text:
 Avis juridique important
 |
 22001A1227(06)
 Acordo entre a Comunidade Europeia e a antiga República jugoslava da Macedónia sobre concessões comerciais recíprocas em relação a certos vinhos
 Jornal Oficial no L 342 de 27/12/2001 p. 0029 - 0030
 ACORDOentre a Comunidade Europeia e a antiga República jugoslava da Macedónia sobre concessões comerciais recíprocas em relação a certos vinhos1. As importações para a Comunidade dos produtos seguidamente enumerados, originários da antiga República jugoslava da Macedónia, serão objecto das concessões a seguir indicadas:>POSIÇÃO NUMA TABELA>2. A Comunidade aplicará um direito-zero preferencial aos contingentes pautais referidos no ponto 1, desde que não sejam pagos subsídios à exportação a título da exportação dessas quantidades pela antiga República jugoslava da Macedónia.3. As importações para a antiga República jugoslava da Macedónia dos produtos seguidamente enumerados, originários da Comunidade, serão objecto das concessões a seguir indicadas:>POSIÇÃO NUMA TABELA>4. A antiga República jugoslava da Macedónia aplicará um direito-zero preferencial aos contingentes pautais referidos no ponto 3, desde que não sejam pagos subsídios à exportação a título da exportação dessas quantidades pela Comunidade.5. O presente acordo abrange os vinhos:a) Produzidos a partir de uvas frescas totalmente produzidas e colhidas no território da parte em causa, eb) i) sendo originários da União Europeia, produzidos em conformidade com as regras que regem as práticas e tratamentos enológicos referidas no título V do Regulamento (CE) n.o 1493/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola(1),ii) sendo originários da antiga República jugoslava da Macedónia, produzidos em conformidade com as regras que regem as práticas e tratamentos enológicos previstas na legislação desse país. As regras enológicas em causa devem ser conformes com a legislação comunitária.6. As importações de vinho ao abrigo das concessões previstas no presente acordo ficam sujeitas à apresentação de um certificado emitido por um organismo oficial mutuamente reconhecido pelas partes, constante das listas elaboradas conjuntamente, comprovativo de que o vinho em questão é conforme com o ponto 5, alínea b).7. Tendo em conta a evolução do comércio vinícola entre as partes, estas examinarão, o mais tardar no primeiro trimestre de 2005, a possibilidade de aplicarem mutuamente concessões suplementares.8. As partes garantirão que os benefícios mutuamente concedidos não sejam comprometidos por outras medidas.9. As partes podem solicitar que sejam efectuadas consultas sobre qualquer problema relacionado com o modo de funcionamento do presente acordo.10. O presente acordo é aplicável, por um lado, nos territórios em que se aplica o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nas condições previstas por esse tratado, e, por outro, no território da antiga República jugoslava da Macedónia.(1) JO L 179 de 14.7.1999, p. 1. Regulamento com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 2826/2000 (JOCE L 328 de 23.12.2000, p. 2).


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 7.9.2013
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 260/39
 Hogere voorziening ingesteld op 19 juli 2013 door het Bureau voor harmonisatie binnen de interne markt (merken, tekeningen en modellen) tegen het arrest van het Gerecht (Eerste kamer) van 14 mei 2013 in zaak T-249/11, Sanco/BHIM — Marsalman (Afbeelding van een kip)
 (Zaak C-411/13 P)
 2013/C 260/70
 Procestaal: Spaans
 Partijen
 Rekwirant: Bureau voor harmonisatie binnen de interne markt (merken, tekeningen en modellen) (vertegenwoordigers: J. Crespo Carrillo en A. Folliard-Monguiral als gemachtigden)
 Andere partij in de procedure: Sanco, SA
 Conclusies
 —
 het bestreden arrest vernietigen;
 —
 een nieuw arrest over de grond van de zaak wijzen waarbij het beroep tegen de litigieuze beslissing wordt verworpen, dan wel de zaak naar het Gerecht verwijzen;
 —
 verzoekster voor het Gerecht verwijzen in de kosten.
 Middelen en voornaamste argumenten
 1)
 Het Gerecht heeft artikel 8, lid 1, sub b, van verordening nr. 207/2009 (1) geschonden door zich te baseren op een onjuiste uitlegging van het toepassingsgebied van de diensten van de klassen 35 en 39 van de classificatie van Nice waarop het aangevraagde merk betrekking heeft. De analyse van de soortgelijkheid van de waren en diensten is onjuist daar het Gerecht geen rekening heeft gehouden met het feit dat de diensten van het aangevraagde merk van de werkingssfeer ervan uitsluiten de activiteiten die een marktdeelnemer voor eigen rekening aanbiedt met betrekking tot zijn eigen waren. De vraag of dergelijke diensten, in de zin van de classificatie van Nice, dienen te worden verricht voor rekening van derden, is een rechtsvraag die het Hof moet beantwoorden.
 2)
 Het Gerecht heeft artikel 8, lid 1, sub b, van verordening nr. 207/2009 geschonden door de complementariteit van de waren en diensten uit het oogpunt van het relevante publiek te onderzoeken op basis van het belang van een waar of dienst „voor de aankoop” van een andere waar of dienst. Het Gerecht heeft niet onderzocht of de complementariteit van de waren en diensten is gebaseerd op een interactie van dien aard dat het gecombineerde gebruik ervan zuiver objectief noodzakelijk of wenselijk is.
 3)
 Het Gerecht heeft artikel 8, lid 1, sub b, van verordening nr. 207/2009 geschonden door te oordelen dat complementaire waren of diensten automatisch soortgelijk zijn, ook al gaat het enkel om een geringe mate van soortgelijkheid, zonder na te gaan of de verschillen die voortvloeien uit andere factoren die complementariteit kunnen opheffen.
 (1) Verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het gemeenschapsmerk (PB L 78, blz. 1).


