, jonka tarkoituksena on julkaista Kafkan koko tuotanto saksan kielellä.
 Kafka's works – text, concordances and frequency list
 Tšekkiläiset kirjailijat
 Juutalaiset kirjailijat
 Itävaltalaiset kirjailijat
 Saksankieliset kirjailijat
 Novellikirjailijat
 Maaginen realismi
 Vuonna 1883 syntyneet
 Vuonna 1924 kuolleet
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
La palmitoiletanolamide, o PEA, è l'ammide di un acido grasso di natura endogena ed appartiene alla classe degli agonisti dei fattori nucleari.
 Il PEA si lega a specifici recettori nucleari e svolge un'ampia varietà di funzioni biologiche correlate con il dolore cronico e con l'infiammazione. si pensa che il bersaglio principale sia il PPAR-α.
 Allo stato attuale delle conoscenze, il PEA è considerato un integratore alimentare con proprietà antinfiammatoria e antidolorifica.
 Lipidi


text:
Nyheder - VILTOFT
 Vi orienterer løbende om nyheder fra vores specialeområder og om nyt fra VILTOFT.
 I begyndelsen af august 2017 afsagde den engelske højesteret dom i en sag mellem MT Højgaard A/S (”MTH”) og E.ON Climate & Renewables UK Robin Rigg East Limited m.fl. (”EON”).
 Dommen har været afventet i spænding i forventning om, at den nærmere ville afklare rækkevidden af begrebet ”fit for purpose”
 Dette begreb bruges ofte i Common Law-baserede kontrakter, men det har også vundet et vist indpas i kontrakter baseret på dansk ret, hvor begrebet typisk anvendes uden oversættelse og uden nærmere forklaring.
 Selvom den engelske højesteretsdom ikke primært beskæftiger sig med ”fit for purpose”, er dommen på flere punkter interessant.
 I 2006 udbød EON opførelsen af vindmølleparken Robin Rigg i totalentreprise. Kontrakten blev vundet af MTH.
 Kort efter at arbejderne på Robin Rigg var afsluttet i begyndelsen af 2009, konstateres det på en nylig opført hollandsk vindmøllepark, at vindmøllernes overgangsstykker (transition pieces) sad løst. Sagen blev undersøgt nærmere, og det viste sig, at der var en fejl i en norm fra Norske Veritas (en ligning), der lå til grund for projekteringen, således at lasterne på overgangsstykket var blevet undervurderet betydeligt. Dette førte til, at Norske Veritas efterfølgende korrigerede normen (ligningen).
 I kontrakten vedrørende Robin Rigg var det et krav, at projekteringen skulle ske i overensstemmelse med ovennævnte norm fra Norske Veritas, hvilket MTH også rent faktisk havde gjort. Dette førte imidlertid til, at man i foråret 2010 konstaterede, at vindmølleparken Robin Rigg led af samme problemer som den hollandske vindmøllepark. EON og MTH samarbejde om at finde en egnet udbedringsløsning, og fejlene blev herefter udbedret. Omkostningerne hertil androg mere end 200 mio. kr. Sagen mellem MTH og EON vedrørte spørgsmålet om, hvem der endeligt skulle afholde denne udgift.
 MTH blev dømt i første instans, men frifundet i anden instans. EON fik tilladelse til at indbringe sagen for den engelske højesteret, hvor MTH blev dømt.
 Relevante kontraktbestemmelser
 Kontrakten mellem MTH og EON var underlagt engelsk ret og indeholdt en række kontraktbestemmelser, der er inddraget i højesteretsdommen. Her skal blot nævnes de bestemmelser, der synes at have spillet den væsentligste rolle for højesteret.
 Det anføres således i kontrakten:
 ”...each item of Plant and the Works as a whole shall be free from defective workmanship and materials and fit for its purpose as determined in accordance with the Specification using Good Industry Practice;...”
 Fit for purpose var i kontrakten defineret som ”fitness for purpose in accordance with, and as can probably be inferred from the Employer’s Requirements”.
 I Employer’s Requirements var blandt andet anført:
 ”The Works elements shall be designed for a minimum site specific ‘design life’ of twenty (20) years without major retrofits or refurbishments; all elements shall be designed to operate safely and reliably in the environmental conditions that exist on the site for at least this lifetime”.
 Derudover indeholdt kontrakten krav om, at MTHs design skulle overholde en række normer, herunder ovennævnte fejlbehæftede norm fra Norske Veritas.
 EONs argumentation for højesteret gik i korthed ud på, at kontrakten krævede, at MTHs arbejder skulle være fit for purpose, hvilket jf. kontraktens definition indebar, at de skulle være i overensstemmelse med Employer’s Requirements, der inkluderede den ovenfor citerede bestemmelse om, at vindmøllerne skulle kunne holde i 20 år uden væsentlige udskiftninger og reparationer. Dette krav levede MTHs arbejder ubestridt ikke op til.
 MTHs argumentation gik i korthed ud på, at det var et krav, at arbejderne skulle udføres i overensstemmelse med (den fejlagtige) norm fra Norske Veritas, hvilket også rent faktisk var sket, og kravet om 20 års holdbarhed afspejlede i virkeligheden blot, hvad der kunne forventes, hvis normen blev overholdt.
