type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 16.10.2017
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 347/32
 Recours introduit le 25 juillet 2017 — TO/AEE
 (Affaire T-462/17)
 (2017/C 347/41)
 Langue de procédure: le français
 Parties
 Partie requérante: TO (représentant: N. Lhoëst, avocat)
 Partie défenderesse: Agence européenne pour l’environnement
 Conclusions
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise au Tribunal:
 —
 annuler la décision de l’Agence européenne pour l’environnement (AEE) du 22 septembre 2016 mettant fin à l’engagement de la partie requérante en tant qu’agent contractuel;
 —
 annuler la décision de l’AEE du 20 avril 2017, portant rejet de la réclamation déposée par la partie requérante le 21 décembre 2016;
 —
 condamner l’AEE à payer à la partie requérante une indemnité calculée sur base de la perte de 4 années de salaire, sous déduction des allocations de chômage qu’elle aura perçu durant cette période;
 —
 condamner l’AEE à payer à la partie requérante une somme de 3 500,00 euros à titre de dédommagement pour les frais liés à la résiliation anticipée de son contrat de bail à Copenhague, sous réserve d’augmentation s’il échet;
 —
 annuler la fiche de salaire de la partie requérante pour le mois de septembre 2016, notamment en ce qu’elle ne comprend pas le salaire pour le 22 septembre 2016;
 —
 condamner l’AEE à payer à la partie requérante une indemnité de 50 000,00 euros à titre de dédommagement pour le préjudice moral découlant de la décision de licenciement du 22 septembre 2016;
 —
 condamner l’AEE à payer à la partie requérante une indemnité de 5 000,00 euros à titre dédommagement pour le préjudice moral découlant de la violation par l’AEE de l’article 26 du statut des fonctionnaires de l’Union européenne;
 —
 condamner l’AEE à payer à la partie requérante une indemnité de 10 000,00 euros à titre de dédommagement pour le préjudice moral découlant de la pression psychologique exercée sur elle par l’ AEE pendant son incapacité de travail;
 —
 à titre infiniment subsidiaire, condamner l’AEE à payer à la partie requérante un mois de préavis et une indemnité égale à un tiers de son traitement de base par mois de stage accompli conformément aux dispositions prévues à l’article 84 du RAA;
 —
 condamner l’AEE à l’ensemble des dépens.
 Moyens et principaux arguments
 À l’appui du recours, la partie requérante invoque huit moyens.
 1.
 Premier moyen, tiré de l’inapplicabilité de l’article 48, sous b), du RAA.
 2.
 Deuxième moyen, tiré de la violation des articles 48, sous b), et 16, paragraphe 2, du RAA.
 3.
 Troisième moyen, tiré d’une exception d’illégalité pour cause de discrimination en ce qui concerne l’article 48, sous b), du RAA.
 4.
 Quatrième moyen, tiré de la violation de l’article 26 du statut et de la violation des droits de la défense.
 5.
 Cinquième moyen, tiré de la violation du règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (JO 2001, L 8, p. 1) et de l’article 8 de la Charte des droits fondamentaux de l’Union européenne.
 6.
 Sixième moyen, tiré de la violation de l’article 84 du RAA, de l’article 41 de la Charte des droits fondamentaux de l’Union européenne et du devoir de sollicitude.
 7.
 Septième moyen, tiré d’une erreur manifeste d’appréciation.
 8.
 Huitième moyen, tiré d’un détournement de pouvoir.


text:
 30.6.2014
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 202/4
 Wyrok Trybunału (pierwsza izba) z dnia 8 maja 2014 r. (wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Grondwettelijk Hof – Belgia) – Pelckmans Turnhout NV przeciwko Walter Van Gastel Balen NV i in.
 (Sprawa C-483/12) (1)
 ((Odesłanie prejudycjalne - Karta praw podstawowych Unii Europejskiej - Zasady równości i niedyskryminacji - Stosowanie prawa Unii - Zakres stosowania prawa Unii - Brak - Brak właściwości Trybunału))
 2014/C 202/05
 Język postępowania: niderlandzki
 Sąd odsyłający
 Grondwettelijk Hof
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Pelckmans Turnhout NV
 Strona pozwana: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV
 przy udziale: Ministerraad
 Przedmiot
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym – Grondwettelijk Hof – Belgia – Wykładnia art. 6 ust. 3 TUE, art. 34, 35, 36, 56 i 57 TFUE oraz art. 15, 16, 20 i 21 Karty praw podstawowych Unii Europejskiej – Uregulowanie krajowe zobowiązujące do przestrzegania jednego dnia wolnego w tygodniu w handlu detalicznym – Wyjątki przewidziane dla sklepów w określonych miejscach lub sprzedających określone towary
 Sentencja
 Trybunał Sprawiedliwości Unii Europejskiej nie jest właściwy do udzielenia odpowiedzi na pytanie przedstawione w trybie prejudycjalnym przez Grondwettelijk Hof (Belgia).
 (1) Dz.U. C 26 z 26.1.2013.


type: wikipedia

text:
Worms hace referencia a varios artículos:
 Biología
 Registro Mundial de Especies Marinas, World Register of Marine Species o WoRMS, base de datos.
 Geografía e historia
 Worms (Alemania), ciudad.
 Worms (Nebraska), en Estados Unidos.
 Dieta de Worms, asamblea de príncipes durante la Reforma protestante.
 Anexo:Comuneros condenados por el Edicto de Worms de 1520
 Informática y entretenimiento
 Worms (serie), serie de videojuegos de la empresa Team17.
 Worms (videojuego de 1995).
 Worms (videojuego de 2007).


