type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 13.1.2012
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 9/1
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 21/2012
 z 11. januára 2012,
 ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Vulture (CHOP)]
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 510/2006 z 20. marca 2006 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (1), a najmä na jeho článok 7 ods. 4 prvý pododsek,
 keďže:
 (1)
 Žiadosť Talianska o registráciu názvu „Vulture“ bola v súlade s článkom 6 ods. 2 prvým pododsekom nariadenia (ES) č. 510/2006 uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie
 (2).
 (2)
 Komisii nebola v súlade s článkom 7 nariadenia (ES) č. 510/2006 oznámená žiadna námietka, tento názov sa teda musí zapísať do registra,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Názov uvedený v prílohe k tomuto nariadeniu sa zapisuje do registra.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 11. januára 2012
 Za Komisiu v mene predsedu
 Dacian CIOLOȘ
 člen Komisie
 (1) Ú. v. EÚ L 93, 31.3.2006, s. 12.
 (2) Ú. v. EÚ C 133, 4.5.2011, s. 13.
 PRÍLOHA
 Poľnohospodárske výrobky určené na ľudskú spotrebu uvedené v prílohe I k zmluve:
 Trieda 1.5.: Oleje a tuky (maslo, margarín, oleje, atď.)
 TALIANSKO
 Vulture (CHOP)


type: caselaw

text:
 26.5.2007
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 117/24
 Žaloba podaná 14. marca 2007 – Kliq (v konkurze)/Komisia
 (Vec T-82/07)
 (2007/C 117/38)
 Jazyk konania: holandčina
 Účastníci konania
 Žalobcovia: Jan Rudolf Maas a Cornelis Van den Bergh, správcovia konkurznej podstaty Kliq B. V., spoločnosti s ručením obmedzeným (Apeldoorn, Holandsko) (v zastúpení: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)
 Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev
 Návrhy žalobcov
 —
 zrušiť rozhodnutie Komisie z 19. júla 2006 vo veci C-30/2005,
 —
 zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.
 Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
 Žalobcovia napádajú rozhodnutie Komisie 2006/939/ES z 19. júla 2006 o opatreniach pomoci v prospech KG Holding NV, ktoré notifikovalo Holandsko (1).
 Uvedené opatrenie pomoci sa týkalo reštrukturalizačnej pomoci, ktorú chcelo Holandsko poskytnúť KG Holding NV tým, že by sa zmenil predtým schválený úver na záchranu a príslušné dlžné úroky na majetkovú účasť. V napadnutom rozhodnutí Komisia vyhlasuje, že opatrenie pomoci vo forme reštrukturalizačnej pomoci nie je zlučiteľné so spoločným trhom.
 Komisia takisto rozhodla, že Holandsko má vymáhať od KG Holding NV a jeho dcérskej spoločnosti Kliq BV tú časť pomoci, ktorú KG Holding NV previedol Kliq BV ako úver na záchranu, ktorý bol zmenený na majetkovú účasť a že Holandsko si má uplatniť u správcu konkurznej podstaty svoj nárok voči KG Holding NV a/alebo Kliq Reїntegratie ako veriteľ v konkurznom konaní.
 Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú po prvé, že Komisia neoprávnene namietala proti tomu, že v plnom rozsahu nadobudli akcie KG Holding v Kliq BV prostredníctvom vzájomného započítania povinnosti vložiť vklad oproti pohľadávke KG Holding voči Kliq BV, ktorá vznikla zo zmluvy o úvere. Uvádzajú, že to nebolo súčasťou rozhodnutia z 5. augusta 2005 (2), na základe ktorého začalo konanie. Tvrdia, že Komisia zneužila svoje právomoci a konala spôsobom, ktorý je v rozpore s právom na obranu a právom žalobcov byť vypočutý. Po druhé žalobcovia tvrdia, že Komisia nesprávne usúdila, že Kliq B.V. sa má považovať za príjemcu štátnej pomoci vo výške 9,25 miliónov EUR. Komisia vo svojom posúdení nesprávne nezohľadnila skutočnosť, že premena „úveru na záchranu na majetkovú účasť“, na ktorú odkazujú odôvodnenia č. 43 a 46 napadnutého rozhodnutia nemôže byť pripísaná členskému štátu Holandsko a preto nemôže byť klasifikovaná ako štátna pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. Žalobcovia v tejto súvislosti tvrdia, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia skutkových okolností. Podľa žalobcov je teda napadnuté rozhodnutie nesprávne po skutkovej ako aj právnej stránke, alebo prinajmenšom nezrozumiteľné a/alebo nedostatočne odôvodnené a v rozpore s článkom 87 ES a/alebo článkom 253 ES.
 Po tretie, žalobcovia uvádzajú, že Komisia nesprávne opomenula skonštatovať, že údajná pomoc môže narušiť hospodársku súťaž a obchod medzi členskými štátmi a závery Komisie v tejto súvislosti sú v každom prípade nedostatočne odôvodnené.
 Po štvrté, Komisia údajne nesprávne stanovila, že údajnú pomoc vo výške 9,25 miliónov EUR musí Holandsko vymáhať od KG Holding a Kliq BV. Z dôvodu konkurzu v prípade KG Holding, Kliq Reїntegratie a Kliq BV je vymáhanie súm údajnej pomoci podľa žalobcov trvalo nemožné a v každom prípade sa stalo bezvýznamné, keďže vymáhanie prostredníctvom uplatnenia nároku v konkurznom konaní týchto spoločností nie je potrebné a v skutočnosti sa stalo nadbytočným vo vzťahu k cieľu skončenia narušenia hospodárskej súťaže.
 Po piate, žalobcovia tvrdia, že Komisia nesprávne rozhodla, že suma, ktorá sa má vymáhať od KG Holding a Kliq BV zahŕňa takisto úroky od dátumu, od ktorého jednotlivé časti tejto sumy boli k dispozícii príjemcom až do dátumu skutočného vrátenia príslušných súm. Táto požiadavka je podľa žalobcov v rozpore s vnútroštátnym konkurzným právom.
 (1) Ú. v. EÚ L 366, 2006, s. 40.
 (2) Štátna pomoc C-30/2005 (ex N-78/2004) – Reštrukturalizačná pomoc pre KG Holding N.V. – Výzva na predloženie pripomienok podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o založení ES (Ú. v. EÚ C 280, 2005, s. 2).


type: wikipedia

text:
Domagoj Antolić (* 30. Juni 1990 in Zagreb) ist ein kroatischer Fußballspieler. Seit Anfang 2021 spielt er für den Damac FC in Saudi-Arabien.
 Karriere
 Verein
 Antolić begann seine Karriere in seiner Heimatstadt bei Dinamo Zagreb, wo er im März 2008 in der 1. HNL debütierte. Im Sommer 2008 wurde er an den Zweitligisten Lokomotiva Zagreb verliehen, mit dem er in die erste Liga aufstieg. Anschließend kehrte er zu Dinamo zurück und wurde dann 2010 von Lokomotiva fest verpflichtet. 2013 kehrte er wiederum zu Dinamo zurück. Im Januar 2018 schloss er sich dann dem polnischen Spitzenklub Legia Warschau an. Dort gewann er dreimal die Meisterschaft sowie einmal den Pokal. Seit Januar 2021 steht er nun beim Erstligisten Damac FC in Saudi-Arabien unter Vertrag.
 Nationalmannschaft
 Antolić spielte zwischen 2005 und 2013 insgesamt 33 Mal für diverse kroatische Jugendnationalmannschaften und erzielte dabei drei Treffer.
 Anschließend wurde der Mittelfeldspieler erstmals für die A-Nationalmannschaft nominiert und gab sein Debüt am 12. November 2014 in einem Testspiel gegen Argentinien (1:2). Bis 2017 folgten dann weitere fünf Einsätze.
 Erfolge
 Kroatischer Meister: 2008, 2010, 2011, 2014, 2015, 2016, 2018
 Kroatischer Pokalsieger: 2015, 2016, 2018
 Polnischer Meister: 2018, 2020, 2021
 Polnischer Pokalsieger: 2018
 Weblinks
 Domagoj Antolić in der Datenbank des kroatischen Fußballverbandes
 Fußballnationalspieler (Kroatien)
 Fußballspieler (Dinamo Zagreb)
 Fußballspieler (Lokomotiva Zagreb)
 Fußballspieler (Legia Warschau)
 Kroatischer Meister (Fußball)
 Kroate
 Geboren 1990
 Mann