 Parterne var under sagen enige om, at MTH havde designet vindmølleparken helt i overensstemmelse med den fejlagtige norm fra Norske Veritas, og EON synes ikke at have gjort gældende, at MTH havde handlet uagtsomt ved at forlige sig på, at denne norm var korrekt.
 Spørgsmålet om fit for purpose synes ikke at have spillet en afgørende rolle for højesteret. Højesteret ser således primært sagen som et spørgsmål om, hvad der gælder i en situation, hvor der er uoverensstemmelse mellem et specifikt krav til et bestemt design (kalkulation i henhold til Norske Veritas’ norm) og et overordnet funktionskrav (20 års levetid uden væsentlige udskiftninger og reparationer).
 Højesteret lægger til grund, at den ovenfor citerede bestemmelse om 20 års levetid er en garanti. Som højesteret ser det, er MTHs eneste mulighed for at slippe fri af denne garanti, at den er uforenelig med pligten til at konstruere vindmøllerne i henhold til Norske Veritas’ norm.
 Højesteret gennemgår herefter primært engelsk retspraksis, der viser, at man i lignende situationer entydigt lader det overordnede funktionskrav få forrang for et specifikt krav om en bestemt udførelsesmetode/et bestemt design. En enkelt af de citerede afgørelser sammenfatter denne vurdering som følger: ”A contractor who bids on the basis of a defective specification provided by the employer only has himself to blame if he does not check their practicality and they turn out to be defective”.
 Denne opfattelse synes også at være i overensstemmelse med den engelske teori, der citeres i dommen. På det grundlag konkluderer højesteret, at MTH er ansvarlig, fordi den udførte vindmøllepark ikke honorerer kravet om en levetid på 20 år. Det har ikke spillet nogen rolle for højesteret, at det var en fejl i en norm, som man normalt ikke har anledning til at betvivle. Dette er vel heller ikke overraskende henset til, at grundlaget for højesterets afgørelse ikke er en uagtsomhedsvurdering, men en fortolkning af, hvad kontraktens (modstridende) bestemmelser må føre til.
 Dommen i en dansk kontekst
 Det er ikke usædvanligt, at bygherren ved udbud af bygge- og anlægsopgaver i totalentreprise inden for specifikke områder stiller detailkrav til projekteringen eller udførelsen, herunder at disse løsninger skal være i overensstemmelse med en bestemt norm. Hvor totalentreprenøren følger disse retningslinjer, men det efterfølgende viser sig, at den foreskrevne løsning ikke er egnet til at honorere kontraktens funktionskrav, opstår et spørgsmål ret tilsvarende det spørgsmål, som den engelske højesteret behandlede.
 Hvis totalentreprenøren allerede i forbindelse med projekteringen opdager, at den foreskrevne løsning er uegnet til at honorere det ligeledes foreskrevne funktionskrav, vil totalentreprenøren som det klare udgangspunkt kunne kræve sine eventuelle meromkostninger ved en anden metode dækket af bygherren. Totalentreprenøren vil her have solid støtte i AB 92 / ABT 93 § 2, stk. 2:
 ”Der bydes på grundlag af de oplysninger som indeholdes i udbudsmaterialet. Dette materiale skal være entydigt, og således udforme, at der er klarhed over ydelsernes omfang og indhold”.
 Voldgiftretten for bygge- og anlægsvirksomhed har i flere kendelser fastslået, at det er afgørende, at entreprenørerne i tilbudsfasen kan forlige sig på, at oplysningerne i udbudsmaterialet er korrekte, blandt andet henset til den begrænsede tid, der er til rådighed for tilbudsgivningen, samt henset til, at det er trods alt er begrænset, hvilke ressourcer der kan allokeres til tilbudsgivningen.
 Hvis det først, når arbejderne er færdiggjort, viser sig, at de ikke kunne udføres som foreskrevet i udbudsmaterialet, opstår spørgsmålet svarende til det spørgsmål den engelske højesteret skulle forholde sig til.
 Selvom en totalentreprenør efter dansk ret nok i højere grad skal stille sig kritisk over for specifikke anvisninger med hensyn til projektering/udførelse, end tilfældet er for en hovedentreprenør – totalentreprenøren har jo en vis anledning hertil, da han i alle tilfælde skal forestå en væsentlig del af projekteringen – må totalentreprenørens ansvar fortsat være betinget af uagtsomhed. Medmindre totalentreprenøren konkret har særlig anledning til at forholde sig kritisk til en specifik løsning foreskrevet i udbudsmaterialet, må han kunne henholde sig til denne. En særlig anledning kan være, at kontrakten specifikt kræver, at totalentreprenøren forholder sig til den pågældende løsning, at løsningen fremstår meget usædvanlig, eller at løsningen i øvrigt umiddelbart forekommer uforsvarlig eller i alt fald ikke gennemarbejdet.
 En kontrol af, om en almindelig anerkendt norm er fejlbehæftet, ligger uden for en sådan efterprøvelsespligt. En afgørelse af sagen mellem MTH og EON efter dansk ret ville således med stor sandsynlighed være faldet ud til, at MTH var blevet frifundet.