type: legislation

text:
 29.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 344/10
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 1271/2014 НА КОМИСИЯТА
 от 28 ноември 2014 година
 за разрешаване на повишаването на граничните стойности за обогатяване на вино, произведено от грозде, набрано през 2014 г. от някои винени сортове лози в някои лозарски райони или части от тях
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 922/72, (ЕИО) No 234/79, (ЕО) No 1037/2001 и (ЕО) No 1234/2007 на Съвета (1), и по-специално член 91 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В част I, точка А.3 от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 1308/2013 се предвижда, че държавите членки могат да поискат граничните стойности по отношение на повишаването на алкохолното съдържание (обогатяването) по обем на виното да бъдат увеличени с най-много 0,5 % за годините, в които климатичните условия са били изключително неблагоприятни.
 (2)
 Белгия, България, Чешката република, Германия, Франция, Хърватия, Италия, Унгария, Австрия, Румъния, Словения и Словакия поискаха такова повишаване на граничните стойности за обогатяване на вино, произведено от грозде, набрано през 2014 г., тъй като климатичните условия по време на вегетативния сезон бяха изключително неблагоприятни. Това искане бе отправено от България, Чешката република, Хърватия, Унгария, Австрия, Румъния, Словения и Словакия за всички техни лозарски райони. Белгия отправи искане за един район, Германия — за няколко района и за части от районите на Mosel и Saale-Unstrut, Франция — за няколко общини в пределите на департаментите Aude и Hérault, и Италия — за няколко района в Северна и Централна Италия и за един район на ЗНП в регионите Умбрия и Лацио. Белгия, Франция и Италия отправиха искане за повишаване на граничните стойности за обогатяване за всички вина, произведени от лозарски сортове, отглеждани в областите, засегнати от изключително неблагоприятните климатични условия. Германия отправи искане за повишаване на граничните стойности за обогатяване само за виното от конкретни засегнати винени сортове лози в районите Baden, Württemberg и Mecklenburger Landwein и в засегнатата част от територията на район Saale-Unstrut.
 (3)
 Поради изключително неблагоприятните атмосферни условия през 2014 г. граничните стойности по отношение на повишаването на естественото алкохолно съдържание, предвидени в част I, точка А.2 от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 1308/2013, не позволяват производството на вино с подходящо общо алкохолно съдържание от всички или от някои винени сорта лози в някои лозарски зони или части от тях, за които обикновено има търсене на пазара.
 (4)
 Като взе предвид целта на част I от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 1308/2013, а именно обогатяването на виното да не се насърчава и да се ограничава, и предвид изключителния характер на дерогацията в точка А.3 от посочената част, разрешенията за повишаване на граничните стойности за обогатяване на виното следва да се предоставят само за лозарски райони или части от тях и за винарски сортове лози, засегнати от изключително неблагоприятни климатични условия. Ето защо по отношение на Белгия разрешение следва да се даде само за район Wallonia, който е бил засегнат от подобни климатични условия. По отношение на Германия разрешение следва да се даде само за вино от винени сортове лози Blauer Spätburgunder, Schwarzriesling, Blauer Gutedel, Weißer Gutedel и Blauer Trollinger, засегнати от подобни климатични условия в регион Baden; от всички винени сортове червено грозде, засегнати от тези климатични условия в регионите Hessische Bergstraße и Rheingau; от всички винени сортове червено грозде и от винените сортове бяло грозде Bacchus, Blauer Silvaner, Cabernet Blanc, Grüner Silvaner, Johanniter, Müller-Thurgau, Ruländer, Sauvignon Blanc, Scheurebe, Weißer Elbling, Weißer Gutedel, Weißer Riesling и Weißer Burgunder, засегнати от подобни климатични условия в част от региона Saale-Unstrut; от винения сорт лоза Blauer Trollinger, засегнат от подобни климатични условия в регион Württemberg; от винените сортове лози Phoenix, Müller-Thurgau, Elbling и Regent, засегнати от подобни климатични условия в регион Mecklenburger Landwein; и от всички винени сортове лози в регионите Ahr, Mittelrhein, Nahe, Pfalz и Rheinhessen и в част от региона Mosel, засегнати от подобни климатични условия. По отношение на Франция разрешение следва да се даде само за ограничен брой общини в департаментите Aude и Hérault, засегнати от подобни климатични условия. По отношение на Италия разрешение следва да се даде само за районите Veneto, Friuli-Venezia-Giulia, Provincia autonoma di Trento, Provincia autonoma di Bolzano, Lombardia, Piemonte, Emilia-Romagna, Toscana, Abruzzo и Puglia и за географски район на защитеното наименование за произход „Orvieto“ в регионите Umbria и Lazio, засегнати от подобни климатични условия.
 (5)
 Следователно е целесъобразно да се разреши повишаването на граничните стойности за обогатяване на вино, произведено от всички или от някои сортове грозде, набрано през 2014 г. в лозарски райони или части от тях в Белгия, България, Чешката република, Германия, Франция, Хърватия, Италия, Унгария, Австрия, Румъния, Словения и Словакия.
 (6)
 Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за общата организация на селскостопанските пазари,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Посредством дерогация от част I, точка А.3 от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 1308/2013 повишаването на естественото алкохолно съдържание по обем за прясното грозде, набрано през 2014 г., гроздовата мъст, гроздовата мъст в процес на ферментация, новото вино в процес на ферментация и виното, произведено от грозде, набрано през 2014 г. в лозарските райони, изброени в приложението към настоящия регламент, или в части от тях, и за всички или конкретни винени сортове лози, съгласно посоченото приложение, не надвишава следните гранични стойности:
 а)
 3,5 об. % в лозарска зона А, посочена в допълнение I към приложение VII към Регламент (ЕС) No 1308/2013;
 б)
 2,5 об. % в лозарска зона Б, посочена в допълнение I към приложение VII към Регламент (ЕС) No 1308/2013;
 в)
 2,0 об. % в лозарска зона В, посочена в допълнение I към приложение VII към Регламент (ЕС) No 1308/2013.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 28 ноември 2014 година.
 За Комисията
 Председател
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Винарски сортове лози и лозарски райони или части от тях, за които е разрешено повишаване на граничната стойност за обогатяване съгласно член 1
 Държава членка
 Лозарски райони или части от тях (лозарска зона)
 Сортове
 Белгия
 Лозарски райони на Wallonia (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 България
 Всички лозарски райони (зона В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Чешка република
 Всички лозарски райони (зони А и Б)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Германия
 Лозарския район в Ahr
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Baden (зона Б)
 Винените сортове лози: Blauer Spätburgunder, Schwarzriesling, Blauer Gutedel, Weißer Gutedel и Blauer Trollinger
 Лозарския район в Hessische Bergstraße (зона А)
 Всички одобрени винени сортове червено грозде
 Лозарския район в Mittelrhein (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Mosel, с изключение на областта на Perl, Oberperl, Nennig и Sehndorf (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Nahe (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Pfalz (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Rheingau (зона А)
 Всички одобрени винени сортове червено грозде
 Лозарския район в Rheinhessen (зона А)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Лозарския район в Saale-Unstrut, с изключение на територията на Potsdam-Mittelmark (зона А)
 Всички разрешени винени сортове червено грозде и винените сортове бяло грозде: Bacchus, Blauer Silvaner, Cabernet Blanc, Grüner Silvaner, Johanniter, Müller-Thurgau, Ruländer, Sauvignon Blanc, Scheurebe, Weißer Elbling, Weißer Gutedel, Weißer Riesling и Weißer Burgunder
 Лозарския район в Württemberg (зона А)
 Винения сорт лоза Blauer Trollinger
 Лозарския район в Mecklenburger Landwein (зона А)
 Винените сортове лози: Phoenix, Müller-Thurgau, Elbling и Regent
 Франция
 Следните общини (зона В):
 —
 на територията на департамент Aude: Aigues Vives, Alairac, Antugnac, Argeliers, Argens Minervois, Arzens, Azille, Badens, Bagnoles, Baraigne, Bellegarde du Razès, Belvèze du Razès, Bize Minervois, Blomac, Bouilhonnac, Brezilhac, Brugairolles, Cailhau, Calhavel, Cambieure, Camplong d'Aude, Canet, Carcassonne, Castelnaudary, Castelnau d'Aude, Caunes Minervois, Caux et Sauzens, Conques sur Orbiel, Escales, Escueillens et Saint Just de Bélangard, Espéraza, Fabrezan, Fa, Fanjeaux, Fenouillet du Razès, Ferran, Fleury d'Aude, Fontiès d'Aude, Ginestas, Gourvieille, Gramazie, Grèzes, Gruissan, Herminis, Homps, Hounoux, La Courtete, Lafage, La Force, La Redorte, Lasbordes, La Serpent, Lasserre de Prouille, Laure Minervois, Lavalette, Les Casses, Lezignan, Limousis, Mailhac, Malves en Minervois, Maquens, Mas Stes Puelles, Marcorignan, Marseillette, Mazerolles du Razes, Mirepeisset, Molleville, Montazels, Montbrun les Corbières, Montferrand, Montgradail, Montquiers, Montmaur, Montreal, Montseret, Moussoulens, Narbonne, Orsans, Ouveillan, Paraza, Plavilla, Pennautier, Pepieux, Peyriac Minervois, Pouzols Minervois, Puicheric, Raissac d'Aude, Ribouisse, Ricaud, Rieux Minervois, Roquecourbe-Minervois, Roubia, Roullens, Rouvenac, Rustiques, Saint Couat d'Aude, Saint Frichoux, Saint Gauderic, Saint Laurent de la Cabrerisse, Saint Marcel sur Aude, Saint Martin Lalande, Saint Michel de Lanes, Saint Nazaire d'Aude, Saint Papoul, Sainte Valiere, Salleles Cabardes, Salleles d'Aude, Salsigne, Seignalens, Thezan des Corbieres, Tournissan, Tourouzelle, Trausse Minervois, Ventenac Minervois, Villalbe, Villalier, Villarzel Cabardes, Villautou, Villedaigne, Villedubert, Villegly, Villemoustaussou, Villeneuve Minervois, Villeneuve les Montreal и Villesiscle,
 —
 на територията на департамент Hérault: Beaufort, Montels, Olonzac и Oupia.
 Всички одобрени винени сортове лози
 Хърватия
 Всички лозарски райони (зони Б и В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Италия
 Винарски райони във Veneto, Friuli-Venezia-Giulia, Provincia autonoma di Trento, Provincia autonoma di Bolzano, Lombardia, Piemonte, Emilia-Romagna, Toscana, Abruzzo, Puglia и в района на ЗНП „Orvieto“ (зона В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Унгария
 Всички лозарски райони (зона В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Австрия
 Всички лозарски райони (зона Б)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Румъния
 Всички лозарски райони (зони Б и В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Словения
 Всички лозарски райони (зони Б и В)
 Всички одобрени винени сортове лози
 Словакия
 Всички лозарски райони (зони Б и В)
 Всички одобрени винени сортове лози


