text:
Split je najveći grad u Dalmaciji, te po broju stanovnika i drugi najveći grad u Hrvatskoj, a predstavlja gospodarsko i kulturno središte Dalmacije. Smješten je na središnjem dijelu istočne obale Jadranskoga mora, omeđen Kaštelanskim zaljevom sa zapada i sjevera, a Bračkim kanalom s juga te prostorno pokriva veći dio Splitskoga poluotoka koji se spaja s kopnom svojom sjevernom i istočnom stranom.
 Gradsko središte, smješteno s istočne strane poluotoka Marjana koji je danas zaštićena park-šuma, čini starovjekovna Dioklecijanova palača iz 4. stoljeća (pod UNESCO-ovom zaštitom od 26. listopada 1979. godine), što je jedinstven primjer u svijetu. Naslonjena na antičku palaču, duž južne morske obale prema zapadu, naslonjena je srednjovjekovna jezgra. Oko te dvije jezgre koje danas čine jednu cjelinu, prema zapadu, istoku i sjeveru niknula su tijekom godina i mnoga novija pa i moderna splitska naselja. Na sjevernoj obali Splitskog poluotoka smješten je Gradski stadion Poljud, koji je od trenutka svoje izgradnje dom poznatog nogometnog kluba HNK Hajduk, čuveno splitsko brodogradilište koje danas nosi naziv Brodosplit i koje je dugi niz godina najveći splitski gospodarski subjekt, kao i luka Lora u kojoj se danas nalazi i sjedište Hrvatske ratne mornarice.
 Upravno je središte Splitsko-dalmatinske županije i gravitira mu područje triju najjužnijih hrvatskih županija (nekadašnja Zajednica općina Split), te dio Hercegovine (osobito Zapadna), pa i Bosne. Prema zadnjem popisu stanovništva, provedenome 2021. godine, Split ima 161 312 stanovnika, druga je po veličini hrvatska trgovačka luka, najveća putnička luka u Hrvatskoj i treća luka na Sredozemlju po broju putnika. Split je međužupanijsko prometno središte i iznimno posjećeno turističko odredište, a pomorskim je putem izravno povezan sa svim srednjedalmatiskim otocima kao i s Apeninskim poluotokom.
 Ime
 Prema narodnoj predaji grad je dobio ime po biljki brnistri (Spartium junceum, brnistra ili žuka) za koju se dugo smatralo da predstavlja točan prijevod izvornog grčkog imena kolonije - Aspálathos (grč. Aσπάλαθος) - ili skraćeno Spálathos (grč. Σπάλαθος), a koja je na mjestu današnjeg Splita bila osnovana još u antičko doba, u 3. ili 2. stoljeću p.kr. Ta tradicionalna hipoteza o nazivu grada danas je više nego upitna, budući da zapravo druga biljka - hlapinika (Calicotome spinosa, grč. ασπάλαθος, aspálathos) - na grčkom jeziku nosi izvorno ime ove grčke kolonije. Zabuna oko imena je razumljiva jer su biljke vrlo slične izgledom, ali upravo biljka brnistra je jako česta na ovom području (raste u velikom broju na Marjanu, kao i na obližnjem Mosoru te na Kozjaku), za razliku od hlapinike.
 Kako je grad nakon gradnje palače dospio pod rimsku vlast ime je latinizirano u Spalatum ili Aspalatum, što je tijekom srednjeg vijeka dalje evoluiralo u Aspalathum, Spalathum, Spalatrum i na kraju u Spalatro što je bio naziv na dalmatinskom jeziku, izumrlom romanskom jeziku kojeg je koristilo domaće stanovništvo romanskog podrijetla.
 Kasnije se u srednjovjekovnim latinskim ispravama i velikom broju dokumenata grad naziva Spalatum, a talijanska izvedenica imena Spalato, koju su koristili i Mlečani, koristila se sve do ranog novog vijeka. Tijekom 19. stoljeća sve se više koristi hrvatsko ime grada Split, koje je u službenim dokumentima hiperijekavizirano u Spljet, da bi potom opet bilo i službeno vraćeno u današnje ime nakon što je po završetku Prvog svjetskog rata grad Split pripojen Kraljevini Jugoslaviji.
 Dugo vremena kružile su alternativne hipoteze o nastanku imena grada po kojima je, pogrešno, ime grada bilo povezivano s latinskom riječi za palaču (palatium), što je razumljivo, obzirom na činjenicu da Dioklecijanova palača više od sedamnaest stoljeća godina čini samu jezgru grada. Jedna od takvih hipoteza bila je ona da ime grada potječe od S. Palatium, skraćenog oblika Salonae Palatium (hrv. Salonitanska palača), prema nazivu za antičku Salonu, koja se nalazi u obližnjem Solinu. Takve pogrešne etimološke hipoteze potječu od Bizantskog Cara Konstantina VII Porfirogeneta, a kasnije ih spominje te preuzima i Toma Arhiđakon. Međutim, poznato je da je grad nekoliko stoljeća stariji od palače po kojoj je navodno dobio ime pa su takve hipoteze danas posve napuštene.
 Druga zabilježena imena još su i Spalatrum, Spalathron, Spalantum, Spaleta, Spalat.
 Povijest
 Grad je utemeljen kao grčka kolonija imena Aspálathos (Aσπάλαθος) u 3. ili 2. stoljeću pr. kr. na obalama tadašnje ilirske Dalmacije, a kasnije postaje rezidencija rimskog cara Dioklecijana nakon što je po njegovu nalogu podno poluotoka Marjana izgrađena Dioklecijanova palača 305. godine.
 Nakon što su obližnju Salonu, glavni grad rimske provincije Dalmacije, razorili Avari i Slaveni oko 650. godine, grad Split dobiva na važnosti, a naseljava ga većinom odbjeglo stanovništvo razorene Salone koje se od napadača sakrilo iza jakih zidina palače, nakon čega toga postaje Bizantski grad. Nešto kasnije pada pod utjecaj Venecijanske republike i Hrvatskog kraljevstva, ali ostaje pod vlašću Bizantskog Carstva. Tijekom cijelog perioda visokog i kasnog srednjeg vijeka Split uživa autonomiju kao slobodni grad, jedan od dalmatinskih gradova-država, ali isto tako ostaje obilježen dugotrajnom borbom za prevlast između Mletaka i Hrvatske (tada već u uniji s Ugarskom) oko kontrole nad Dalmatinskim gradovima.
 Venecija na kraju prevladava pa tijekom ranog novog vijeka Split potpuno potpada pod vlast Venecije i predstavlja snažno utvrđeni grad, sa svih strana okružen Otomanskim teritorijem. Zaleđe grada je potpalo pod Turke nakon Morejskog rata 1699. godine, a 1797. godine, nakon što Venecija pada pred Napoleonom, mirovnim sporazumom iz Campo Formija Split je pripao Habsburškoj monarhiji. 1805. godine, Požunskim mirovnim sporazumom, Split je pridodan Napoleonovoj Kraljevini Italiji, a 1806. biva uključen u Prvo Francusko Carstvo, postavši u 1809. godini dijelom Ilirskih provincija. Nakon što je 1813. okupiran od Austrijskog Carstva, bio mu je i dodijeljen temeljem odluka Bečkog kongresa 1814. godine, a Split ostaje u sastavu austrijske Kraljevine Dalmacije sve do pada Austro-Ugarske završetkom Prvog svjetskog rata 1918. godine i formiranja Kraljevine Jugoslavije.
 Početkom Drugog svjetskog rata grad je aneksirala fašistička Italija, sukladno Rimskim ugovorima koje je potpisalo vodstvo NDH na čelu s Pavelićem, nakon čega grad ostaje bez svog prirodnog zaleđa, a stanovništvo se pokušava talijanizirati. Zbog toga velik dio građana odlazi u partizane koji su ga i oslobodili odmah nakon kapitulacije Italije u 1943. godini. Ubrzo ga je ponovo okupirala nacistička Njemačka koja ga je poklonila svojoj marionetskoj saveznici NDH. Grad su partizani konačno oslobodili 26. listopada 1944. i taj datum se slavi i danas kao Dan oslobođenja grada Splita. U travnju 1945.godine u Splitu je na sjednici ZAVNOH-a u Staroj gradskoj vijećnici formirana Narodna vlada Federalne Hrvatske. Sjednicom je predsjedao pjesnik Vladimir Nazor. Predsjednik Vlade bio je Vladimir Bakarić, a među 11 ministara kao ministrica financija bila je Splićanka Anka Beus. Vicko Krstulović bio je drugi član Vlade iz Splita.
 Nakon rata Split je postao dijelom socijalističke Jugoslavije, kao drugi grad po veličini u tadašnjoj Socijalističkoj Republici Hrvatskoj. Nakon raspada Jugoslavije i Domovinskog rata Hrvatska je proglasila neovisnost, a Split postaje dijelom suvremene demokratske Republike Hrvatske.