 En bygherre, der gerne vil henlede en totalentreprenørs opmærksomhed på en specifik løsning uden at påtage sig ansvaret for samme, gør nogle gange dette i form af et ”project outline”. Det angives i den forbindelse i udbudsmaterialet, at den pågældende løsning blot må opfattes som et uforbindende forslag, og at totalentreprenøren, hvis han vælger at implementere den pågældende løsning, har ansvaret for, at løsningen opfylder udbudsmaterialets funktionskrav helt på linje med de specifikke løsninger, som han selv vælger.
 Spørgsmålet om en sådan ”ansvarsfraskrivelse” er holdbar blev prøvet i voldgiftssagen mellem Comet-konsortiet og Metroselskabet, hvor VILTOFT repræsenterede Metroselskabet. Voldgiftsretten anerkendte i sin kendelse fra 2012, at en tilsvarende klausul indsat i udbudsmaterialet af Metroselskabet skulle tages for pålydende, således at det var Comet, der havde et sædvanligt totalentreprenøransvar også for de løsninger, der var beskrevet af Metroselskabet i project outline.
 Man kan rejse spørgsmålet om, hvorvidt vurderingen af en situation, hvor en specifik løsning foreskrevet i kontrakten ikke er egnet til at honorere kontraktens overordnede funktionskrav, vil falde anderledes ud end beskrevet ovenfor efter dansk ret, hvis det samtidig i kontrakten er angivet, at totalentreprenøren har ansvaret for, at det, som han afleverer, er ”fit for purpose”.
 Begrebet fit for purpose er ikke et dansk begreb og har i dansk ret ikke en specifik betydning. Der er ikke dansk rets- eller voldgiftspraksis, der belyser rækkeviden af dette begreb. Ved fastlæggelsen af rækkeviden vil den første udfordring være, at kontrakten er undergivet dansk ret, men at man anvender et begreb, der i henhold til engelsk ret har en ret specifik betydning.
 Det er vanskeligt at sige præcis, hvorledes vurderingen af rækkevidden af fit for purpose-begrebet vil være, men der skal sandsynligvis meget til, før man som den engelske højesteret opfatter funktionskravet som en egentlig garanti, der overruler kravet om anvendelse af en specifik løsning. På den anden side er det nærliggende at antage, at anvendelsen af begrebet fit for purpose indebærer en vis skærpelse af totalentreprenørens ansvar, således at kravene til, i hvilket omfang han skal efterprøve holdbarheden af en specifik foreskreven løsning, forøges.
 Det bør nøje overvejes om, det er hensigtsmæssigt i udbud, der er underlagt dansk ret, at anvende betegnelsen fit for purpose. Hvis der er tale om et udbud, der kan tiltrække udenlandske tilbudsgivere, er der en nærliggende risiko for, at disse opfatter begrebet i overensstemmelse med engelsk ret og prissætter deres risiko i tilbuddet i overensstemmelse hermed. Dette vil være ærgerligt for bygherren, hvis realiteten – som antaget ovenfor – er, at Voldgiftsnævnet for bygge- og anlægsvirksomhed eller en dansk domstol vil anlægge en lempeligere og for entreprenøren gunstigere fortolkning af dette begreb.
 Klagenævnet for Udbud har afvist klager vedrørende Odense Letbane
 Klagenævnet for Udbud har ved kendelser den 29. september 2017 afvist klager fra to forbigåede tilbudsgivere over udbuddet af levering af transportsystem og togsæt til Odense Letbane samt efterfølgende vedligeholdelse heraf.
 Udbuddet var opdelt i to særskilte delaftaler med en anslået værdi for delaftale 1 på mellem 750 og 1.135 mio. kr. og for delaftale 2 på mellem 300 og 450 mio. kr.
 Begge klagere havde i forbindelse med den endelige tilbudsevaluering fået afvist deres tilbud som værende ukonditionsmæssige. Klagenævnet for Udbud har i sine kendelser fastslået, at Odense Letbanes afvisning af begge tilbud var berettiget.
 VILTOFT har bistået Odense Letbane med udarbejdelsen og udbuddet af kontrakterne og repræsenterede Odense Letbane for Klagenævnet for Udbud.
 Klagenævnets kendelser kan læses her og her.
 The Complaints Board for Public Procurement has by ruling of 29 September 2017 rejected the complaints by two tenderers concerning the public procurement of supply and maintenance of the transport system and trains to Odense Letbane.
 The tender was divided into two separate sub-contracts; sub-contract 1 was estimated between DKK 750 and DKK 1,135 million and sub-contract 2 was estimated between DKK 300 to DKK 450 million.
 Both complainants’ offers were rejected as being non-compliant. The Complaints Board for Public Procurement has stated that Odense Letbane’s rejection of both tenders was justified.
 VILTOFT has assisted Odense Letbane in the preparation and tendering of the contracts and has represented Odense Letbane during the Complaints Board procedures.
 The Complaints Board’s ruling can be read (in Danish) here and here.