text:
Seznam římských konzulů (fasti consulares) je základním pramenem pro dataci starořímských dějin a archeologie, neboť přiřazuje jednotlivým rokům jména konzulů, podle nichž se jednotlivé roky v historických pramenech pojmenovávaly. V označení jednotlivých roků jsou uváděna jména v ablativu (např. Cn. Domitio C. Sosio consulibus, tj. v roce 32 př. n. l.).
 Vyhotovávání seznamu konzulů měli na starosti kněží, pro první století republiky tento údaj však není věrohodný. Fasti zahrnují období 1050 let, od roku 509 př. n. l., kdy došlo k vyhnání posledního římského krále a kam se klade počátek republiky, po rok 541, kdy byl v byzantské říši coby dědici východořímské říše naposledy obsazen úřad konzula. V samotném Římě byl ještě po zániku západořímské říše roku 476 jmenován vždy jeden konzul.
 Diskutuje se o historicitě konzulů uváděných v prvních dvou staletích republiky, historikové některá jména vysvětlují jako interpolace, jimiž si jednotlivé římské rodiny snažily zajistit historický význam. Většina historiků se však kloní k názoru, že není třeba zpochybňovat historicitu uváděných jmen konzulů po roce 387 př. n. l., kdy došlo ke galské invazi.
 Roku 19 př. n. l. nechal Augustus na římském Foru vystavět triumfální oblouk se seznamem konzulů, k jehož opravě zřídil zvláštní komisi. Fragmenty tohoto seznamu byly nalezeny roku 1546/1547 a roku 1586 uloženy v Paláci konzervátorů na římském Kapitolu (fasti Capitolini).
 Zkratky
 Ostatní zkratky označují praenomen jednotlivých konzulů.
 6. století př. n. l.
 5. století př. n. l.
 4. století př. n. l.
 3. století př. n. l.
 2. století př. n. l.
 1. století př. n. l.
 1. století n. l.
 2. století
 3. století
 4. století
 5. století
 6. století
 Související články
 Římská říše
 Římská republika
 Principát
 Konzul (antický Řím)
 Seznam římských králů
 Seznam římských císařů
 Seznam římských diktátorů
 Starověcí římští politici
 Římských konzulů