type: other

text:
Ġbir ta' evidenza permezz ta' videoconferencing - Awstrija
 Iż-żewġ tipi ta' smigħ ta' xhieda huma possibbli u permessi fl-Awstrija. Il-liġi dwar il-proċedura ċivili Awstrijaka hija rregolata mill-Kodiċi ta' Proċedura Ċivili (ZPO – Zivilprozessordnung) għall-proċedimenti kontenzjużi u l-Att dwar il-Proċedimenti Mhux Kontenzjużi (AußStrG – Außerstreitgesetz) għall-proċedimenti mhux kontenzjużi. Id-dispożizzjonijiet relatati mas-smigħ tax-xhieda jinstabu fiz-ZPO (l-Artikoli 266 sa 389), u l-AußStrG (l-Artikoli 16, 20 u 31 sa 35, b'referenza parzjali għaz-ZPO) kif ukoll fid-dispożizzjonijiet individwali li jirregolaw it-tipi speċifiċi ta' proċedimenti, bħall-Artikolu 85 dwar id-dmir tal-parteċipazzjoni fi proċedimenti dwar il-paternità. Il-proċeduri nazzjonali rilevanti u n-normi ġuridiċi huma deskritti fid-dettall fit-tweġibiet għall-mistoqsijiet li ġejjin u fl-iskeda informattiva "Smigħ ta' Xhieda – L-Awstrija".
 Skont l-Artikolu 277 taz-ZPO (proċedimenti kontenzjużi) u l-Artikolu 35 tal-AußStrG flimkien mal-Artikolu 277 taz-ZPO (proċedimenti mhux kontenzjużi), il-vidjokonferenzi jistgħu jintużaw għas-smigħ ta' xhieda u għalhekk ukoll għall-eżami tal-partijiet u x-xhieda u għat-testimonjanza ta' periti.
 Skont l-Artikolu 277 taz-ZPO (proċedimenti kontenzjużi) u l-Artikolu 35 tal-AußStrG flimkien mal-Artikolu 277 taz-ZPO (proċedimenti mhux kontenzjużi), il-vidjokonferenzi jistgħu jintużaw għas-smigħ ta' xhieda. Madankollu, impedimenti fattwali jistgħu jipprekluduhom, pereżempju meta jkunu jridu jintużaw ċertifikati jew spezzjoni viżiva waqt is-smigħ tax-xhieda.
 Kull persuna tista' tiġi mħarrka fil-qorti lokali tagħha u eżaminati hemmhekk b'vidjokonferenza. Il-qrati, l-uffiċċji tal-prosekutur pubbliku u l-ħabsijiet kollha fl-Awstrija huma mgħammra b'tal-inqas sistema waħda ta' vidjokonferenzi. Ma hemm l-ebda regola fil-liġi Awstrijaka li tgħid li vidjokonferenza għas-smigħ tax-xhieda tista' ssir biss f'binjiet tal-qorti.
 F'materji ċivili ma hemm l-ebda dispożizzjonijiet ġenerali dwar il-protezzjoni tad-dejta fil-Liġi Awstrijaka għar-reġistrazzjoni tal-eżamijiet b'vidjokonferenza. Għalhekk jinħtieġ il-qbil tal-persuni kollha involuti fil-vidjokonferenza. Dan japplika għas-smigħ indirett tax-xhieda, li, skont l-Artikolu 10(2) tar-Regolament (KE) Nru 1206/2001 dwar kooperazzjoni bejn il-qrati ta' l-Istati Membri fil-kumpilazzjoni ta' xhieda f'materji ċivili jew kummerċjali ("ir-Regolament"), irid isir skont il-liġi tal-Istat rikjest.
 Talba għas-smigħ dirett tax-xhieda, madankollu, issir skont il-liġi tal-Istat rikjedenti (l-Artikolu 17(6) tar-Regolament). Jekk il-liġi tkun tipprevedi r-reġistrazzjoni ta' vidjokonferenzi mingħajr il-qbil tal-persuni kkonċernati, dan ikun ammissibbli min-naħa tal-Awstrija.
 Fil-prinċipju, l-eżamijiet b'vidjokonferenza jistgħu jiġu rreġistrati fuq is-sistemi kollha ta' vidjokonferenzi. F'postijiet fejn il-proċedimenti tal-qorti jkunu ġeneralment irreġistrati (f'ħafna qrati kriminali) it-tagħmir tekniku eżistenti jistgħu jintuża għar-reġistrazzjoni tal-eżami b'vidjokonferenza. L-eżami jista' jiġi rreġistrat fil-postijiet l-oħra kollha sempliċement billi jiġi installat medium ta’ memorja rilevanti.
 (a) Skont l-Artikolu 10(2) tar-Regolament, ix-xhieda trid tinstema' skont il-liġi tal-Istat rikjest. Għalhekk l-eżami jrid isir bil-Ġermaniż (f'xi qrati Awstrijaċi il-Kroat, is-Sloven u l-Ungeriż huma permessi wkoll). Il-qorti rikjedenti tista' titlob li tuża l-lingwa uffiċjali tagħha (jew kwalunkwe lingwa oħra) bħala parti minn proċedura speċjali għall-eżekuzzjoni tat-talba tagħha għas-smigħ tax-xhieda. Madankollu, il-qorti rikjesta tista' tiċħad din it-talba jekk ma jkunx possibbli minħabba diffikultajiet prattiċi maġġuri (l-Artikolu 10(3) tar-Regolament).
 (b) Skont l-Artikolu 17(6) tar-Regolament, il-qorti rikjedenti trid tagħmel is-smigħ dirett tax-xhieda b'konformità mal-liġi tal-Istat Membru tagħha, u b'hekk f'waħda mil-lingwi uffiċjali permessi. Madankollu, bħala l-Istat Membru rikjest, l-Awstrija hija intitolata, skont l-Artikolu 17(4) li teħtieġ l-użu tal-lingwa tagħha bħala kundizzjoni għas-smigħ tax-xhieda.
 Fir-rigward tas-smigħ indirett tax-xhieda, irrispettivament minn kull rimborż li jkun sar skont l-Artikolu 18(2) tar-Regolament, ir-responsabilità għall-forniment ta' interpreti hija primarjament tal-qorti rikjesta. Il-qrati involuti għandhom, madankollu, jikkooperaw b'mod kostruttiv (kemm hawn u kemm f'oqsma oħra).
 Fir-rigward tas-smigħ dirett tax-xhieda, skont l-Artikolu 17 tar-Regolament, ir-responsabilità għall-forniment ta' interpreti hija primarjament tal-qorti rikjedenti. L-Artikolu 17 ma jirrikjedix li l-Istat Membru rikjest jipprovdi assistenza għal dan, imma lanqas ma tipprekludi assistenza ta' dan it-tip. L-Artikolu 39a(4) tal-Att dwar il-Ġuriżdizzjoni tal-Qorti (JN - Jurisdiktionsnorm) jitlob li qorti tipprovdi assistenza ġudizzjarja biex tagħti għajnuna prattika bis-smigħ tax-xhieda wara talba mill-qorti barranija. Dan ikun jinkludi s-sejbien ta' interpretu xieraq, pereżempju.
 Id-deċiżjoni dwar minn liema Stat iridu jkunu ġejjin l-interpreti trid issir fuq il-bażi ta' xi jkun xieraq fil-każ individwali.
 Il-persuna li trid tiġi eżaminata titħarrek għal eżami b'vidjokonferenza fl-Awstrija bl-istess mod u suġġetta għall-istess perjodi ta' notifika li japplikaw li kieku tħarrket quddiem il-qorti li qed tisma' l-kawża.
 Ma hemm l-ebda ħlasijiet għat-telefonati bl-użu ta' vidjokonferenza permezz tal-Protokoll tal-Internet (IP). Għall-vidjokonferenzi permezz tal-ISDN, min iċempel ikollu jħallas l-istess bħal f'telefonata normali. Dawn il-ħlasijiet ivarjaw skont il-post tal-installazzjoni lejn fejn qed issir it-telefonata.
 Dan hu qabel kollox ir-responsabbiltà tal-qorti rikjedenti, li hija marbuta mill-Artikolu 17(2) tar-Regolament u li f'ħafna każijiet tistieden hi stess lill-persuni kkonċernati jattendu l-vidjokonferenza. Jekk l-awtorità ċentrali Awstrijaka jew qorti Awstrijaka tinnota li l-Artikolu 17(2) tar-Regolament jista' jkun li ma ġiex osservat waqt it-tħejjija jew it-twettiq tas-smigħ dirett tax-xhieda, l-awtorità jew il-qorti trid, b'kooperazzjoni mal-qorti rikjedenti, tiżgura konformità ma' din id-dispożizzjoni b'mod xieraq. L-impjegati tal-qorti fl-Awstrija huma mħarrġa fl-applikazzjoni tar-Regolament (KE) Nru 1206/2001, u għandhom ukoll aċċess għall-"Gwida dwar l-użu tal-vidjokonferenzi fi proċedimenti transfruntieri" Ewropea permezz tal-intranet tal-Ministeru tal-Ġustizzja.
 L-identifikazzjoni fotografika tintuża biex tiġi vverifikata l-identità ta' persuna. L-identità ta' persuna tiġi vverifikata wkoll bħala parti mill-eżami (l-Artikolu 340(1) ZPO).
 Id-dispożizzjonijiet relatati mal-ġuramenti tal-partijiet jinsabu fl-Artikoli 377 u 379 taz-ZPO u dawk għax-xhieda jinsabu fl-Artikoli 336 sa 338 taz-ZPO.
 Il-partijiet u x-xhieda huma t-tnejn obbligati li jieħdu ġurament. Filwaqt li l-partijiet ma jistgħux jiġu mġiegħla legalment jieħdu l-ġurament, ix-xhieda jistgħu jiġu kkastigati jekk jirrifjutaw illegalment li jieħdu l-ġurament (l-Artikoli 325 u 326 taz-ZPO; il-pieni huma l-istess bħallikieku jkunu irrifjutaw li jixhdu u jinkludu multi jew sa 6 ġimgħat priġunerija).
 Skont l-Artikolu 288(2) tal-Kodiċi Kriminali (StGB – Strafgesetzbuch), l-għoti jew il-konferma ta' xhieda falza taħt ġurament jew it-teħid ta' ġurament falz stipulat fil-leġiżlazzjoni rilevanti jġorru piena ta' perjodu ta' priġunerija ta' bejn sitt xhur u ħames snin.
 Xhieda falza mogħtija minn parti fi proċedimenti li ma tkunx ħadet ġurament ma titqiesx bħala reat punibbli. Imma xhud li ma jkunx ħa ġurament u jkun xehed falz jista' jeħel sa tliet snin priġunerija (l-Artikolu 288(1) tal-StGB).
 Skont l-Artikolu XL tal-Att Introduttorju tal-Kodiċi ta' Proċedura Ċivili (EGZPO – Einführungsgesetz zur Zivilprozessordnung) id-dispożizzjonijiet tal-Att tat-3 ta' Mejju 1868, il-Gazzetta tad-Dritt Imperjali (RGBl.) Nru 33 (Il-kliem tal-ġurament u formalitajiet oħra) iridu jkunu osservati (ara http://alex.onb.ac.at/cgi-content/alex?aid=rgb&datum=18680004&seite=00000067).
 Skont l-Artikolu 336(1) u l-Artikolu 377(1) taz-ZPO, persuni li jkunu ġew preċedentement ikkundannati minħabba xhieda falza, jew li jkollhom inqas minn erbatax-il sena, jew li ma jkunux jifhmu n-natura jew it-tifsira tal-ġurament minħabba nuqqas ta' maturità jew minħabba diżabilità intellettwali, ma jistgħux jixhdu, u għalhekk ma jistgħux jieħdu l-ġurament.
 Id-dispożizzjonijiet imsemmija fuq relatati mal-eżami ta' xhud jew parti taħt ġurament ma jistgħux jiġu applikati f'kawżi skont l-Att dwar Proċedimenti Mhux Kontenzjużi (l-Artikolu 35 AußStrG).
 Fil-postijiet kollha b'faċilitajiet għall-vidjokonferenzi li huma proprjetà tal-Ministeru tal-Ġustizzja hemm impjegat inkarigat li jieħu ħsieb it-tagħmir għall-vidjokonferenzi. Din il-persuna tista' topera t-tagħmir għall-vidjokonferenzi u tagħmel aġġustamenti minuri għall-konfigurazzjoni. It-tagħmir għall-vidjokonferenzi kollu huwa kollegat mal-unità ċentrali fid-dipartiment tal-informatika tal-Ministeru Federali tal-Ġustizzja (BMJ – Bundesministerium für Justiz). Minn hemm, l-amministraturi tal-informatika jistgħu jirregolaw is-sistemi tal-vidjokonferenzi li jinsabu madwar l-Awstrija.
 L-informazzjoni li ġejja hija meħtieġa mill-qorti rikjedenti:
 L-indirizz tal-IP u/jew in-numru tal-ISDN bil-kodiċi tat-telefonati
 L-isem, in-numru tat-telefown u l-indirizz tal-email ta' impjegat fil-qorti rikjedenti li jkun responsabbli għall-aspetti tekniċi tat-tagħmir għall-konnessjoni mill-bogħod.
 L-aħħar aġġornament: 02/06/2018


text:
 14.4.2014
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 112/31
 Despacho do Tribunal Geral de 31 de janeiro de 2014 — França/Comissão
 (Processo T-79/09) (1)
 ((«Auxílio de Estado - Regime-quadro de ações conduzidas pelas organizações interprofissionais agrícolas reconhecidas em França a favor dos membros das fileiras agrícolas representadas - Financiamento por contribuições voluntárias tornadas obrigatórias - Decisão que qualifica um regime de auxílio compatível com o mercado comum - Retirada da decisão - Não conhecimento»))
 2014/C 112/41
 Língua do processo: francês
 Partes
 Recorrente: República Francesa (representantes: inicialmente, E. Belliard, G. de Bergues e A. L. Vendrolini, mais tarde, E. Belliard, G. de Bergues e J. Gstalter e, por fim, E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas e J. Bousin, agentes)
 Recorrida: Comissão Europeia (representantes: inicialmente, B. Stromsky e C. Urraca Caviedes e, mais tarde, B. Stromsky, agentes)
 Objeto
 Pedido de anulação da Decisão C (2008) 7846 final, da Comissão, de 10 de Dezembro de 2008, respeitante ao auxílio estatal n.o 561/2008, relativo ao regime-quadro de ações conduzidas pelas organizações interprofissionais agrícolas reconhecidas em França a favor dos membros das fileiras agrícolas representadas.
 Dispositivo
 1)
 Já não há que conhecer do presente recurso.
 2)
 A Comissão Europeia é condenada nas despesas.
 (1) JO C 113 de 16.5.2009.


type: legislation

text:
 10.5.2021
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 162/4
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2021/757
 z dne 3. maja 2021
 o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb „Ennstaler Steirerkas“ (ZOP)
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (1) ter zlasti člena 52(2) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 V skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 je bil zahtevek Avstrije za registracijo imena „Ennstaler Steirerkas“ objavljen v Uradnem listu Evropske unije (2).
 (2)
 Ker v skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Komisija ni prejela nobenega ugovora, bi bilo treba ime „Ennstaler Steirerkas“ registrirati –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Ime „Ennstaler Steirerkas“ (ZOP) se registrira.
 Ime iz prvega odstavka opredeljuje proizvod skupine 1.3 Siri iz Priloge XI k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 668/2014 (3).
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 3. maja 2021
 Za Komisijo
 v imenu predsednice
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 član Komisije
 (1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.
 (2) UL C 20, 19.1.2021, str. 11.
 (3) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 668/2014 z dne 13. junija 2014 o pravilih za uporabo Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (UL L 179, 19.6.2014, str. 36).


text:
 13.3.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 63/12
 Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.1.2010 — Euroopan komissio v. Irlanti
 (Asia C-456/08) (1)
 (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/37/ETY - Julkiset rakennusurakat - Hankintasopimuksen tekemistä koskevista päätöksistä ilmoittaminen ehdokkaille ja tarjoajille - Direktiivi 89/665/ETY - Julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt - Muutoksenhaun määräaika - Päivä, josta muutoksenhaun määräaika alkaa kulua)
 2010/C 63/18
 Oikeudenkäyntikieli: englanti
 Asianosaiset
 Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Zavvos, M. Konstantinidis ja E. White)
 Vastaaja: Irlanti (asiamies: D. O’Hagan, avustajanaan A. Collins, SC)
 Oikeudenkäynnin kohde
 Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY (EYVL L 395, s. 33) 1 artiklan 1 kohdan rikkominen — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 8 artiklan 2 kohdan rikkominen — Hankintapäätöksen tiedoksianto — Velvollisuus ilmoittaa selvästi määräaika, jossa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekemistä koskevaan päätökseen voidaan hakea muutosta
 Tuomiolauselma
 1)
 Irlanti ei ensimmäisen kanneperusteen osalta ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/50/ETY, 1 artiklan 1 kohdan eikä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan ja toisen kanneperusteen osalta direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, 1 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
 —
 koska National Roads Authority ei ole ilmoittanut hylätylle tarjoajalle Dundalkin kaupungin läntisen ohitustien suunnittelua, rakentamista, rahoitusta ja käyttöä koskevan hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestään ja
 —
 koska Irlanti on pitänyt voimassa ylimpien tuomioistuinten työjärjestyksen (Rules of the Superior Courts) 84A §:n 4 momentin määräykset siltä osin kuin ne merkitsevät epävarmuutta sen suhteen, mikä on se päätös, johon on haettava muutosta, ja tällaisen muutoksenhaun määräaikojen määrittämisen suhteen.
 2)
 Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 (1) EUVL C 313, 6.12.2008.