 Har du kommentarer eller spørgsmål til artiklen, er du velkommen til at kontakte Ilka Bödewadt Lauritzen, ibl@viltoft.dk.


text:
George Stephenson (9. června 1781, Wylam poblíž Newcastle upon Tyne – 12. srpna 1848) byl britský technik a mechanik, průkopník železniční dopravy. V roce 1814 předvedl úspěšně parní lokomotivu. Projektoval první veřejnou železniční trať pro dopravu osob na světě mezi britskými městy Stockton-on-Tees a Darlington (osazena parním strojem Locomotion), která byla uvedena do provozu v roce 1825.
 Život
 Narodil se jako druhé dítě negramotných rodičů Roberta a Mabel Stephensonových v hornické vesnici Wylam v Northumberlandu. Otec pracoval jako topič u parního čerpadla na dole za nízkou mzdu, která mu neumožňovala poskytnout svým dětem vzdělání. George nechodil do školy a už jako dítě si vydělával tak, že odháněl bičem krávy z kolejí místní koňské dráhy. V 17 letech se stal strojníkem v dolech v blízkém Newburnu a začal navštěvovat večerní školu. V roce 1802 se oženil a přestěhoval se do Willington Quay, východně od Newcastlu. Jejich první dítě Robert se narodil v roce 1803 a o rok později se přestěhovali do Dial Cottage ve West Moor, poblíž Killingworthu, kde George pracoval jako brzdař v dole. V roce 1805 se jim narodila dcera Frances, která však po třech týdnech zemřela. V roce 1806 zemřela Stephensonova manželka na tuberkulózu. S péčí o syna mu pomáhala svobodná sestra Eleanor. Musel se také starat o otce, který oslepl při důlním neštěstí.
 V zaměstnání se Stephenson projevil jako zručný mechanik, když pomohl opravit porouchaný čerpací motor a ještě se mu ho podařilo vylepšit. V roce 1812 byl jmenován hlavním strojmistrem dolů v Killingworthu a stal se odborníkem na parní stroje. V roce 1815 navrhl bezpečnostní lampu, která by hořela v plynné atmosféře, aniž by způsobila explozi. Ve stejné době představil podobnou lampu vědec Humphry Davy, který Stephensona obvinil z krádeže nápadu. Tvrdil, že Stephenson nemá dostatečné vzdělání, aby sám vymyslel takové zařízení. Spor o autorství vyvolal značný rozruch a teprve v roce 1833 výbor Dolní sněmovny potvrdil, že oba pracovali nezávisle a mají na vynález stejný nárok. Stephensonova lampa, která se stala známou jako lampa Geordie, byla používána téměř výhradně v severovýchodní Anglii, zatímco Davyho lampa byla používána všude jinde.
 V roce 1814 Stephenson sestavil svou první parní lokomotivu určenou pro přepravu uhlí v Killingworthském dole. Dal jí jméno Blücher po pruském generálovi, který rychlým pochodem podpořil anglickou armádu a podílel se na jejím vítězství nad Napoleonem u Waterloo. Jeho lokomotiva tehdy byla schopna utáhnout až 30 vozů s nákladem o 90 tunách rychlostí 19 km/h. Pokračoval ve vývoji dalších a technicky dokonalejších strojů. Současně vylepšoval konstrukci kolejnic a řešil problémy železničního stavitelství. Litinové kolejnice, které praskaly, nahradil kolejnicemi kovanými a na železniční trať začal pokládat pražce. V roce 1822 byla v Hettonu v hrabství Durham podle jeho návrhu otevřena 12 km dlouhá soukromá důlní dráha, která byla jako první projektována bez využití zvířecí síly.
 Doplňoval si i teoretické vědomosti z oboru strojírenství a staveb. Svého syna Roberta poslal studovat na univerzitu a ten svému otci předával své poznámky z přednášek. Ze syna se stal výborný stavitel mostů a mohl tak spolupracovat s otcem na jeho stavbách. Společně v roce 1823 založili továrnu na výrobu lokomotiv v Newcastlu s názvem Robert Stephenson and Company.
 Poté, co parlament v roce 1821 schválil zákon umožňující výstavbu Stocktonské a Darlingtonské železnice, začal Stephenson pracovat na její realizaci. Trať dlouhá 40 km spojující města Stockton a Darlington v hrabství Durham musela pomocí mostů překonat řeky Gaunless a Skerne. V Stephensonově továrně byla vyrobena parní lokomotiva Active, která byla určena pro zkušební jízdu na nové trati. Lokomotiva (již pod názvem Lokomotiva 1), která táhla celkem dvanáct nákladních vozů a také salonní vůz Experiment, vyjela na trať 27. září 1825. Vlak s celkem 450 pasažéry sledovaly podél trati tisíce lidí.
 Lokomotivy vyvážela Stephensonova firma do celé Evropy. V říjnu 1829 se synem Robertem a lokomotivou nazvanou Raketa (Rocket) vyhrál závod lokomotiv. Rocket se stala předobrazem lokomotiv na více než jedno století, jezdila rychlostí - 19,2 km/h. Dosahovala maximální rychlosti 46 km/h.