type: other

text:
Arbejdsgiver skal ikke oplyse medarbejderen om jobklausuler, som ikke er direkte begrænsende for en medarbejder - Moalem Weitemeyer Bendtsen
 Arbejdsgiver skal ikke oplyse medarbejderen om jobklausuler, som ikke er direkte begrænsende for en medarbejder
 Dato 15 dec. 2011
 Højesteret afsagde den 6. oktober 2011 dom i sagen om, hvorvidt en medarbejder (”Medarbejderen”) var berettiget til godtgørelsen efter Ansættelsesbevisloven, idet Medarbejderen havde gjort gældende, at hans fremtidige ansættelsesmuligheder var begrænset på baggrund af en jobklausul, som var indeholdt i en aftale indgået mellem Medarbejderens arbejdsgiver (”Selskabet”) og en anden virksomhed.
 Selskabet gjorde gældende, at Medarbejderen ikke var omfattet af nogen jobklausul.
 Såfremt Højesteret fandt, at Medarbejderen var omfattet af jobklausulen, gjorde Selskabet gældende, at Ansættelsesbevisloven ikke fandt anvendelse på retsforhold mellem Selskabet og Medarbejderen, idet aftalen var indgået mellem Selskabet og tredjemand og alene indirekte havde betydning for Medarbejderen.
 Endvidere var der, efter Selskabets opfattelse, ingen forhold i aftalen, som konkret havde været begrænsende for Medarbejderen.
 Medarbejderen var ansat i Selskabet og blev i løbet af sin ansættelse opmærksom på, at Selskabet havde indgået jobklausuler med 400 centrale ledere på verdensplan, som indebar, at de ledende medarbejdere efter deres fratræden ikke måtte tage initiativ til at få tidligere kollegaer ansat.
 På baggrund af tidligere erfaringer med ikke at kunne få job på grund af jobklausuler indgået mellem tidligere arbejdsgivere og andre virksomheder, mente Medarbejderen, at de af Selskabet indgåede aftaler, begrænsede Medarbejderens fremtidige ansættelsesmuligheder.
 I den forbindelse gjorde Medarbejderen gældende, at der var tale om et væsentligt forhold i hans ansættelsesforhold, som burde indgå i hans ansættelseskontrakt og søgte derfor om godtgørelse på kr. 75.000.
 Det følger af § 2 i lov nr. 460 af 17. juni 2008 om arbejdsgivers brug af jobklausuler (”Jobklausulloven”), at loven finder anvendelse på jobklausuler, hvorved forstås (i) aftaler, som en arbejdsgiver indgår med andre virksomheder med henblik på at hindre eller begrænse en lønmodtagers muligheder for at opnå ansættelse i en anden virksomhed, og (ii) aftaler, som en arbejdsgiver indgår med en medarbejder med henblik på at hindre eller begrænse andre lønmodtageres muligheder for at opnå ansættelse i en anden virksomhed.
 Endvidere fremgår det af Jobklausullovens § 3, at en arbejdsgiver kan gøre en jobklausul gældende i forhold til en lønmodtager, hvis arbejdsgiveren har indgået en skriftlig aftale herom med lønmodtageren. Aftalen skal indeholde oplysninger om, hvorledes lønmodtagerens jobmuligheder konkret begrænses af jobklausulen, og om lønmodtagerens ret til kompensation.
 Det følger af § 2, stk. 1, i lovbekendtgørelse nr. 240 af 17. marts 2010 om arbejdsgiverens pligt til at underrette lønmodtageren om vilkårene for ansættelsesforholdet (”Ansættelsesbevisloven”), at arbejdsgiveren er forpligtet til at underrette lønmodtageren om væsentlige vilkår for ansættelsesforholdet.
 Overtrædelse af Ansættelsesbevislovens § 2, stk. 1, medfører, at arbejdsgiveren skal betale godtgørelse svarende til op til 12 ugers løn, dog 20 uger i særligt grove tilfælde, jf. Ansættelsesbevislovens § 6, stk. 1.
 Højesteret udtalte, at det var ubestridt, at Medarbejderen ikke var omfattet af jobklausulen i den omtalte aftale indgået mellem Selskabet og tredjemand.
 Idet Medarbejderen ikke var omfattet af nogle jobklausuler indgået mellem Selskabet og anden virksomhed, var Selskabet således ikke været forpligtet til at oplyse Medarbejderen om disse jobklausuler.
 Selvom Højesteret nåede frem til, at Medarbejderen ikke var omfattet af jobklausulen, fandt Højesteret anledning til at præcisere, at en arbejdsgiver som udgangspunkt ikke er forpligtet til at oplyse en medarbejder om indirekte ansættelsesbegrænsninger, som udspringer af arbejdsgiverens retsforhold til tredjemand i medfør af Ansættelsesbevisloven. Sådanne forhold er således ikke omfattet af ansættelsesbevislovens § 2, som omhandler arbejdsgiverens pligt til at oplyse medarbejderen om væsentlige forhold i ansættelsen.
 Endvidere præciserede Højesteret, at Ansættelsesbevisloven skal fortolkes i lyset af indholdet af det bagvedliggende EU-direktiv, og særligt artikel 2 (Rådets direktiv af 14. oktober 1991, 91/533/EØF).
 Indledningsvis bemærkes, at Højesterets afgørelse ikke påvirker arbejdsgivers muligheder for at indgå jobklausuler efter Jobklausullovens bestemmelser herom.
 Af Højesterets afgørelse kan dog udledes, at en arbejdsgiver som udgangspunkt ikke overtræder Ansættelsesbevisloven, hvis arbejdsgiveren indgår jobklausuler med tredjemand og ikke oplyser de relevante medarbejdere herom.
 En medarbejder vil derfor som udgangspunkt ikke kunne tilkendes en godtgørelse efter Ansættelsesbevislovens § 6, stk. 1, under henvisning til, at der mellem arbejdsgiveren og tredjemand er indgået en hemmelig jobklausul.
 Det er bemærkelsesværdigt, at Højesteret udtaler sig om spørgsmålet om, hvorvidt arbejdsgiveren er forpligtet til at oplyse om aftaler med tredjemand efter Ansættelsesbevisloven, selvom besvarelse heraf ikke var nødvendigt for at afgøre den konkrete sag.
 En endelig afklaring af, hvorvidt en medarbejder vil kunne tilkendes godtgørelse for manglende oplysning af en jobklausul i sit ansættelsesbevis, må dog anvendte en forelæggelse for EU-domstolen.
 Hvis du har spørgsmål eller ønsker yderligere information om dommen eller ansættelsesret i øvrigt, er du velkommen til at kontakte advokat Thomas Weitemeyer (twe@mwblaw.dk) eller advokatfuldmægtig Pinar Gökcen (pgo@mwblaw.dk).