text:
Il viaggio a Reims (titolo completo: Il viaggio a Reims ossia L'albergo del Giglio d'Oro) è un'opera buffa in un atto di Gioacchino Rossini su libretto di Luigi Balocchi ispirato da Corinna o l'Italia di Madame de Staël.
 L'opera fu composta per l'incoronazione di Carlo X a re di Francia e fu eseguita per la prima volta a Parigi, nel Théâtre Italien, il 19 giugno 1825.
 L'opera non ha una sua ouverture. La cosiddetta sinfonia de Il viaggio a Reims, derivata da una serie di danze de L'assedio di Corinto (1826), una delle quali era stata rielaborata da Rossini proprio su un auto-imprestito dai balletti finali de Il viaggio a Reims, è frutto di un'erronea attribuzione o di un falso storico. Essa è stata pubblicata a Milano, nel 1938, nella revisione di Giuseppe Piccioli, e fu eseguita per la prima volta al Teatro alla Scala, il 5 novembre 1938, sotto la direzione di Richard Strauss. Essa è stata in seguito ripetutamente registrata come presunta ouverture de Il viaggio a Reims, finché non è stato possibile addivenire alla ricostruzione della partitura.
 Vicende storiche
 L'opera, pur essendo formalmente costituita da un atto unico, è di dimensioni notevoli (dura circa tre ore) e fu in effetti suddivisa in tre parti alla sua prima rappresentazione. Essa ottenne comunque un deciso successo, dovuto soprattutto, da un lato, alla grande attesa dei parigini per la prima opera composta dal Cigno di Pesaro per la capitale francese, dall'altro alla fama e bravura dei numerosi artisti, tutti i gran nomi del canto italiano allora presenti a Parigi, con qualche rinforzo locale di rilievo.
 Dato il suo carattere celebrativo e d'occasione, l'opera non poteva entrare in repertorio, e infatti Rossini ne ritirò la partitura dopo sole tre rappresentazioni e ne impedì ogni altra esecuzione, limitandosi, tre anni dopo, a riutilizzarne egli stesso molti numeri per Le Comte Ory. Nel 1848, tuttavia, il Théâtre Italien riuscì in qualche modo a rimetterla in scena, su un nuovo libretto intitolato Andremo a Parigi?, per celebrare, questa volta, niente meno che le barricate rivoluzionarie. Dopo un'ulteriore fugace riapparizione come Il viaggio a Vienna, nel 1854, in occasione delle nozze tra Francesco Giuseppe e Elisabetta di Baviera, dell'opera non si ebbe più notizia e la partitura fu ritenuta per più di un secolo dispersa, fino al ritrovamento nel 1977, presso la Biblioteca del Conservatorio di Santa Cecilia a Roma, delle parti non prese in prestito per Le Comte Ory.
 Grazie alla Fondazione Rossini di Pesaro, la musicologa Janet Johnson coadiuvata da Philip Gossett ha ricostruito e pubblicato la partitura dell'opera, che è stata quindi rappresentata al Rossini Opera Festival di Pesaro il 18 agosto 1984, con la direzione d'orchestra di Claudio Abbado in una memorabile produzione con la regia di Luca Ronconi e la scenografia di Gae Aulenti. La prestigiosa compagnia di canto annoverava, tra le prime parti, nomi come quelli di Cecilia Gasdia, Lucia Valentini Terrani, Lella Cuberli, Katia Ricciarelli, Samuel Ramey, Ruggero Raimondi, Enzo Dara e Leo Nucci, mentre tra i comprimari figuravano cantanti del livello di Bernadette Manca di Nissa, William Matteuzzi e Giorgio Surjan. Da allora l'opera è stata ripresa, dapprima in molti dei maggiori teatri d'opera del mondo, come nella prima del 1985 al Teatro alla Scala di Milano con lo stesso cast con Chris Merritt come Libenskof ed Armando Ariostini come Antonio; nel 1986 a Saint Louis (Missouri); nel 1987 al Guildhall School of Music and Drama di Londra; nel 1992 al Royal Opera House, Covent Garden di Londra con Carlo Rizzi (direttore d'orchestra), Montserrat Caballé, Renée Fleming, John Aler e Sylvia McNair; nel 2005 al Grand Théâtre de Monte Carlo con Patrizia Ciofi, Sara Mingardo, Rockwell Blake e Raimondi; nel 2007 al Washington National Opera per il Teatro Mariinskij; nel 2012 al Teatro Comunale di Firenze con Domenico Balzani; e ancora fino ad una delle ultime rappresentazioni nel 2017 al Teatro dell'Opera di Roma con la direzione di Stefano Montanari con Maria Grazia Schiavo nel ruolo della Contessa di Folleville, poi anche in molti teatri di provincia come al Teatro Sociale di Como per la prima del settembre 2018.
 Contrariamente alle aspettative, lo straordinario numero di cantanti necessario per rappresentare Il viaggio a Reims e la relativa gracilità della sua trama, invece di esserne un ostacolo alla diffusione, la facilitano. Da una parte si è visto che, essendo le parti vocali non particolarmente estese, l'opera può essere affidata agevolmente a una compagnia di giovani, dall'altra essa offre a registi fantasiosi la possibilità di sbizzarrirsi in trovate scenotecniche e registiche (come nel 2003 nell'allestimento di Dario Fo all'Opera di Helsinki o di Damiano Michieletto all'Opera di Roma nel 2017)
 Trama
 A Plombières, nell'albergo termale "Il Giglio d'Oro" sono radunati ospiti illustri che si preparano a partire insieme per Reims per assistere all'incoronazione di re Carlo X.Madama Cortese, proprietaria dello stabilimento, dà ordine alla servitù di affrettare i preparativi per il viaggio. Le belle e capricciose dame dell'alta società, la contessa di Folleville, la vedova polacca Melibea e Corinna, una famosa improvvisatrice romana, vengono corteggiate, con maggiore o minor successo, dai nobili della compagnia: il barone Trombonok, il Grande spagnolo Don Alvaro, il conte russo Liebenskof, il console inglese Lord Sidney e il Cavalier Belfiore.Don Profondo, appassionato antiquario, si intromette nei preparativi di viaggio facendo un catalogo dei tesori degli ospiti.Dopo varie dichiarazioni d'amore, accettate o rifiutate, litigi e riappacificazioni, e dopo che si è potuto recuperare il guardaroba della Contessa, finalmente si è pronti per la partenza.In questo istante arriva la notizia che non si trovano più cavalli per Reims. Dopo un momento di sbigottimento generale, la contessa, offrendo ospitalità alla compagnia, propone di partire il mattino seguente con la diligenza giornaliera per Parigi, dove si stanno allestendo grandi festeggiamenti per il re di ritorno da Reims.Per la sera viene organizzato un banchetto durante il quale, tra canti e balli, i convitati intonano gli inni delle rispettive nazioni e alla fine Corinna improvvisa sulle virtù di Carlo X.
 Personaggi e interpreti
 Organico orchestrale
 La partitura di Rossini prevede l'utilizzo di
 3 flauti (III. anche ottavino), 2 oboi, 2 clarinetti, 2 fagotti
 4 corni, 2 trombe, 3 tromboni, serpentone (solo nel Coro N.9)
 timpani, grancassa, piatti, triangolo, campanelli, banda turca
 arpa
 archi
 Per i recitativi secchi
 pianoforte (violoncello e contrabbasso ad libitum)
 Struttura musicale
 Atto unico
 Introduzione Presto, presto, su coraggio - Di vaghi raggi adorno - I forestieri presto sen vanno (Maddalena, Coro, Don Prudenzio, Antonio, Madama Cortese)
 Aria Partir, o ciel! Desio (Contessa)
 Sestetto e Cavatina Sì, di matti una gran gabbia - Arpa gentil (Trombonok, Don Profondo, Don Alvaro, Melibea, Libenskof, Madama Cortese, Corinna)
 Scena ed Aria Invan strappar dal core (Sidney, Coro)
 Recitativo accompagnato e Duetto Nel suo divin sembiante (Belfiore, Corinna)
 Aria Medaglie incomparabili (Don Profondo)
 Gran pezzo concertato a 14 voci A tal colpo inaspettato - Signori, ecco una lettera (Contessa, Madama Cortese, Corinna, Delia, Melibea, Modestina, Libenskof, Belfiore, Zefirino, Don Alvaro, Sidney, Trombonok, Don Profondo, Prudenzio)
 Recitativo accompagnato e Duetto D'alma celeste - Al barbaro rigore (Melibea, Libenskof)
 Finale:
 Ritornello
 Coro L'allegria è un sommo bene
 Inno tedesco Or che regna tra le genti (Trombonok)
 Polacca Ai prodi guerrieri (Melibea)
 Inno russo Onor, gloria ed alto omaggio (Libenskof)
 Canzone spagnolo Omaggio all'augusto duce (Don Alvaro)
 Canzone inglese Del grand'Enrico (Sidney)
 Canzone francese Madre del nuovo Enrico (Belfiore, Contessa)
 Tirolese Più vivace e più fecondo (Madama Cortese, Don Profondo)
 Strofe d'improvviso All'ombra amena (Corinna)
 Coro Viva il diletto augusto regnator (Tutti)
 Brani significativi
 Che miro! ah! qual sorpresa!, scena (Contessa, Tutti)
 Sì, di matti una gran gabbia, sestetto (Barone, Don Profondo, Don Alvaro, Melibea, Conte, Madama Cortese)
 Medaglie incomparabili, aria di Don Profondo
 Ah! A tal colpo inaspettato, gran pezzo concertato a 14 voci
 All'ombra amena, strofe di improvviso di Corinna
 Discografia
 Videografia
 Note
 Bibliografia
 Marco Beghelli e Nicola Gallino (a cura di), Tutti i libretti di Rossini, Milano, Garzanti, 1991. ISBN 88-11-41059-2
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Opere liriche di Gioachino Rossini
 Opere liriche in lingua italiana
 Opere liriche basate su opere letterarie