text:
Proċessar Awtomatiku - Rumanija
 Skont l-Artikolu 199(1) tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, rikors jista’ jiġi mressaq personalment jew permezz ta’ rappreżentant, bil-posta, permezz ta’ kurrier, bil-fax jew inkella jiġi skennjat u jintbagħat bil-posta elettronika jew bħala dokument elettroniku.
 Ir-rikorsi jistgħu jiġu mressqa billi jiġu skennjati u jintbagħtu bil-posta elettronika jew bħala dokumenti elettroniċi f’kawżi ċivili. Ma hemmx proċeduri li huma disponibbli biss permezz tal-internet.
 Din il-faċilità hija disponibbli l-ħin kollu.
 Skont l-Artikolu 199(1) tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, rikors imressaq personalment jew permezz ta’ rappreżentant, bil-posta, permezz ta’ kurrier, bil-fax jew inkella billi jiġi skennjat u jintbagħat bil-posta elettronika jew bħala dokument elettroniku, għandu jiġi rreġistrat u attribwit data speċifika permezz tal-applikazzjoni tat-timbru tad-dħul. Wara r-reġistrazzjoni, ir-rikors u d-dokumenti ta’ akkumpanjament, flimkien ma’, fejn xieraq, evidenza ta’ kif dawn intbagħtu lill-qorti, għandhom jiġu mgħoddija lill-President tal-Qorti jew lill-persuna nnominata minn tal-aħħar, li min-naħa tagħhom jieħdu passi immedjati sabiex jistabbilixxu b’mod każwali l-qorti speċjalizzata, skont il-liġi.
 Il-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili ma jipprevedix l-użu ta’ xi formoli standardizzati għal talbiet legali. Ir-regoli tal-liġi komuni dwar il-proċedura ċivili jistabbilixxu l-kontenut ta’ uħud mit-talbiet tal-liġi ċivili (eż. rikors, difiża, kontrotalba).
 It-trażmissjoni u l-ħażna siguri tad-data jitwettqu bl-għajnuna ta’ għodod tal-IT endemiċi tas-sistema tal-posta elettronika, bħal firewalls, ċertifikati, anti-viruses, kontrolli tal-aċċess ibbażati fuq ir-rwoli, eċċ., akkumpanjati mill-applikazzjoni ta’ prattika tajba fil-qasam.
 Skont l-Artikolu 148(2) u (5) tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, ir-rikorsi li jintbagħtu lill-qrati jistgħu jiġu ddepożitati wkoll bħala dokumenti elettroniċi, diment li jiġu ssodisfati l-kundizzjonijiet legali. Ir-rikors għandu jinkludi wkoll firma. Il-firma tista’ tiġi applikata fuq dokument skennjat u mibgħut permezz tal-posta elettronika. Il-firma tista’ tkun elettronika meta r-rikors ikun dokument elettroniku mibgħut permezz tal-posta elettronika.
 Iva, it-tariffi ġudizzjarji jitħallsu f’konformità mal-Ordni ta’ Emerġenza tal-Gvern Nru 80/2013 rigward it-tariffi tal-boll tal-qorti, iżda l-ammont tagħhom ma jvarjax. It-taxxi tal-boll ġudizzjarji jitħallsu mill-persuna li għandha tħallas it-taxxa fi flus kontanti, permezz ta’ trasferiment bankarju jew online, f’kont separat ta’ introjtu mill-baġit lokali “Taxxa tal-boll ġudizzjarja u taxxi tal-boll oħrajn” miftuħ fl-isem tal-unità amministrattiva territorjali fejn il-persuna fiżika għandha d-domiċilju jew ir-residenza tagħha jew, fejn xieraq, fejn l-entità ġuridika għandha l-uffiċċju rreġistrat tagħha. Jekk il-persuna li għandha tħallas it-taxxa tal-boll ġudizzjarja la jkollha d-domiċilju jew ir-residenza tagħha u lanqas, skont kif jista’ jkun il-każ, l-uffiċċju rreġistrat tagħha fir-Rumanija, it-taxxa tal-boll titħallas lill-baġit lokali tal-unità amministrattiva territorjali fejn tinsab il-qorti li quddiemha jitressqu l-azzjoni jew ir-rikors.
 Iva, taħt l-istess kundizzjonijiet li l-pretendent jista’ jirtira mill-azzjoni tal-qorti. Skont l-Artikolu 406 tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, il-pretendent jista’ fi kwalunkwe ħin jabbanduna l-azzjoni tal-qorti bil-fomm matul seduta ta’ smigħ fil-qorti jew inkella permezz ta’ petizzjoni bil-miktub.
 Mhuwiex obbligatorju għall-konvenut li juża l-internet.
 Skont l-Artikolu 149(4) u l-Artikolu 154(6) tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, il-komunikazzjoni tat-taħrikiet u tad-dokumenti proċedurali kollha għandha ssir ex officio mill-uffiċjali tal-qorti, jew minn kwalunkwe impjegat ieħor tagħha, kif ukoll minn aġenti jew impjegati ta’ qrati oħrajn f’distretti fejn tinsab il-persuna li lilha jkun qed jiġi kkomunikat l-att. Il-komunikazzjoni tat-taħrikiet u ta’ dokumenti proċedurali oħrajn tista’ titwettaq mill-iskrivan tal-qorti wkoll permezz ta’ telefax, bil-posta elettronika jew b’mezzi oħrajn li jiżguraw li t-test tad-dokument jintbagħat u l-irċevuta tiegħu tiġi kkonfermata, diment li l-parti tkun tat lill-qorti d-dettalji xierqa għal dan il-għan. Għal konferma, il-qorti għandha, flimkien mad-dokument proċedurali, tibgħat formola li tinkludi: l-isem tal-qorti, id-data tal-komunikazzjoni, l-isem tal-iskrivan responsabbli għall-komunikazzjoni u informazzjoni dwar id-dokumenti kkomunikati. Il-formola timtela mill-benefiċjarju bid-data tal-irċevuta, l-isem muri b’mod ċar u l-firma tal-persuna responsabbli sabiex tirċievi l-korrispondenza, u tintbagħat lill-qorti permezz ta’ telefax, bil-posta elettronika jew b’mezzi oħrajn. Meta l-applikazzjoni tkun intbagħtet, skont il-liġi, b’fax jew bil-posta elettronika, l-iskrivan tal-qorti huwa obbligat li jħejji kopji tar-rikors ex officio. L-ispiża ta’ dan trid titħallas mill-parti li għandha l-obbligu li tipprovdi l-kopji.
 Id-difiża għandha tiġi nnotifikata bl-istess metodi li jintużaw għan-notifika ta’ dokument proċedurali. Ara t-tweġiba għall-mistoqsija 9.
 F’konformità mal-Artikolu 208 tal-Kodiċi tal-Proċedura Ċivili, is-sanzjonar ta’ nuqqas ta’ preżentazzjoni ta’ difiża fil-perjodu stabbilit mil-liġi huwa l-istess, irrispettivament mill-mod tal-preżentazzjoni. Nuqqas ta’ preżentazzjoni ta’ difiża jwassal sabiex il-konvenut jitlef id-dritt tiegħu li jipprovdi aktar evidenza jew iressaq oġġezzjonijiet oħrajn minbarra dawk relatati mal-ordni pubbliku, sakemm il-liġi ma tistabbilixxix mod ieħor.
 Ara t-tweġiba għall-mistoqsija 9.
 Ara t-tweġiba għall-mistoqsijiet 1 u 9
 Id-dokumenti ġudizzjarji maħruġa fi proċedimenti tal-infurzar huma soġġetti għall-istess dispożizzjonijiet applikabbli b’mod ġenerali bħall-komunikazzjoni ta’ dokumenti proċedurali. Ara t-tweġiba għall-mistoqsija 1.
 Madankollu, il-paġni elettroniċi tal-qrati ( http://portal.just.ro/SitePages/acasa.aspx) jew l-Uffiċċji ta’ Informazzjoni li jinsabu f’xi qrati jipprovdu aċċess għal sommarju ta’ deċiżjonijiet, abbażi tan-numru tal-każ, il-materja tal-każ u l-ismijiet tal-partijiet. Qiegħed jiġi ppjanat ukoll li, fil-ġejjieni, il-fajls tal-qrati jkunu jistgħu jiġu kkonsultati mid-dar, bil-ħlas ta’ tariffa.
 L-aħħar aġġornament: 04/05/2018


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21997A0606(01)
 Tilläggsprotokoll om veterinära frågor till avtalet genom skriftväxling mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Furstendömet Andorra
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 148 , 06/06/1997 s. 0016 - 0018
 TILLÄGGSPROTOKOLL om veterinära frågor till avtalet genom skriftväxling mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Furstendömet AndorraFURSTENDÖMET ANDORRAochEUROPEISKA GEMENSKAPEN somBEAKTAR avtalet genom skriftväxling mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Furstendömet Andorra, som undertecknades i Luxemburg den 28 juni 1990,ÖNSKAR bibehålla de traditionella handelsströmmarna av levande djur och animalieprodukter mellan Andorra och Europeiska gemenskapen,i detta hänseende FINNER det lämpligt att föreskriva att handeln skall ske under iakttagande av gemenskapslagstiftningen inom det veterinära området,i detta hänseende FINNER det lämpligt att komplettera avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Furstendömet Andorra,HAR ENATS OM FÖLJANDE.Artikel 1 Furstendömet Andorra åtar sig att tillämpa gemenskapslagstiftningen såvitt avser veterinära frågor, särskilt inom följande områden:I. Åtgärder för att bekämpa/anmäla sjukdomar.II. Djurhälsa: handel och utsläppande på marknaden (utom tredje land).III. Åtgärder för skydd av djurhälsan, för animalieprodukter (utom tredje land).IV. Åtgärder för skydd av folkhälsan: regler om utsläppande på marknaden (utom tredje land).V. Hormoner, restsubstanser, bovin somatropin, zoonoser, animaliskt avfall, foderläkemedel.VI. Import från tredje land.VII. Kontroller, identifiering av djur, ömsesidigt bistånd.VIII. Zooteknik (inbegripet bestämmelser om tredje land).IX. Djurskydd.X. Institutionella frågor (huvudsakligen rörande sätten för löpande aktualisering av gemenskapens regelverk på området för veterinära frågor i den andorranska lagstiftningen).Artikel 2 En förteckning över gemenskapsbestämmelser rörande veterinära frågor som skall tillämpas av Andorra skall upprättas av den gemensamma kommitté som avses i artikel 17 i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Furstendömet Andorra.En veterinär undergrupp inrättas inom ramen för den gemensamma kommittén. Den skall regelbundet utföra undersökningar av framför allt utvecklingen av den gemenskapslagstiftning som är tillämplig på Andorra. Om det är nödvändigt skall undergruppen utarbeta rekommendationer till den gemensamma kommittén i syfte att anpassa och aktualisera dessa bestämmelser.Artikel 3 Det här protokollet utgör en integrerad del av avtalet.Artikel 4 Det här protokollet har godkänts av de avtalsslutande parterna i enlighet med deras egna förfaranden. Det träder i kraft den första dagen i den andra månaden efter anmälan om att de avtalsslutande parterna har slutfört dessa förfaranden.Artikel 5 Det här protokollet är upprättat i två exemplar på danska engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska, tyska och katalanska, vilka samtliga texter är lika giltiga.Hecho en Bruselas, el quince de mayo de mil novecientos noventa y siete.Udfærdiget i Bruxelles den femtende maj nitten hundrede og syvoghalvfems.Geschehen zu Brüssel am fünfzehnten Mai neunzehnhundertsiebenundneunzig. ̧ãéíå óôéò ÂñõîÝëëåò, óôéò äåêáðÝíôå ÌáÀïõ ÷ßëéá åííéáêüóéá åíåíÞíôá åðôÜ.Done at Brussels on the fifteenth day of May in the year one thousand nine hundred and ninety-seven.Fait à Bruxelles, le quinze mai mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept.Fatto a Bruxelles, addì quindici maggio millenovecentonovantasette.Gedaan te Brussel, de vijftiende mei negentienhonderd zevenennegentig.Feito em Bruxelas, em quinze de Maio de mil novecentos e noventa e sete.Tehty Brysselissä viidentenätoista päivänä toukokuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän.Som skedde i Bryssel den femtonde maj nittonhundranittiosju.Fet a Brussel.les, el quinze de maig de mil nou cents noranta set.Por la Comunidad EuropeaFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftÃéá ôçí ÅõñùðáúêÞ ÊïéíüôçôáFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaVoor de Europese GemeenschapPela Comunidade EuropeiaEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar>Hänvisning till film>Pel Govern del Principat d'Andorra>Hänvisning till film>