 Zemljopis
 Položaj
 Split je smješten na jadranskoj obali u srednjoj Dalmaciji na Splitskom poluotoku na čijem se zapadnom kraju nalaze "pluća grada" - poluotok, brdo (178 mnv.) i zaštićena park-šuma Marjan. Od uzvisina, okružuju ga u zaleđu - sa sjevera i sjeveroistoka planina Mosor (1.339 mnv.), sa sjeverozapada brdo Kozjak (779 mnv.), s istoka brdo Perun (533 mnv.), a najstarija gradska jezgra, zajedno s Dioklecijanovom palačom i srednjovjekovnim dijelom nalazi se podno brda Marjana, s istočne strane. Splitski poluotok okružuju otoci Brač, Hvar, Šolta i Čiovo. Trajekti iz luke Split često su jedina veza otoka srednje Dalmacije s kopnom. Panoramski se Split može razgledati pobliže s prve marjanske vidilice ili s 11 km udaljene kliške tvrđave s koje se vidi cijeli Split te splitski akvatorij s otocima.
 Klima
 Split ima graničnu umjereno toplu vlažnu klimu s vrućim ljetom (Cfa) i sredozemnu klimu (Csa) po Köppenovoj klasifikaciji klime, jer samo jedan ljetni mjesec ima manje od 40 mm kiše, sprječavajući da se klima nad Splitom klasificira kao isključivo vlažna umjereno topla vlažna ili mediteranska. Split ima vruća, umjereno suha ljeta i blage, vlažne zime, koje se povremeno mogu biti osjetno hladnije zbog jake bure. Prosječna godišnja količina oborina je viša od 820 mm. Siječanj je najhladniji mjesec, s prosječno niskom temperaturom oko 5 °C. Studeni je najvlažniji mjesec s ukupno 113 mm oborina i 12 kišnih dana. Srpanj je najsuši mjesec, s ukupno 26 mm oborina. Zima je najvlažnije godišnje doba; međutim, u Splitu može kišiti u bilo koje doba godine. Snijeg je obično rijedak; od početka vođenja evidencije, mjeseci prosinac i siječanj u prosjeku su imali jedan snježni dan, dok je veljača u prosjeku imala 2 snježna dana. U veljači 2012. godine Split je primio neobično veliku količinu snijega što je stvaralo velike probleme u prometu. Split godišnje primi više od 2.600 sunčanih sati. Srpanj je najtopliji mjesec, s prosječno visokom temperaturom oko 30 °C.
 Gradska naselja
 Tijekom 1980-ih, do preustroja administrativne podjele uspostavom samostalne RH, Split je bio jedan od osam velikih gradova u SFRJ koji su imali donekle različit oblik lokalne samouprave, a svi ostali gradovi s ovim oblikom upravnog ustroja u Jugoslaviji bili su glavni gradovi republika ili pokrajine, tako da je Split bio jedini "neglavni" grad s ovim statusom u tadašnjoj federalnoj državi. Split je dakle, od 1982., bio jedini od velikih urbanih područja na obali organiziran u tzv. gradsku zajednicu općina (GZO) Split, a tvorile su je općine Kaštela, Solin i Split. Ovakav oblik gradske administracije u Hrvatskoj je, osim Splita, imao jedino Zagreb, koji je i danas zadržao sličan oblik ustroja lokalne samouprave, primjeren velikim gradovima, dok je Split ukidanjem statusa velikoga grada s GZO, praktički uskraćen za mogućnost integriranja njegovog urbanog područja u osmišljeniju i bolje upravljanu cjelinu, podijeljen na tri grada sa zasebnim upravama i interesima, iako su im "granice" realno nevidljive i protežu se po sredini gradskih ulica.
 Split je podijeljen na 34 gradska kotara:
 Bačvice
 Blatine-Škrape
 Bol
 Brda
 Grad
 Gripe
 Kman
 Kocunar
 Lokve
 Lovret
 Lučac-Manuš
 Mejaši
 Meje
 Mertojak
 Neslanovac
 Plokite
 Pujanke
 Ravne njive
 Sirobuja
 Skalice
 Split 3 (Smrdečac i Pisano Kame)
 Sućidar
 Šine
 Spinut
 Trstenik
 Veli Varoš
 Visoka
 Pazdigrad
 Aglomeracija naselja
 Šire područje Splita (Eurostatov Larger Urban Zone-LUZ) ima približno 340.000 stanovnika.
 Zračna udaljenost između krajnjih točaka aglomeracije, a to su mjesto Marina zapadno od Trogira i mjesta Pisak (18 km istočno od Omiša), iznosi gotovo 70 km uzduž obale.
 Prema statutu Grad Split obuhvaća područje osam naselja: Split, Kamen, Stobreč, Slatine, Donje Sitno, Gornje Sitno, Srinjine i Žrnovnica, te pripadajući akvatorij.
 Iako se, kao upravne jedinice, iduća naselja susjedna Splitu vode kao zasebna, ona čine jednu funkcionalnu cjelinu odnosno urbanu aglomeraciju:
 sjeverno - Vranjic, Solin, Mravince, Kučine, Klis, Dugopolje
 zapadno - Kaštela, Sveti Kajo, Divulje, Plano, Trogir, Seget Donji
 sjeveroistočno - Žrnovnica, Gornje Sitno, Donje Sitno, Srinjine
 istočno - Kamen, Stobreč, Podstrana, Bajnice, Krilo, Jesenice, Suhi Potok, Sumpetar, Mali Rat, Orij, Dugi Rat, Duće, Omiš
 S obzirom na to da su trajektne karte pojeftinile, a vrijeme putovanja se smanjilo, slobodno se može reći kako je i gradić Supetar na otoku Braču postao južna splitska "četvrt", što bi se moglo reći i za otok Šoltu, a zanimjivo je da je upravo Šolta nekad i bila u sastavu općine Split, kao što je i danas istočna polovica otoka Čiova u sastavu grada Splita.
 Stanovništvo
 Prema popisu stanovništva 2011. godine, Grad Split je imao 178.192 stanovnika. Po narodnosti, 96,23% čine Hrvati, dok ostalih 3,77% čine pripadnici nacionalnih manjina od kojih više od 400 pripadnika imaju bošnjačka, crnogorska, slovenska, albanska i srpska. 98,27% stanovnika Grada Splita govori hrvatskim jezikom kao materinskim jezikom. 86,15% stanovnika Grada Splita su katolici.
 Od ukupno 178.192 stanovnika Grada Splita 2011., u Donjem Sitnom živilo je 313 stanovnika, Gornjem Sitnom 392, Kamenu 1.769, Slatinama 1.106, Srinjinama 1.201, Stobreču 2.978, Žrnovnici 3.222, a u samom naselju gradu Splitu 167.121 stanovnik.
 Etnicitet Splita do 19. stoljeća
 Etnicitet Aspalathosa u početku njegovog postojanja obilježena je značajnom etničkom i kulturnom razlikom između njegovih osnivača isejskih Grka te ilirskog plemena Dalmata koji su živjeli u neposrednom okruženju. Iako se rimskim osvajanjima Ilirika nadomak nove ere, Aspalatos i okolna područje relativno brzo romaniziraju te grad postaje poznat kao rimski Spalatum, od početka 7. st i slavensko-hrvatske doseobe ponovno govorimo o značajnoj etničkoj i dijelom kulturnoj razlici između starosjedilačkog romanskog stanovništva izbjeglog iz Spalatuma i Salone te okolnog hrvatskog stanovništva.
 Kroatizacija splitskih Romana svoje začetke ima u 10. st., a vremenom dolazi do značajnije prisutnosti hrvatskog etničkog elementa u svim splitskim društvenim slojevima. Među najuglednijim građanima broj hrvatskih osobnih imena i antroponimijskih tvorbi u 11. st. nosi četvrtina građana Splita, dok je kod splitskih pučana riječ o polovini stanovništva. Do 14. st. Split je gotovo u potpunosti kroatiziran što se ne mijenja ni vlašću Venecije početkom 15. st.
 Kontinuirana nesigurnosti i snažan pritisak susjednog islamskog carstva utječu na značajnija useljavanja. Do zadnje četvrtine 16. st. u splitske Varoši pristižu Hrvati s kaštelanskog, solinsko-kliškog i žrnovničkog područja, a zatim i iz područja Poljica. To se posebno intenziviralo nakon 1607. godine i kataklizmičke epidemije kuge kada se broj od 4.233 stanovnika Splita iz godine 1606. smanjio na svega njih 1.405 u godini nakon.
 Oslobođenjem Dalmacije od Turaka krajem 17. st., glavnina useljenika u splitske Varoši dolazi iz Zagore, a manjim dijelom i sa susjednih otoka. Split tada postaje privlačan i talijanskim trgovcima, obrtnicima, obrazovanim pojedincima te se vremenom transformira u sredinu u kojoj vlada talijanski jezik. Ipak, zahvaljujući čakavskim Varošima gdje se u kontinuitetu čuva hrvatski identitet, Split u etničkom smislu ostaje hrvatski grad.