text:
N:o C 133/ 14 FI Euroopan yhteisôjen virallinen lehti 4.5.96
 2 . Jos vastaus kysymykseen 1 on kielteinen, onko Vergoe 3 , että 29.5.1985 kaapelitelevisiolähetystoiminnasta
 dinsregeling voor uittreding van werknemers in de tehty vakiosopimus ja kaikki sen perusteella tehdyt
 landbouw'hin perustuvaa avustusta tällöin pidettävä sopimukset ovat ristiriidassa ETY:n perustamisso
 asetuksen ( ETY ) N:o 1612/68 7 artiklan toisessa koh pimuksen 7 artiklan kanssa,
 dassa tarkoitettuna sosiaalietuutena ? Jos on, onko
 sellaisen edellytyksen asettamista, jonka mukaan kysei 4 , että Buman osallistuminen kaapeliradiolähetyksistä
 sen työntekijän on asuttava Alankomaissa, pidettävä tehtyyn sopimukseen sellaisena , kuin se on tehty,
 asetuksen 7 artiklassa kiellettynä kansalaisuuteen perus on ristiriidassa perustamissopimuksen 86 artiklan
 tuvana syrjintänä ? kanssa,
 5 , että Alankomaiden valtion menettely sen osallistu
 (') Bestuursbesluit no . 403 van de Stichting Ontwikkelings- en essa kaapelilähetyksistä tehtyjen vakiosopimusten
 Saneringsfonds voor de Landbouw, Stcrt. 1988 , 114 ( maata valmisteluun ja niiden käytännön toimeenpanoon
 louden kehittämis- ja tervehdyttämisrahaston hallinnollinen
 asetus n:o 403 ) siten, että yleishyödyllisten yritysten laskuja koro
 tettiin, on ristiriidassa Alankomaiden valtiolle
 90 artiklan mukaan kuuluvien velvollisuuksien
 kanssa,
 6 , että Buman käyttöoikeuksista tehtyjen vakiosopi
 musten 2, 3 , 5 , 6 , 8 ja 9 kohdilla rikotaan 2 päivänä
 Casper Koelmanin 4.3.1996 tekemä valitus Euroopan kesäkuuta 1971 tehtyä komission päätöstä Gema I
 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ( EYVL L 134, s . 15 ), että nämä kohdat ovat
 9.1.1996 antamasta tuomiosta asiassa T-5 75/93 , Casper ristiriidassa ETY:n perustamissopimuksen 86 artik
 Koelman vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tuki lan kanssa ja rajoittavat kilpailua sen vuoksi, että
 niissä annetaan Bumalle mahdollisuus määräävän
 väliintulijana BUMA
 markkina-aseman väärinkäyttöön tekijänoikeuk
 ( Asia C-59/96 P )
 sien haltijoiden kustannuksella ,
 ( 96/C 133/29 )
 ja että yhteisöjen tuomioistuin tämän vuoksi
 Casper Koelman on valittanut 4.3.1996 Euroopan yhteisö B. kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
 jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
 oikeusasteen tuomioistuimen 9.1.1996 antamasta tuomios 9.1.1996 antaman tuomion asiassa T-575/93 ja
 ta asiassa T-575/93 , Casper Koelman vastaan Euroopan 1 , toteaa perustamissopimuksen 173 ja 174 artiklan
 yhteisöjen komissio, jota tuki väliintulijana BUMA. Valit perusteella pätemättömäksi komission päätöksen
 tajan edustaja on R. V. H. Jonker ja prosessiosoite olla ryhtymättä asetuksen N:o 17 3 artiklassa
 Luxemburgissa c/o R. Pels, 12 , rue Léon Thyes . tarkoitettuun menettelyyn sen kantajan 26.10.1990
 tekemän valituksen johdosta, jossa oli kysymys
 Valittaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin kahdesta 29.5.1985 tehdystä nk . kaapelisopimuk
 sesta ja niissä todetuista rikkomisista ,
 A. toteaa , 2 , velvoittaa komission korvaamaan Koelmanille tälle
 komission menettelystä aiheutunut vahinko sekä
 1 , että tekijänoikeuksien haltijoille on taattava vapaa
 valinnan mahdollisuus niiden valitessa sitä järjes 3 , velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäynti
 töä, jonka hoidettavaksi ne antavat näihin oikeuk kulut .
 siinsa liittyvät asiat, ja että näitä oikeuksia hoitaville
 yrityksille on taattava tasapuoliset mahdollisuudet Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 päästä markkinoille ja niitä on suojeltava sellaisten
 sävellysteosten tekijänoikeuksien alalla olevien Valittaja vetoaa valituksessaan siihen, että ensimmäisen
 monopolien ja muiden vastaavien järjestöjen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut virheellisesti EY:n
 harjoittamalta määräävän markkina-aseman perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdasta ilmeneviä
 väärinkäytöltä, jotka määräävän markkina-ase perusteita ja tehnyt täten ilmeisen arviointivirheen sekä
 mansa perusteella myyvät nk . blanco-lisenssejä ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa .
 jotka takuulausekkeita käyttämällä loukkaavat
 tekijänoikeuksia voidakseen tällä tavoin kilpailua
 poistamalla valvoa oikeuksien hoitoa koskevia
 markkinoita siten, että siitä aiheutuu tarpeettomia
 rajoituksia vapaalle kaupankäynnille, Euroopan yhteisöjen komission 5.3.1996 Ranskan tasaval
 taa vastaan nostama kanne
 2 , että molemmat 29.5.1985 kaapelitelevisio- ja kaa
 ( Asia C-60/96 )
 peliradiolähetystoiminnasta tehdyt sopimukset ja
 kaikki näiden perusteella tehdyt sopimukset ovat ( 96/C 133/30 )
 ristiriidassa ETY:n perustamissopimuksen 85 artik
 lan 1 kohdan kanssa ja tämän vuoksi pätemättö Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.3.1996 Euroo
 miä , pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasa
 ---pagebreak--- 4.5.96 H Euroopan yhteisôjen virallinen lehti N:o C 133/ 15
 valtaa vastaan . Kantajan asiamiehinà ovat Hélène Michard Espanjan suurlähetystö, 4—6 , boulevard E. Servais, on
 ja Enrico Traversa ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o nostanut 6.3.1996 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa
 Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg. kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan .
 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
 a ) toteaa, että antamalla ja pitämällä voimassa hallinnol — kumoaa tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien
 lisen määräyksen, jolla yhteisöjen lainsäädännössä pel osalta vuodeksi 1996 vahvistettavista suurimmista sal
 kästään kiinteän omaisuuden vuokraukseen varattua lituista saaliista ja niiden pyyntiä koskevista tietyistä
 vapautusta arvonlisäverosta laajennetaan koskemaan edellytyksistä 22 päivänä joulukuuta 1 995 annetun
 tiettyjä irtaimistoon kuuluvia tavaroita, Ranska on neuvoston asetuksen ( EY ) N:o 3074/95 ( J ) liitteen sar
 jättänyt täyttämättä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolain dellia koskevan kohdan,
 säädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonli
 säjärjestelmä : yhdenmukainen määräytymisperuste 17 — velvoittaa vastajaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktii lut.
 vin 77/388/ETY ( kuudes arvonlisäverodirektiivi ) 2
 artiklan mukaan sille kuuluvat velvoitteet,
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 b ) velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden
 käyntikulut. Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
 asiassa C-179/95 ( 2 ) esitettyjä .
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 (!) EYVL N:o L 330 , 30.12.1995 , s . 1
 Komissio katsoo, että sellaisten tiettyjen irtaimistoon ( 2 ) EYVL N:o C 208 , 12.8.1995 , s. 10
 kuuluvien tavaroiden kuten telttojen, matkailuperävaunu
 jen ja siirrettävien majoitustilojen vuokrauksen vapauttami
 nen arvonlisäverosta ylittää ainoastaan kiinteän omaisuu
 den vuokraukseen sovellettavan kuudennen direktiivin 13
 artiklan B kohdan b kohdan mukaiset rajat.
 Komission mukaan sellainen tiettyjen irtaimistoon kuulu Bundesfinanzhofin 13.12.1995 tekemällään päätöksellä
 vien tavaroiden vuokrauspalvelujen tarjoamista koskeva esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Finanzamt Ber
 vaihteleva tulkinta, joka on aikaansaatu sekoittamalla gisch Gladbach vastaan Werner Skripalle
 kansallisen lain perusteiden nojalla vuokralle tarjoaminen ( Asia C-63/96 )
 sekä hotellityyppisen tai sen kanssa samaa tarkoitusta
 palvelevan majoitustoiminnan tarjoaminen keskenään, on ( 96/C 133 /32 )
 katsottava sellaiseksi merkittäväksi haitaksi , joka asettaa
 kuudennessa direktiivissä käyttöön otetun irtaimistoon
 Bundesfinanzhof ( XI. Sénat) on pyytänyt 13.12.1995 teke
 kuuluvien tavaroiden vuokrausta koskevan yhdenmukaisen
 mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
 verotusjärjestelmän yhteisössä kyseenalaiseksi .
 tuomioistuimen kirjaamoon 8.3.1996 , Euroopan yhteisöjen
 tuomioistuimelta asiassa Finanzamt Bergisch Gladbach
 Komissio korostaa myös, että vapautusta koskevia sään vastaan Werner Skripalle ennakkoratkaisua seuraaviin
 nöksiä on tulkittava ahtaasti, koska ne muodostavat poik kysymyksiin :
 keuksen direktiivin, jossa on otettu käyttöön taloudellisen
 toiminnan yhteinen verotusjärjestelmä yhteisössä , peruspe
 riaatteesta . 1 . Onko neuvoston myöntämä lupa ottaa käyttöön veron
 kiertämisen estämiseksi direktiivistä 77/388/ETY (*)
 poikkeavia erityistoimenpiteitä, joiden mukaan lähisu
 (M EYVL 1977, N:o L 145 , s . 1 kulaisten välisten vastikkeellisten suoritusten yhtey
 dessä veron vähimmäisperusteeksi asetetaan direktiivin
 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 1 kohdan c alakoh
 dassa tarkoitetut kustannukset, myös silloin direktiivin
 77/388/ETY 27 artiklan mukainen, kun sovittu vastike
 on markkinahintojen mukainen mutta pienempi kuin
 veron vähimmäisperuste, jolloin kyseessä ei ole veron
 Espanjan kuningaskunnan 6.3.1996 Euroopan unionin kiertäminen ?
 neuvostoa vastaan nostama kanne
 (Asia C-61/96) 2 . Voiko jäsenvaltio vedota verovelvollista vastaan direk
 ( 96/C 133/31 ) tiivin 77/388/ETY 27 artiklassa tarkoitettuihin erityis
 toimenpiteisiin verosäännöksinä , kun neuvoston teke
 mää lupapäätöstä ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen
 Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään valtionasiamies virallisessa lehdessä eikä direktiivin 77/388/ETY 27
 Rosario Silva de Lapuerta , prosessiosoite Luxemburgissa artiklan 2—4 kohdissa tarkoitettua lupamenettelyä ole


type: contracts

text:
N° L 50 / 8 Diario Oficial de las Comunidades Europeas 28 . 2 . 86
 ACUERDO
 en forma de canje de notas entre la Comunidad Económica Europea y Turquía por el que se fija ,
 para el período del 1 de noviembre de 1985 al 28 de febrero de 1986 , el importe adicional que debe
 deducirse de la exacción reguladora aplicable a la importación en la Comunidad de aceite de oliva
 sin tratar originario de Turquía
 Nota n i
 Señor . . . ,
 El Anexo IV de la Decisión n° 1 / 77 del Consejo de Asociación CEE-Turquía , de 17 de mayo de
 1977 , relativa a las nuevas concesiones de importación a los productos agrícolas turcos en la
 Comunidad , prevé , en relación con el aceite de oliva sin tratar de la subpartida 15.07 A I del
 arancel aduanero común , que el importe que haya de deducirse del importe de la exacción
 reguladora , en virtud de lo dispuesto en el artículo 2 de la Decisión , podrá ser aumentado con un
 importe adicional , en las mismas condiciones y según las mismas modalidades que las previstas
 para la aplicación de dicho artículo , para tener en cuenta determinados factores y en función de las
 condiciones del mercado de aceite de oliva .
 En relación con el período que va desde el 1 de noviembro de 1985 al 28 de febrero de 1986 , tengo
 el honor de comunicarle que , sobre la base de los criterios previstos en el Anexo anteriormente
 mencionado , la Comunidad adoptará las medidas necesarias para que el importe adicional sea de
 10,88 ECUS por 100 kilogramos .
 Le agradecería tuviera a bien acusar recibo de la presente Nota y confirmarme el acuerdo de su
 Gobierno sobre su contenido .
 Le ruego acepte , Señor . . . , el testimonio de mi más alte consideración .
 En nombre del Consejo
 de las Comunidades Europeas
 Nota n° 2
 Señor . . . ,
 Tengo el honor de acusar recibo de su Nota con fecha de hoy , redactada en los siguientes
 términos :
 « El Anexo IV de la Decisión n° 1 / 77 del Consejo de Asociación CEE-Turquía , de 17 de mayo
 de 1977 , relativa a las nuevas concesiones de importación a los productos agrícolas turcos en la
 Comunidad, prevé, en relación con el aceite de oliva sin tratar de la subpartida 15.07 A I del
 arancel aduanero común, que el importe que haya de deducirse del importe de la exacción
 reguladora , en virtud de lo dispuesto en el artículo 2 de la Decisión , podrá ser aumentado con
 un importe adicional , en las mismas condiciones y según las mismas modalidades que las
 previstas para la aplicación de dicho artículo , para tener en cuenta determinados factores y en
 función de las condiciones del mercado de aceite de oliva .
 En relación con el período que va desde el 1 de noviembre de 1985 al 28 de febrero de 1986 ,
 tengo el honor de comunicarle que, sobre la base de los criterios previstos en el Anexo
 anteriormente mencionado , la Comunidad adoptará las medidas necesarias para que el importe
 adicional sea de 10,88 ECUS por 100 kilogramos .
 Le agradecería tuviera a bien acusar recibo de la presente Nota y confirmarme el acuerdo de su
 Gobierno sobre su contenido .»
 Le confirmo el acuerdo de mi Gobierno sobre lo que precede .
 Le ruego acepte, Señor . . . , el testimonio de mi más alta consideración .
 Por el Gobierno
 de la República de Turquía