text:
Karel II. je jméno těchto panovníků:
 Králové
 Karel II. Holý (823–877) – král západofranský (843–877), císař (875–877) a král italský (876–877)
 Karel III. Neapolský, též Karel, vévoda z Durazza/Drače (1345–1386) – jako Karel II. král uherský (1385–1386), jinak král neapolský Karel III. (1382–1386)
 Karel II. Stuart (1630–1685) – král anglický a skotský (1660–1685)
 Karel II. Zlý (1332–1387) – král navarrský (1349–1387)
 Karel II. Chromý (1254–1309) – král neapolský (1285–1309)
 Karel II. Španělský (1661–1700) – král španělský (1665–1700)
 Karel VI. (1685–1740) – císař římský, král český (toho jména druhý), uherský a arcivévoda rakouský (1711–1740)
 Karel II. Rumunský (1893–1953) – rumunský král (1930–1940)
 Vévodové a knížata
 Karel II. Brunšvický (1804–1873) - vévoda z Braunschweigu a Lüneburgu v letech 1815–1830, amatérský šachista
 Karel II. Minsterberský či Minsterbersko-Olešnický (1545–1617) – minstrberský, olešnický a bernštatský kníže
 Karel II. Savojský – savojský vévoda
 Karel II. Štýrský (1540–1590) – arcikníže rakouský a vévoda štýrský
 Karel VI. (1685–1740) – jako Karel II. vévoda parmský (1735–1740), jinak římský císař Karel VI.
 Rozcestníky - panovník


text:
 20.12.2021
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 455/24
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2021/2265
 z dnia 17 grudnia 2021 r.
 zmieniające rozporządzenie (WE) nr 684/2009 w odniesieniu do określania certyfikowanych i samocertyfikowanych niezależnych, małych producentów napojów alkoholowych w elektronicznym dokumencie administracyjnym
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając dyrektywę Rady 2008/118/WE z dnia 16 grudnia 2008 r. w sprawie ogólnych zasad dotyczących podatku akcyzowego, uchylającą dyrektywę 92/12/EWG (1), w szczególności jej art. 29 ust. 1,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 W rozporządzeniu wykonawczym Komisji (UE) 2021/2266 (2) określono wzór certyfikatu, o którym mowa w art. 23a ust. 1 dyrektywy Rady 92/83/EWG (3), wydawanego przez państwa członkowskie niezależnym, małym producentom napojów alkoholowych. W rozporządzeniu tym określono również, jakie informacje powinni zawrzeć ci producenci w dokumencie administracyjnym do celów przemieszczania napojów alkoholowych na podstawie rozdziałów IV i V dyrektywy 2008/118/WE.
 (2)
 W załączniku I do rozporządzenia Komisji (WE) nr 684/2009 (4) określono strukturę i treść komunikatów elektronicznych stosowanych do celów przemieszczania wyrobów akcyzowych w procedurze zawieszenia poboru akcyzy, jak również elementy danych wymagane do uzupełnienia niektórych pozycji danych w tych komunikatach.
 (3)
 W celu uwzględnienia certyfikowanych i samocertyfikowanych niezależnych, małych producentów należy zmienić objaśnienie dotyczące elementów danych „l” i „n” w ramach grupy danych „17”, stosowanych w elektronicznym dokumencie administracyjnym do celów przemieszczania napojów alkoholowych w procedurze zawieszenia poboru akcyzy.
 (4)
 Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 684/2009.
 (5)
 Rozpoczęcie stosowania niniejszego rozporządzenia należy odroczyć do dnia 1 stycznia 2022 r., aby zbiegało się z rozpoczęciem stosowania środków krajowych przyjętych w celu transpozycji dyrektywy Rady (UE) 2020/1151 (5).
 (6)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu ds. Podatku Akcyzowego,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W tabeli 1 załącznika I do rozporządzenia (WE) nr 684/2009 wprowadza się następujące zmiany:
 1)
 pkt 3 i 4 w kolumnie F w wierszu zawierającym element danych „l” w ramach grupy danych „17” otrzymują brzmienie:
 „3.
 W przypadku napojów alkoholowych wytworzonych przez samocertyfikowanych niezależnych, małych producentów dodaje się oświadczenie dotyczące statusu przedsiębiorcy zgodnie z art. 4, art. 5 ust. 1 i art. 5 ust. 2 rozporządzenia wykonawczego Komisji 2021/2266 *, jeżeli planowane jest wnioskowanie o stawkę obniżoną podatku akcyzowego w państwie członkowskim przeznaczenia;
 4.
 W przypadku napojów alkoholowych wytworzonych przez certyfikowanych niezależnych, małych producentów dodaje się oświadczenie dotyczące rodzaju napoju alkoholowego, którego dotyczy zezwolenie zawarte w certyfikacie zgodnie z art. 2 rozporządzenia wykonawczego Komisji 2021/2266, jeżeli planowane jest wnioskowanie o stawkę obniżoną podatku akcyzowego w państwie członkowskim przeznaczenia.
 *
 Rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) 2021/2266 z dnia 17 grudnia 2021 r. ustanawiające przepisy dotyczące stosowania dyrektywy Rady 92/83/EWG w zakresie certyfikacji i samocertyfikacji niezależnych, małych producentów napojów alkoholowych do celów podatku akcyzowego (Dz.U. L ... z 26).”;
 2)
 tekst w kolumnie F w wierszu zawierającym element danych „n” w ramach grupy danych „17” otrzymuje brzmienie:
 „W przypadku napojów alkoholowych wytworzonych przez samocertyfikowanych niezależnych, małych producentów podaje się wielkość rocznej produkcji zgodnie z art. 5 ust. 3 rozporządzenia wykonawczego 2021/2266 w przypadku, gdy planowane jest wnioskowanie o stawkę obniżoną podatku akcyzowego w państwie członkowskim przeznaczenia. Wartość tego elementu danych musi być większa niż zero.”.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie stosuje się od dnia 1 stycznia 2022 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 17 grudnia 2021 r.
 W imieniu Komisji
 Ursula VON DER LEYEN
 Przewodnicząca
 (1) Dz.U. L 9 z 14.1.2009, s. 12.
 (2) Rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) 2021/2266 z dnia 17 grudnia 2021 r. ustanawiające przepisy dotyczące stosowania dyrektywy Rady 92/83/EWG w zakresie certyfikacji i samocertyfikacji niezależnych, małych producentów napojów alkoholowych do celów podatku akcyzowego (zob. s. 26 niniejszego Dziennika Urzędowego).
 (3) Dyrektywa Rady 92/83/EWG z dnia 19 października 1992 r. w sprawie harmonizacji struktury podatków akcyzowych od alkoholu i napojów alkoholowych (Dz.U. L 316 z 31.10.1992, s. 21).
 (4) Rozporządzenie Komisji (WE) nr 684/2009 z dnia 24 lipca 2009 r.: w sprawie wykonania dyrektywy Rady 2008/118/WE w odniesieniu do skomputeryzowanych procedur przemieszczania wyrobów akcyzowych w procedurze zawieszenia poboru akcyzy (Dz.U. L 197 z 29.7.2009, s. 24).
 (5) Dyrektywa Rady (UE) 2020/1151 z dnia 29 lipca 2020 r. zmieniająca dyrektywę 92/83/EWG w sprawie harmonizacji struktury podatków akcyzowych od alkoholu i napojów alkoholowych (Dz.U. L 256 z 5.8.2020, s. 1).