 Stephenson se podílel i na jiných významných železnicích světa (např. Londýn – Birmingham nebo Liverpool - Manchester). Převzal a prosazoval rozchod koleje 1422 mm, který byl po zvýšení na 1435 mm uzákoněn v Anglii jako jednotný a je dnes celosvětově nejrozšířenějším rozchodem.
 Ve 30. letech začaly být železnice podle Stephensonova vzoru stavěny v USA, Francii, Belgii a také v Německu. První železnice v Rakouském císařství zahájila provoz 7. června 1839 mezi Vídní a Brnem.
 V letech 1830–1838 Stephenson žil ve vesnici Alton, kam se původně přestěhoval, aby projektoval navrhovanou železnici ze Swanningtonu do Leicesteru. Zakoupil tam uhelný důl a úspěšně se prosadil dodávkami uhlí po železnici do Leicesteru. Od roku 1838 byl jeho domovem Tapton House v Taptonu, Chesterfield. V následujících letech působil jako poradce pro stavbu železničních tratí na mnoha místech. Po roce 1847 své aktivity související s železnicí omezil a dohlížel na své investice v těžbě uhlí v hrabství Derby.
 V roce 1845 zemřela jeho druhá manželka a v lednu 1848 se oženil potřetí. Sedm měsíců po svatbě Stephenson dostal zánět pohrudnice a zemřel ve věku 67 let v poledne 12. srpna 1848 v Tapton House. Byl pohřben v kostele Nejsvětější Trojice v Chesterfieldu spolu se svou druhou ženou.
 Odkazy
 Reference
 Literatura
 Externí odkazy
 Angličtí vynálezci
 Britští konstruktéři
 Konstruktéři lokomotiv
 Průkopníci železnice
 Osobnosti průmyslové revoluce
 Osobnosti na severomakedonských poštovních známkách
 Osobnosti na britských bankovkách
 Narození 1781
 Narození 9. června
 Narození v Severovýchodní Anglii
 Úmrtí 1848
 Úmrtí 12. srpna
 Muži
 Osobnosti na tožských poštovních známkách


text:
Irsko je ostrov v Atlantském oceánu na severozápadě Evropy. Je rozlohou 84 412 km2 druhým největším z Britských ostrovů a po Velké Británii a Islandu třetím největším ostrovem Evropy. Má zhruba 5,7 milionu obyvatel. Větší část ostrova (pět šestin) zaujímá Irská republika, zbylá šestina je coby Severní Irsko součástí Spojeného království Velké Británie a Severního Irska.
 Irsku se také říká Smaragdový či Zelený ostrov. Latinské pojmenování pro Irsko je Hibernia.
 Geografie
 Povrch Irska je převážně nížinatý, zejména pak v centrálních oblastech. Hornatiny se vyskytují v blízkosti pobřeží. Nejvyšším vrcholem je Carrauntoohill (1041 m, irsky Carrán Tuathail) v pohoří Macgillycuddy's Reeks. Mezi další významná pohoří patří: Wicklow Mountains na východě a Antrim Plateau v Severním Irsku.
 V Irsku se též vyskytují četné útesy – nejznámější Moherské útesy () či nejvyšší Slieve League a Croaghaun.
 Nejdelší řekou nejen Irska, ale i Britských ostrovů je 386 km dlouhá řeka Shannon. Na jejím toku jsou tři velká jezera (po proudu): Lough Allen, Lough Ree a Lough Derg. Největším jezerem ostrova je Lough Neagh v Severním Irsku. Ostrov si vysloužil přezdívku „Smaragdový ostrov“ díky bujné vegetaci, která je zde díky mírnému klimatu a častému jemnému dešti. Rozloha ostrova je 84 412 km2.
 Irsko se rozděluje do čtyř provincií: Connacht, Leinster, Munster a Ulster, dříve též existovala provincie Meath. Dále se dělily na 32 hrabství pro administrativní potřeby Britské správy v 19. století. Šest hrabství Ulsteru zůstává pod britskou správou díky referendu z roku 1973. Zbylých 26 hrabství nyní tvoří Irskou republiku.
 Nejhůře obdělávatelná půda leží v jihozápadních a západních krajích. Tyto části jsou velmi hornaté, s nádherným výhledem.
 Dějiny
 Historické členění
 Z historického hlediska se Irsko dělí na čtyři provincie: Munster (jih Irska – patří sem hrabství Cork, Kerry, Waterford, Tipperary, Limerick a Clare), Leinster (středovýchod ostrova – hrabství Wexford, Kilkenny, Carlow, Laois (Leix), Offaly, Westmeath, Longford, Meath, Louth, Kildare, Wicklow a Dublin), Connacht (neboli Connaught – středozápad ostrova – hrabství Galway, Roscommon, Mayo, Sligo a Leitrim) a Ulster (sever ostrova – hrabství Donegal, Cavan, Monaghan, Fermanagh, Tyrone, Londonderry (Derry), Antrim, Armagh a Down). Dříve se někdy uváděla ještě pátá provincie Meath (tzv. Střední království), pod kterou spadala celá hrabství Meath a Westmeath a dále části hrabství Dublin, Cavan, Kildare, Longford, Louth a Offaly, dnes už však uvažujeme pouze čtyři výše zmíněné provincie.