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0751
 2002/751/EY: EU—Tšekki-assosiaationeuvoston päätös N:o 3/2002, tehty 18 päivänä kesäkuuta 2002, Tšekin osallistumista yhteisön Fiscalis-ohjelmaan koskevista ehdoista
 Virallinen lehti nro L 246 , 13/09/2002 s. 0030 - 0032
 EU-Tsekki-assosiaationeuvoston päätös N:o 3/2002,tehty 18 päivänä kesäkuuta 2002,Tsekin osallistumista yhteisön Fiscalis-ohjelmaan koskevista ehdoista(2002/751/EY)ASSOSIAATIONEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tsekin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Eurooppa-sopimuksen(1),ottaa huomioon Eurooppa-sopimuksen lisäpöytäkirjan(2), joka koskee Tsekin osallistumista yhteisön ohjelmiin, ja erityisesti sen 1 ja 2 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Lisäpöytäkirjan 1 artiklan mukaan Tsekki voi osallistua yhteisön puiteohjelmiin, erityisohjelmiin, hankkeisiin tai muuhun toimintaan usealla alalla.(2) Mainitussa 1 artiklassa määrätään myös mahdollisuudesta lisätä lueteltuihin toiminnan aloihin muita yhteisön toiminnan aloja.(3) Lisäpöytäkirjan 2 artiklan mukaan assosiaationeuvosto päättää ehdoista, jotka koskevat Tsekin osallistumista 1 artiklassa tarkoitettuun toimintaan,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaTsekki osallistuu yhteisön Fiscalis-ohjelmaan, jäljempänä "ohjelma", liitteissä I ja II olevien ehtojen mukaisesti; kyseiset liitteet ovat erottamaton osa tätä päätöstä.2 artiklaTätä päätöstä sovelletaan ohjelman jäljellä olevan keston ajan. Jos yhteisö kuitenkin päättää ohjelman keston pidentämisestä ilman, että sen sisältöä muutetaan olennaisesti, myös päätöksen voimassaoloaikaa pidennetään vastaavasti ja automaattisesti, jollei jompikumpi osapuoli vastusta tätä.3 artiklaTämä päätös tulee voimaan päivänä, jona assosiaationeuvosto tekee sen.Tehty Brysselissä 18 päivänä kesäkuuta 2002.Assosiaationeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Kavan(1) EYVL L 360, 31.12.1994, s. 2.(2) EYVL L 317, 30.12.1995, s. 45.LIITE IEHDOT TSEKIN OSALLISTUMISELLE FISCALIS-OHJELMAAN1. Sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmiä vahvistavan yhteisön toimintaohjelman (Fiscalis-ohjelma) hyväksymisestä 30 päivänä maaliskuuta 1998 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 888/98/EY(1) 7 artiklan mukaan Tsekki voi osallistua Fiscalis-ohjelmaan, jäljempänä "ohjelma", Eurooppa-sopimuksessa tai sen lisäpöytäkirjassa vahvistetuin edellytyksin ja siltä osin kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden. Tsekin osallistumista ohjelmaan liittyviin toimiin koskevat seuraavat ehdot:- 4 artiklassa (viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmät, käsikirjat ja oppaat) tarkoitetut toimet sallitaan siltä osin kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden,- 5 artiklan 1 kohdassa (virkamiesvaihdot) ja 2 kohdassa (seminaarit) sekä 6 artiklassa (yhteinen koulutusaloite) tarkoitetut toimet sallitaan kyseisissä artikloissa määrätyin ehdoin,- 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja toimia (monenväliset valvontatoimet) ei voida sallia, koska alan yhteistyötä koskevaa yhteisön oikeudellista kehystä sovelletaan direktiivin 77/799/ETY(2) ja asetuksen (ETY) N:o 218/92(3) mukaisesti ainoastaan Euroopan unionin jäsenvaltioihin.2. Tsekin virkamiesten seminaareja ja vaihtoja koskevien hakemusten tekemiseen, arviointiin ja valintaan sovelletaan samoja ehtoja kuin Euroopan unionin 15 jäsenvaltion kansallisiin virkamiehiin.3. Liitteessä II vahvistetaan rahoitusosuus, joka Tsekin on maksettava Euroopan unionin yleiseen talousarvioon kunkin varainhoitovuoden alussa kattaakseen sen ohjelmaan osallistumisesta aiheutuvat kustannukset vuosina 2001-2002. Assosiaatiokomitea voi tarvittaessa mukauttaa tätä rahoitusosuutta Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tsekin tasavallan assosiaatiosta tehdyn Eurooppa-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan määräysten mukaisesti.4. Tsekin edustajat osallistuvat tarkkailijoina itseään koskevien asioiden osalta päätöksen N:o 888/98/EY 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvän komitean toimintaan. Tsekin edustajat eivät ole läsnä komitean kokouksissa muita asioita käsiteltäessä eivätkä äänestyksissä.5. Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Tsekki tekevät voimassa olevien säännösten rajoissa kaikkensa helpottaakseen edellytykset täyttävien henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja oleskelua Tsekissä ja unionin jäsenvaltioissa, jotta nämä voisivat osallistua tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluviin ohjelmiin.6. Tsekki ja Euroopan yhteisöjen komissio arvioivat yhteistoiminnassa jatkuvasti Tsekin osallistumista ohjelmaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission ja Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen sellaisten tehtävien hoitoa, jotka koskevat ohjelman seurantaa ja arviointia päätöksen N:o 888/98/EY nojalla. Tsekki toimittaa tarvittavat kertomukset komissiolle ja osallistuu yhteisön siinä yhteydessä määräämiin muihin erityistoimiin.7. Hakemusmenettelyssä, sopimuksissa, annettavissa kertomuksissa ja muissa ohjelman hallinnollisissa järjestelyissä käytettävän kielen on oltava jokin Euroopan yhteisön virallisista kielistä.8. Yhteisö ja Tsekki voivat lopettaa tämän päätöksen mukaisen toiminnan milloin tahansa ilmoittamalla asiasta kirjallisesti kaksitoista kuukautta aikaisemmin. Lopettamishetkellä käynnissä olevia toimia jatketaan, kunnes ne saadaan päätökseen tässä päätöksessä säädettyjen edellytysten mukaisesti.(1) EYVL L 126, 28.4.1998, s. 1.(2) EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(3) EYVL L 24, 1.2.1992, s. 1.LIITE IITSEKIN RAHOITUSOSUUS FISCALIS-OHJELMASTA1. Tsekin rahoitusosuus lisätään Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion kunakin vuonna käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen määrään, jotta voidaan täyttää komission taloudelliset velvoitteet, jotka johtuvat Fiscalis-ohjelman, jäljempänä "ohjelma", täytäntöönpanoon, hallinnointiin ja toimintaan liittyvästä työstä.2. Rahoitusosuuden laskennassa on otettu huomioon 146 euron keskimääräinen päiväraha ja 695 euron keskimääräinen matkakulukorvaus; nämä kulut aiheutuvat osallistumisesta seminaareihin ja vaihtoihin. Rahoitusosuuden laskennassa on arvioitu, että Tsekki osallistuu vuosittain keskimäärin 15 seminaariin ja 25 vaihtoon. Rahoitusosuutta voidaan mukauttaa kunkin vuoden alussa, jotta voidaan ottaa huomioon niiden toimien todellinen määrä, joihin Tsekki suunnittelee osallistuvansa kyseisenä vuonna. Mukautus tehdään 6 kohdassa tarkoitetulla komission Tsekille toimittamalla rahoituspyynnöllä.3. Tsekin rahoitusosuus on 109638 euroa kunakin osallistumisvuonna, jollei 2 kohdan edellytysten mukaisesti toisin määritetä. Tästä määrästä 7173 euroa on tarkoitettu käytettäväksi sellaisten hallinnollisten lisäkustannusten kattamiseen, jotka liittyvät komission vastuulla olevaan ohjelman hallinnointiin ja jotka aiheutuvat Tsekin osallistumisesta siihen.4. Tsekki maksaa 3 kohdassa tarkoitetut vuotuiset hallinnolliset lisäkustannukset kansallisesta talousarviostaan.5. Tsekki maksaa jäljelle jäävistä osallistumiskuluistaan 50 prosenttia vuoden 2001 kansallisesta talousarviostaan ja 60 prosenttia vuonna 2002.Jollei Phare-ohjelman erillisistä ohjelmointimenettelyistä muuta johdu, loput 50 prosenttia maksetaan Tsekin Phare-määrärahojen vuoden 2001 osuudesta, jos kyseiset budjettivarat ovat käytettävissä, ja vastaavasti 40 prosenttia vuonna 2002. Pyydetyt Phare-varat siirretään Tsekille erillisellä rahoituspöytäkirjalla. Nämä varat muodostavat yhdessä Tsekin kansallisesta talousarviosta tulevan osan kanssa Tsekin kansallisen rahoitusosuuden, josta se suorittaa maksuja komission vuotuisten rahoituspyyntöjen mukaisesti.6. Ohjelmassa sovelletaan Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavaa 21 päivänä joulukuuta 1977 annettua varainhoitoasetusta(1) erityisesti Tsekin rahoitusosuuden hallinnoinnin osalta.Tämän päätöksen tullessa voimaan komissio esittää Tsekille yhden tai useamman rahoituspyynnön maan tämän vuoden toimien kustannusten rahoitusosuutta vastaavista varoista. Rahoitusosuus ilmoitetaan euroina, ja se maksetaan komission euromääräiselle pankkitilille.Tsekki maksaa rahoitusosuutensa rahoituspyynnön mukaisesti seuraavasti:- kansallisesta talousarviosta rahoitettava osuus maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua rahoituspyynnön lähettämisestä,- Phare-ohjelmasta rahoitettava osuus maksetaan viimeistään 30 päivän kuluttua vastaavien Phare-varojen lähettämisestä Tsekille.Jos rahoitusosuuden maksu viivästyy, Tsekki maksaa viivästyskorkoa maksamattomasta määrästä eräpäivästä alkaen. Viivästyskorkona käytetään eräpäivänä voimassa olevaa Euroopan keskuspankin euromääräisiin toimiinsa soveltamaa korkoa korotettuna 1,5 prosenttiyksiköllä.7. Päivärahoja sovelletaan kaikkiin ohjelman osallistujiin, ja komissio määrittelee ne maittain. Komissio maksaa Tsekille ensimmäisen ennakkomaksun kunkin vuoden alussa. Vuoden puolessavälissä voidaan maksaa toinen ennakkomaksu riippuen siitä, missä määrin Tsekki tosiasiallisesti on osallistunut ohjelman toimiin ja missä määrin sen arvioidaan osallistuvan toimiin loppuvuonna. Asiasta vastaava Tsekin viranomainen käyttää ennakkomaksut Tsekin osanottajien matkalippujen ja päivärahojen maksamiseen.8. Komissio suorittaa Tsekin edustajien ja asiantuntijoiden matka- ja oleskelukulut, jotka aiheutuvat osallistumisesta tarkkailijoina liitteessä I olevassa 4 kohdassa tarkoitetun komitean työskentelyyn, samoin perustein kuin Euroopan unionin jäsenvaltioiden osalta.(1) EYVL L 356, 31.12.1977, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 762/2001 (EYVL L 111, 20.4.2001, s. 1).


text:
 29.1.2011
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 30/55
 2010. december 6-án benyújtott kereset — Novatex kontra Tanács
 (T-556/10. sz. ügy)
 ()
 2011/C 30/97
 Az eljárás nyelve: angol
 Felek
 Felperes: Novatex Ltd. (Karachi, Pakisztán) (képviselő: B. Servais, ügyvéd)
 Alperes: az Európai Unió Tanácsa
 Kereseti kérelmek
 —
 A Törvényszék semmisítse meg az Iránból, Pakisztánból és az Egyesült Arab Emírségekből származó egyes polietilén-tereftalátok behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2010. szeptember 27-i 857/2010/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (1);
 —
 a Tanácsot kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Keresetének alátámasztására a felperes két jogalapra hivatkozik:
 Első jogalap, amellyel a felperes azt állítja, hogy a Tanács megsértette az 597/2009/EK tanácsi rendelet (2) 3. cikkét, amikor tévesen következtetett arra, hogy a Végleges Adórendszer (VA) egy olyan konstrukció, amely elengedi a kormányzati bevételeket, és következésképpen pénzügyi támogatást képez, és hogy a VA gazdasági előnyt nyújt a felperesnek. A felperes a következőket állítja:
 —
 a Végleges Adórendszert az 597/2009/EK tanácsi rendeletnek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás irányadó rendelkezésével és a WTO-nak az e rendelkezésre vonatkozó esetjogával összhangban értelmezett 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja alapján nem lehet pénzügyi támogatásnak tekinteni.
 —
 a vitatott rendelet sérti az 597/2009/EK tanácsi rendeletnek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás irányadó rendelkezésével összhangban értelmezett 3. cikke (2) bekezdését, amikor arra következtet, hogy a Végleges Adórendszer gazdasági előnyt nyújt a felperesnek.
 Második jogalap, amellyel a felperes azt állítja, hogy a Tanács megsértette:
 —
 az 597/2009/EK tanácsi rendeletnek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás irányadó rendelkezésével összhangban értelmezett 3. cikke (2) bekezdését és 6. cikke b) pontját, amikor a vizsgálati időszakban a piacon fennálló — és a Pakisztáni Állami Bank honlapján megtalálható — kereskedelmi kamatlábat alkalmazta a felperes által megkötött hitelszerződés idején fennálló kereskedelmi kamatláb helyett;
 —
 az 597/2009/EK tanácsi rendeletnek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás irányadó rendelkezésével összhangban értelmezett 7. cikkének (2) bekezdését, amikor nem megfelelő nevezőt, azaz az exportforgalmat alkalmazta, miközben a megfelelő nevező a forgalom volt.
 (1) HL 2010. L 254. 10. o.
 (2) Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 188., 93. o.)