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0742
 Pasiūlymas Tarybos sprendimas leidžiantis Jungtinei Karalystei netaikyti klimato kaitos mokesčio mažos vertės kietajam kurui, pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį /* KOM/2004/0742 galutinis */
 Briuselis, 09.11.2004KOM(2004) 742 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Jungtinei Karalystei netaikyti klimato kaitos mokesčio mažos vertės kietajam kurui, pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PRAšYMO PRISTATYMASKaip numatyta Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnyje[1], Jungtinės Karalystės (JK) pareigūnai 2004 m. birželio 18 d. raštu Komisijai pateikė prašymą tęsti leidžiančios nukrypti nuostatos taikymą, nemokant klimato kaitos mokesčio (KKM) už mažos vertės kietąjį kurą. Norėdama gauti informacijos, reikalingos prašymui įvertinti, Komisija liepos 13 d. raštu nusiuntė papildomų klausimų, į kuriuos JK pareigūnai atsakė 2004 m. rugpjūčio 10 d.KKM buvo pradėtas taikyti JK 2001 m. balandžio 1 d. Pasak JK pareigūnų, mokestis buvo įvestas energiją taupančioms ir anglies dvideginio kiekius mažinančioms technologijoms užsienio sektoriuje skatinti. Jis taikomas verslo ir valstybinio sektorių naudojamoms dujoms, akmens angliai, elektrai ir suskystintoms naftos dujoms (šildymui). Skatinant gerą aplinkosaugos praktiką, atleidimas nuo šio mokesčio plačiai taikomas. Šis mokestis netaikomas ir kietajam kurui[2], kurio vertė yra mažesnė negu 15 JK svarų sterlingų už toną, pavyzdžiui, mišrios šiukšlės ir nuosėdos, liekančios kasant akmens anglį ir koksą. Tai labai nedidelė lengvata, pradėta taikyti įvedus mokestį 2001 m. balandį aplinkosaugos sumetimais, t. y. skatinant naudoti prastos kokybės kietąjį kurą, kuris antraip būtų laidojamas sąvartynuose.Įsigaliojus Direktyvai 2003/96/EB, šio kuro neapmokestinančios valstybės narės tokius mokesčius privalo įvesti.JK pareigūnai mano, kad panaikinus atleidimą nuo mokesčio, šis kuras būtų apmokestinamas tiek pat, kiek KKM mokesčiu apmokestinama akmens anglis ir koksas (11,70 JK svarų sterlingų už toną). Vidutinė mažos vertės akmens anglies kaina yra 2,10 JK svarų sterlingų už toną, kai tuo tarpu vidutinė normalios kokybės akmens anglies kaina yra 28 JK svarų sterlingų už toną. Įvedus visą KKM, mažos vertės akmens anglies kaina išaugtų daugiau kaip šešis kartus, todėl ji būtų išstumta iš rinkos ir būtų vežama į sąvartynus kaip atliekos. Netgi įvedus sumažintą KKM mažiausiu EPD tarifu padidintų kietojo kuro atliekų kainą daugiau kaip du kartus ir išstumtų jį iš rinkos, todėl jis vis tiek būtų siunčiamas į sąvartynus kaip atliekos. Nuo pat jo įvedimo JK sąvartynų mokestis šiai medžiagai netaikomas.Bet kuris kitos valstybės narės gamintojas turi teisę importuoti šiuos produktus ir pasinaudoti atleidimu nuo mokesčio.Ši politika pagrįsta objektyviais principais ir įgyvendinama per struktūrinę sistemą. Atleidimas nuo mokesčio sudaro bendros sistemos dalį. Kitaip tariant, mokesčio (t. y. energijos mokesčio) pobūdis ir logika numato jo netaikyti mažos šiluminės vertės produktams. KKM tarifas priklauso nuo to, kiek kuro sudėtyje yra energijos, o kietojo kuro atliekose yra žymiai mažiau energijos negu įprastame kietajame kure. Aplinkosaugos sumetimais mokesčio įvedimas taip pat skatina šios medžiagos naudojimą, o ne laidojimą sąvartyne.Nuo mokesčio atleidžiami tik mažos vertės kietojo kuro pardavėjai, todėl tikėtina, kad tai nelabai paveiks konkurenciją ir prekybą. JK pareigūnai mano, jog šia medžiaga prekiauja tik keletas įmonių (ne daugiau negu 10) ir jos visos yra atleistos nuo mokesčio. Per metus dėl esamų lengvatų visame sektoriuje JK biudžetas negauna apie 100000 JK svarų sterlingų. Tokio atleidimo pasirinktinis taikymas neprieštarauja JK sistemai. JK pareigūnų išvada - priemonė nėra valstybės parama.2. KOMISIJOS įVERTINIMASPagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 1 dalį, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais.Turi būti ištirta, ar prašymai atleisti nuo mokesčių pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį neprieštarauja Bendrijos politikos sritims.Atleidžiant nuo mokesčio, mažos vertės kietąjį kurą skatinama naudoti energijos gamybai, o ne laidojimui sąvartyne. Nors aplinkos politikos požiūriu naudoti kurą energijos gamybai iš tiesų yra geriau negu laidoti jį sąvartyne, pagal principą "moka teršėjas" mažos vertės kurui teisingiausia būtų taikyti mažesnį mokesčio tarifą, priklausomai nuo energijos kiekio jame. Visiškas atleidimas nuo mokesčio neatitinka sistemos pobūdžio ir logikos. Atsižvelgus į tai, kad įvairių medžiagų kokybė ir energijos kiekis jose labai skiriasi, o tai apsunkina tikslų mokesčio tarifo nustatymą, taip pat atsižvelgus į tai, kad sunaudojami tokių medžiagų kiekiai yra maži, visiškas atleidimas nuo mokesčio yra priimtinas tik kaip laikina priemonė.Priemonė, kurios prašoma, gali būti suteikiama ribotam laikotarpiui. Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad leidimai suteikiami maksimaliam 6 metų laikotarpiui. Mažos vertės kietajam kurui būtų galima netaikyti šio mokesčio iki 2010 m. Per šį laikotarpį JK pareigūnai galėtų persvarstyti, kiek naudingas atleidimas nuo laidojimo sąvartyne mokesčio, politikos, skatinančios mažos vertės kietąjį kurą naudoti energijos gamybai, požiūriu.Dėl valstybės paramos taisyklių reiktų priminti, kad jos taikomos nepriklausomai nuo to, ar patvirtintas koks nors atleidimas nuo akcizo mokesčio, ar ne. Atsižvelgiant į tai, kad apskaičiuotoji bendra visų naudos gavėjų mokesčio netaikymo vertė sudaro 100 000 JK svarų sterlingų, mažai tikėtina, kad vienam kuriam nors gavėjui ji bus didesnė negu riba, nustatyta 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis paramai[3].3. SPRENDIMASKomisija siūlo Tarybai pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį leisti Jungtinei Karalystei netaikyti mokesčio mažos vertės kietajam kurui iki 2010 m. sausio 1 d.PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Jungtinei Karalystei netaikyti klimato kaitos mokesčio mažos vertės kietajam kurui, kaip numatyta Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnyje(Tik tekstas anglų kalba yra autentiškas)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą[4] ir ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,[5]kadangi:(1) 2004 m. birželio 18 d. raštu Jungtinės Karalystės pareigūnai Komisijai pateikė prašymą pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį tęsti leidžiančios nukrypti nuostatos taikymą, nemokant klimato kaitos mokesčio (KKM) už mažos vertės kietąjį kurą.(2) Jungtinėje Karalystėje KKM įvestas energiją taupančioms ir anglies dvideginio kiekius mažinančioms technologijoms užsienio sektoriuje skatinti. Jis taikomas verslo ir valstybinio sektorių šildymui naudojamoms dujoms, akmens angliai, elektrai ir suskystintoms naftos dujoms.(3) Atleidimas nuo KKM įvestas 2001 m. skatinant gerą aplinkosaugos praktiką. Šis mokestis netaikomas kietajam kurui, kurio vertė yra mažesnė negu 15 JK svarų sterlingų už toną, pavyzdžiui, mišrioms šiukšlėms ir nuosėdoms, liekančioms kasant akmens anglį ir koksą.(4) Įsigaliojus Direktyvai 2003/96/EB, šio kuro neapmokestinančios valstybės narės tokius mokesčius privalo įvesti.Atleidimas nuo mokesčio paskatintų mažos vertės kietąjį kurą naudoti energijos gamybai, o ne laidoti jį sąvartyne. Nors aplinkos politikos požiūriu naudoti kurą energijos gamybai yra geriau negu laidoti jį sąvartyne, pagal principą "moka teršėjas" tokiam mažos vertės kurui reikėtų taikyti mažesnį mokesčio tarifą, priklausomai nuo energijos kiekio jame. Atsižvelgus į tai, kad įvairių medžiagų kokybė ir energijos kiekis jose labai skiriasi, o tai apsunkina tikslų mokesčio tarifo nustatymą, taip pat atsižvelgus į tai, kad sunaudojami tokių medžiagų kiekiai yra maži, visiškas atleidimas nuo mokesčio yra priimtinas tik kaip laikina priemonė. Todėl atleidimas turėtų būti suteikiamas ribotam laikotarpiui.(5) Per metus dėl esamų lengvatų visame sektoriuje JK biudžetas negauna apie 100000 JK svarų sterlingų. Jei atleidimas nuo mokesčio yra valstybės parama, jam taikomos įprastos taisyklės. Atrodytų, kad šiai lengvatai taikytinas 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai[6]. Vis dėlto, jei kurios nors įmonės gaunama parama viršija minėtame Reglamente nustatytą ribą, apie tai reiktų pranešti Komisijai, kaip nustatyta 1999 m. kovo 22 d. Reglamente (EB) Nr. 659/1999, kuriame nustatomos išsamios EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisyklės[7].(6) Komisija reguliariai iš naujo apsvarsto atleidimus nuo mokesčio ir mokesčio sumažinimą tam, kad patikrintų, ar jie neiškreipia konkurencijos, ar netrukdo vidaus rinkos funkcionavimui ir ar neprieštarauja Bendrijos aplinkosaugos, energetikos ir transporto politikos sritims.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisJungtinei Karalystei leidžiama netaikyti akcizo mokesčio mažos vertės kietajam kurui, kurio tonos kaina mažesnė negu 15 JK svarų sterlingų.2 straipsnisŠis Sprendimas nustoja galioti 2009 m. gruodžio 31 d.3 straipsnisŠis Sprendimas skiriamas Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkas[1] OL L 283, 2003 10 31, p. 51. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/75/EB (OL L 157, 2004 4 30, p. 100).[2] "Kietasis kuras" apima tik akmens anglį ir lignitą; akmens anglies ir lignito koksą ir puskoksį; naftos dujas.[3] 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis paramai (OL L 10, 2001 1 13, p. 30).[4] OL L 283, 2003 10 31, p. 51 Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/75/EB (OL L 157, 2004 4 30, p. 100).[5] OL C [...] [...], p. [...][6] OL L 10, 2001 1 13, p. 30[7] OL L 83, 1999 3 27, p. 1 - 9