 Kultura
 Splitske kulturne ustanove i institucije:
 Arheološki muzej u Splitu
 Etnografski muzej u Splitu
 Galerija Meštrović
 Galerija umjetnina u Splitu
 Hrvatski dom u Splitu
 Hrvatsko narodno kazalište u Splitu
 HULU Split
 Hrvatski pomorski muzej Split
 Meštrovićev kaštelet
 Muzej grada Splita
 Salon Galić
 Muzej hrvatskih arheoloških spomenika
 Prirodoslovni muzej i zoološki vrt
 Galerija hrvatske sakralne umjetnosti Laudato
 Galerija Vinko Draganja, OP dominikanskoga samostana u Splitu
 Muzej u crkvi sv. Frane
 Muzej sakralne umjetnosti
 Kulturne manifestacije grada Splita:
 Splitsko ljeto
 Splitski salon
 Splitski festival
 Dani duhovne glazbe Cro patria
 Dani kršćanske kulture
 Arhitektura i znamenitosti
 Dioklecijanova palača
 Podrumi Dioklecijanove palače
 Peristil
 Jupiterov hram
 Katedrala sv. Duje
 Prokurative
 Tvrđava Gripe
 Projekt Split 3
 U Splitu je pred Prvi svjetski rat bilo šest mostova. Splitski kažiput iz 1913. godine sadrži da je most na zvao Kupališnim mostom. Bili su i Sjeverni most (pokraj Bulatove vile), Manuški most (usred Manuša), Vojnički most (pokraj Perivoja), Pazarski most (pokraj Svetog Dominika) i Lučki most (ispod Svetog Petra).
 Arheološki lokalitet "Ad basilicas pictas"
 U tijeku pripremnih iskopavanja za izgradnju trgovačkog centra Small Mall na raskrižju Ulice Domovinskog rata s Vukovarskom, Livanjskom i Bihaćkom ulicom otkriveno je novo i neočekivano važno arheološko nalazište. Radi se o do sada nepoznatom amfiteatru iz IV stoljeća, odnosno iz vremena kad je car Dioklecijan obitavao u svojoj palači. Unatoč nepristupačnosti većem dijelu ostataka antičke građevine zbog okolnih kasnije sagrađenih i danas još funkcionalnih građevina, arheolozi su bili u mogućnosti procijeniti neke njene osnovne karakteristike[30]. Istraživanje je provela i tvrtka Neir, a nadzirao splitski Konzervatorski odjel[31].
 Amfiteatar je imao arenu raspona 50 metara, bio je ukupnog promjera 80 metara[32], a nalazio se uz sam Dioklecijanov aqueduct sve do kraja kandijskog rata 1647. godine kada ga je, već djelomično porušenog, u potpunosti dao razrušiti mletački providur Dalmacije Leonardo Foscolo kako bi spriječio moguće utvrđivanje Osmanlija na tako maloj udaljenosti od tadašnjeg mletačkog Splita. Inače, lokalitet na kojem su pronađeni ostatci ove povijesno toliko važne građevine već je poznat pod nazivom “Ad basilicas pictas”[32] (“Kod oslikanih bazilika”). Tu su već ranije pronađeni ostatci arhitekture koja je prethodila nastanku Dioklecijanove palace, točnije antičnom naselju Spalathum, kao i ostaci nekih drugih antičkih i srednjovjekovnih građevina[31].
 Ovaj pronalazak je od iznimne ne samo arheološke, već i kulturno-povijesne, kao i turističke važnosti. Uz Pulsku Arenu, te amfiteatre u antičkoj Saloni i Burnumu kraj Knina, ovo je četvrti primjer ove arhitekture na području Republike Hrvatske. Ipak, zbog nemogućnosti daljnjeg istraživanja na lokalitetu, pronađeni ostatci su konzervirani i ostavljeni za neka daljnja proučavanja. Vjerojatno je iz istog razloga zaustavljena i izgradnja navedenog trgovačkog centra jer se nakon tog otkrića odustalo od gradnje istog na toj vrlo atraktivnoj poziciji uz sam povijesni centar grada[31].
 Obrazovanje i znanost
 Sveučilište
 Sveučilište u Splitu utemeljeno je 1974. godine. Sadašnji rektor Sveučilišta je prof. dr. Šimun Anđelinović. U sklopu Sveučilišta u Splitu djeluje jedanest fakulteta, jedna umjetnička akademija te četiri sveučilišna odjela koji ostvaruju više od 180 studijskih programa. Na Sveučilištu danas studira preko 20 000 studenata. Također, Sveučilište u Splitu je rangirano kao najbolje u ovom dijelu Europe i jedno od 500 najboljih u svijetu.
 Sveučilišna knjižnica
 Sveučilišna knjižnica u Splitu je matična knjižnica visokoškolskih i specijalnih knjižnica s područja Splitsko-dalmatinske i Šibensko-kninske županije. Sljednica je Gradske biblioteke, nastale 1903. godine, koja je uz knjižnicu Arheološkog muzeja u Splitu u to vrijeme bila jedina kulturna ustanova zaslužna za brigu o bogatoj zavičajnoj baštini na području Splita. Današnja zgrada Sveučilišne knjižnice iz 2008. godine nalazi se u središtu sveučilišnog kampusa i ističe se svojom lebdećom konstrukcijom.
 Znanstvene institucije
 U Splitu djeluje nekoliko instituta od kojih su najznačajniji Institut za oceanografiju i ribarstvo, koji se bavi istraživanjem mora i morskoga života, Institut za jadranske kulture i melioraciju krša, Hrvatski hidrografski institut, Teološko-katehetski Institut, Franjevački institut za kulturu mira, Mediteranski institut za istraživanje života (MEDILS) koji je pokrenuo znanstvenik dr. Miroslav Radman i Institut Građevinarstva Hrvatske.
 Osnovne i srednje škole
 U Splitu djeluje 25 osnovnih škola i 18 srednjih škola.
 Šport
 Splićani vole reći za svoj grad da je "najsportskiji grad na svitu". Ima svoju kuću slave. Split je kolijevka picigina i njegove varijante picigola.
 U Splitu su se održala i brojna međunarodna športska natjecanja, primjerice MIS 1979., PEP 1981., atletsko EP 1990. godine, Svjetsko prvenstvo u rukometu 2009. te Europsko prvenstvo u rukometu 2018. godine.
 U Splitu djeluju brojna športska društva, a mnoga od njih su se okitila i kontinentalnim naslovima. Osvajači barem jednog europskog trofeja su: košarkaški klub Split, rukometni klub ORK Dalma, vaterpolo klubovi Jadran, Mornar, POŠK, kuglački klubovi Mertojak, Poštar, taekwondo klub TKD Marjan, pikado klub Split Londra.
 Među ostalima, u Splitu djeluju sljedeći športski klubovi i društva:
 U Splitu djeluju i brojni klubovi borilačkih športova (karate, taekwondo, judo, aikido, boks, kickboks, full-contact, tajlandski boks) koji su dali brojne velikane borbenih vještina u europskim i svjetskim mjerilima. Od najuspješnijih boraca spomenimo Branka Cikatića, Marka Žaju, Sinišu Andrijaševića. Izbornik hrvatske karataške reprezentacije Slaven Mikelić je jedan od najtrofejnijih hrv. izbornika.
 Nadalje, Split ima i uspješne boćarske klubove od kojih među brojnima ističemo Poštar, koji je donio prvi naslov europskog prvaka u Split; Split je imao svoju kuglačku ligu još prije 2. svj. rata, a zadnjih godina se afirmirao i KK Mertojak (svjetski juniorski prvaci 2017. u pojedinačnoj konkurenciji i u paru). U Splitu djeluju i klub hokeja na travi te klubovi dizača utega (Nikolaj Pešalovje nositelj brončane olimpijske medalje). Iz Splita je i poznati vozačem moto-trka Ivan Šola, koji je i pilot prve hrvatske bob-posade, koja je također bila sastavljena od Splićana.
 Od športskih priredbi koje se održavaju u Splitu, valja spomenuti veličanstvenu Mrdujsku regatu jedriličara, koja je otvorena gotovo svima, od vrhunskih profesionalaca, do onih koji su toliko svladali vještinu jedrenja da bi izbjegavali sudare na moru. Tako se zbog velikog broja sudionika 2004. godine startna crta mjerila miljama. Održavaju se i druge brojne regate s dugom tradicijom: ACI kup, Božićna regata krstaša (1995.), Faros maraton (Split–Stari Grad–Split), IOM Trofej Zente (2002.), Komiška regata (Split–Komiža–Split; 1992.), Mrdujska regata (Split–Mrduja–Split; 1927.), Regata Sv. Nikole za samce i dvojce (Split–Komiža; 2002.), Splitova regata krstaša (Split–Jelsa–Split; 1954.), Sušac 100x2 (Split–Sušac–Split; 1996.), Viška regata krstaša (Split–Vis–Split; 1945.)
 Do kasnih 1980-ih, u Splitu se ljeti održavao nogometni "Trofej Marjana", na kojemu su sudjelovali brojni veliki svjetski nogometni klubovi (Ajax, Girondins de Bordeaux, Vasco da Gama i dr.) i velike svjetske nogometne reprezentacije, među kojima su najpoznatije SSSR i Hrvatska. Malonogometni turnir Torcida kup održava se od 1995. godine.
 U atletici, od 2001. godine održava se trkačka utrka Splitski polumaraton (prije poznat kao Polumaraton Svetog Duje) za koji se prijavi više od 1.000 natjecatelja iz Hrvatske i inozemstva, a od 1999. godine održava se triatlon utrka Marjanski đir.