type: other

text:
Het Gerechtshof deed uitspraak over de zaak, lees hier | JPR Advocaten
 Geschreven op 17 juli 2018 • Auteur: Dmitry Grobokopatel
 In een recent arrest moest het Gerechtshof Amsterdam oordelen over de aansprakelijkheid van iemand die seksueel getinte beelden van zijn ex heeft verspreid. Het Gerechtshof veroordeelde de verspreider van de intieme beelden onder meer tot een schadevergoeding van € 35.000,00. In dit artikel wordt dit arrest besproken.
 Vastlegging intiem beeldmateriaal
 De verspreider van de intieme beelden (‘de verspreider’), heeft intieme beelden van zijn ex op het internet verspreid. De verspreider en zijn ex hadden van 1999 tot en met 2008 een affectieve relatie. In deze periode hebben de verspreider en de ex hun seksleven een aantal keer op beeldmateriaal vastgelegd. De ex had als voorwaarde voor deze beelden bedongen, dat deze beelden niet verspreid mochten worden.
 Verspreiding intiem beeldmateriaal
 Toen de affectieve relatie in 2008 eindigde, heeft de verspreider de intieme beelden uit het huis van de ex ontvreemd. De verspreider heeft deze beelden vervolgens op het internet geplaatst, dit met vermelding van persoonsgegevens van de ex, zoals haar personalia, beroep en woonplaats. Deze intieme beelden zijn vervolgens verspreid. Dit heeft ertoe geleid dat bij het intypen van de naam van de ex, al dan niet in combinatie met seksuele termen, 200.000 websites te vinden waren die gerelateerd zijn aan de intieme beelden van de ex.
 De ex heeft een gerechtelijke procedure aanhangig gemaakt tegen de verspreider. De verspreider is door de rechtbank onder meer veroordeeld tot een schadevergoeding van € 35.000,00. Daarnaast werd de verspreider, onder verbeurte van een dwangsom, veroordeeld tot het aanschrijven van een aantal websites waarop het beeldmateriaal is te vinden, met het verzoek dit beeldmateriaal te verwijderen. De verspreider is tegen het vonnis van de rechtbank in hoger beroep gegaan.
 Het Gerechtshof bekrachtigt het vonnis van de rechtbank. Het Gerechtshof is ook van mening dat de verspreider onrechtmatig heeft gehandeld door de intieme beelden te verspreiden. De ex zal mogelijk levenslang de gevolgen van de verspreiding van de intieme beelden moeten dragen. Zo heeft de ex aangetoond dat zij is gediagnostiseerd met posttraumatische stress en depressiviteit. Daarnaast heeft de ex haar beroep grotendeels gestaakt wegens angst voor associatie met de intieme beelden, wanneer haar klanten zoeken naar de ex op het internet. In haar persoonlijke kringen heeft de ex ook aantoonbare vrees voor herkenning.
 De verspreider is ook aansprakelijk voor de schade die de ex lijdt, als gevolg van de verdere verspreiding van de intieme beelden op het internet. In dat kader overweegt het Gerechtshof dat het voor de verspreider voorzienbaar was dat het beeldmateriaal zich verder zou verspreiden op het internet, omdat zulke beelden volgens het Gerechtshof al langere tijd gewild zijn. Door de persoonsgegevens van de ex bij het beeldmateriaal te vermelden, was de ex bovendien beter vindbaar in de zoekmachines op het internet. Dat de verspreider al meer dan 1.500 uren had geïnvesteerd in het aanschrijven van websites, maakte het oordeel van het Gerechtshof niet anders.
 De ex heeft in hoger beroep gevorderd dat het gebod om voor verwijdering van het beeldmateriaal te zorgen, moet worden versterkt met lijfsdwang. Het Gerechtshof benadrukt dat lijfsdwang een uitzonderlijk middel is, dat wordt toegepast indien andere dwangmiddelen niet het gewenste resultaat opleveren. In het onderhavig geval heeft de ex echter ook een machtiging gekregen om namens (en op kosten van) de verspreider de websites waarop de intieme beelden staan aan te schrijven. Hierdoor heeft de ex alsnog een middel om het gewenste resultaat te krijgen en wordt voornoemd gebod niet versterkt met lijfsdwang.
 Het verspreiden van beeldmateriaal waarop seksuele activiteiten plaatsvinden, zonder de toestemming van de geportretteerde, kan onrechtmatig zijn en leiden tot schadeplichtigheid. Daarnaast kan aan de verspreider een gebod (onder verbeurte van een dwangsom) worden opgelegd om ervoor te zorgen dat dit beeldmateriaal van het internet wordt verwijderd. Het voldoen aan een dergelijk gebod kan wel veel tijd kosten.
 Twijfelt u of inbreuk wordt gemaakt op een portretrecht of privacyrecht ? Neemt u dan contact op met onze advocaten privacyrecht en intellectueel eigendomsrecht. Onze advocaten IE/ICT-recht kunnen voor u de juiste afweging maken tussen het recht op privacy en de vrijheid van meningsuiting.
 Negatieve/neprecensies leiden soms tot verstrekking IP-adressen plaatsers en verwijdering
 Geschorst lid politiehondenvereniging mag op Facebook ongenoegen over het bestuur uiten
 Wie beheert de Facebookpagina: werkgever of werknemer?


text:
Is éard is míochaine nó leigheas ann ná an eolaíocht a bhaineann le haire don cholainn agus don aigne, agus an freastal a thugann dochtúirí leighis. Is mór é a réimse, agus baineann líon mór saineolaíochtaí leis - na trí réimse is ginearálta ná máinliacht, míochaine chliniciúil agus taighde míochaine.
 Is dochtúirí leighis iad dochtúirí teaghlaigh nó cleachtóirí ginearálta agus nó saineolaithe leighis nó comhairleoirí araon. Tugtar dochtúir teaghlaigh ar ghnáthdhochtúir a chleachtann an leigheas go ginearálta, de ghnáth ina sheomra freastail féin. Sa lá atá inniu ann, is minice dochtúirí a bheith i gcomhchleachtadh le dochtúirí eile i gclinic, ina bhfuil ar a laghad banaltra amháin, cléireach, agus áiseanna sa bhreis nach mbeadh ar chumas dhochtúra aonair a chur ar fáil.
 Ar an taobh eile de, is féidir an leigheas a roinnt idir speisialtachtaí galair agus córais an choirp (m.sh. liacht bhan, leigheas análaithe, néareolaíocht, nó síciatracht), aois an othair (m.sh. péidiatraic (liacht leanbh) nó leigheas sean-aoise), an bealach ina gcuirtear an leigheas i bhfeidhm (m.sh. máinliacht, raideolaíocht nó leigheas ginearálta), agus idir aire dhíreach, agus déanamh agus iniúchadh scrúdaithe, m.sh. paiteolaíocht agus raideolaíocht. Cnáimhseachas a thugtar ar dhochtúir a chleachtann aire ban torrach chomh maith le bainistíocht na breithe féin. Ina theannta sin, tá dochtúirí a chaitheann cuid mhaith dá gcuid ama le múinteoireacht, le taighde in eolaíocht shláinte, ag obair le roinn den rialtas nó ag plé le leigheas pobail.
 Ina theannta sin uile, tá go leor cleachtóirí eile leighis nach dochtúirí leighis iad, ach a oibríonn leis an othar, go minic faoi choimirce an dochtúra leighis. M.sh., altra (banaltra an fhoirm bhaineann) a thugtar ar chleachtóir a dhéanann obair cosúil le piollaí agus instealltaí a thabhairt, cuidiú leis an lia le linn obráide, aire othair roimh agus i ndiaidh obráide, agus mórchuid an aire ginearálta le linn d'othair bheith in ospidéil.
 Tá teiripithe eile, mar shampla, a chuidíonn le hothair; le neamhoird urlabhra (teiripe urlabhra agus éisteachta), le trioblóid gluaiseachta (fisiteiripe) agus a thugann radaíocht (radaiteiripe).
 Eolaíocht


text:
 27.8.2004
 EN
 Official Journal of the European Union
 C 215/3
 EXCHANGE OF LETTERS
 between the Commission of the European Communities
 and
 the Office international des épizooties
 (2004/C 215/03)
 Sir,
 I have the honour to refer to the discussions between the representatives of the Office international des épizooties and of the Commission of the European Communities on the establishment of official relations between the two organisations.
 Following these conversations, it seems to me that relations between the Office international des épizooties and the Commission of the European Communities should be based on the following:
 1.
 The Commission of the European Communities, hereinafter called the EC, and the Office international des épizooties, hereinafter called the OIE, agree that, with a view to facilitating the accomplishment of their respective tasks as defined by the relevant provisions of the Treaty establishing the European Community, in particular the Article 302, and by the International Agreement for the creation of an Office international des épizooties, signed in Paris on 25 January 1924, they will act in collaboration and keep one another informed concerning matters of common interest.
 2.
 Representatives of the EC will be invited to attend the annual sessions of the International Committee and the meetings of the Regional Commissions of the OIE and to take part, without the right to vote, in the open discussions of these bodies on subjects on the agenda in which the EC is interested.
 3.
 Each party will invite the other to participate in the work of relevant working groups, with respect to items on their agenda in which the EC and the OIE have a common interest, in conformity with their rules applicable to such participation.
 4.
 Appropriate arrangements will be adopted to provide for the participation of the EC and the OIE in other meetings of a non-confidential nature held under the auspices of one of the organisations at which matters of common interest will be discussed, particularly in the context of those ensuing from the OIE's recognition by the World Trade Organisation as the world reference organisation for animal diseases and zoonoses.
 5.
 The two organisations agree to inform one another of all projects and work programmes of common interest.
 6.
 Subject to any arrangements, which might be necessary to safeguard the confidential nature of certain documents, the EC and the OIE will exchange technical documents.
 7.
 The EC and the OIE can agree on any joint measures, in particular aimed at developing international cooperation in order to protect animal health, ensure the sanitary safety of foodstuffs of animal origin, combat zoonoses and in relation to animal welfare, as well as the preparation and implementation by developing countries of international standards and guidelines related to above mentioned fields. These measures will be the subject of special agreements.
 If these principles are acceptable to your organisation, I propose that this letter and your reply, drafted in similar terms, be considered as determining the basis for relations between the Office international des épizooties and the Commission of the European Communities.
 Paris, 23 February 2004.
 David BYRNE