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22004D0022
 Hivatalos Lap L 127 , 29/04/2004 o. 0127 - 0127
 Az EGT-Vegyesbizottság 22/2004 határozata(2004. március 19.)az EGT-megállapodás II. mellékletének (Műszaki előírások, szabványok, vizsgálatok és tanúsítás) módosításárólAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 98. cikkére,mivel:(1) A Megállapodás II. mellékletét a 2004. február 6-i 3/2004 EGT-vegyesbizottsági határozat [1] módosította.(2) Az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló 2377/90/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2003. augusztus 25-i 1490/2003/EK bizottsági rendeletet [2] be kell építeni a Megállapodásba,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA Megállapodás II. melléklete XIII. fejezetének 14. pontja (2377/90/EGK tanácsi rendelet) a következő francia bekezdéssel egészül ki:"- 32003 R 1490: A Bizottság 2003. augusztus 25-i 1490/2003/EK rendelete (HL L 214., 2003.8.26., 3. o.)."2. cikkA 1490/2003/EK bizottsági rendelet izlandi és norvég nyelvű szövegei, melyeket az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-kiegészítésében közzé kell tenni, hitelesek.3. cikkEz a határozat 2004. március 20-án lép hatályba, amennyiben a Megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése szerint előírt összes értesítést eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz [3].4. cikkEzt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben, 2004. március 19-én.az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökP. Westerlund[1] HL L 116., 2004.4.2., 44. o.[2] HL L 214., 2003.8.26., 3. o.[3] Alkotmányos követelmények nem merültek fel.--------------------------------------------------


text:
 19.12.2013
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 345/1
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 133/2013
 av den 8 juli 2013
 om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet, om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet) särskilt artiklarna 86 och 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Samarbetet mellan de avtalsslutande parterna till EES-avtalet kring sådana unionsåtgärder som finansieras via unionens allmänna budget och avser genomförandet, upprätthållandet och utvecklingen av den inre marknaden bör fortsätta.
 (2)
 Protokoll 31 till EES-avtalet bör ändras så att detta utvidgade samarbete kan fortsätta även efter den 31 december 2012.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Artikel 7 i protokoll 31 till EES-avtalet ska ändras på följande sätt:
 1.
 I punkt 6 ska ”budgetåren 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 och 2012” ersättas med ”budgetåren 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 och 2013”.
 2.
 I punkt 7 ska ”budgetåren 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 och 2012” ersättas med ”budgetåren 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 och 2013”.
 3.
 I punkt 8 ska ”budgetåren 2008, 2009, 2010, 2011 och 2012” ersättas med ”budgetåren 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 och 2013”.
 Artikel 2
 Detta beslut träder i kraft den 9 juli 2013 eller dagen efter det att den sista anmälningen enligt artikel 103.1 i EES-avtalet har gjorts till gemensamma EES-kommittén, om denna dag infaller senare (1).
 Det ska tillämpas från och med den 1 januari 2013.
 Artikel 3
 Detta beslut ska offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 8 juli 2013.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Thórir IBSEN
 Ordförande
 (1) Inga konstitutionella krav angivna.


text:
 1.10.2005
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 256/49
 BESCHLUSS DES RATES
 vom 20. September 2005
 zur Ernennung von zwei Mitgliedern und vier Stellvertretern im Ausschuss der Regionen
 (2005/674/EG)
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 263,
 auf Vorschlag der irischen Regierung,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Der Rat hat am 22. Januar 2002 den Beschluss 2002/60/EG zur Ernennung der Mitglieder des Ausschusses der Regionen und ihrer Stellvertreter für den Zeitraum vom 26. Januar 2002 bis zum 25. Januar 2006 (1) angenommen.
 (2)
 Infolge des Ausscheidens von Frau Annette McNAMARA und Herrn Royston BRADY sind zwei Sitze von Mitgliedern des Ausschusses der Regionen frei geworden. Infolge des Ausscheidens von Frau Angela LUPTON, Frau Vivian O’CALLAGHAN, Herrn P.J. COGHILL und Frau Catherine MURPHY sind vier Sitze von Stellvertretern frei geworden —
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 Ernannt werden
 a)
 zu Mitgliedern des Ausschusses der Regionen:
 Frau Maria CORRIGAN,
 Mitglied des Dun Laoghaire-Rathdown Council,
 als Nachfolgerin von Frau Annette McNAMARA;
 Herr Paul O’DONOGHUE,
 Mitglied des Kerry County Council,
 als Nachfolger von Herrn Royston BRADY;
 b)
 zu Stellvertretern im Ausschuss der Regionen:
 Frau Mary FREEHILL,
 Mitglied des Dublin City Council,
 als Nachfolgerin von Frau Angela LUPTON;
 Frau Michelle MULHERIN,
 Mitglied des Mayo County Council,
 als Nachfolgerin von Frau Catherine MURPHY;
 Herr Terry SHANNON,
 Mitglied des Cork City Council,
 als Nachfolger von Herrn P.J. COGHILL;
 Herr Barney STEELE,
 Mitglied des Longford County Council,
 als Nachfolger von Frau Vivian O’CALLAGHAN
 jeweils für die verbleibende Amtszeit, d. h. bis zum 25. Januar 2006.
 Artikel 2
 Dieser Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht.
 Er wird am Tag seiner Annahme wirksam.
 Geschehen zu Brüssel am 20. September 2005.
 Im Namen des Rates
 Die Präsidentin
 M. BECKETT
 (1) ABl. L 24 vom 26.1.2002, S. 38.


type: wikipedia

text:
Luigi Efisio Marras (Cagliari, 2 août 1888 - Rome, 29 janvier 1991) est un général italien qui a occupé les postes de chef d'état-major de l'armée de terre italienne et de chef d'état-major de la défense.
 Biographie
 De la naissance à la promotion au grade de colonel
 Né et élevé en Sardaigne, Luigi Efisio Marras a commencé sa carrière en 1906 lorsqu'il a commencé sa formation à l'Académie militaire de Turin. Après avoir obtenu son diplôme, il a servi comme officier dans diverses divisions d'artillerie. Il participe ensuite à la guerre italo-turque et s'implique notamment dans l'occupation du Dodécanèse.
 Pendant la Première Guerre mondiale, il combat dans les Balkans contre les troupes des Empires centraux et rentre au pays après le conflit, occupant un poste au département des opérations de l'état-major italien.
 À partir de 1926, il est employé dans le régiment d'artillerie de campagne stationné à Livourne et est en même temps professeur à l'académie militaire locale. En 1931, il est promu colonel (colonnello) et à partir de 1936, il reçoit le commandement d'un régiment d'artillerie lourde.
 Activités en Allemagne et derniers événements
 En octobre 1936, Marras est choisi pour la délicate tâche d'attaché militaire à Berlin. À ce titre, il était responsable de l'espace nord-européen et des relations avec les États baltes. Marras, qui s'est rapidement fait connaître pour son caractère courtois, a également rédigé de nombreux rapports sur la situation de l'armement allemand, en accordant une attention particulière à la Wehrmacht et à la formation du personnel dans les académies de guerre. Il a dressé un tableau exceptionnellement précis de l'effort de guerre allemand en ce qui concerne la formation pratique et pragmatique, mais aussi les aspects humains et les faiblesses telles que la fierté et l'arrogance.
 De juillet à novembre 1939, il est actif à Rome et en Libye avant d'être transféré à nouveau à Berlin.
 Après l'armistice du 8 septembre 1943 (armistice de Cassibile), il est promu lieutenant général (tenente generale) puis interné en Allemagne. Le 31 mars 1944, les autorités allemandes le remettent aux fascistes de la République de Salò, dans le nord de l'Italie, et il est emprisonné à Vérone, à Gavi et enfin à Alexandrie, mais il parvient à s'échapper en Suisse en août de la même année.
 À partir de mai 1945, il dirige le commandement militaire territorial à Milan et, à partir du 1 décembre 1947, il devient chef d'état-major et, à partir du 2 décembre 1950, chef d'état-major de la défense, contribuant de manière significative à la reconstruction de l'armée italienne après la guerre.
 Le 15 avril 1954, il se retire du service actif et meurt à Rome en 1991.
 Décorations
 - Chevalier de Grand-croix de l'Ordre du Mérite de la République italienne - 30 décembre 1952
 - Médaille d'argent de la valeur militaire
 - Commandant de batterie, en position avancée, blessé par un éclat d'obus ennemi, il ne se rend au poste de secours qu'à la fin de l'action et sur ordre de son commandant de régiment. Les jours suivants, malgré la douleur causée par la blessure, il a accompli sereinement son service avec un zèle et une activité admirables, donnant à tous une belle preuve de son sens élevé du devoir. - Villanova di Farra, 21 octobre-19 novembre 1915 - Médaille de bronze de la valeur militaire
 - Il a pris les ordres du commandant de batterie, en maintenant son feu, avec un calme et un sang-froid admirables, jusqu'à ce que toutes les opérations soient exécutées. - Rhodes, 4 mai 1912
 - Croix du Mérite de guerre (3 concessions)
 - Médaille du mérite militaire pour long commandement (20 années)
 - Croix militaire pour le service (officiers et sous-officiers, 40 ans)
 - Médaille commémorative de la guerre italo-turque 1911-1912
 - Médaille commémorative de la guerre italo-autrichienne 1915-1918 (4 ans de campagne)
 - Médaille commémorative de l'Unité italienne
 - Médaille italienne de la Victoire interalliée
 - Médaille commémorative de la guerre 1940-1943
 - Insigne pour le Cours supérieur d'Etat-major
 Références
 Source
 Bibliographie
 Sergio Pelagalli: Il Generale Efisio Marras - Addetto Militare uno Berlino (1936-1943)''. USSME, Rome, 1994.
 Liens externes
 Piero Crociani, MARRAS, Efisio, dans le Dizionario biografico degli italiani, vol. 70, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 2008.
 Generale C.A. Efisio Luigi Marras sur le site difesa.it
 Naissance en août 1888
 Naissance à Cagliari
 Décès en mai 1919
 Décès à Rome
 Décès à 102 ans
 Militaire italien de la Première Guerre mondiale
 Militaire italien de la Seconde Guerre mondiale
 Général italien
 Chevalier grand-croix de l'ordre du Mérite de la République italienne
 Médaille d'argent de la valeur militaire
 Médaille de bronze de la valeur militaire
 Médaille commémorative de la guerre italo-turque 1911-1912
 Médaille commémorative de la guerre italo-autrichienne 1915-1918
 Médaille commémorative de l'Unité italienne
 Militaire italien de la guerre italo-turque


text:
 13.12.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 341/31
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG 177/2012 HATÁROZATA
 (2012. szeptember 28.)
 az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XIII. mellékletének (Közlekedés) módosításáról
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A megállapodás XIII. mellékletét a 2012. július 13-i 135/2012 EGT vegyes bizottsági határozat (1) módosította.
 (2)
 A transzeurópai vasúti rendszer személyszállítási szolgáltatások telematikai alkalmazásai alrendszerére vonatkozó átjárhatósági műszaki előírásról szóló, 2011. május 5-i 454/2011/EU bizottsági rendeletet (2) be kell építeni a megállapodásba,
 ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
 1. cikk
 A megállapodás XIII. melléklete a 37di. pontot (2011/291/EU bizottsági határozat) követően a következő ponttal egészül ki:
 „37dj.
 32011 R 0454: a Bizottság 2011. május 5-i 454/2011/EU rendelete a transzeurópai vasúti rendszer személyszállítási szolgáltatások telematikai alkalmazásai alrendszerére vonatkozó átjárhatósági műszaki előírásról (HL L 123., 2011.5.12., 11. o.).”
 2. cikk
 A 454/2011/EU rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2012. szeptember 29-én lép hatályba, feltéve, hogy az EGT Vegyes Bizottság az EGT-megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megkapta (3).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.
 Kelt Brüsszelben, 2012. szeptember 28-án.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 az elnök
 Atle LEIKVOLL
 (1) HL L 309., 2012.11.8., 16. o.
 (2) HL L 123., 2011.5.12., 11. o.
 (3) Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.