 1998. godine u Splitu je održan ATP turnir Croatian Indoors (Split) na kojem je pobjednik bio Goran Ivanišević. Od 2020. održava se challenger turnir Split Open.
 Kup Svetog Duje održava se od 1995., a od 2006. ima status satelitskog turnira Svjetskog kupa u mačevanju. Kup Jadrana (od 1981.) je drugo najstarije mačevalačko natjecanje u Hrvatskoj. Povremeno je u 90-im održavan Splitski ženski rally, bodovan za hrvatsko prvenstvo žena u rallyu, a i svjetska serija strongman natjecanja, Strongman Champions League održala se u Splitu u nekoliko navrata.
 Splitski olimpijci
 Da je Split izrazito sportski grad govore brojnost i iznimni uspjesi splitskih sportaša na Olimpijskim igrama. Grad Split se tako može pohvaliti činjenicom da iz njega potječu ili su u njemu stasali nositelji i nositeljice čak 26 zlatnih (od čega dvije na Paraolimpijskim igrama), 49 srebrnih i 18 brončanih olimpijskih medalja, što u pojedinačnim, a što u grupnim sportovima.
 Zlatne medalje:
 Andrija Anković
 Ivano Balić
 Milivoj Bebić
 Zvonko Bego
 Mislav Bezmalinović
 Đurđica Bjedov
 Ivan Buljubašić
 Željko Jerkov
 Aleksandar Kozlina
 Duje Krstulović
 Deni Lušić (dvije)
 Uroš Marović
 Petar Metličić
 Petar Muslim
 Josip Pavić
 Nikolaj Pešalov
 Renco Posinković
 Petar Šegvić
 Mate Trojanović
 Ivo Trumbić
 Velimir Valenta
 Drago Vuković
 Ante Žanetić
 Antonija Balek
 Srebrne medalje:
 Veljko Bakašun
 Vladimir Beara
 Milivoj Bebić
 Đurđica Bjedov
 Duje Bonačić
 Marko Brajnović
 Božo Broketa
 Ivica Cipci
 Duje Draganja (dvije)
 Tomislav Franjković
 Željko Jerkov
 Joško Kreković
 Toni Kukoč (dvije)
 Žana Lelas
 Slavko Luštica
 Frane Matošić
 Aramis Naglić
 Toni Nardelli
 Zlatko Papec
 Velimir Perasović
 Damir Polić
 Nikola Radović
 Lovro Radonić (dvije)
 Dino Rađa (dvije)
 Vinko Rosić
 Ratko Rudić
 Petar Skansi
 Nikša Skelin
 Siniša Skelin
 Tomislav Smoljanović
 Dubravko Šimenc
 Siniša Školneković
 Damir Šolman (dvije)
 Ivo Štakula (dvije)
 Žan Tabak
 Ivo Trumbić
 Tino Vegar
 Joško Vidošević
 Blanka Vlašić
 Zdeslav Vrdoljak
 Bernard Vukas (dvije)
 Boško Vuksanović
 Brončane medalje:
 Mario Ančić
 Ivano Balić
 Igor Boraska
 Zlatko Celent
 Stjepan Deverić
 Tihomir Franković
 Goran Ivanišević (dvije)
 Branko Miljuš
 Duško Mrduljaš
 Nikolaj Pešalov
 Ivan Pudar
 Josip Reić
 Nikša Skelin
 Siniša Skelin
 Ivan Sunara
 Drago Vuković
 Lucija Zaninović
 Gospodarstvo
 Razvoj kemijske industrije u Splitu
 Početak kemijske industrije u Splitu se vezuje uz proizvodnju cementa. Uspješan početak proizvodnje cementa u Austrijskom carstvu 1842. godine i njegova sve veća popularnost potiče širenje pogona diljem carstva i pronalazak sirovine -lapora. Tehnologija proizvodnje cementa ubrzo se širi i u hrvatskim krajevima. U Splitu su tvornicu pokrenuli Hartung i Höfling 1868. godine gradnjom peći za pečenje lapora. Partneri 1868. registriraju zajedničku firmu za proizvodnju cementa Enrico Hartung e Compagno, a kako su se burno razišli, Hartung nastavlja s proizvodnjom bitumena, dok Enrico Höfling pokreće proizvodnju cementa u Splitu. Splitski pogon je bio napravljen s tehnološki primitivnom jamastom peći za pečenje lapora i nalazio se u podnožju južnih obronaka Marjana, tj. na zapadnoj obali splitske luke. Tvornica se pokretala na ugljen. Općinska vlast im je dodijelila je koncesiju za lokaciju koja je bila vrlo povoljna, blizina luke i kvaliteta sirovine, omogućavala je lakšu distribuciju gotovog proizvoda
 U veljači 1871. građevinski poduzetnik i trgovac Marino Bettiza, zajedno s Lorenzom Gilardijem kupuju Splitski pogon za proizvodnju cementa.
 U prvom razdoblju tvornica je djelovala vrlo uspješno- što zbog njihovih graditeljskih i trgovačkih iskustava, što zbog bliske suradnje s tadašnjim gradonačelnikom Antoniom bajamontijem, koji se trudio modernizirati Split, pa njihov cement koristi za izgradnju i modernizaciju.
 Na periferiji Splita, u području zvanom Dujmovača, 1876. se službeno registrira nova parna tvornica opeke i cementa, koja je predstavljala prvu ozbiljniju konkurenciju splitskoj tvornici. Oni moderniziraju tvornicu, te su počeli i proizvoditi cementne proizvode, ploćice, ukrase za zgrade. Za kvalitetu tih svojih proizvoda tvornica dobivaju prestižna priznanja na izložbama u Trstu (1882.), Zagrebu (1891.), Madridu (1897.) itd. Ti dekorativni elementi još se uvijek uočiti na pročeljima splitskih zgrada, dvorištima užeg splitskog središta, ali i u drugim dalmatinskim gradovima. Vlasnici 1889. uspijevaju otkupiti od Općine marjanski tupinolom, a koncem 1893. i zemljište na zapadnoj obali splitske luke na kojem je podignuta tvornica. Ubrzo, u vrlo kratkom razdoblju umiru oba osnivača tvornice. 1905 su instalirali nove peći tipa Dietzsch 1905. koje su radile u kontinuiranom modu. Njihova gradnja bila je skupa i veoma zahtjevna. Zapadno od postojećeg, starog postrojenja sagrađena je zgrada s novim pećima. Proširenje tvornice pri tome nije ometalo već uhodanu postojeću proizvodnju u jamastoj peći. Zbog blizine gradskog centra i brda Marjan, splitska tvornica cementa zabilježena je na brojnim razglednicama.
 Tijekom prvog desetljeća 20. stoljeća vlasnici investiraju i u izgradnju novih, primjerenijih tvorničkih hala, plinska rasvjeta se zamjenjuje električnom energijom iz vlastitog agregata, tvornica već posjeduje telefonsku liniju, uvodi se žičara za dovoz lapora, počinje se s uređivanjem puta uz obalu i proširivanjem pristanišnog mula,. Tvornica je zapošljavala 70 radnika. Definitivno su to bile najuspješnije godine splitske tvornice. U siječnju 1925. godine splitsko Općinsko vijeće, zbog straha od odrona i narušavanja izgleda Marjana, zabranjuje daljnju eksploataciju nalazišta lapora.
 Gilardi i Bettiza iste godine tvornicu prodaju dobavljačima lapora - obitelji Ferić. Cementara proizvodi do 1933. godine, a nekoliko mjeseci nakon talijanske okupacije 1941. godine vlasti su tjeraju vlasnike da sruše peći i njihove dimnjake zbog blizine Primorske banovine sagrađenu 1940. godine. Na kraj ove tvornice je definitivno djelovao rast gradskog središta, koji ju je onemogućio u radu, a zatim istisnuo kao neprimjerenu i suvišnu
 Splitska brodogradnja u 19. stoljeću
 Razvoj pomorstva i brodogradnje u Splitu kroz 19. stoljeće pratio je ukupan razvoj pomorstva Kraljevine Dalmacije, ali Split je imao svoje specifičnosti vezane uz njegov položaj; položaj samog grada Splita kao veza između kopnene i pomorske trgovine. Brodogradnja u Splitu doživljava svoj vrhunac tijekom pedesetih i šezdesetih godina 19. stoljeća, međutim, već početkom sedamdesetih počinje se osjećati početak krize, koja će svoj vrhunac doživjeti u posljednja dva desetljeća 19. stoljeća.