 K irské republice patří celý Munster, Leinster a Connaught a tři hrabství Ulsteru (Donegal, Monaghan a Cavan), zbývajících šest hrabství tvoří Severní Irsko, které je Iry často zváno jako „six counties“.
 Galerie
 Externí odkazy
 Mezinárodní ostrovy
 Ostrovy Britských ostrovů
 Ostrovy Irska
 Ostrovy Irského moře
 Ostrovy Keltského moře
 Ostrovy Spojeného království v Evropě
 Ostrovy Spojeného království v Atlantském oceánu


text:
 18.11.2006
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 281/44
 Tožba, vložena 28. julija 2006 — Pantalis proti Komisiji
 (Zadeva F-88/06)
 (2006/C 281/80)
 Jezik postopka: grščina
 Stranke
 Tožeča stranka: Ioannis Pantalis (Bruselj, Belgija) (Zastopnika: N. Korogiannakis in N. Keramidas)
 Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti
 Predlogi tožeče stranke
 —
 razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanje (OPI), z dne 18. aprila 2006 v delu, ki zadeva: a) implicirano zavrnitev OPI, da glede preživljanja otroka, ki je v izmenjajočem varstvu in vzgoji, tožečo stranko primerno obravnava v skladu s kadrovskimi predpisi, b); zavrnitev OPI, da v skladu s kadrovskimi predpisi nakaže potne stroške otroka do kraja izvora tožeče stranke
 —
 naložitev naknadnega nakazila navedenih zneskov skupaj z obrestmi;
 —
 naložitev plačila stroškov toženi stranki.
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve
 Tožeča stranka, uradnik Komisije, ki izmenjajoče skrbi za varstvo in vzgojo otroka, katerega mati je tudi uradnica Evropskih skupnosti, je ob povratku v Bruselj po tem, ko je za nekaj časa bila premeščena izven Evrope, zahtevala, da se ji plačajo otroški dodatek in drugi družinski prejemki, ki pripadajo otroku. Uradnik, ki je obravnaval spis, je zahteval predložitev izjave o strinjanju bivših zakoncev o spremembi pravic tožeče stranke v originalu. Ker je ta izjava bila predložena le po elektronski pošti, uprava zahtevkom tožeče stranke ni ugodila.
 V utemeljitev svoje tožbe se tožeča stranka sklicuje na kršitev člena 67 Kadrovskih predpisov in člen 7 in 8 Priloge VII h Kadrovskim predpisom, kot jih razlaga sodna praksa. Še zlasti ocenjuje, da pristojnost za presojo uprave ni omejena in da mora spoštovati načeli dobre uprave in sorazmernosti. Poleg tega morajo biti dokumenti, s katerimi se izkazuje upravičenost zahtevka, neposredno povezani z zahtevanim plačilom in jih morajo določati določbe, ki se uporabijo, ali pa morajo biti absolutno nujni za določitev zneska, ki naj se plača.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 21994D0330(01)
 Hivatalos Lap L 085 , 30/03/1994 o. 0060 - 0063 finn különkiadás fejezet 2 kötet 14 o. 0003 svéd különkiadás fejezet 2 kötet 14 o. 0003
 Az EGT-Vegyesbizottság 1/94 határozata(1994. február 8.)az EGT-Vegyesbizottság eljárási szabályzatának elfogadásárólAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 92. cikke (3) bekezdésére,A KÖVETKEZOKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikk(1) A Szerződő Felek kijelölik képviselőiket az EGT-Vegyesbizottságba. Az EGT-Vegyesbizottság azon tagja, aki akadályoztatva van egy ülésen való részvételben, intézkedhet képviseletéről.(2) Az Szerződő Felek képviselőit kísérhetik őket segítő tisztviselők. Az ilyen tisztviselők számáról az EGT-Vegyesbizottság határozhat.(3) Az EFTA Felügyeleti Hatóság egy képviselője meghívást kap, hogy az EGT-Vegyesbizottság ülésein megfigyelőként részt vegyen. Az EGT-Vegyesbizottság ugyanakkor dönthet úgy, hogy az EFTA Felügyeleti Hatóság képviselője jelenlétének hiányában tanácskozik.Az Európai Beruházási Bank egy képviselője meghívást kap, hogy az EGT-Vegyesbizottság ülésein megfigyelőként részt vegyen a Megállapodás 38. jegyzőkönyvének 6. cikkével összhangban.Az EGT-Vegyesbizottság dönthet úgy, hogy megfigyelőként más személyek részvételét is engedélyezi ülésein.(4) Az EGT-Vegyesbizottság ülései nem nyilvánosak, kivéve, ha a bizottság ezzel ellentétes döntést hoz.2. cikkA Szerződő Felek ülés megtartására irányuló kérelmét az elnöknek kell címezni. Az elnök haladéktalanul összehívja az EGT-Vegyesbizottság ülését, sürgős esetben az ülés megtartására irányuló kérelem kézhezvételétől számított öt napon belül, kivéve, ha a kérelmező Szerződő Féllel másban állapodott meg.3. cikk(1) Az elnök valamennyi ülésre előzetes napirendet állapít meg. Az ülésre szóló meghívót és az előzetes napirendet legkésőbb hét nappal az ülést megelőzően kell megküldeni a 12. cikkben említett címzetteknek. Az előzetes napirendhez csatolni kell valamennyi szükséges munkadokumentumot.