text:
Stereotyyppi eli kaavoittuma tai kangistuma on voimakkaasti yksinkertaistettu kuvaus eli yleistys jostain ilmiöiden, olentojen tai asioiden ryhmästä. Termiä käytetään usein kielteisessä merkityksessä kuvaamaan ihmisryhmiin kohdentuvia ennakkoluuloja. Yleisiä stereotyyppejä ovat esimerkiksi tyhmä nainen tai donitseja ahmiva poliisi. Eri maita ja kansallisuuksia koskevia stereotypioita ovat esimerkiksi saita kilttiin pukeutuva skotlantilainen, baskeriin pukeutuva, hienosteleva ranskalainen, jatkuvasti nukkuva meksikolainen, vilkas karjalalainen, suorasukainen pohjalainen, jodlaava saksalainen, käkikelloja valmistava sveitsiläinen ja nahkapolvihousuihin pukeutuva itävaltalainen. Stereotypiat ovat myös suosittuja vitsien aiheita.
 Professori Karmela Liebkindin mukaan luokittelu ja yleistäminen ovat välttämättömiä apuvälineitä, mutta hän tarkoittaa stereotypialla vain arvottavaa luokittelua, jossa ihmisryhmä arvotetaan hyväksi tai pahaksi. Se voi johtaa välttelyyn tai väkivaltaan.
 Tohtori Samuel Pihan mukaan stereotypioissa on kyse liian rohkeista yleistyksistä. Ne ovat silti voineet olla hyödyllisiä, esimerkiksi suuren, karskin ja miehisen olemuksen yhdistäminen uhkaavuuteen tai vieraiden piirteiden pitäminen arveluttavana. Siksi esimerkiksi pitkä mies voi kärsiä siitä, että ihmiset säikähtävät häntä. Myös Pihan mukaan selkeät päättelysäännöt ja luokitukset helpottavat maailman hallintaa. Siksi näemme ihmiset yliyksinkertaistavasti.
 Lähteet
 Katso myös
 Stereotyyppinen käytös
 Huumori
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
 8.11.2012
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 309/32
 DECISIONE DEL COMITATO MISTO SEE
 N. 147/2012
 del 13 luglio 2012
 che modifica l’allegato II (Regolamentazioni tecniche, norme, prove e certificazioni) dell’accordo SEE
 IL COMITATO MISTO SEE,
 visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in seguito denominato «l’accordo SEE», in particolare l’articolo 98,
 considerando quanto segue:
 (1)
 Occorre integrare nell’accordo la direttiva 2011/84/UE del Consiglio, del 20 settembre 2011, che modifica la direttiva 76/768/CEE relativa ai prodotti cosmetici, al fine di adeguare al progresso tecnico il suo allegato III (1).
 (2)
 Occorre pertanto modificare opportunamente l’allegato II dell’accordo SEE,
 HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
 Articolo 1
 Al punto 1 (direttiva 76/768/CEE del Consiglio) del capitolo XVI dell’allegato II dell’accordo SEE è aggiunto il seguente trattino:
 «—
 32011 L 0084: Direttiva 2011/84/UE del Consiglio, del 20 settembre 2011 (GU L 283 del 29.10.2011, pag. 36).»
 Articolo 2
 I testi della direttiva 2011/84/UE nelle lingue islandese e norvegese, da pubblicare nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, fanno fede.
 Articolo 3
 La presente decisione entra in vigore il 14 luglio 2012, a condizione che tutte le notifiche previste dall’articolo 103, paragrafo 1, dell’accordo, siano pervenute al Comitato misto SEE (2).
 Articolo 4
 La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
 Fatto a Bruxelles, il 13 luglio 2012
 Per il Comitato misto SEE
 Il presidente
 Atle LEIKVOLL
 (1) GU L 283 del 29.10.2011, pag. 36.
 (2) Non è stata comunicata l’esistenza di obblighi costituzionali.


text:
 9.11.2013
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 325/42
 Recurs introdus la 28 august 2013 de CC împotriva Hotărârii Ordonanței din 11 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-9/12, CC/Parlamentul European
 (Cauza T-457/13 P)
 2013/C 325/70
 Limba de procedură: franceza
 Părțile
 Recurent: CC (Bridel, Luxemburg) (reprezentant: G. Maximini, avocat)
 Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
 Concluziile
 Recurentul solicită Tribunalului:
 —
 anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 11 iulie 2013, pronunțată în cauza F-9/12 (CC/Parlamentul European);
 —
 ca urmare, admiterea cererii recurentului de repararea a prejudiciului suferit prin acțiunile întreprinse împotriva sa;
 —
 pronunțarea unui hotărâri în conformitate cu cererile prezentate de recurent în primă instanță;
 —
 obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.
 Motivele și principalele argumente
 În susținerea recursului, recurentul invocă opt motive.
 1.
 Primul motiv întemeiat pe faptul că TFP ar fi omis, în mod eronat, să dispună măsurile de cercetare judecătorească necesare și ar fi săvârșit, astfel, o eroare vădită de apreciere în legătură cu șansa pierdută de recurent de a fi recrutat în cadrul Parlamentului European începând cu luna iunie 2005.
 2.
 Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere și, în subsidiar, pe deturnarea situației de fapt, atunci când TFP ar fi reținut că, în speță, Consiliul a fost informat cu privire la existența listei de candidați eligibili pe care figura numele recurentului.
 3.
 Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere, pe denaturarea situației de fapt, pe motivarea insuficientă și pe lipsa de răspuns cu privire la un motiv, prin faptul că TFP nu ar fi răspuns la motivele invocate de recurent privind obstrucționarea de către Parlamentul European a recrutării sale în cadrul instituțiilor și organismelor Uniunii, privind lipsa de informare asupra existenței listei de candidați exigibili și privind faptul că EPSO ar fi primit autorizarea de a înscrie recurentul în baza sa de date și de a transmite această informație.
 4.
 Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe denaturarea situației de fapt, întrucât TFP: i) ar fi considerat pe nedrept că Parlamentul European nu avea obligația juridică de a difuza lista de candidați eligibili în toate instituțiile și organismele Uniunii; ii) nu ar fi stabilit consecințele care decurg din încălcarea principiului egalității de tratament, al bunei administrări și al securității juridice și iii) ar fi omis să examineze unele înscrisuri.
 5.
 Al cincilea motiv întemeiat pe denaturarea situației de fapt și pe o eroare vădită de apreciere în legătură cu informația privind prelungirea listei de candidați eligibili, prin faptul că TFP ar fi reținut că atât Consiliul cât și celelalte instituții sau organisme ale Uniunii ar fi avut cunoștință de prelungirea listei de candidați eligibili între iunie și august 2007.
 6.
 Al șaselea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere, pe denaturarea faptelor și pe omisiunea de a le examina, prin faptul că TFP ar fi reținut că durata de validitate a listei de candidați eligibili, prelungită în privința altor candidați care au reușit la concurs, nu determina o inegalitate de tratament în privința recurentului.
 7.
 Al șaptelea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere, prin faptul că TFP nu ar fi stabilit consecințele care se impuneau în urma distrugerii de către Parlamentul European a înscrisurilor referitoare la situația recurentului.
 8.
 Al optulea motiv întemeiat pe o eroare de drept, pe o eroare vădită de apreciere și, în subsidiar, pe denaturarea situației de fapt, pe omisiunea de a dispune măsurile de cercetare judecătorească și pe lipsa de motivare, prin faptul că TFP nu ar fi ținut seama de situația reală a recurentului și de conduita culpabilă a Parlamentului European cu ocazia analizării existenței unei șanse pierdute de a fi recrutat și a evaluării prejudiciului suferit.