 Do polovice 19. st. u splitskim škverovima su se gradili i popravljali samo brodovi manje tonaže, split je najviše gradio pelige, bracere i gajete. Sredinom 19. stoljeća u svijetu se razvija brodogradnja i pomorstvo, a Split nastoji prihvatiti i primijeniti nove tehnološke i ekonomske razvitke. Prvo brodogradilište za gradnju velikih jedrenjaka duge plovidbe započelo je s radom 1854. godine na Matejuški. U njemu je prvi brod porinut 1855. godine. Bio je to brigantin od 299 tona, imena Imperatore Diocleziano, bio je naoružan s dva topa i zapošljavao 12 članova posade sa zapovjednikom Vicom Andreisom. Drugi jedrenjak, bark Concordia S. porinut je u more 1856. godine. Jedrenjak je imao 463 tone, naoružanje s dva topa i 16 članova posade, njegov zapovjednik bio je kapetan Domenico Kargotić. U konačnici, ovaj jedrenjak prodan je 1874. godine u Buenos Aires. Treći jedrenjak bio je brigantin, Speranza S., porinut je 1857./1858. godine. Jedrenjak je imamo 185 tona, naoružanje od dva topa i osam članova posade, zapovjednik broda bio je kapetan Stroff. Ovaj jedrenjak prodan je već 1861. godine u Livorno. Primjetno je da su brodovima davana talijanska imena, što se može objasniti utjecajem višestoljetne mletačke vladavine nad Dalmacijom i talijanskog jezika kao službenog u Dalmaciji sve do 1909. godine. Prvo izgrađeno brodogradilište imalo je ambiciju da pridonese razvoju pomorstva ali i gospodarstva općenito, međutim, njegovo djelovanje je prekinuto a gradnja velikih jedrenjaka preseljena je izvan Dalmacije. Brodogradnja u Splitu ostala je na razini obrta u drvu. S obzirom na prestanak djelovanja brodogradilišta, ta djelatnost se u Splitu ugasila, sve do 1861. godine kada je sagrađen trabakul Antonio e Felice i nakon njega, 1862. godine trabakul Buon Padre. Nakon ovoga, sve do 1868. godine nema podataka o izradi novih brodova u Splitu. Uvidom u pomorske statistike, vidljivo je da je do kraja 19. stoljeća ostao aktivan samo jedan škver u Splitu, u kojem su se gradili brodovi manje tonaže i vršili popravci na različitim plovilima, uključujući i jedan parobrod od 12 tona. U 1899. godini u škver je zapošljavao čak 41-og radnika.
 Religija
 Crkvena upravna organizacija
 Rimokatolička crkva
 U Splitu je sjedište Splitsko-makarske nadbiskupije. Grad je podijeljen na dva dekanata i na 26 rimokatoličkih župa:
 Sv. Dujma biskupa i mučenika
 Sv. Petra apostola
 Materinstva BDM - Brda
 Sv. Roka - Manuš
 Marije Pomoćnice - Kman
 Gospe od Zdravlja - Dobri
 Sv. Pavla - Pujanke
 Gospe od Milosrđa - Žnjan
 Gospe od Ružarija - Lučac
 Sv. Spasa - Mejaši
 Sv. Stjepana - Meje
 Gospe od Pojišana - Pojišan
 Sv. Trojice - Poljud
 Gospe od Pohođenja - Spinut
 Sv. Obitelji - Sukoišan
 Gospe Fatimske - Škrape
 Sv. Križa - Veli Varoš
 Srca Isusova - Visoka
 Sv. Leopolda Bogdana Mandića - Sirobuja
 Sv. Andrije apostola - Sućidar
 Sv. Josipa - Mertojak
 Sv. Ivana Krstitelja - Trstenik
 Sv. Mateja - Ravne njive
 Sv. Marka - Neslanovac
 Sv. Luke Evanđelista - Kocunar
 Sv. Mihovila - Šine, Kamen
 Od katoličkih crkvenih redova, družba i kongregacija, u Splitu djeluju Službenice milosrđa (anćele), dominikanci, franjevački Red male braće, klarise, isusovci, kapucini, konventualci, karmelićani (na Kamenu), karmelićanke Božanskog Srca Isusova, salezijanci, Kćeri milosrđa Trećega samostanskog reda sv. Franje. Nekada su djelovali i benediktinci (samostan sv. Marije). Jedine pripadnice reda anakoreta - klanjateljica Presvete euharistije na svijetu su u Splitu.
 Crkve reformacijske baštine
 U Splitu djeluje nekoliko aktivnih crkava reformacijske ili protestantske baštine:
 Evanđeoska crkva "Radosna vijest"
 Baptistička crkva Split
 Evangelička metodistička crkva
 Sveci zaštitnici
 Svetac zaštitnik Splita je sveti Dujam (Sveti Duje), biskup Salone, mučenik iz 304. godine, a suzaštitnici su sveti Anastazije (Staš) i blaženi Rajnerije (Arnir).
 Kao poglavita zaštitnica osobito se štuje i Gospe od Pojišana (Molitva čudotvornoj Gospi od Pojišana).
 Posvećenost grada sv. Dujmu među ostalim, izražen je i kroz splitski kovani novac kroz povijest. Tako početkom 14. stoljeća, Splitska komuna kuje srebrni novac, bagatin, na čijem je reversu simbol križa zamijenjen prikazom poprsja sv. Dujma. Zaštitnik grada na novcu se zadržao i tijekom mletačke vladavine do njezina pada 1797.g. gdje je bio prikazan cijelom figurom s biskupskim obilježjima, baš kakav je bio i u razdoblju Hrvoja Vukčića Hrvatinića prije toga.
 Gradska uprava
 Upravna tijela Grada Splita su:
 Gradonačelnik
 Gradsko vijeće
 Za gradonačelnika Splita u drugom krugu glasanja na izborima za gradonačelnika održanim 30. svibnja 2021. godine izabran je odlikovani od Predsjednika RH Redom Danice hrvatske s likom Ruđera Boškovića, dobitnik Državne nagrade za znanost i Državne nagrade za popularizaciju znanosti, redoviti profesor u trajnom zvanju Sveučilišta u Splitu i gostujući profesor na Ecole polytechnique, Palaiseau, Francuska te gostujući znanstvenik na CERN-u u Ženevi, Švicarska, koautor više od 1000 znanstvenih radova, te više od 600 aktivnosti na promociji i popularizaciji znanosti, elektrotehničar i fizičar, dr. sc. Ivica Puljak. Od ukupno 148.369 birača upisanih u popis birača 64.592 birača je sudjelovalo na izborima te je to prilikom za sadašnjeg gradonačelnika glasalo 35.565 birača ili ukupno 55,06%.
 Aktualni saziv Gradskog vijeća izabran je na općim lokalnim izborima održanim 16. svibnja 2021. godine. Od ukupno 148.374 birača glasovalo je 65.204 birača ili ukupno 43,96%. Izborni prag su prešle stranka HDZ, koja je osvojila 14.837 glasova ili 23,27%, stranka Centar s 12.862 glasa ili 20,17%, stranka HGS sa 7.563 glasa ili 11,86%, koalicija SDP i HSU sa 6.225 glasova ili 9,76%, koalicija Možemo!, NL i Pametno za Split i Dalmaciju sa 6.088 glasova ili 9,54%, stranka Most s 5.074 glasa ili 7,95% te Kandidacijska lista grupe birača kojoj je nositelj liste bio Tomislav Mamić s 3.886 glasova ili 6,09%. Na osnovu rezultata izbora konstituirano je Gradsko vijeće u sljedećem sastavu:
 Mediji
 U Splitu djeluje nekoliko lokalnih televizijskih (TV Jadran, Mreža TV-Split i Kanal 5) i radijskih postaja (HR Split, Radio Dalmacija, Radio KL-Eurodom, Radio Riva, Radio Sunce. 1990-ih su bile poznate postaje Radio M i Radio Gradska mreža, a 1980-ih je djelovao iz Splita Radio Brač.
 Najveće dalmatinske dnevne novine Slobodna Dalmacija izlaze u Splitu (odnedavno se tiskaju u Dugopolju). U Splitu je bilo sjedište redakcije časopisa Feral Tribune.
 Nagrada Grada Splita
 Dodjeljuje se svake godine na blagdan Sv. Dujma 7. svibnja, i to za životno djelo, osobne nagrade i skupne nagrade. Dosadašnje dobitnike možete pogledati na Nagrada Grada Splita
 Zanimljivosti
 Nakon Olimpijskih igara u Ateni 2004. godine Split je grad s najviše olimpijskih medalja na svijetu u odnosu na broj stanovnika.
 U samom središtu Splita nalaze se toplice s vlastitim izvorom ljekovite sumporne vode.
 Jugoslavenska ratna mornarica je 15. studenog 1991. godine gađala grad Split s vojnog broda "Split".
 Galerija
 Gradovi pobratimi/prijatelji
 Konzulati u Splitu
 Povezani članci
 Dodatak:Popisi poznatih osoba iz Splita
 Dodatak:Popis poznatih splitskih športaša
 Dodatak:Popis splitskih gradonačelnika
 Dodatak:Popis splitskih knezova i kapetana
 Dodatak:Popis splitskih biskupa i nadbiskupa
 Dodatak:Popis velikih gospodarskih subjekata iz Splitsko-dalmatinske županije
 Dodatak:Osnovne i srednje škole u Splitu
 Dodatak:Popis splitskih trgova
 Dodatak:Popis stanovništva u Hrvatskoj 1991.: Split
 Vidi još
 Splitske gradske četvrti i kotarevi
 Dalmacija
 Splitsko-dalmatinska županija
 Salona
 Marjan
 Splitska čakavština
 Sveti Dujam
 Dioklecijan
 Marko Marulić
 Miljenko Smoje
 HNK Hajduk Split
 Brodosplit
 Bobis
 Brodomerkur
 Dalmacijavino
 Opširnije
 Povijest grada Splita
 Povijest grada Splita
 Splitsko plemstvo
 Splitski crkveni sabori
 Frane Bulić
 Splitski evanđelistar
 Kuga u Splitu
 Prvi splitski partizanski odred
 Bitka za Split 1943.