text:
Pohjois-Pohjanmaa () on Suomen maakunta, joka sijaitsee Suomen keskiosassa Perämeren rannikolla ja toisaalta ulottuu Suomen itärajallekin. Maakunnan pinta-ala oli km2, josta maa-alueita on km2 ja sisävesiä km2. Maakunnalla on lisäksi merialueita km2. Pinta-alaltaan maakunta on Suomen toiseksi suurin. Maakunnan väkiluku oli henkeä, ja se on väkiluvultaan Suomen neljänneksi suurin. Pohjois-Pohjanmaa on Uudenmaan ja Pirkanmaan ohella väkiluvultaan nopeiten kasvava maakunta Suomessa, mikä selittyy osaltaan suurperheitä suosivien vanhoillislestadiolaisten suurella osuudella väestöstä. Väestötiheys on asukasta neliökilometrillä. Alueen pääkaupunki ja samalla asukasluvultaan suurin kaupunki on Oulu. Pohjois-Pohjanmaa rajoittuu pohjoisessa Lappiin, idässä Kainuuseen ja Venäjään, etelässä Pohjois-Savoon, Keski-Suomeen ja Keski-Pohjanmaahan sekä lännessä Pohjanlahteen.
 Pohjois-Pohjanmaan maakunnallisia osa-alueita ovat Pyhäjoen, Siikajoen, Oulujoen ja Iijoen laaksot. Lisäksi Kalajokilaakso, Oulun Eteläinen, luetaan Pohjois-Pohjanmaahan lähinnä hallinnolliselta pohjalta, ja se muodostaakin Keski- ja Pohjois-Pohjanmaan välisen vaihettumisvyöhykkeen. Pohjois-Pohjanmaan koillisosan kunnat Pudasjärvi, Taivalkoski ja Kuusamo muodostavat yhdessä Lapin maakuntaan kuuluvan Posion kanssa ns. Koillismaan.
 Historia
 Pohjois-Pohjanmaa on osa laajaa Pohjanmaan historiallista maakuntaa, jonka alue kattaa nykyisin kuusi erillistä nykymaakuntaa: Pohjanmaa, Etelä-Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa, Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu ja Lapin eteläosa (Peräpohjola). Pohjois-Pohjanmaan vanhimmat asutuslöydöt on ajoitettu Suomusjärven kulttuurikaudelle. Alueen ensimmäisiä suomalaisasukkaita olivat hämäläiset, jotka nousivat pohjoiseen merenrantaa pitkin. Hämäläisiä houkuttivat mm. turkikset ja Pohjanmaan jokilaaksojen hedelmälliset viljelymaat, ja he toivatkin maanviljelyn alueelle. Kiinteää suomalaisasutusta Pohjanlahden rannikolle syntyi 1300-luvulla, kun aluetta alettiin asuttamaan voimaperäisesti Pähkinäsaaren rauhan jälkeen. Näihin aikoihin myös kristinusko vakiintui alueelle. 1400- ja 1500-luvulla Ruotsi ja Venäjä kävivät sotia Perämeren rannikon omistuksesta, ja Pohjois-Pohjanmaalle kohdistui lukuisia venäläisten tekemiä ryöstö- ja hävitysretkiä. 1500-luvun lopulla Oulujoen suistoon rakennettiin Oulun linna. Tälle paikalle alkoi vähitellen kehittyä Oulun kaupunki, joka perustettiin 1605.
 Pohjois-Pohjanmaan rannikon talouselämän perustan muodostivat pitkään laivanrakennus ja merenkulku; myöhemmin asutus levisi sisämaahan Pohjanmaan jokivarsia pitkin. Pohjanmaan joet osoittautuivat hyviksi kalastusalueiksi ja kuljetusväyliksi (tervan ja tukkien kuljetus), ja niiden varsille syntyi vähitellen erikokoisia kauppapaikkoja. Karjanhoito ja metsätalous (lähinnä tervanpoltto) yleistyivät. Maakuntaan syntyi 1800-luvulla laajamittaista teollisuutta, etenkin sahateollisuutta.
 Luonto
 Pohjois-Pohjanmaan luonnonmaisemia luonnehtivat Perämereen laskevien jokien halkoma tasainen rannikkoseutu, Suomenselän karu suomaa sekä Koillismaan jylhä ylänköalue.
 Pinnanmuodot
 Koko maakuntaa tarkasteltaessa pinnanmuodot ovat varsin vaihtelevia. Maakunnan maankamara viettää idästä länteen vesistöjen virtaussuuntien mukaisesti. Ainoastaan osa Kuusamon seudusta kuuluu jo Vienanmereen suuntautuvaan alueeseen. Maasto kohoaa loivasti erityisesti Kalajoen, Siikajoen ja Oulujoen laaksoissa, missä sadan metrin korkeustaso saavutetaan vasta noin sadan kilometrin päässä rannikosta. Pyhäjoen ja Siikajoen välisellä seudulla , Vihannin alueella sadan metrin taso tulee vastaan kuitenkin jo parin peninkulman päässä Perämerestä.
 Suhteelliset korkeusvaihtelut poikkeavat erittäin suuresti maakunnan eri osissa. Tasaisinta on rannikkoalueella, joka on korkeussuhteiltaan lakeutta (korkeuserot 5–10 metriä), Oulujoen ympäristössä ja rannikon läheisyydessä jopa tasankoa (alle 5 m). Suomenselän vedenjakajalla sekä Oulujärven luoteis- ja pohjoispuolisilla seuduilla korkeussuhteet ovat pääasiallisesti kankaremaata (10–20 m) ja mäkimaata (20–50 m). Korkeimmat kohdat yltävät näillä alueilla lähes 200 metriin merenpinnan yläpuolelle (mm. Rokuanvaara 194 m).
 Vuorimaata (50–200 m) ja paikoin jopa ylhiömaata (yli 200 m) olevan Koillismaan korkeimmat kohdat kohoavat Kuusamon vaaraseudulla puolestaan lähes 500 metrin korkeuteen merenpinnasta; Pohjois-Pohjanmaan korkein kohta on Rukatunturi (500 m). Muita Koillismaan jykevien vaarajonojen tunnettuja vaaroja ovat Iso-Syöte, Pyhitysvaara, Iivaara ja Valtavaara.
 Kallioperä
 Iijoen eteläpuolinen jokimaa ja siihen idässä rajautuva Suomenselän suomaa kuuluvat kallioperältään Svekokarelideihin, joiden kivilajikoostumus on täällä varsin kirjava. Vallitsevina kivilajeina ovat graniitit, granodioriitit, fylliitti, kiilleliuskeet ja gneissit, joiden joukossa on muun muassa laajahkoja gabro-, periodiitti-, metabasaltti-, vihreäkivi- ja amfiboliittiesiintymiä.
 Oulujokilaakson eteläpuolella olevan laajan graniittialueen ympäröimänä sijaitsee Suomen nuorimpiin kivilajeihin kuuluva sedimenttikivialue, niin sanottu Muhoksen muodostuma. Se ulottuu Muhokselta Oulujokisuun kautta Haukiputaan Virpiniemelle pohjoisessa ja Liminganlahden rannoilta Hailuodon kautta Perämerelle lännessä. Nämä väriltään yleensä punertavat tai ruskeat jotuniset savikerrostumat ovat syntyneet svekokarelidisen vuorijonopoimutuksen jälkeen noin 1 300 miljoonaa vuotta sitten. Herkästi kuluvina ne ovat voineet säilyä nykypäiviin vain peruskallion hautavajoamassa samaan tapaan kuin niiden kanssa samanikäiset hiekkakivikerrostumat Satakunnassa. Savikerrostumien vahvuus on Muhoksella ja Hailuodossa noin 500 m, Limingan Tupoksessa jopa 1 000 m.
 Iijoelta Oulujärven länsipuolelle kaartuvalta linjalta pohjoisessa olevat alueet kuuluvat lähes kokonaisuudessaan ikivanhaan niin sanottuun presvekokarelidiseen pohjakompleksiin, jonka graniitit, gneissit ja pienehköt metabasaltti-, amfiboliitti-, sepentiniitti-, ja vuolukiviesiintymät syntyivät jo noin 2 700 miljoonaa vuotta sitten. Tätä maamme vanhimmista kivilajeista koostuvaa aluetta halkaisee Kainuusta Kuusamon pohjoisosiin kaartuva svekorarelidinen kvartsiittivyöhyke, joka kulutusta hyvin kestävänä näkyy maisemassa luisina vaaroina. Alueen kallioerän erikoisuuksiin kuluu Kuusamon Iivaaran alkalikiviesiintymä, jonka pääkivilajina on ijoliitti päämineraalinaan alumiinin raaka-aineeksi kelpaava nefeliini. Sitä pidetään Kuolan laajan nefeliinisyeniittialueen satelliittimassiivina.
 Maakunnan kallioperän sisältämien malmivarojen turvin alueelle on perustettu neljä kaivosta joista Taivalkosken Mustavaarasta on louhittu vanadiinia, Raahen Lampinsaaresta sinkkiä, Nivalan Hiturasta nikkeliä ja Pyhäjärven Pyhäsalmesta rikkikiisua, kuparia ja sinkkiä. Kaivoksista Lampinsaari ja Mustavaara on lopetettu toiminnan kannattamattomuuden vuoksi. Nykyään Pohjois-Pohjanmaalla on kaksi kaivosta: Hituran ja Pyhäsalmen kaivokset. Kanadalaisen kaivosyhtiö Inmet Mining Corporationin omistama Pyhäjärven kaivos on Euroopan syvin (1,4 km) sekä nykyaikaisin metallikaivos, josta louhitaan sinkkiä ja kuparia sisältävää malmia. Hituran kaivoksella käsitellään vuosittain noin 620 000 tonnia malmia, kaivoksen omistaa tällä hetkellä Belvedere Resources Ltd. Raahen Laivakankaalle on ruotsalainen Nordic Mines Ab perustamassa yhtä Euroopan suurimmista kultakaivoksista.
 Maaperä
 Vaihtelevan paksuinen pohjamoreenivaippa verhoaa kallioperää lähes kaikkialla. Laajimmat avokallioesiintymät sijaitsevat Kala- ja Pyhäjokien välisellä rannikkovyöhykkeellä lounaassa sekä Perämeren rannikolla Iin Kuivaniemellä. Jäätikön liikesuuntaa kuvastavia virtaviivaisia moreeniselänteitä, drumliineita, esiintyy erityisen paljon Kuusamossa, missä ne tekevät maisemasta itä–kaakkoissuuntaan hyvin juovaisen. Drumliineita esiintyy laajoina kenttinä myös lähempänä rannikkoa muun muassa Limingassa, Ylikiimingin–Utajärven seudulla ja Kalajoen vesistöalueella. Kalajoen alueella on myös laajoja kumpu- ja ablaatiomoreenikenttiä. Muualla kumpumoreeneita on erityisesti Raahen seuduilla.
 Maisemakuvaa elävöittävät lukuisat pitkittäisharjut, jotka suuntautuvat etelässä luoteesta kaakkoon, mutta pohjois- ja koillisosissa usein jo lännestä itään. Huomattavimpia Oulujokilaakson eteläpuolisia harjumuodostumia ovat Kalajoen–Reisjärven harju, Raahen harju ja Hailuodon–Rokuan harju, joka jatkuu Sotkamoon ja sieltä edelleen Salpausselille ja Pohjois-Karjalan reunamuodostumiin. Rokuan harjujakso laajenee Vaalan ja Utajärven rajalla mahtavaksi Rokuanvaaraksi. Rokuan koillispuolella ovat muun muassa Kuusamon harju, Haukiputaan–Paltamon harju sekä pohjoisessa jäätikkökielekkeiden äärelle syntynyt mittava Pudasjärven–Taivalkosken saumamuodostuma, joka ulottuu Suomussalmen Hossaan saakka.
 Laajoja sora- ja hiekkaesiintymiä on lisäksi koillisosan laaksontäytteissä ja muissa jäätikön ulkopuolelle syntyneissä kerrostumissa. Nykyisen rannikon tuntumassa ja erityisesti Hailuodon–Rokuan harjun ympärillä taas levittäytyvät mittaavat rantakerrostumat, joiden loivasti viettävillä pinnoilla on runsaasti aallokon kasaamia rantavalleja. Hiekkakerrostumien yhteydessä esiintyy usein myös tuulen kerrostamia lentohiekkakenttiä, joista huomattavimpia ovat Kalajoen, Siikajoen, Hailuodon, Oulunsalon ja Rokuan dyynimuodostumat. Hienojakoisia savi- ja silttikerrostumia on laajemmalti Kala-, Pyhä- ja Siikajokilaaksoissa sekä Liminganlahden perukassa, missä maapeitteen vahvuus on yleisesi 60–70 m. Silttiainesta on myös useimpia jokia myötäilevissä jokikerrostumissa.
 Turpeen osuus maapeitteestä on erityisen voimakas Pyhäjokilaaksosta aina maakunnan pohjoisrajalle ulottuvalla alueella, joka myötäilee Perämerta noin sadan kilometrin levyisenä vyöhykkeenä. Varsinkin vyöhykkeen sisäosissa soiden osuus pinta-alasta on huomattava.
 Merialue ja vesistöt