text:
 28.11.2006
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 330/1
 A BIZOTTSÁG 1747/2006/EK RENDELETE
 (2006. november 27.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék belépési árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
 tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
 tekintettel a gyümölcs és zöldség behozatalára vonatkozó intézkedések alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1994. december 21-i 3223/94/EK (1) bizottsági rendeletre és különösen annak 4. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően a 3223/94/EK rendelet a mellékletében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azon szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
 (2)
 A fenti szempontokat figyelembe véve, a behozatali átalányértékeket az e rendelet mellékletében szereplő szinteken kell meghatározni,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 3223/94/EK rendelet 4. cikkében említett behozatali átalányértékeket a mellékletben található táblázat határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet 2006. november 28-án lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2006. november 27-én.
 a Bizottság részéről
 Jean-Luc DEMARTY
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 337., 1994.12.24., 66. o. A legutóbb a 386/2005/EK rendelettel (HL L 62., 2005.3.9., 3. o.) módosított rendelet.
 MELLÉKLET
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék belépési árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról szóló, 2006. november 27-i bizottsági rendelethez
 (EUR/100 kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 052
 63,9
 096
 65,2
 204
 34,5
 999
 54,5
 0707 00 05
 052
 114,3
 204
 71,5
 628
 171,8
 999
 119,2
 0709 90 70
 052
 155,8
 204
 97,6
 999
 126,7
 0805 20 10
 204
 63,1
 999
 63,1
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 052
 65,9
 400
 71,8
 999
 68,9
 0805 50 10
 052
 56,0
 528
 29,1
 999
 42,6
 0808 10 80
 388
 107,1
 400
 110,6
 404
 96,2
 720
 87,4
 999
 100,3
 0808 20 50
 052
 97,8
 720
 55,9
 999
 76,9
 (1) Az országok nómenklatúráját a 750/2005/EK bizottsági rendelet határozza meg (HL L 126., 2005.5.19., 12. o.). A „999” jelentése „egyéb származás”.


text:
 19.12.2009
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 312/22
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Østre Landsret (Danska) 14. oktobra 2009 – Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning in KID-Holding A/S proti Skatteministeriet
 (Zadeva C-398/09)
 2009/C 312/37
 Jezik postopka: danščina
 Predložitveno sodišče
 Østre Landsret
 Stranke v postopku v glavni stvari
 Tožeča stranka: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning in KID-Holding A/S
 Tožena stranka: Skatteministeriet
 Vprašanja za predhodno odločanje
 1.
 Ali je treba sodbo Sodišča z dne 14. januarja 1997 v združenih zadevah Comateb in drugi (od C-192/95 do C-218/95) (1) razlagati tako, da pomeni, da prevalitev nezakonite dajatve na proizvod predpostavlja, da se dajatev prevali na kupca proizvoda v posamezni transakciji, ali pa lahko pride do prevalitve prek cen tudi pri cenah drugih proizvodov pri povsem drugih transakcijah, bodisi pred ali po zadevni prodaji proizvodov, na primer s posledico, da se celotna presoja opravi za prevalitev v štiriletnem obdobju, ki zajema številne skupine proizvodov, vključno z uvoženimi in neuvoženimi proizvodi?
 2.
 Ali je treba pojem „prevalitev“ iz prava Skupnosti razumeti tako, da je mogoče nezakonito dajatev na prodajo proizvodov šteti za prevaljeno le, če je cena proizvoda višja od tiste, ki je veljala neposredno pred uvedbo dajatve, ali pa je mogoče dajatev šteti za prevaljeno tudi, če je podjetje, ki je zanjo zavezano, z uvedbo nezakonite dajatve hkrati privarčevalo pri drugih dajatvah, obračunanih na drugih osnovah, in je torej ohranilo nespremenjene cene?
 3.
 Ali je treba pojem „neupravičena obogatitev“ iz prava Skupnosti razumeti tako, da povračilo nezakonite dajatve na prodajo proizvodov privede do neupravičene obogatitve, če je podjetje pred ali po prodaji obdavčljivega proizvoda privarčevalo zaradi odprave drugih dajatev, obračunanih na drugih osnovah, če se domneva, da ta odprava drugih dajatev koristi tudi drugim podjetjem, vključno s tistimi, ki niso plačala nezakonite dajatve ali pa so jo plačala le v manjšem obsegu?
 4.
 Če se domneva, da je imela nezakonita dajatev zaradi svoje strukture tak učinek, da so podjetja, ki so uvažala proizvode, plačala sorazmerno več dajatev kot tista, ki so v večjem obsegu kupovala domače proizvode, in je bila hkrati z uvedbo nezakonite dajatve obračunana druga zakonita dajatev na drugi osnovi, ki je sorazmerno vplivala na oboja podjetja v enakem obsegu, ne glede na sestavo nakupov podjetij, potem je vprašanje:
 (i)
 ali pravo Skupnosti dovoli celotno ali delno zavrnitev povračila nezakonite dajatve podjetju, ki uvaža proizvode, zaradi prevalitve in neupravičene obogatitve, če zavrnitev privede do položaja, v katerem je podjetje zaradi plačila relativno višji znesek nezakonite dajatve kot podobno podjetje, ki je kupovalo podobne proizvode doma, v slabšem položaju – v sicer enakih okoliščinah – zaradi davčnega prestrukturiranja in zavrnitve povračila kot podobna podjetja, ki so v večjem obsegu kupovala domače proizvode,
 (ii)
 ali lahko povračilo nezakonite dajatve v upoštevnem položaju konceptualno povzroči „neupravičeno obogatitev“ in ga je zato mogoče zavrniti, če je povračilo – čeprav se lahko dajatev šteje za prevaljeno – nujno, da bi se dosegel položaj, v katerem učinek davčnega prestrukturiranja po izplačilu povračil – v sicer enakih okoliščinah – ostane enak za podjetja, ki so uvažala proizvode, in za tista, ki so kupovala domače proizvode,
 (iii)
 ali je zavrnitev povračila v takem položaju, v katerem so podjetja, ki so v večjem obsegu kupovala domače proizvode, pridobila ugodnost v primerjavi s tistimi, ki so v večjem obsegu proizvode uvažala, sicer v nasprotju s pravom Skupnosti, vključno z načelom enakega obravnavanja, in
 (iv)
 ali odgovor na tretje vprašanje pomeni, da ni upravičeno zavrniti povračila nezakonito obračunane dajatve iz razloga neupravičene obogatitve, tako da tako povračilo le izravna ugodnost, ki so jo imela podjetja, ki so kupovala domače proizvode, v primerjavi s tistimi, ki so v večjem obsegu proizvode uvažala?
 (1) Recueil, str. I-165