 Bombaški napad u Splitu 9. studenoga 1941.
 Boj u Splitskom kanalu 1991.
 Vridni (brod)
 Arhitektura u gradu i okolici
 Dioklecijanova palača
 Dioklecijanov akvadukt
 Podrumi Dioklecijanove palače
 Peristil (Split)
 Zlatna vrata
 Jupiterov hram u Splitu
 Splitska katedrala
 Splitski lazaret
 Narodni trg u Splitu
 Gradska vijećnica u Splitu
 Tvrđava Gripe
 Prokurative
 Arhitektura secesije u Splitu
 Muzej hrvatskih arheoloških spomenika
 Gradski stadion Poljud
 Splitske kulturne i športske manifestacije
 Splitsko ljeto
 Festival zabavne glazbe Split
 Sudamja
 Festival hrvatske drame za djecu
 Festival mediteranskog filma Split
 Split Open Jazz Fair
 Splitski salon
 Fešta sv. Križa u Splitu
 Sportske igre mladih
 Revija Urbane KulturE - Evo RUKE!
 Klape na Kruniku
 Dani klasične gitare
 Izvori
 Vanjske poveznice
 Službene stranice gradske uprave
 Službene stranice gradskog kotara Neslanovac
 Slobodna Dalmacija Duško Kečkemet: Split koncem 19. i početkom 20. stoljeća (podlistak)
 Slobodna Dalmacija Vojko Mirković: 120 godina hrvatske općine Split (podlistak)
 Slobodna Dalmacija Toni Petrić: Sport u Splitu 1941. – 1945. (podlistak)
 Gradovi u Splitsko-dalmatinskoj županiji
 Svjetska baština u Hrvatskoj


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 19.4.2011
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 103/106
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 386/2011
 z dne 18. aprila 2011
 o izdaji uvoznih dovoljenj na podlagi zahtevkov, vloženih v prvih sedmih dneh aprila 2011 v okviru tarifne kvote za visokokakovostno goveje meso, ki se upravlja Uredba (ES) št. 620/2009
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (1),
 ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES) št. 1301/2006 z dne 31. avgusta 2006 o določitvi skupnih pravil za upravljanje uvoznih tarifnih kvot za kmetijske proizvode, ki se upravljajo s sistemom uvoznih dovoljenj (2), in zlasti člena 7(2) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uredba Komisije (ES) št. 620/2009 z dne 13. julija 2009 o upravljanju uvozne tarifne kvote za visokokakovostno goveje meso (3) določa podrobna pravila za vložitev zahtevkov in izdajo uvoznih dovoljenj.
 (2)
 Člen 7(2) Uredbe (ES) št. 1301/2006 določa, da je treba v primerih, kadar količine, zajete v zahtevkih za izdajo dovoljenja, presegajo količine, ki so na voljo za obdobje kvote, določiti koeficient dodelitve za količine, zajete v posameznem zahtevku za izdajo dovoljenja. Zahtevki za uvozna dovoljenja, vloženi v skladu s členom 3 Uredbe (ES) št. 620/2009 med 1. in 7. aprilom 2011, presegajo količine, ki so na voljo. Zato je treba določiti koeficient dodelitve in v kakšnem obsegu se lahko izdajo uvozna dovoljenja –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Zahtevki za uvozna dovoljenja iz kvote z zaporedno številko 09.4449, vloženi med 1. in 7. aprilom 2011, v skladu s členom 3 Uredbe (ES) št. 620/2009, se pomnožijo s koeficientom dodelitve 48,295276 %.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 18. aprila 2011
 Za Komisijo V imenu predsednika
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Generalni direktor za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 299, 16.11.2007, str. 1.
 (2) UL L 238, 1.9.2006, str. 13.
 (3) UL L 182, 15.7.2009, str. 25.


type: wikipedia

text:
Aterezers () vai Kammerezers (Kammersee) ir ezers Austrijā, Augšaustrijas zemē. Nosaukums, iespējams, cēlies no ilīriešu valodas Ata vai Ada, kas nozīmē ‘ūdens’.
 Dienvidrietumos no ezera atrodas Alpu kalnu grēda Zalckammergūts. Augstākā virsotne ezera krastā sasniedz 1862 m augstumu.
 1870. gadā ezera ziemeļu daļā atklātas aizvēsturisku, 3—4 tūkstošus gadu vecu pāļu būvju atliekas. 19. gadsimta vidū ezerā sāka kursēt tvaikoņi, kas pārvadāja preces, pastu, pasažierus. Uz ezera pie Liclbergas atrodas saliņa ar pili. Šo saliņu labprāt apmeklēja gleznotājs Gustavs Klimts — šeit tapušas vairākas viņa gleznas. Mūsdienās Aterezers ir nozīmīga pilsētnieku atpūtas vieta; joprojām kursē kuģi. Ezerā ar burāšanas sportu nodarbojas Austrijas un Bavārijas entuziasti — šajā ezerā raksturīgi noturīgi, spēcīgi vēji.
 Ārējās saites
 Informācija tūristiem
 Aterezera niršanas klubs
 Austrijas ezeri
 Augšaustrija


type: contracts

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22005A0607(01)
 Dohoda o spolupráci mezi vládou Kazašské republiky a Evropským společenstvím pro atomovou energii v oblasti řízené jaderné syntézy
 Úřední věstník L 143 , 07/06/2005 S. 0028 - 0033
 Dohodao spolupráci mezi vládou Kazašské republiky a Evropským společenstvím pro atomovou energii v oblasti řízené jaderné syntézyVLÁDA KAZAŠSKÉ REPUBLIKYna straně jedné aEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ PRO ATOMOVOU ENERGII (dále jen "Společenství") na straně druhé(v obou případech dále též jen "smluvní strana", případně "smluvní strany"),PŘIPOMÍNAJÍCE, že dne 23. ledna 1995 podepsala Evropská společenství a jejich členské státy na straně jedné a Kazachstán na straně druhé Dohodu o partnerství a spolupráci;PŘEJÍCE SI napomáhat vývoji v oblasti využití jaderné syntézy jako zdroje energie, který by mohl být šetrný k životnímu prostředí, konkurenceschopný z hospodářského hlediska a prakticky neomezený;BEROUCE NA VĚDOMÍ, že program Společenství v oblasti jaderné syntézy je široce zaměřený souborný program založený na udržení plazmatu v toroidálním magnetickém poli;BEROUCE NA VĚDOMÍ, že program Kazachstánu v oblasti jaderné syntézy je úzce zaměřený program, který se soustředí na silné stránky kazašské vědy a technologie v oblasti jaderné syntézy;UZNÁVAJÍCE, že vytvoření těsnějších vazeb mezi vědci smluvních stran pracujícími v oblasti řízené jaderné syntézy bude přínosem pro obě strany;ODHODLÁNY posílit spolupráci smluvních stran v oblasti řízené jaderné syntézy prostřednictvím pravidelných konzultací,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Cílem této dohody je pokračovat ve spolupráci smluvních stran v oblastech, které jsou předmětem jejich programů v oblasti jaderné syntézy, a posílit tuto spolupráci na základě oboustranné výhodnosti za účelem rozvoje vědeckých poznatků a technologických možností potřebných pro systém energetického využití jaderné syntézy.Článek 2Spolupráce na základě této dohody se může týkat těchto oblastí:a) experimentálního a teoretického studia udržení, transportu a ohřevu plazmatu, vlečení proudu (včetně vývoje souvisejících vysokofrekvenčních systémů) a diagnostiky plazmatu v zařízeních na principu magnetického udržení;b) technologie jaderné syntézy;c) aplikované fyziky plazmatu;d) politik a plánů v rámci programů; ae) případně dalších oblastí, na nichž se smluvní strany dohodnou.Článek 3Spolupráce v oblastech uvedených v článku 2 může zahrnovat tyto činnosti:a) výměnu a poskytování informací;b) výměnu a poskytování personálu;c) různé druhy schůzek;d) výměnu a poskytování vzorků, nástrojů a přístrojů pro účely pokusů a hodnocení;e) vyváženou účast na společných studiích a činnostech;f) účast na příspěvku druhé smluvní strany k programům či projektům v oblasti jaderné syntézy, na nichž se účastní třetí strany, pod podmínkou souhlasu těchto třetích stran, je-li tento souhlas vyžadován; ag) případně další činnosti, na nichž se smluvní strany dohodnou.Článek 41. Nezbytná prováděcí ujednání ke konkrétním činnostem v rámci spolupráce se uzavírají mezi:Společenstvím nebo jakoukoli organizací, která je se Společenstvím sdružena v rámci programu Společenství v oblasti jaderné syntézy a kterou Společenství k tomuto účelu určí, avládou Kazašské republiky, jejímž výkonným orgánem je pro tyto účely Ministerstvo energetiky a nerostných zdrojů Kazašské republiky, nebo jakoukoli jinou organizací, kterou k tomuto účelu Kazašská republika určí.2. Konkrétní podmínky nutné k provedení činností uvedených v článku 3 musí být odsouhlaseny oběma stranami v prováděcích ujednáních a tyto podmínky musí obsahovat:a) podrobné údaje, postupy a finanční ustanovení týkající se jednotlivých činností v rámci spolupráce;b) přidělení odpovědnosti za řízení dané činnosti jedné organizaci či jednomu zúčastněnému subjektu;c) podrobná ustanovení o šíření informací a ošetření duševního vlastnictví.3. Obě smluvní strany koordinují svou činnost na základě této dohody s případnými jinými mezinárodními činnostmi týkajícími se výzkumu a vývoje v oblasti řízené jaderné syntézy, jichž se druhá strana účastní, s cílem omezit na minimum případy duplicity.