(2) Az (1) bekezdésben meghatározott határidőt nem kell alkalmazni a 2. cikkel összhangban összehívott sürgős ülésekre.(3) A napirendet az EGT-Vegyesbizottság fogadja el az egyes ülések elején. Az EGT-Vegyesbizottság dönthet úgy, hogy felvesz a napirendre olyan tárgypontot, amely az előzetes napirenden nem szerepelt. Napirendre kell venni az olyan tárgypontot, amellyel kapcsolatban a 2. cikkel összhangban ülés megtartását kérték.4. cikkSürgős ügyekben, és a Szerződő Felek egyetértésével írásbeli eljárással is hozható határozat.5. cikk(1) Az elnök felelőssége, hogy az EGT-Vegyesbizottság egyes üléseinek jegyzőkönyv-tervezete az ülést követő három napon belül elkészüljön.(2) A jegyzőkönyv, főszabály szerint, a napirenden szereplő valamennyi tárgypont tekintetében tartalmazza:- az EGT-Vegyesbizottságnak benyújtott dokumentumokat;- azokat a nyilatkozatokat, amelyeknek a jegyzőkönyvbe való felvételét valamely Szerződő Fél kérte;- az EGT-Vegyesbizottság által elfogadott határozatokat, nyilatkozatokat vagy következtetéseket.3. Az EGT-Vegyesbizottság által elfogadott határozatok szövegét mellékelni kell a jegyzőkönyvhöz.4. A jegyzőkönyv-tervezetet az EGT-Vegyesbizottság elé kell terjeszteni jóváhagyásra.5. A jóváhagyott jegyzőkönyvet a jóváhagyás időpontjában hivatalban lévő elnök, valamint a két titkár írja alá, és azt továbbítják a 12. cikkben említett címzetteknek.6. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottság azon határozatait, amelyek a Megállapodás jegyzőkönyveit vagy mellékleteit módosítják, a Megállapodás nyelvein kell elfogadni. E határozatok e nyelvek mindegyikén egyaránt hitelesek.(2) A Megállapodás mellékleteibe a 102. cikk (1) bekezdésével összhangban beilleszteni kívánt EK jogi aktusok angol, dán, francia, görög, holland, német, olasz, portugál és spanyol nyelvű, az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kihirdetett szövege egyaránt hiteles. Ezeket finn, izlandi, norvég és svéd nyelven is meg kell szövegezni, és az EGT-Vegyesbizottságnak hitelesítenie kell őket az (1) bekezdésben említett vonatkozó határozatokkal együtt.7. cikkAz EGT-Vegyesbizottság által elfogadott határozatokat az EGT-Vegyesbizottságnak az elfogadás időpontjában hivatalban lévő elnöke, valamint két titkára írja alá.8. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottság határozatai a "határozat" címet viselik, amelyet egy sorszám, elfogadásuk dátuma, valamint tárgyuk megjelölése követ.(2) A határozatok cikkekre tagolódnak.(3) Valamennyi határozat preambulummal kezdődik és a "Kelt ...-ben (dátum)" szavakkal végződik, ahol a dátum az, amikor az EGT-Vegyesbizottság azt elfogadta.(4) A Megállapodás 103. cikkében meghatározott eljárások sérelme nélkül, a határozat tartalmazza hatálybalépésének napját.9. cikkEllenkező megállapodás hiányában az EGT-Vegyesbizottság azon határozatait, amelyek a Megállapodás egy mellékletét vagy 47. jegyzőkönyvét módosítják, a Megállapodásba beilleszteni kívánt egyedi EK jogi aktusok szerint el kell különíteni.10. cikkAz elnök megküldi valamennyi határozat másolatát a 12. cikkben említett címzetteknek.11. cikk(1) A EGT-Vegyesbizottság azon határozatait, amelyek a Megállapodás mellékleteit vagy jegyzőkönyveit módosítják, angol, dán, francia, görög, holland, német, olasz, portugál és spanyol nyelven az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, finn, izlandi és norvég és svéd nyelven annak EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.(2) Az EGT-Vegyesbizottság határoz arról, hogy más határozatok közzétételre kerüljenek-e.12. cikk(1) Az elnök ezen eljárási szabályzattal összhangban hozott valamennyi közleményét az EK-Bizottságnak, az EK tagállamok Európai Közösségek melletti állandó képviseleteinek, valamint az EFTA-tagállamok Európai Közösségek melletti képviseleteinek kell címezni.(2) Az EGT-Vegyesbizottságnak szánt leveleket az elnöknek kell címezni.13. cikk(1) A tájékoztatási és konzultációs folyamat során az EK-Bizottság eljuttatja a vonatkozó információkat az EFTA-államoknak.