text:
IV/01632/2015
 . IV/01632/2015
 Az ügy tárgya: a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (egyházi fenntartóként történő elismerés, egyházi jogállású intézményfenntartó)
 Előadó alkotmánybíróra szignálás napja: 07/31/2015
 Az indítványozó az Abtv. 27. §-a alapján azt kérte az Alkotmánybíróságtól, hogy a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú ítéletét, annak alaptörvény-ellenessége okán - a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.295/2013/10. számú ítéletére is kiterjedően - semmisítse meg.
 a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú ítélete
 a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.295/2013/10. számú ítélete
 IV_1632_0_2015_inditvany.pdf
 A határozat száma: 3378/2018. (XII. 5.) AB határozat
 Az ABH 2018 tárgymutatója: egyenlőség mint egyenlő bánásmód követelménye; egyház állami elismerése; egyházi fenntartó; mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség; vallásszabadság
 Az Alkotmánybíróság tanácsa elutasította a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú
 ítélete, valamint a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 4.K.27.295/2013/10. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és
 megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt. Az alkotmányjogi panasz
 alapjául szolgáló ügyben az indítványozó 2012 előtt nyilvántartásba vett
 egyházként működött. Az indítványozó kérelmet terjesztett elő az általa
 fenntartott idősek otthona működési engedélyében az „egyházi fenntartó"
 fenntartói típus visszaállítása érdekében. Érvelése szerint egyházi jogállását
 egy korábbi alkotmánybírósági határozat alapján nem veszítette el, ezért az
 általa nyújtott szociális ellátásokat az egyházi fenntartókra vonatkozó
 szabályok szerint kell a finanszírozási rendszerbe befogadni. Az indítványozó
 kérelmét mind az elsőfokú, mind a másodfokú hatóság elutasította, majd a
 jogerős hatósági döntéssel szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelmet a
 közigazgatási bíróság is elutasította, mert az indítványozó nem szerepelt a
 miniszter által vezetett egyházi nyilvántartásban. A Kúria a felülvizsgálati
 eljárás során az ítéletet hatályában fenntartotta. Az Alaptörvényben
 biztosított jogának sérelmét az indítványozó abban látja, hogy az indítványozó
 egyházi jogállását nem veszítette el, ezért az a hatósági vagy bírósági
 eljárás, amelyben a panaszos egyházi jogállását nem ismerik el, sérti az
 Alaptörvény hivatkozott rendelkezéseit. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi
 panaszt nem találta megalapozottnak. Az indítványozó nem adott elő az
 Alaptörvény módosult rendelkezéseire vonatkozó érvelést, hanem hátrányos
 megkülönböztetését kizárólag egy alkotmánybírósági határozatra foglaltakra
 hivatkozással állította, tehát nem jelölt meg olyan megalapozott alkotmányos
 indokot, amely alapján a Kúriának, illetve a közigazgatási bíróságnak az
 ítéletbe foglaltaktól eltérően lehetett és kellett volna értelmeznie a
 vonatkozó szabályokat. Ez alapján az Alkotmánybíróság a támadott ítéletek
 indítványt elutasította. Az Alkotmánybíróság megjegyezte azonban, hogy az
 indítványozó – és az indítványozóhoz hasonló helyzetben lévő más vallási
 szervezetek – jogállásával összefüggő sérelmek orvosolása nem minden esetben
 oldható meg jogalkalmazói szinten. A mulasztást kiküszöbölő törvényhozás során
 az Országgyűlés feladata lesz, hogy az érintett szervezetek jogállását
 általánosságban és az ágazati törvényekre is kiterjedően olyan módon rendezze,
 hogy ne kerüljenek indokolatlanul hátrányos helyzetbe.
 3378_2018 AB határozat.pdf
 Az Alkotmánybíróság a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú ítélete, valamint a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.295/2013/10. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
 [1] A Magyarországi Evangéliumi Testvérközösség (a továbbiakban: indítványozó) alkotmányjogi panasz indítványt nyújtott be a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságon (a továbbiakban: közigazgatási bíróság), amelyben a Kúria Kfv.II.37.649/2014/7. számú ítéletének megsemmisítését kérte a közigazgatási bíróság 4.K.27.295/2013/10. számú ítéletére kiterjedően.
 [2] Az indítványozó 2012. előtt nyilvántartásba vett egyházként működött. Az indítványozó a 6/2013. (III. 1.) AB határozat (a továbbiakban: Abh.) közzététele után kérelmet terjesztett elő az általa fenntartott idősek otthona működési engedélyében az „egyházi fenntartó” fenntartói típus visszaállítása és az intézmény által nyújtott házi segítségnyújtás finanszírozási rendszerbe történő befogadása érdekében. Érvelése szerint egyházi jogállását az Abh. indokolásának [215] bekezdése alapján nem veszítette el, ezért az általa nyújtott szociális ellátásokat az egyházi fenntartókra vonatkozó szabályok szerint kell a finanszírozási rendszerbe befogadni. Az indítványozó kérelmét a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 4. § m) pont mb) alpontjának alkalmazásával mind az elsőfokú, mind a másodfokú hatóság elutasította, majd a jogerős hatósági döntéssel szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelmet a közigazgatási bíróság is elutasította, mert az indítványozó nem szerepelt a miniszter által vezetett egyházi nyilvántartásban. A Kúria a felülvizsgálati eljárás során az ítéletet hatályában fenntartotta.
 [3] Az Alaptörvényben biztosított jogának sérelmét az indítványozó abban látja, hogy az Abh. mindenkire nézve kötelezően, az Alaptörvény VII. cikkének és XV. cikkének sérelme alapján kiszabott jogkövetkezményekkel összefüggésben mondta ki, hogy az indítványozó egyházi jogállását nem veszítette el, ezért az a hatósági vagy bírósági eljárás, amelyben – az Abh. ellenére – az indítványozó egyházi jogállását nem ismerik el, sérti az Alaptörvény hivatkozott rendelkezéseit, mert a jogértelmezést az Alaptörvénnyel összhangban kellene végezniük. Ez más, egyházi jogállással szintén rendelkező, és a tárgybeli eljárásokban egyházi fenntartóként elismert egyházakhoz képest hátrányosan megkülönbözteti; a megkülönböztetés vallási közösségként érinti, tehát eredményét tekintve vallási szempontú, és nincs alkotmányos indoka.
 [4] A felperes hivatkozott az Emberi Jogok Európai Bírósága (a továbbiakban: EJEB) a Magyar Keresztény Mennonita Egyház és társai kontra Magyarország ügyben (70945/11, 23611/12, 26998/12, 41150/12, 41155/12, 41463/12, 41553/12, 54977/12 és 56581/12) 2014. április 8-án hozott ítéletére is, amelyben az indítványozó vonatkozásában is megállapította az Egyezmény által védett egyesülés szabadságának (11. cikk) sérelmét a vallásszabadsághoz való joggal (9. cikk) összefüggésben az egyházi státusz megvonása miatt. Érvelése szerint – a 36/2013. (XII. 5.) AB határozattal összhangban – az Alkotmánybíróság által nyújtott jogvédelem szintje nem lehet alacsonyabb, mint a nemzetközi (jellemzően az EJEB által kibontott) jogvédelem szintje. Az Abh. mellett ebből is következik véleménye szerint, hogy az Alaptörvény VII. cikkét is sérti az a bírósági döntés, amely az indítványozótól az egyházi jogállás elismerését megtagadja [Abtv. 52. § (1b) bekezdés b) pont].
 [5] Az Alaptörvény indítványban hivatkozott rendelkezéseinek a támadott bírósági ítéletek meghozatalakor és jelenleg is hatályos szövege:
 [6] Az Abtv. 56. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság az Ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban dönt az alkotmányjogi panasz befogadásáról, az 56. § (2) bekezdése értelmében pedig a befogadhatóságról dönteni jogosult tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 26–27. § szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket.
 [7] A vizsgálat során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítvány határozott kérelmet tartalmaz és megfelel a törvényben előírt alaki és tartalmi követelményeknek [Abtv. 52. § (1b) bekezdés, (5)–(6) bekezdés].
 [8] Az indítványozónak 2015. március 30-én kézbesített ítélet elleni alkotmányjogi panasz 2015. május 18-én, a törvényi határidőn belül érkezett be az ügyben eljárt bíróságra. A támadott bírói döntés Alaptörvénnyel való összhangjáról az Alkotmánybíróság még nem döntött. Az indítványozó az Alaptörvényben biztosított jogainak sérelmére is hivatkozik; a sérelem az ügy érdemében hozott döntés folytán következett be vele szemben; a bírósági eljárásban felperes volt, ezért érintettnek minősül. Az indítványozó a jogorvoslati lehetőségeit kimerítette.
 [9] Az indítványozó által állított alaptörvény-ellenesség a bírói döntést érdemben befolyásolta, ugyanis az abban kifejezetten vizsgált fő kérdés az volt, hogy az indítványozó egyházi fenntartónak minősül-e vagy sem. Az Alkotmánybíróságnak azt kell megvizsgálnia, hogy a bíróságnak az Sztv. alkalmazott rendelkezését volt-e lehetősége és az Alaptörvényből következően kötelessége az indítványban kifejtettek szerint értelmeznie (Abtv. 29. §).
 [10] Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt befogadta.
 [11] Az alkotmányjogi panasz az alábbiak szerint nem megalapozott.
 [12] Az indítványozó azt sérelmezte, hogy az Sztv. 4. § m) pont mb) alpontjának, alkalmazása során – az Abh. ellenére – nem minősítették egyházi fenntartónak.
 [13] Az indítványozó által hivatkozott Abh.-ban az Alkotmánybíróság megállapította: „Azok az egyházak, amelyek elismerését az Országgyűlés a 8/2012. (II. 29.) OGY határozatban [a továbbiakban: OGYh.] elutasította, az a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló 2011. évi CCVI. törvény [a továbbiakban: Ehtv.] alaptörvény-ellenes 14. § (3)–(5) bekezdése, valamint 34. § (2) és (4) bekezdése alkalmazása (hatályosulása) folytán szenvedtek jogsérelmet; ezért az Alkotmánybíróság az Ehtv. 14. § (3)–(5) bekezdését a hatálybalépésükre, 2012. január 1-jére visszaható hatállyal megsemmisíti. [...] mivel az Alkotmánybíróság a jelen esetben az Abtv. 45. § (4) bekezdés alapján az alaptörvény-ellenes rendelkezések megsemmisítését, illetve alkalmazhatatlanságát a főszabálytól eltérően, visszaható hatállyal mondta ki, a rendelkezések alapján elfogadott OGYh.-hoz és az Ehtv. közvetlenül hatályosult 34. § (4) bekezdéséhez joghatás nem fűződhet, azok alapján az OGYh. mellékletében megjelölt egyházak egyházi jogállásukat nem veszítették el, vallási egyesületté történő átalakulásuk nem kényszeríthető ki” (Indokolás [215]).
 [14] Az Sztv. 4. § m) pont mb) alpontjának a közigazgatási bíróság által alkalmazott – az alapügy megindulásakor, 2013. március 8-án – hatályos szövege szerint „a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló törvény szerinti nyilvántartásba vett egyház, illetve annak belső egyházi jogi személye (a továbbiakban együtt: egyházi fenntartó), nem minősül egyházi fenntartónak az a jogi személy, amely más típusú szervezetként jogalanyisággal rendelkezik, így különösen a civil szervezet, annak alapszabályban jogi személlyé nyilvánított szervezeti egysége, az alapítvány, annak alapító okiratban jogi személlyé nyilvánított szervezeti egysége, a gazdasági társaság”.
 [15] A közigazgatási bíróság ítélete megállapította, hogy az Abh. alapján az indítványozó „egyházi jogállását visszanyerte”, ugyanakkor „az [Abh.] az egyházi fenntartó [Sztv.] szerinti fogalmát nem érintette, mert az egyházi fenntartói minőséghez továbbra sem akármilyen egyházi jogállás, hanem kizárólag az Országgyűlés által elismert közjogi jogalanyiság fennállása szükséges”. A közigazgatási bíróság szerint „a felperes egyházi fenntartói minősége mindaddig nem állítható vissza az intézmény működési engedélyében, ameddig az egyházkénti elismerésre irányuló eljárás eredményeként bevett egyházként a miniszteri nyilvántartásba nem nyer felvételt” (lásd a közigazgatási bíróság ítélete 4–5. oldal)
 [16] A Kúria ítélete a közigazgatási bíróság ítéletét hatályában fenntartotta. Az ítélet szerint „[a] működési engedély módosítása iránti kérelem elbírálása során a hatóságnak az eljárásra előírt feltételek teljesítését kellett vizsgálnia. A határozathozatal után bekövetkező körülményeket, a Pp. 339/A. §-a folytán a bíróság nem vehet figyelembe, ezért egy másik nemperes eljárásban hozott végzéssel történő egyházkénti elismerésnek az ügyben nem volt jelentősége”. A Kúria megállapította, hogy a felperes kérelmének elbírálása során hatályos és alkalmazandó volt az Sztv. 4. § m) pont mb) alpontja, „ezt a rendelkezést sem a hatóság, sem a bíróság nem hagyhatta figyelmen kívül. A működési engedély módosításához szükséges egyházi fenntartói minőséget tanúsító hatósági bizonyítvány nem került csatolásra, ezért a kérelem jogszerűen került elutasításra” (lásd a Kúria ítélete 4. oldal).
 [17] Az Alkotmánybíróság az Sztv. 4. § m) pont mb) alpontjának az értelmezésével már a 36/2017. (XII. 29.) AB határozatban (a továbbiakban: Abh2.) és a 3266/2018. (VII. 20.) AB határozatban (a továbbiakban: Abh3.) is foglalkozott hasonló tárgyú bírósági ítéletek alkotmányossági felülvizsgálata során.
 [18] A Kúriának az Abh2.-ben vizsgált ítélete megállapította, hogy az Sztv. szerinti egyházi fenntartói minőség nem az egyházi jogálláson alapult, hanem kizárólagosan az Ehtv. szerinti nyilvántartásba vétel tényén (Indokolás [41]–[44]).
 [19] Az Alkotmánybíróság a fenti értelmezés Alaptörvénnyel való összhangjának vizsgálatakor a következő megállapításokat tette. Az Sztv. a fogalom meghatározása keretében „a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló törvény szerinti nyilvántartásba vett egyház”-ra utal. A rendelkezést az Ehtv. 40. §-a iktatta be 2012. január 1-jével az Sztv.-be, és szó szerint az Ehtv. címét („a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról”) magába foglaló rugalmas hivatkozást tartalmaz [ezzel szemben az 1990. évi IV. törvény (a továbbiakban: Lvt.) címe „a lelkiismereti és vallásszabadságról, valamint az egyházakról” szólt]. Tartalmilag tehát az „[Ehtv.] szerinti nyilvántartásba vett egyház” kifejezést kell értelmezni. Bár az Ehtv. több helyen továbbhivatkozik az Lvt. alapján vezetett nyilvántartásra is [vö. 14. § (2) bekezdés c) pont, 35. § (4) bekezdés, 36. § (1) bekezdés] az „[Ehtv.] szerinti nyilvántartás” közvetlenül és elsődlegesen az Ehtv. 16–18. §-ában szabályozott, az egyházak és a belső egyházi jogi személyek adatait tartalmazó nyilvántartásra utal, amelyet a miniszter vezet. Az Sztv.-beli fogalom tehát az egyházi fenntartói minőséget kifejezetten egy formális, nyilvántartási szemponthoz köti. Az Alaptörvény 28. cikkére figyelemmel adott esetben az önmagában vett textuális értelmezéshez képest eltérő értelmezés is elvárható lehet alkotmányosan, de az Abh.-nak az indítványozó által hivatkozott része nem az egyházi fenntartó Sztv.-beli fogalmával, hanem az Ehtv. szerinti nyilvántartás vezetésével kapcsolatban tett megállapításokat: „Mivel az Alkotmánybíróság jelen határozatának következtében nem maradt hatályban az Ehtv.-ben olyan szabály, amely a miniszter általi nyilvántartásba vételt kizárólagosan az egyház Országgyűlés általi elismeréséhez (illetve az Ehtv. Mellékletének módosításához) kötné, nincs törvényi akadálya annak, hogy az OGYh.-ban elutasított, de a jelen határozat visszamenőleges hatályú rendelkezése értelmében az egyházi jogállásuktól meg nem fosztott vallási közösségek az Ehtv. 17–18. §-ának megfelelően adataikat bejelentsék a miniszternek és az nyilvántartásba vegye őket” (Abh., Indokolás [215], Abh2., Indokolás [45]).
 [20] A fenti megállapítások az Alkotmánybíróság szerint a jelen ügyben is irányadóak.
 [21] Az indítványozó szerint az Alaptörvény VII. cikkével összefüggésben a XV. cikk sérelme a vele összehasonlítható helyzetben lévő, közfeladatokat az államtól átvállaló, kiegészítő egyházi normatívában részesülő egyházakkal szembeni hátrányos megkülönböztetés miatt valósul meg.
 [22] A jelen alkotmányjogi panasz eljárás alapját képező hatósági eljárás megindulásakor – 2012. január 1-től 2013. március 31-ig, az Alaptörvény negyedik módosításának hatályba lépéséig – az Alaptörvény VII. cikke még nem különböztetett meg többféle típusú egyházat, vallási szervezetet, hanem egységesen „egyházakról” rendelkezett, amely jogállás megszerzését nem kötötte sarkalatos törvénybe foglaláshoz: „(2) Az állam és az egyházak különváltan működnek. Az egyházak önállóak. Az állam a közösségi célok érdekében együttműködik az egyházakkal.”
 [23] Az Abh. következtében – annak közzététele napján, 2013. március 1-jén – az OGYh. mellékletében megjelölt egyházak 2012. március 1-re visszamenőlegesen visszanyerték egyházi jogállásukat (Abh., Indokolás [215]). Az Abh. a vallásszabadsághoz való jog és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának sérelmét azon az alapon mondta ki, hogy az OGYh. mellékletében megjelölt egyházak indokolás nélkül kerültek kedvezőtlenebb helyzetbe, mint az Ehtv. mellékletében elismert egyházak. Összességében tehát a 2012. január 1-től 2013. március 31-ig terjedő időszakban az OGYh. mellékletében megjelölt egyházak – az Ehtv. mellékletében elismert egyházakhoz hasonlóan – az Alaptörvény akkor hatályos rendelkezése szerinti egyháznak minősültek, azonban Sztv.-beli fogalom-meghatározás miatt egyházi fenntartó minősítésben nem osztozhattak, ami az VII. cikk (2) bekezdése szerinti közösségi célok érdekében történő együttműködés szempontjából az érintett egyházakat hátrányosan megkülönböztette (Abh3., Indokolás [32]–[33]).
 [24] A közigazgatási bíróság az indítványozó ügyében 2014. február 5-én, a Kúria pedig 2015. február 25-én hozott ítéletet. Eddigre hatályba lépett az Alaptörvény negyedik módosítása, amely már sarkalatos törvényi elismeréshez kötötte az egyházi státuszt: „(2) Az Országgyűlés sarkalatos törvényben egyházként ismerhet el egyes vallási tevékenységet végző szervezeteket, amelyekkel az állam a közösségi célok érdekében együttműködik. Az egyházak elismerésére vonatkozó sarkalatos törvényi rendelkezésekkel szemben alkotmányjogi panasznak van helye.” Majd pedig – 2013. október 1-jén – hatályba lépett az Alaptörvény ötödik módosítása is, amely a sarkalatos törvényben elismert egyházakat bevett egyházzá nevezte át: „(4) [...] Az együttműködésben részt vevő vallási közösségek bevett egyházként működnek.” „(5) [...] a bevett egyházakat [...] sarkalatos törvény határozza meg.” Az Alaptörvény 28. cikkének előírása, amely szerint a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik, a bíróságot a döntése meghozatalakor hatályos alaptörvényi rendelkezések figyelembevételére kötelezi. A közigazgatási bíróság ítélete meghozatalának időpontjára az Alaptörvény módosításai miatt az OGYh. mellékletében megjelölt és az Ehtv. mellékletében elismert egyházak homogén csoportja már nem állt fenn abban a tekintetben, amelyben az Abh. meghozatalakor még fennállt (vö. Abh3., Indokolás [34]).
 [25] Az Alkotmánybíróság a 3310/2018. (X. 16.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh4.) is rámutatott, hogy „az Alkotmánybíróság önmagában a határozatával való ellentét miatt nem semmisíthet meg bírói döntést, csak ha a bírói döntés egyben az Alaptörvényt is sérti. Minthogy az Alaptörvény normatartalma az Alkotmánybíróság kötelező határozatába foglalt alaptörvény-értelmezésben konkretizálódik, a két feltétel (az alkotmánybírósági határozatba ütközés és az alaptörvény-ellenesség) jellemzően egybeesik. Ha azonban az Alkotmánybíróság határozatának meghozatalát követően az Alaptörvény releváns rendelkezése módosul, akkor a bírói döntés megsemmisítésére nem kerülhet sor automatikusan a korábbi határozattal való ellentét alapján, hanem figyelembe kell venni az Alaptörvény változását is” (Abh4., Indokolás [59]).
 [26] Az indítványozó ugyanakkor nem adott elő az Alaptörvény módosult rendelkezéseire vonatkozó érvelést, hanem hátrányos megkülönböztetését kizárólag az Abh.-ban foglaltakra hivatkozással állította, tehát – az előbbiekben kifejtettekre tekintettel – nem jelölt meg olyan megalapozott alkotmányos indokot, amely alapján a Kúriának, illetve a közigazgatási bíróságnak a Sztv. 4. § m) pont mb) alpontját az ítéletbe foglaltaktól eltérően lehetett és kellett volna értelmeznie. Ez alapján az Alkotmánybíróság a vizsgált bírói jogértelmezésnek az Alaptörvény VII. cikkével és ezzel összefüggésben a XV. cikkével való ellentétét nem látta megállapíthatónak, ezért a támadott ítéletek alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
 [27] Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy az Abh4.-ben mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet állapított meg annak következtében, hogy a jogalkotó nem szabályozta az Ehtv. 33. § (1) bekezdése szerint indult eljárásban a kezdeményező vallási szervezet jogállását az eljárás lezárásáig. Ez a megállapítás is arra mutat, hogy az indítványozó – és az Lvt. alapján korábban egyházként nyilvántartott, az indítványozóhoz hasonló helyzetben lévő más vallási szervezetek – jogállásával összefüggő sérelmek orvosolása nem minden esetben oldható meg jogalkalmazói szinten. A mulasztást kiküszöbölő törvényhozás során az Országgyűlés feladata lesz, hogy az érintett szervezetek jogállását általánosságban és az ágazati törvényekre is kiterjedően olyan módon rendezze, hogy ne kerüljenek indokolatlanul hátrányos helyzetbe (lásd Abh4., Indokolás [74]).
 . Constitutional complaint against the judgement No. Kfv.II.37.649/2014/7 of the Curia (recognition as maintainer enjoying church-status, church-status maintainer of institution)
 . 3378/2018. (XII. 5.)