Článek 51. Smluvní strany zřizují koordinační výbor, jehož úkolem je koordinovat a dohlížet na provádění této dohody. Každá smluvní strana jmenuje stejný počet členů koordinačního výboru, z nichž jednoho jmenuje vedoucím delegace. Koordinační výbor zasedá jednou ročně střídavě ve Společenství a v Kazachstánu nebo v jakémkoli jiném čase a místě, na nichž se smluvní strany dohodnou. Zasedání předsedá vedoucí delegace hostitelské smluvní strany.2. Úkoly koordinačního výboru zahrnují:a) hodnocení stavu spolupráce na základě této dohody;b) stanovování konkrétních úkolů, které je třeba splnit v oblastech uvedených v článku 2 této dohody, aniž je dotčeno právo smluvních stran přijímat nezávislá rozhodnutí o svých programech.3. Koordinační výbor přijímá všechna rozhodnutí jednomyslně.4. Pro období mezi zasedáními koordinačního výboru jmenuje každá strana výkonného tajemníka, který ji zastupuje ve všech záležitostech týkajících se spolupráce na základě této dohody. Výkonní tajemníci jsou odpovědní za každodenní řízení této spolupráce.Článek 6Všechny náklady vzniklé v rámci spolupráce ponese vždy ta smluvní strana, které tyto náklady vznikly, není-li mezi prováděcími subjekty výslovně a písemně ujednáno jinak.Článek 7Užívání a šíření informací a práv duševního vlastnictví, včetně průmyslového vlastnictví, patentů a autorských práv, ve spojitosti s činnostmi v rámci spolupráce podle této dohody musí být v souladu s přílohami, jež jsou nedílnou součástí této dohody.Článek 8Žádným ustanovením této dohody nejsou dotčena stávající ani budoucí ujednání o spolupráci smluvních stran.Článek 91. Plnění této dohody smluvními stranami je podmíněno dostupností příslušných finančních prostředků.2. Spolupráce na základě této dohody musí být v souladu s platnými právními a správními předpisy.3. Obě smluvní strany vynaloží veškeré úsilí v mezích platných právních a správních předpisů s cílem usnadnit vyřizování formalit spojených s pohybem osob, přepravou materiálu a vybavení a převodem deviz, které jsou třeba k uskutečňování spolupráce.4. Náhrady škod vzniklých během provádění této dohody se řídí platnými právními a správními předpisy.Článek 10Smluvní strany usilují o vyřešení všech otázek spojených s touto dohodou prostřednictvím vzájemných konzultací, s výhradou platných právních a správních předpisů.Článek 111. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem [1] určeným smluvními stranami výměnou diplomatických nót a zůstává v platnosti po počáteční období deseti let.2. Poté je tato dohoda automaticky obnovena vždy na pětileté období, pokud kterákoli ze smluvních stran nepožádá písemným oznámením o její ukončení nebo nové sjednání nejpozději šest měsíců přede dnem skončení platnosti.3. V případě ukončení nebo nového sjednání zůstává tato dohoda v platnosti ve své předchozí formě pro spolupráci fakticky započatou před žádostí o ukončení nebo nové sjednání až do skončení takové spolupráce a pro prováděcí ujednání podle článku 4 až do skončení takových ujednání.4. Ukončení této dohody se nedotkne práv a povinností podle článku 7.Článek 12Na straně Společenství je tato dohoda použitelná na území, na kterém je použitelná Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a na území států, které se účastní programu Společenství v oblasti jaderné syntézy jako třetí země s plným přidružením.Článek 13Tato dohoda je sepsána ve dvojím vyhotovení v jazyce anglickém, dánském, finském, francouzském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém, španělském, švédském, kazašském a ruském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.V Bruselu dne 29. listopadu 2002.Za Evropské společenství pro atomovou energiiPhilippe BusquinZa vládu Kazašské republikyAkhmetzhan S. Yessimov[1] 13. dubna 2004.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IZásady pro přiznávání práv duševního vlastnictví [1] plynoucích ze společného výzkumu na základě dohody o spolupráci v oblasti řízené jaderné syntézyI. VLASTNICTVÍ, PŘIZNÁVÁNÍ A VÝKON PRÁV1. Veškerý výzkum prováděný na základě této dohody je "společným výzkumem". Jeho účastníci společně vypracují společné plány zavádění výsledků technického rozvoje (TMP) [2] týkající se vlastnictví a používání, včetně zveřejňování, informací a duševního vlastnictví vytvořených během společného výzkumu. Tyto plány musí smluvní strany schválit před uzavřením jakýchkoli konkrétních smluv o spolupráci v oblasti výzkumu a vývoje, které jsou v nich uvedeny. Plány se vypracují s ohledem na cíle společného výzkumu, relativní přispění účastníků, výhody a nevýhody udělování licencí dle území nebo oblastí použití, požadavky kladené platnými právními předpisy a další faktory, které účastnící uznají za vhodné. V plánech zavádění výsledků technického rozvoje jsou rovněž upravena práva a povinnosti ve vztahu k duševnímu vlastnictví týkající se výzkumu vytvořeného hostujícími výzkumnými pracovníky.2. Informace nebo duševní vlastnictví vytvořené během společného výzkumu a neupravené v plánu zavádění výsledků technického rozvoje budou se souhlasem smluvních stran přiznány podle zásad uvedených v tomto plánu. V případě neshody budou takové informace nebo duševní vlastnictví ve společném vlastnictví všech účastníků zapojených do společného výzkumu, ze kterého informace nebo duševní vlastnictví pochází. Každý účastník, na kterého se toto ustanovení vztahuje, má právo používat takové informace nebo duševní vlastnictví k vlastnímu obchodnímu využití bez zeměpisného omezení.3. Každá smluvní strana zajistí, aby druhé smluvní straně a jejím účastníkům mohla být přiznána práva duševního vlastnictví v souladu s těmito zásadami.4. Aniž by porušily podmínky hospodářské soutěže v oblastech dotčených touto dohodou, usilují obě smluvní strany o to, aby práva nabytá na základě této dohody vykonávaly tak, aby tím podpořily zejména:i) šíření a používání informací vytvořených, zveřejněných nebo jinak zpřístupněných na základě této dohody;ii) přijetí a provádění mezinárodních norem.II. DÍLA CHRÁNĚNÁ AUTORSKÝMI PRÁVYAutorská práva smluvních stran nebo jejich účastníků požívají zacházení v souladu s Bernskou úmluvou (ve znění Pařížského aktu z roku 1971).III. VĚDECKÁ LITERÁRNÍ DÍLAAniž je dotčen oddíl IV a nestanoví-li plány zavádění výsledků technického rozvoje jinak, zveřejňují smluvní strany nebo účastníci dotčeného společného výzkumu jeho výsledky společně. S výhradou předchozího obecného pravidla se uplatní následující postupy:1. Zveřejní-li jedna smluvní strana nebo její veřejné subjekty vědeckotechnické časopisy, články, zprávy či knihy, včetně videozáznamů a softwaru, které jsou výsledkem společného výzkumu prováděného na základě dohody, má druhá smluvní strana právo na celosvětovou nevýlučnou neodvolatelnou a bezplatnou licenci na překlad, kopírování, zpracování, předávání a veřejné šíření takových děl.2. Smluvní strany zajistí, aby literární díla vědecké povahy pocházející ze společného výzkumu prováděného podle této dohody a vydaná nezávislými vydavateli byla co nejvíce šířena.3. Ve všech výtiscích děl chráněných autorskými právy, která mají být veřejně šířena a která byla vypracována na základě tohoto ustanovení, musí být uvedeno jméno autora nebo autorů díla, pokud autor nebo autoři výslovně uvedení svého jména neodmítli. Výtisky musí být rovněž opatřeny jasně viditelným oznámením o společné podpoře smluvních stran.IV. NEZVEŘEJŇOVANÉ INFORMACEA. Nezveřejňované písemné informace1. Smluvní strany nebo případně jejich účastníci určí co nejdříve a nejlépe v plánu zavádění výsledků technického rozvoje informace týkající se této dohody, které nemají být zveřejněny, zejména s ohledem na tato kritéria:- důvěrnost informací v tom smyslu, že informace nejsou jako celek nebo v daném uspořádání či sestavě svých součástí obecně známy odborníkům v příslušném oboru ani snadno dostupné zákonnými prostředky,- skutečnou nebo potenciální obchodní hodnotu informací vzhledem k jejich důvěrné povaze,- dřívější ochranu informací v tom smyslu, že osoba příslušná podle práva přijala přiměřená opatření na ochranu jejich důvěrnosti.V určitých případech se smluvní strany a účastníci mohou dohodnout, že neurčí-li jinak, nemohou být informace poskytované, vyměňované nebo vytvořené během společného výzkumu na základě této dohody zcela nebo zčásti zveřejněny.2. Každá smluvní strana zajistí, aby nezveřejňované informace podle této dohody a jejich výsledná privilegovaná povaha byly pro druhou smluvní stranu okamžitě rozpoznatelné, například prostřednictvím vhodného označení nebo pomocí vysvětlivky upozorňující na omezení. Totéž platí i pro jakékoli