(2) Az érintett EFTA-államok a Megállapodás 99. cikkének (2) bekezdésében említett javaslatok kézhezvételétől számított legrövidebb időn belül értesítik az EGT-Vegyesbizottságban részt vevő többi Szerződő Felet, amennyiben valószínű, hogy egy új jogi aktusra a Megállapodás 103. cikkének megfelelő eljárást kell alkalmazni.14. cikkAmennyiben egy a Megállapodás által szabályozott kérdésre vonatkozóan a Közösség jogi aktust fogad el, a Közösség haladéktalanul megküldi az EFTA-államoknak e jogi aktus végleges szövegét, valamint kérelmet intéz az elnökhöz, hogy a Megállapodásba történő beillesztése céljából e jogi aktust vegye fel az EGT-Vegyesbizottság következő ülésének napirendjére. Ezen ülés dátuma számít a Megállapodás 102. cikke (4) bekezdése értelmében az EGT-Vegyesbizottság elé kerülés dátumának.15. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottságot öt állandó albizottság segíti, amelyek a következő területekért felelősek:a) áruk szabad mozgása, verseny, állami támogatások, kereskedelmi jellegű állami monopóliumok, szellemi tulajdon és közbeszerzések;b) tőke és szolgáltatások szabad mozgása;c) személyek szabad mozgása;d) kísérő és horizontális politikák, úgy, mint kutatás és fejlesztés, szociális politika, környezet, statisztika, oktatás, fogyasztóvédelem, kis- és középvállalkozások, túrizmus, audiovizuális ágazat és polgári védelem;e) jogi és intézményi ügyek.(2) Az (1) bekezdésben említett albizottságok készítik elő az EGT-Vegyesbizottság által elfogadandó határozatokat. Ellátják az EGT-Vegyesbizottság által rájuk bízott bármely egyéb feladatot.(3) Ezen albizottságokban történnek a tanácskozások, kivéve, ha valamely Szerződő Fél azt kéri, hogy a tanácskozásra az EGT-Vegyesbizottságban kerüljön sor.(4) Az albizottságok jelentést tesznek az EGT-Vegyesbizottságnak.16. cikk(1) Az albizottságok a Szerződő Felek képviselőiből állnak.(2) Az albizottságok elnökletét egymást hathavonta váltva az EK-Bizottság illetve egy EFTA-állam képviselője látja el.17. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottság határozhat arról, hogy egyéni feladatokra munkacsoportokat hoz létre. A munkacsoport a 15. cikk (1) bekezdésben említett azon albizottságnak tesz jelentést, amelyhez az EGT-Vegyesbizottság kijelölte.(2) A 16. cikk rendelkezései megfelelően alkalmazandók.18. cikkAz EGT-Vegyesbizottság, az albizottságok és a munkacsoportok munkájához kapcsolódó valamennyi titkári teendő ellátásáért az elnök tartozik felelősséggel.19. cikkAz EK-Bizottság egy tisztviselője és egy az EFTA-államok által kinevezett tisztviselő együtt látja el az EGT-Vegyesbizottság titkári feladatait. Kinevezésük az EGT-Vegyesbizottság határozatával történik.20. cikkEgyéb alkalmazandó rendelkezések sérelme nélkül, az EGT-Vegyesbizottság, albizottságai és munkacsoportjai tanácskozásaira a szakmai titoktartás szabályai vonatkoznak, kivéve, ha az EGT-Vegyesbizottság ezzel ellentétes döntést hoz.21. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottság a Megállapodás 94. cikkének (4) bekezdésében előírt éves jelentést minden évben július 1-je előtt fogadja el.(2) Az éves jelentést az EK-Bizottság és az EFTA-államok felváltva készítik elő. A tervezetet április 1-je előtt kell az EGT-Vegyesbizottság elé terjeszteni.(3) Az éves jelentést közzé kell tenni.22. cikkAz EGT-Vegyesbizottság következő ülésére szóló meghívó és az előzetes napirend kíséretében meg kell küldeni a 12. cikkben említett címzetteknek az Európai Közösségek Bírósága és az EFTA Bíróság ítéleteinek azon listáját, amelyet a Megállapodás 105. cikkének (2) bekezdésével összhangban megküldtek az EGT-Vegyesbizottságnak. E listát tájékoztatás céljából mellékelni kell az ülés jegyzőkönyvéhez.23. cikkA Megállapodás alkalmazásával vagy értelmezésével kapcsolatos vita esetén a 111. cikk (3) bekezdésében és a 111. cikk (4) bekezdésében meghatározott EGT-Vegyesbizottsághoz fordulás dátumának az EGT-Vegyesbizottság azon ülésének dátuma számít, amikor a vitás kérdést először vették fel napirendjére a Közösség vagy egy EFTA-állam kezdeményezésére.24. cikk(1) Az EGT-Vegyesbizottság 1994 vége előtt dönt a Megállapodás 33. jegyzőkönyvében meghatározott döntőbírói listára felkerülő hét személyről.(2) A döntőbírói listát háromévente felül kell vizsgálni.25. cikkEz a határozat elfogadásának napján lép hatályba.26. cikkEzt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben, 1994. február 8-án.az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökN. van der Pas--------------------------------------------------