text:
 16.11.2013
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 336/28
 Prasība, kas celta 2013. gada 23. septembrī — Braun Melsungen/ITSB (“SafeSet”)
 (Lieta T-513/13)
 2013/C 336/61
 Tiesvedības valoda — vācu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Vācija) (pārstāvis — M.-C. Seiler, advokāte)
 Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
 Prasītājas prasījumi:
 —
 atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 27. jūnija lēmumu;
 —
 grozīt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 27. jūnija lēmumu tādējādi, ka tiek atcelts iepriekš pieņemtais ITSB 2012. gada 25. jūnija noraidīšanas lēmums;
 —
 grozīt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 27. jūnija lēmumu tādējādi, ka tiek turpināta reģistrācijas procedūra;
 —
 piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanas izdevumus, tostarp izdevumus, ka radušies procesā Apelāciju padomē.
 Pamati un galvenie argumenti
 Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SafeSet” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 549 368
 Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pietikumu noraidīt
 Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
 Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta, kā arī 75. un 76. panta pārkāpums


text:
La céramique verte et brune, verte-mauve, vert-manganèse ou faïence d'Elvira, regroupe des pièces de poterie dont principale caractéristique et est le contraste entre le noir-mauve du manganèse et le vert de cuivre avec la pâte blanche de base ou engobe. Elle se développe durant l'émirat indépendant de Cordoue et surtout durant le califat de Cordoue (Xe siècle). La ville palatine de Médine Azahara, à Cordoue, en fut le principal foyer.
 Symbolisme de la couleur dans le monde islamique
 La céramique verte et brune joue sur trois couleurs qui dans la culture islamique sont des incarnations chromatiques d'un symbolisme politique-religieux:
 Blanc.- Clarté, loyauté, pouvoir.
 Noir.- Austérité, pouvoir, dignité.
 Vert.- Félicité (couleur du village arabe).
 Dans le contexte de la dynastie Omeyyade, ce jeu chromatique synthétisa sa plénitude politique-culturelle:
 Blanc.- Couleur de la dynastie Omeyyade.
 Vert.- Couleur du prophète Mahomet.
 Noir.- Ressource technique sans signification.
 Origines et expansion
 Documentée pour la première fois au , avec des pièces venant de Samarra, Susa et Siraf, la technique vert et manganèse se développa rapidement. L'épicentre de son développement était la Grande Mosquée de Kairouan, en Tunisie, où une autre technique andalousie, la faïence dorée ou à reflets métalliques était présente dans une impressionnante série blanche et bleue importée de Bagdad vers l'an 850. Le verset coranique « al-mulk lillâh » y est omniprésent, et elle est réduite dans la céramique andalousie à « al-mulk »
 Le vert et manganèse, est une céramique lustrée associée au luxe palatin. Elle arrive dans la péninsule ibérique au début du (vers 900) et s'imposa dans le décorations de la vaisselle de Madinat al-Zahra et Ilbira (Grenade). Les premiers vestiges archéologiques de potiers se situent autour de Priego de Córdoba, Murcie, Valence, Saragosse et Balaguer.
 Pendant le califat de Cordoue, la céramique verte-mauve est documentée à partir de la deuxième moitié du et jusqu'à la fin du . Elle fut substituée par la technique de la corde sèche et par la graphie (qui se transforme chez les potiers de Murcie en un simple contraste blanc et noir). L'austérité almorávide et almohade est rendue par le vert monochrome, par exemple à Denia.
 Déclin économique du Califat
 La récession de la qualité décorative des faïence est parfois attribuée à l'influence de la pureté coranique. Elle va de pair avec la dégradation de l'économie andalusie à partir du XIe siècle. Dans le champ de la céramique, les techniques du « vert et manganèse » et la « corde sèche » furent substituée par le verdugon ou « corde sèche partielle »
 La branche andalouse et le gothique-mudéjar
 Certains auteurs avancent que la tradition verte et manganèse provient du bas Aragon, expliquant ainsi sa présence postérieure à Teruel et Paterna, beaucoup plus tard, dans le Moyen Âge tardif. La technique du vert et manganèse du foyer d'origine andalouse suit un procès d'élaboration en trois temps:
 Bain d'engobe blanchâtre.
 Décor avec oxydes de cuivre et manganèse.
 glaçure plombifère.
 De son côté, la technique médiévale tardive ou gothique-mudéjar, se limite à deux étapes :
 Base d'émail blanc ou bain d'étain.
 Décor avec des oxydes de cuivre et de manganèse.
 Vert et manganèse à Paterna
 La technicienne du vert et manganèse autour de Paterna a une personnalité propre. Le décor est d'inspiration féodale, autour des thèmes de la chevalerie, du bestiaire médiéval et de la ressource magique de "l'arbre de la vie".
 Les études de ce foyer au Levant différencient trois périodes de production:
 Classique (vers 1300, débuts du en parallèle de la faïence dorée).
 Période évoluée.
 Période schématique.
 Vert et manganèse à Teruel
 La céramique verte et manganèse est connue à Teruel vers 1250. Initialement son décor aborde des thèmes de la chevalerie et se développe d'après une iconographie mudéjar typique : paons et dames, chimères..., qui se diluent finalement dans des motifs faits de micro-éléments décoratifs que lui donnent cette apparence bigarrée.
 Vert et manganèse en Catalogne
 La présence du vert et manganèse dans la zone catalane de Manresa coïncide avec l'expansion de la Couronne d'Aragon. Les thèmes sont zoomorphes, végétaux et géométriques. Certains éléments techniques les rapprochent des majoliques italiennes.
 Autres foyers du vert et manganèse
 À la fin du XXe siècle, de nouveaux foyers de céramique vert et manganèse furent localisés à Andújar, Priego de Cordoba, Jerez de la Frontera, Málaga et Séville, à Calatrava la Vieja et Alarcos (les deux gisements à Ciudad Real, à Talavera de la Reina, Alcalá de Henares, Guadalajara (Espagne) et Valladolid.
 La courte période de l'occupation almohade (1195 à 1212), a permis de dater avec exactitude les échantillons de vert et manganèse (basiquement des bols) trouvés dans des forteresses de Calatrava la Vieille et Alarcos dans la Mancha.
 Dans les exemples trouvés à Talavera de la Reina et datés du XIIIe siècle environ, le décor est géométrique, de rythme radial, avec des motifs végétaux schématiques et quelques compositions héraldiques.
 Les exemples d'Alcalá de Henares et Guadalajara, sont situés entre les siècles XIV et XV, sous les règnes de Jaume II d'Aragon et Enrique IV de Castille, et ils se limitent à des décors géométriques et végétaux.
 Vert et manganèse en dehors de la péninsule Ibérique
 La technique vert et manganèse a aussi été localisée et documentée au-delà de la péninsule Ibérique:
 En Italie, des ateliers du XIIIe siècle la connaissaient, à Savone, Pavie, Pise, Rome, Orvieto, Brindisi et Sicile (du type "Gelée").
 En France, également au XIIIe siècle, des ateliers ont été localisés à Marseille (foyer de Sainte-Barbe), Montpellier et Avignon.
 Exemples dans les musées
 Notes et références
 Notes
 Références
 Annexes
 Bibliographie
 Liens externes
 Céramique du califat de Cordoue
 Poterie