text:
 11/Sv. 94
 HR
 Službeni list Europske unije
 26
 22001D0118(22)
 L 015/43
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 147/1999
 od 5. studenoga 1999.
 o izmjeni Priloga XIII. (Promet) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Prilog II. uz Sporazum je izmijenjen Odlukom br. 116/1999 Zajedničkog odbora EGP-a od 24. rujna 1999. (1).
 (2)
 Direktiva Vijeća 97/70/EZ od 11. prosinca 1997. o uspostavi usklađenog sigurnosnog sustava za ribarske brodove duljine 24 metra i više (2), treba se unijeti u Sporazum.
 (3)
 Island će nastaviti primjenjivati stroža pravila za brodove koji plove pod islandskom zastavom zbog posebnih uvjeta u islandskim vodama i obavijestit će o tim pravilima u skladu s Direktivom 98/34/EZ, a sama primjena sukladna je Direktivi 97/70/EZ,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Iza točke 56.f (Direktiva Vijeća 98/18/EZ) u Prilogu XIII. Sporazumu umeće se sljedeća točka:
 „56.g.
 397 L 0070: Direktiva Vijeća 97/70/EZ od 11. prosinca 1997. o uspostavi usklađenog sigurnosnog sustava za ribarske brodove duljine 24 metra i više (SL L 34, 9.2.1998., str 1.).”
 Članak 2.
 Tekstovi Direktive 97/70/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji su priloženi odnosnim jezičnim inačicama ove Odluke su vjerodostojni.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 5. svibnja 2000., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene Zajedničkom odboru EGP-a.
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica.
 Sastavljeno u Bruxellesu 5. studenoga 1999.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 N. v. LIECHTENSTEIN
 (1) SL L 325, 21.12.2000., str. 31.
 (2) SL L 34, 9.2.1998., str. 1.


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/3
 Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Република Полша) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 (Дело C-25/07) (1)
 (ДДС - Директиви 67/227/ЕИО и 77/388/ЕИО - Национално законодателство, с което се определят редът и условията за възстановяване на надвнесено ДДС - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Специални мерки за дерогация)
 (2008/C 260/04)
 Език на производството: полски
 Препращаща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Страни в главното производство
 Ищец: Alicja Sosnowska
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 Предмет
 Преюдициално запитване - Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Тълкуване на член 5, трета алинея ЕО, на член 2 от Директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 71, 1967 г., стр. 1301), както и на член 18, параграф 4 и на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба в областта на данъка върху оборота, която предвижда по-малко благоприятни ред и условия относно срока за възстановяване на надвнесеното, за данъчнозадължени лица, които започват да осъществяват облагаеми доставки и са регистрирани като данъчнозадължени лица, осъществяващи вътреобщностни доставки — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност
 Диспозитив
 1.
 Член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2005/92/ЕО на Съвета от 12 декември 2005 година, и принципът на пропорционалност не допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която с цел да позволи необходимите проверки за предотвратяване на данъчните измами и избягване на данъци удължава от 60 на 180 дни, считано от датата на подаване на декларацията по данък върху добавената стойност от данъчнозадълженото лице, срока, с който националната данъчна администрация разполага, за да възстанови на дадена категория данъчнозадължени лица надвнесения данък върху добавената стойност, освен ако същите предоставят обезпечение в размер на 250 000 PLN.
 2.
 Разпоредби като разглежданите по главното производство не представляват „специални мерки за дерогация“, с които се цели предотвратяване на определени данъчни измами или избягване на данъци по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 2005/92.
 (1) ОВ C 69 от 24.3.2008 г.


text:
Le Chaine Memorial Tower à Larne, dans le comté d'Antrim en Irlande du Nord est le monument commémoratif de , ancien député du comté d'Antrim , décédé en 1885. C'est une tour cylindrique en pierre avec toit conique, qui sert de phare situé du côté ouest de l'entrée du Lough Larne.
 James Chaine avait développé la voie maritime de Larne à l'Écosse pour établir la ville comme port transatlantique. Le mémorial, construit en 1888, par souscription publique, est une réplique des Tours rondes d'Irlande. Le mémorial est situé à l'embouchure du port de Larne, et il est accessible par Chaine Memorial Road.
 Histoire
 En 1885, le Comité commémoratif de James Chaine a sollicité l'aide des commissioners of Irish Lights (CIL) pour la construction et la maintenance d'une tour mais ceux-ci ont d'abord refusé. Finalement, il a été convenu que le comité commémoratif construirait cette réplique de tour ronde, sans lumière, à Sandy Point Bay, et que l'autorité portuaire de Larne en assurerait l'entretien. La tour de 28 m a été achevée en .
 En 1896, il a été suggéré d'ajouter une lumière à la tour. En conséquence, le CIL y a installé un feu qui a été mis en service le . Installé à 22 m, le feu émet à travers une fenêtre pour aider à la navigation autour du Hunter Rock, un rocher submergé à environ 5 miles au large de la côte dans l'entrée du . Cette lampe d'origine à huile a été convertie au gaz en 1905, puis à l'électricité en .
 La maintenance de ce feu incombe maintenant au préposé de Ferris Point de l'autre côté du port.
 Voir aussi
 Notes et références
 Bibliographie
 Lien interne
 Liste des phares d'Irlande
 Liens externes
 Lighthouses of Northern Ireland
 Maidens sur site Commissioners of Irish Lights
 Phare en Irlande du Nord
 Phare du XIXe siècle
 Comté d'Antrim (Irlande)