kopie uvedených informací, ať úplné či částečné.Smluvní strana, která obdrží nezveřejňované informace podle této dohody, respektuje jejich privilegovanou povahu. Platnost těchto omezení končí automaticky, jakmile vlastník tyto informace bez omezení poskytne odborníkům v daném oboru.3. Nezveřejňované informace sdělované na základě této dohody může přijímající smluvní strana dále šířit osobám, které ji tvoří nebo které tato smluvní strana zaměstnává, jakož i dalším dotčeným oddělením nebo agenturám ve svém rámci, jež jsou k tomu oprávněny pro účely probíhajícího společného výzkumu, pod podmínkou, že šíření uvedených informací je předmětem dohody o důvěrnosti a že jsou tyto informace okamžitě rozpoznatelné jako důvěrné v souladu s výše uvedenými ustanoveními.4. S předchozím písemným souhlasem smluvní strany, která poskytuje nezveřejňované informace podle této dohody, může přijímající smluvní strana tyto informace šířit ve větší míře, než to dovoluje odstavec 3. Smluvní strany spolupracují na vypracovávání postupů pro žádosti o tento předchozí písemný souhlas s rozsáhlejším šířením informací a pro jeho udělování a každá smluvní strana uděluje takový souhlas do té míry, do jaké jí to umožňují vnitrostátní politiky a právní a správní předpisy.B. Nezveřejňované nepísemné informaceS nepísemnými nezveřejňovanými informacemi či jinými důvěrnými nebo privilegovanými informacemi poskytovanými na seminářích nebo jiných schůzkách pořádaných na základě této dohody nebo s informacemi vzniklými v důsledku přidělení pracovníků či používání zařízení nebo při společných projektech zacházejí smluvní strany nebo jejich účastníci podle zásady uvedené v dohodě pro písemné informace, avšak pouze pod podmínkou, že příjemce těchto nezveřejňovaných nebo jiných důvěrných či privilegovaných informací byl před tím, než mu byly tyto informace sděleny, uvědomen o jejich důvěrné povaze.C. OchranaKaždá smluvní strana učiní vše, aby zaručila, že nezveřejňované informace, které získala na základě této dohody, budou v souladu s touto dohodou chráněny. Zjistí-li jedna ze smluvních stran, že nebude nebo pravděpodobně nebude schopna dodržet ustanovení o nešíření informací uvedená v odstavcích A a B, uvědomí o tom neprodleně druhou smluvní stranu. Smluvní strany se poté poradí o vhodných opatřeních, která mají přijmout.[1] Definice pojmů, na které je odkazováno v těchto zásadách, jsou uvedeny v příloze II.[2] Určující charakteristiky těchto plánů jsou uvedeny v příloze III.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIDEFINICEDUŠEVNÍ VLASTNICTVÍ : pojem vymezený v článku 2 Úmluvy o založení Světové organizace duševního vlastnictví podepsané ve Stockholmu dne 14. července 1967.ÚČASTNÍK : jakákoli fyzická nebo právnická osoba, včetně samotných smluvních stran, která se účastní projektu na základě této dohody.SPOLEČNÝ VÝZKUM : výzkum prováděný a/nebo financovaný společnými silami smluvních stran a případně zahrnující spolupráci účastníků obou smluvních stran.INFORMACE : vědecké nebo technické údaje, výsledky nebo metody výzkumu a vývoje vyplývající ze SPOLEČNÉHO VÝZKUMU, jakož i veškeré další informace, jejichž poskytnutí nebo výměnu na základě této dohody nebo v rámci výzkumu prováděného na základě této dohody smluvní strany a/nebo účastníci SPOLEČNÉHO VÝZKUMU považují za nezbytné.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIURČUJÍCÍ CHARAKTERISTIKY PLÁNU ZAVÁDĚNÍ VÝSLEDKŮ TECHNICKÉHO ROZVOJEPlán zavádění výsledků technického rozvoje je specifická dohoda, která se uzavírá mezi účastníky a která se týká provádění společného výzkumu a práv a povinností účastníků. Pokud jde o duševní vlastnictví, plán zavádění výsledků technického rozvoje obvykle upravuje zejména: vlastnictví, ochranu, práva užívání pro účely výzkumu a vývoje, využívání a šíření, včetně podmínek společného zveřejňování, práv a povinností hostujících vědeckých pracovníků a postupů při řešení sporů. Plán zavádění výsledků technického rozvoje se rovněž může vztahovat na obecné nebo zvláštní informace, udělování licencí a na konečné výsledky.--------------------------------------------------


text:
 31.10.2013
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 291/6
 DECISIONE DEL COMITATO MISTO SEE
 N. 55/2013
 del 3 maggio 2013
 che modifica gli allegati I (Questioni veterinarie e fitosanitarie) e II (Regolamentazioni tecniche, norme, prove e certificazioni) dell’accordo SEE
 IL COMITATO MISTO SEE,
 visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in seguito denominato «l’accordo SEE», in particolare l’articolo 98,
 considerando quanto segue:
 (1)
 Occorre integrare nell’accordo SEE il regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011, che rettifica il regolamento (UE) n. 208/2011 che modifica l’allegato VII del regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio e i regolamenti della Commissione (CE) n. 180/2008 e (CE) n. 737/2008 per quanto riguarda gli elenchi e i nomi dei laboratori di riferimento dell’Unione europea (1).
 (2)
 La presente decisione riguarda la legislazione relativa agli animali vivi diversi dal pesce e dagli animali d’acquacoltura. La legislazione relativa a questi argomenti non si applica all’Islanda, come specificato al paragrafo 2 della parte introduttiva del capitolo I dell’allegato I dell’accordo SEE. La parte della presente decisione riguardante il capitolo I dell’allegato I non si applica pertanto all’Islanda.
 (3)
 La presente decisione riguarda la legislazione relativa alle questioni veterinarie. La legislazione relativa alle questioni veterinarie non si applica al Liechtenstein fintanto che l’applicazione dell’accordo fra la Comunità europea e la Confederazione svizzera sul commercio di prodotti agricoli è estesa al Liechtenstein, come specificato negli adattamenti settoriali dell’allegato I dell’accordo SEE. La presente decisione, pertanto, non si applica al Liechtenstein.
 (4)
 Occorre pertanto modificare opportunamente gli allegati I e II dell’accordo SEE,
 HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
 Articolo 1
 L’allegato I dell’accordo SEE è modificato come segue:
 1)
 nel capitolo I, parte 1.1, punto 11 [regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio], al sesto trattino [regolamento (UE) n. 208/2011 della Commissione] è aggiunto quanto segue:
 «, modificato da:
 —
 32011 R 0880: Regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011 (GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8).»;
 2)
 nel capitolo I, parte 3.2, punto 41 [regolamento (CE) n. 737/2008 della Commissione], al primo trattino [regolamento (UE) n. 208/2011 della Commissione] è aggiunto quanto segue:
 «, modificato da:
 —
 32011 R 0880: Regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011 (GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8).»;
 3)
 nel capitolo I, parte 4.2, punto 90 [regolamento (CE) n. 180/2008 della Commissione], al primo trattino [regolamento (UE) n. 208/2011 della Commissione] è aggiunto quanto segue:
 «, modificato da:
 —
 32011 R 0880: Regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011 (GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8).»;
 4)
 nel capitolo II, punto 31 j [regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio], al quarto trattino [regolamento (UE) n. 208/2011 della Commissione] è aggiunto quanto segue:
 «, modificato da:
 —
 32011 R 0880: Regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011 (GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8).»
 Articolo 2
 Nell’allegato II dell’accordo, capitolo XII, punto 54zzzi [regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio], al quarto trattino [regolamento (UE) n. 208/2011 della Commissione] è aggiunto quanto segue:
 «, modificato da:
 —
 32011 R 0880: Regolamento (UE) n. 880/2011 della Commissione, del 2 settembre 2011 (GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8).»
 Articolo 3
 I testi del regolamento (UE) n. 880/2011 nelle lingue islandese e norvegese, da pubblicare nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, fanno fede.
 Articolo 4
 La presente decisione entra in vigore il 4 maggio 2013, a condizione che siano state effettuate tutte le notifiche previste all’articolo 103, paragrafo 1, dell’accordo SEE (2).
 Articolo 5
 La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
 Fatto a Bruxelles, il 3 maggio 2013
 Per il Comitato misto SEE
 Il presidente
 Gianluca GRIPPA
 (1) GU L 228 del 3.9.2011, pag. 8.
 (2) Non è stata comunicata l’esistenza di obblighi costituzionali.