text:
Højesteret ændrer praksis for beregning af 120 dages fravær ved delvis sygemelding - DI
 DU ER HER: DI.DK > VI RÅDGIVER DIG > DIT PERSONALE > PERSONALEJURA > NYHEDER OM PERSONALEJURA > NYHEDER OM SYGDOM > HØJESTERET ÆNDRER PRAKSIS FOR BEREGNING AF 120 DAGES FRAVÆR VED DELVIS SYGEMELDING
 Fraværet beregnet som gennemsnit
 Den ene sag handlede om en funktionær, der arbejdede 32 timer om ugen. Efter at have fået en depression blev medarbejderen i foråret 2013 sygemeldt en dag om ugen og et par uger senere to dage om ugen. Efterfølgende blev funktionæren fuldtidssygemeldt, og i slutningen af november 2013 blev han opsagt med forkortet varsel efter 120-dagesreglen.
 Virksomheden havde beregnet fraværet som et gennemsnit i forhold til alle ugens dage, så antallet af ugentlige sygedage fremkom ved at gange sygefraværstimernes andel af den samlede ugentlige arbejdstid med 7, således at fridage og weekenddage indgik forholdsmæssigt i beregningen.
 Udelukkende det faktiske fravær kan medregnes
 Højesteret slog fast, at ved delvis sygemelding er det kun de faktiske fraværstimer, der kan medregnes ved opgørelsen af 120 sygedage.
 Hvis en medarbejder har været på arbejde hele dagen, er der ikke noget af dagen, der kan medregnes som sygefravær.
 Virksomheden kunne således ikke foretage en gennemsnitsberegning.
 Arbejdsfri perioder tælles kun med ved fuldtidssygemelding
 Højesteret bekræftede den hidtidige praksis, hvor den arbejdsfri periode tælles med ved beregningen af de 120 sygedage, hvis en medarbejder er fuldtidssygemeldt på begge sider af en weekend eller anden arbejdsfri periode.
 Hvis medarbejderen er delvis sygemeldt kan arbejdsfri perioder derimod ikke medregnes ved beregning af de 120 sygedage. Det gælder både, når det delvise fravær er placeret som hele sygedage og som delvise sygedage.
 Det er således kun ved fuldtidssygdom på begge sider af en arbejdsfri periode, at dagene i den arbejdsfri periode kan medregnes.
 Byretten og landsretten var kommet til det samme resultat.
 Tilbud om at genoptage arbejdet på deltid har ingen indflydelse på beregning af sygedage
 Den anden sag handlede om en medarbejder, der var fuldtidssygemeldt, men som tilbød virksomheden at genoptage arbejdet på deltid. Det afviste virksomheden med henvisning til driftsmæssige årsager.
 Spørgsmålet var herefter, om det havde betydning for beregningen af de 120 sygedage, at medarbejderen havde tilbudt at genoptage arbejdet på deltid, så kun en forholdsmæssig del af dagene skulle medregnes.
 Højesteret udtalte, at virksomheden ikke har pligt til at acceptere en medarbejders tilbud om at genoptage arbejdet på deltid.
 Sygedagene i den periode, hvor medarbejderen har tilbudt at arbejde på deltid, skal derfor medregnes fuldt ud ved opgørelsen af 120 sygedage.
 Også i denne sag var byretten og landsretten kommet til det samme resultat.
 Højesteret har med den nye dom ændret den hidtidige praksis, hvorefter delvist fravær før og efter en arbejdsfri periode medfører, at de arbejdsfri dage skal medregnes på samme måde, som det er tilfældet ved en fuldtidssygemelding.
 Med den nye dom er det blevet sværere at beregne de 120 sygedage. Det er derfor endnu vigtigere at holde styr på såvel hele som delvise sygedage, og på hvilke dage sygefraværet er placeret.
 Kontakt derfor altid DI, før I beslutter at opsige en medarbejder efter 120-dagesreglen.
 Nyheden er baseret på Højesterets afgørelse i sagerne: 44/2017 og 321/2016.
 Hent afgørelse 44/2017 (Højesterets afgørelsesdatabase) - klik her
 Hent afgørelse 321/2016 (Højesterets afgørelsesdatabase) - klik her