 Pohjois-Pohjanmaan matala ja maatunut rannikko on syntynyt jatkuvasta maankohoamisesta johtuvan rannansiirtymisen seurauksena. Meri syvenee erityisen hitaasti Oulun edustalla, missä 20 metrin syvyys saavutetaan vasta noin 50 km:n päässä rannikosta. Suomen aluevesirajan sisäpuolella on vedensyvyys lähes kaikkialla alle 20 m, ja meren keskiviivaa noudattavan kalastusvyöhykerajan sisäpuolella on vain pienehköjä yli 100 metrin syvänteitä. Laajojen merenrantaniittyjen ja jokisuistojen luonnehtima rantaviiva on ehjä, ja saaria sen edustalla on vähän. Oulun edustalla on kuitenkin yksi suuri saari, jäkälää kasvavista hiekkakankaistaan tunnettu Hailuoto. Tämän lisäksi maakunnan lounaisrajalla on pienehkö Rahjan saaristo sekä Iin ja Haukiputaan edustalla useita erillisiä saaria (mm. Maakrunni ja Ulkokrunni). Meren pintaveden keskimääräinen suolapitoisuus on 0,2–035 %, jokisuiden läheisyydessä vain runsaat 0,1 %. Vesi virtaa alueen rannikkoa myötäillen koilliseen. Ilmanpaine- ja tuuliolosuhteiden aiheuttama veden korkeusvaihtelu on Perämeren pohjukassa jopa lähes kolme metriä.
 Pohjois-Pohjanmaa on vähäjärvistä aluetta (järvisyys alle 6 %). Poikkeuksen muodostaa Kuusamon seutu, jossa järvisyys on 12–14 % maa-alasta. Maakunnan koillisosan järvet ovat jääkautisen mannerjään vaikutuksesta melko säännöllisesti suuntautuneita. Koillismaan suurimpia järviä ovat Kitkajärvet (Yli- ja Ala-Kitka) Kuusamon ja Posion rajalla sekä Pudasjärven Puhosjärvi ja Jongunjärvi, Kuusamon Muojärvi, Kuusamojärvi, Iijärvi, Iso-Kero ja Irnijärvi ja Taivalkosken Kostonjärvi ja Tyräjärvi. Ainoa vähäjärvisellä rannikkoseudulla sijaitseva suurempi järvi on Iin Oijärvi. Laajin kokonaan Pohjois-Pohjanmaan alueella sijaitseva järvi ja maakunnan nimikkojärveksi valittu Pyhäjärven Pyhäjärvi sijaitsee puolestaan Suomenselän alueella maakunnan eteläkulmalla, jossa Keski-Suomi ja Pohjois-Savo tulevat nopeasti vastaan ja maisemat vaihettuvat Pohjanmaasta Järvi-Suomeksi.
 Valtaosa Pohjois-Pohjanmaan vesistä laskee länteen Pohjanlahteen, mutta osa laskee Maanselän päävedenjakajan vaikutuksesta itään Vienanmereen. Suomenselän vedenjakajalta alkavat Kalajoen, Pyhäjoen ja Siikajoen vesistöt peittävät maakunnan lounaisosan miltei kokonaisuudessaan. Siikajoen ja Oulujoen vesistön väliin jää samaan suistoon laskeva, Liminganjoen, Temmesjoen, Tyrnävänjoen ja Ängeslevänjoen muodostama vesistö. Maakunnan keski- ja itäosia hallitsee Maanselän vedenjakajalta alkava Oulujoen vesistö, joka kattaa runsaan kolmanneksen koko maakunnan pinta-alasta. Vesistön keskusjärvi on Kainuun puolella sijaitseva Oulujärvi. Oulujoen vesistön pohjoispuolelta jää maakunnan alueelle vielä valtaosa Kiiminkijoen vesistöä, Iijoen vesistö ja Kuivajoen vesistö alajuoksultaan. Koillisessa Kuusamon järvialueen vedet virtaavat Maanselän vedenjakajan jakamina Vienanmereen Koutajoen vesistön kautta; tähän kuuluvat Oulankajoen ja Kitkajoen jylhät erämaakosket. Kuusamon reitin latva-alueen järviä lukuun ottamatta Pohjois-Pohjanmaan kaikkia suurimpia järviä säännöstellään. Oulujoki on valjastettu kokonaisuudessaan energiantuotantoon, ja koko vesistö on Suomen energiantuotannossa Kemijoen jälkeen toisella sijalla. Huomattavat energiavarat käsittävä Iijoen vesistö on rakennettu alajuoksultaan. Myös Siika-, Pyhä- ja Kalajokeen on rakennettu joitakin pienehköjä vesivoimaloita. Vesien säännöstelemiseksi on mainittuihin vesistöihin padottu tekojärviä, joista huomattavin on Siikajoen vesistöön rakennettu Uljuan tekojärvi.
 Kasvillisuus
 Pohjois-Pohjanmaa kuuluu keskiboreaaliseen havumetsävyöhykkeeseen, joka on Etelä- ja Pohjois-Suomen välistä vaihettumisvyöhykettä. Koillismaa tosin kuuluu pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen. Kasvimaantieteellisessä alajaossa valtaosa alueesta kuuluu Pohjanmaan–Kainuun vyöhykkeeseen, koillisosat lukeutuvat jo Peräpohjolaan. Maakunnan metsävaltaisimmat alueet sijaitsevat idässä, missä metsää on 60–70 % maa-alasta, muualla maakunnassa 50–60 %. Ilmastollisista ja maaperällisistä syistä puuston kasvu on Pohjois-Pohjanmaalla koko maan keskimääräistä kasvua heikompaa. Alueen valtapuu on mänty; sen osuus puuston kokonaismäärästä on yli puolet. Kuusta on 23–35 % ja lehtipuita 15–20 %. Rehevimmät kasvillisuusalueet sijaitsevat jokilaaksoissa ja Koillismaalla; Kuusamo onkin Suomen pohjoisimpia lehtokeskusalueita.
 Oulujokilaaksossa ja sen eteläpuolisten alueiden karuilla kangasmailla esiintyy yleisesti kanerva-, jäkälä- ja varpusjäkälätyypin metsiä. Puolukkatyypin metsiä on runsaimmin Suomenselän alueella ja maakunnan pohjoisosassa. Tuoreilla kangasmailla viihtyvä mustikkatyypin metsiä on runsaimmin lounaisrannikolla. Kuusamon kalkkiperäisillä mailla ja Oulun pohjoispuolisella Perämeren rannikolla on myös jonkin verran reheviä lehtoja ja lehtomaisia metsiä.
 Perämeren alavalla rannikolla, missä maa kohoaa lähes metrin sadassa vuodessa, rannikkoa reunustaa usein niittyvyöhyke. Se päättyy mantereen puolella pensasvyöhykkeeseen, jossa kasvaa muun muassa vain Pohjanlahden rannoilla viihtyvä tyrni. Pensasvyöhykettä seuraa edelleen lehtimetsävyöhyke, jonka uloimpana puuna on harmaaleppä.
 Mantereelle päin soiden osuus pinta-alasta kasvaa nopeasti. Aivan rannikkoa myötäilevää vyöhykettä lukuun ottamatta maakunnan läntiset osat kuuluvat Suomen runsassoisimpaan alueeseen, missä soiden osuus pinta-alasta on usein yli 60 %. Suot ovat aapasoita, joissa avointen nevojen osuus kasvaa kohti pohjoista. Kuusamon seudulle ovat lisäksi luonteenomaisia vaarojen ja mäkien kupeita peittävät lettomaiset rinnesuot.
 Maakunnan alueella useat eteläiset kasvilajit, kuten tervaleppä, koiranheisi, kuusama, suomyrtti, taikinamarja, hiirenporras, kielo, valkolehdokki ja ahomansikka, alkavat väistyä kasvistosta. Vastaavasti niiden tilalle alkaa ilmestyä kasvistoon pohjoisia lajeja, kuten tunturipaju, pohjanpaju, lapinleinikki, pohjanleinikki ja väinönputki. Eteläisiä putkilokasveja on lounaisrannikolla yli 60, mutta Kuusamossa ei enää yhtään. Pohjoisten putkilokasvilajien runsaus taas kasvaa etelän nollasta Kuusamon runsaaseen neljäänkymmeneen. Kuusamossa tunnetaan muun muassa useita harvinaisia tunturikasveja, jotka ovat perua jääkauden jälkeiseltä tundravaiheelta.
 Ilmasto
 Pohjois-Pohjanmaan ilmastoon vaikuttaa sijainti manner- ja meri-ilmastojen välissä. Ilmastollisesti maakunnan länsiosat kuuluvat keskiboreaaliseen ilmastovyöhykkeeseen, joka juuri erottaakin itäosan pohjoisboreaalisesta alueesta. Lauhkeinta ilmasto on Kalajokilaaksossa, ankarinta Kuusamossa. Lämpimimmän kuukauden – heinäkuun – keskilämpötila vaihtelee Pohjois-Pohjanmaalla välillä 17–19 °C. Kylmimmän kuukauden – helmikuun – keskilämpötilat vaihtelevat myös paljon ollen Kalajoella −6,0 – −5,5 °C ja Kuusamossa −7,0 – −6,5 °C. Terminen kasvukausi alkaa lounaisosien sisämaassa vapun tienoilla ja Lapin maakuntarajan lähettyvillä vasta lähempänä toukokuun puolivälillä. Kasvukauden pituus länsiosissa on 150–160 päivää ja Koillismaalla 130–135 päivää.
 Perämeren rannikko on alueen kuivinta aluetta. Alueella sataa vain keskimäärin alle 500 mm vuodessa, kun suuressa osassa maakuntaa päästään 500 ja 600 mm:n välille. Eniten sataa alueen koilliskulmalla ja Suomenselällä. Pysyvä lumipeite saadaan lounaassa keskimäärin marraskuun lopussa tai joulukuun alussa, mutta Kuusamossa lumipeite tulee jo marraskuun alkupäivinä. Lumi katoaa metsistä ja jäät lähtevät järvistä maakunnan lounaisosissa toukokuun alkupäivinä ja koillisessa toukokuun lopussa. Perämeri jäätyy leutoinakin talvina.
 Koillismaa on Suomen lumisinta seutua, missä puiden oksille kertyvä tykkylumi aiheuttaa usein huomattavia metsävahinkoja. Lumen keskimääräinen syvyys maaliskuun puolivälissä on 70–80 cm, kun se on lounaisrannikolla vain 40–50 cm. Lumipeitteen kestoaika vaihtelee Kuusamon 200–225 päivästä Kalajoen 150–175 päivään. Kesäisin hallat aiheuttavat usein vahinkoa maataloudelle erityisesti Keski-Pohjanmaan alavilla suomailla.
 Seutukunnat
 Pohjois-Pohjanmaalla on seitsemän seutukuntaa, jotka ovat Oulun seutukunta, Oulunkaaren seutukunta, Raahen seutukunta, Haapaveden-Siikalatvan seutukunta, Nivala-Haapajärven seutukunta, Ylivieskan seutukunta ja Koillismaan seutukunta.
 Kunnat
 Vuoden 2016 alussa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa oli 30 kuntaa, joista 11 kaupunkeja. Kuntakeskusten sijainti käy ilmi oheisesta kartasta.
 Alavieska
 Haapajärven kaupunki
 Haapaveden kaupunki
 Hailuoto
 Ii
 Kalajoen kaupunki
 Kempele
 Kuusamon kaupunki
 Kärsämäki
 Liminka
 Lumijoki
 Merijärvi
 Muhos
 Nivalan kaupunki
 Oulaisten kaupunki
 Oulun kaupunki
 Pudasjärven kaupunki
 Pyhäjoki
 Pyhäjärven kaupunki
 Pyhäntä
 Raahen kaupunki
 Reisjärvi
 Sievi
 Siikajoki
 Siikalatva
 Taivalkoski
 Tyrnävä
 Utajärvi
 Vaala
 Ylivieskan kaupunki
 Entisiä kuntia
 Haukipudas
 Himanka
 Kestilä
 Kiiminki
 Kuivaniemi
 Oulujoki
 Oulunsalo
 Paavola
 Pattijoki
 Piippola
 Pulkkila
 Rantsila
 Rautio
 Revonlahti
 Ruukki
 Saloinen
 Temmes
 Vihanti
 Yli-Ii
 Ylikiiminki
 Kuntavaihdoksia
 Himanka siirtyi osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa Kalajoen kanssa tehdyssä kuntaliitoksessa vuonna 2010.
 Vaala siirtyi kunnan hakemuksesta osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa vuodesta 2016 lähtien.
 Suurimmat taajamat
 Vuonna 2017 Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsi 65 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.
 Maakuntakeskusta vastaava keskustaajama on lihavoitu.
 Väestönkehitys
 Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen sisältäen siis Vaalan.
 Kristinusko
 Pohjois-Pohjanmaa on vanhoillislestadiolaisuuden keskeisintä tukialuetta. Yhtenäisintä liikkeen kannatus on Koillismaalla, jossa ei ole juurikaan ollut muiden herätysliikkeiden vaikutusta. Voimakkaan kannatuksen alue ulottuu Koillismaalta Perämeren rannikolle sekä Oulun ympäristöön. Vanhoillislestadiolaisten määrä ja suhteellinen osuus paikkakuntien väestöstä on monin paikoin hyvin korkea. Oulu on vanhoillislestadiolaisuuden keskuspaikka, vaikka kannatus on kaupungin väkimäärään verrattuna vähäinen. Oulussa myös muilla lestadiolaissuunnilla on kannattajaryhmänsä. Herännäisyyden kannatus ulottuu vähäisessä määrin myös Pohjois-Pohjanmaalla. Alueella on ollut myös yksittäisiä herätyskristillisiä kannattajaryhmiä.
 Pohjois-Pohjanmaan vaakuna
 Vaikka Pohjois-Pohjanmaa sijaitsee vain osassa Pohjanmaan historiallista maakuntaa, sen tunnus on lähes identtinen historiallisen Pohjanmaan vaakunan kanssa.
 Maakuntalaulu
 Kymmenen virran maa on Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakuntalaulu. Sen on sanoittanut A. V. Koskimies ja säveltänyt Oskar Merikanto. Sinänsä ”kymmenen virtaa” on herättänyt keskustelua. On käsitetty, että Pohjanmaan jokiin luetaan Kemi-, Simo-, Ii-, Oulu-, Siika-, Pyhä-, Kala-, Lesti- ja Perhonjoki
 Katso myös
 Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat
 Oulun Eteläinen
 Luettelo Pohjois-Pohjanmaan kansakouluista
 Lähteet
 Viitteet
 Aiheesta muualla
 Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kotisivut
 Pohjois-Pohjanmaan kylät Ry
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
 Anunţ juridic important
 |
 42000A0922(04)
 Official Journal L 239 , 22/09/2000 P. 0069 - 0075 Ediţie specială în limba cehă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba estonă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba letonă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba malteză Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba polonă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 19 Volume 02 P. 60 - 66
 19850614Acordul de aderare a Regatului Spanieila Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre Guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze asupra eliminării treptate a controalelor la frontierele comune ale acestora, semnat la Schengen la 19 iunie 1990, la care Republica Italiană a aderat în temeiul Acordului semnat la Paris la 27 noiembrie 1990REGATUL BELGIEI, REPUBLICA FEDERALĂ GERMANIA, REPUBLICA FRANCEZĂ, MARELE DUCAT AL LUXEMBURGULUI și REGATUL ȚĂRILOR DE JOS, părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor de la frontierele lor comune, semnată la Schengen la 19 iunie 1990 și numită în continuare "Convenția din 1990", precum și Republica Italiană, care a aderat la Convenția din 1990 în temeiul Acordului semnat la Paris la 27 noiembrie 1990, pe de o parte,și REGATUL SPANIEI, pe de altă parte,având în vedere semnarea la Bonn în ziua de douăzeci și cinci iunie a anului o mie nouă sute nouăzeci și unu a Protocolului privind aderarea Regatului Spaniei la Acordul Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze asupra eliminării treptate a controalelor de la frontierele lor comune, astfel cum a fost modificat prin Protocolul privind aderarea Guvernului Republicii Italiene semnat la Paris la 27 noiembrie 1990,în temeiul articolului 140 din Convenția din 1990,CONVIN URMĂTOARELE:Articolul 1Prin prezentul acord Spania aderă la Convenția din 1990.Articolul 2(1) Funcționarii menționați la articolul 40 alineatul (4) din Convenția din 1990 în ceea ce privește Spania sunt: ofițeri ai Cuerpo Nacional de Policía (poliția națională) și ai Cuerpo de la Guardia Civil în exercițiul atribuțiilor lor de poliție judiciară, precum și funcționari vamali ai Administrației Vămilor, în condițiile stabilite prin acordurile bilaterale relevante menționate la articolul 40 alineatul (6) din Convenția din 1990, în ceea ce privește competențele acestora cu privire la traficul ilicit de narcotice și substanțe psihotrope, traficul de arme și explozibili și transportul ilegal al deșeurilor toxice și periculoase.(2) În ceea ce privește Spania, autoritatea menționată la articolul 40 alineatul (5) din Convenția din 1990 este Direccíon General de Policía (Direcția Generală a Poliției).Articolul 3(1) În ceea ce privește Spania, funcționarii menționați la articolul 41 alineatul (7) din Convenția din 1990 sunt ofițeri ai Cuerpo Nacional de Policía și ai Cuerpo de la Guardia Civil, în exercițiul atribuțiilor lor de poliție judiciară, precum și funcționari vamali ai Administrației Vămilor, în condițiile stabilite de acordurile bilaterale relevante menționate la articolul 41 alineatul (10) din Convenția din 1990 în ceea ce privește atribuțiile lor cu privire la traficul ilicit de narcotice și substanțe psihotrope, traficul de arme și explozibili, precum și transportul ilegal al deșeurilor toxice și periculoase.(2) La data semnării prezentului acord, Guvernul Republicii Franceze și Guvernul Regatului Spaniei fac fiecare o declarație definind, în temeiul articolului 41 alineatele (2), (3) și (4) din Convenția din 1990, metodele de realizare a misiunilor de urmărire pe teritoriile lor.(3) La data semnării prezentului acord, Guvernul Regatului Spaniei face o declarație privind Guvernul Republicii Portugheze, definind, în temeiul articolului 41 alineatele (2), (3) și (4) din Convenția din 1990, metodele de realizare a urmăririi generale pe teritoriul spaniol.Articolul 4În ceea ce privește Spania, ministerul competent menționat la articolul 65 alineatul (2) din Convenția din 1990 este Ministerul Justiției.Articolul 5(1) Prezentul acord este supus ratificării, acceptării sau aprobării. Instrumentele de ratificare, acceptare sau aprobare sunt depuse la Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului, care notifică părțile contractante în legătură cu aceasta.(2) Prezentul acord intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni după depunerea instrumentelor de ratificare, acceptare sau aprobare de către cele cinci state semnatare ale Convenției din 1990 și de către Spania și cel mai devreme în ziua în care Convenția din 1990 intră în vigoare. Privind Republica Italiană, prezentul acord intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni după depunerea instrumentului său de ratificare, acceptare sau aprobare și cel mai devreme în ziua în care prezentul acord intră în vigoare între celelalte părți contractante.(3) Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului notifică fiecare dintre părțile contractante privind data intrării în vigoare.Articolul 6(1) Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului transmite Guvernului Regatului Spaniei o copie certificată a Convenției din 1990 în limbile franceză, germană, italiană și olandeză.(2) Textul Convenției din 1990 redactat în limba spaniolă este anexat prezentului acord și este autentic în aceleași condiții ca și Convenția din 1990 redactată în limbile franceză, germană, italiană și olandeză.DREPT CARE, subsemnații, pe deplin autorizați, au semnat prezentul acord.Semnat la Bonn în ziua de douăzeci și cinci iunie a anului o mie nouă sute nouăzeci și unu într-un singur exemplar original în limbile franceză, germană, italiană, olandeză și spaniolă, toate cele cinci texte fiind autentice în aceeași măsură, acest original fiind depozitat la arhivele Guvernului Marelui Ducat al Luxemburgului, care transmite câte o copie certificată tuturor părților contractante.Pentru Guvernul Regatului Belgiei+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Federale Germania+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Regatului Spaniei+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Franceze+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Italiene+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Regatului Țărilor de Jos+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19850614ACTUL FINALI. La data semnării Acordului privind aderarea Regatului Spaniei la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze asupra eliminării treptate a controalelor de la frontierele lor comune, semnat la Schengen la 19 iunie 1990, la care Republica Italiană a aderat în temeiul Acordului semnat la Paris la 27 noiembrie 1990, Spania a subscris la Actul final, procesele verbale și la Declarația Comună a miniștrilor și secretarilor de stat, care au fost semnate în același timp cu Convenția din 1990.Spania a subscris la declarațiile comune și a luat notă de declarațiile unilaterale incluse în declarațiile comune.Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului transmite Guvernului Regatului Spaniei o copie certificată a Actului Final, a proceselor verbale și a Declarației Comune a miniștrilor și secretarilor de stat, care au fost semnate la data semnării Convenției din 1990, în limbile franceză, germană, italiană și olandeză.Textele Actului final, ale proceselor verbale și a Declarației Comune a miniștrilor și secretarilor de stat, care au fost semnate la data semnării Convenției din 1990, redactate în limba spaniolă, sunt anexate prezentului Act final și sunt originale în aceleași condiții ca textele redactate în limbile franceză, germană, italiană și olandeză.II. La data semnării Acordului de aderare a Regatului Spaniei la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze asupra eliminării treptate a controalelor la frontierele lor comune, semnată la Schengen la 19 iunie 1990, la care Republica Italiană a aderat în temeiul Acordului semnat la Paris la 27 noiembrie 1990, părțile contractante adoptă următoarele declarații:1. Declarația Comună privind articolul 5 din Acordul de aderareÎnainte de intrarea în vigoare a Acordului de aderare, statele semnatare se vor informa reciproc asupra tuturor circumstanțelor care ar putea avea semnificație pentru domeniile reglementate de Convenția din 1990 și pentru intrarea în vigoare a Acordului de aderare.Prezentul acord de aderare nu intră în vigoare între cele cinci state semnatare ale Convenției din 1990 și Spania înainte de îndeplinirea condițiilor prealabile pentru punerea în aplicare a Convenției din 1990 în aceste șase state și de instituirea efectivă a controalelor la frontierele externe. În ceea ce privește Republica Italiană, prezentul acord de aderare nu intră în vigoare înainte de îndeplinirea condițiilor pentru punerea în aplicare a Convenției din 1990 în statele semnatare ale Acordului menționat și de instituirea efectivă a controalelor la frontierele externe.2. Declarația Comună privind articolul 9 alineatul (2) din Convenția din 1990Părțile contractante specifică faptul că la data semnării Acordului de aderare a Regatului Spaniei la Convenția din 1990, se consideră că regimul comun privind vizele menționat la articolul 9 alineatul (2) din Convenția din 1990 este acel regim comun aplicat după 19 iunie 1990 de statele semnatare ale Convenției.Părțile contractante iau notă de faptul că Guvernul Regatului Spaniei se angajează să aplice, până la data intrării în vigoare a prezentului acord, regimul comun privind vizele în cazurile examinate în timpul negocierilor pentru aderarea la Convenția din 1990.3. Declarația Comună privind protecția datelorPărțile contractante iau notă de faptul că Guvernul Regatului Spaniei se angajează să ia toate măsurile necesare înainte de ratificarea Acordului de aderare la Convenția din 1990 pentru ca legislația spaniolă să fie completată în conformitate cu Convenția Consiliului Europei privind protecția persoanelor în procesul de prelucrare informatizată a datelor personale din 28 ianuarie 1981 și în conformitate cu Recomandarea nr. R (87) 15 din 17 septembrie 1987 a Comitetului de Miniștri al Consiliului Europei, care reglementează folosirea datelor personale în domeniul poliției, astfel încât să se asigure aplicarea deplină a tuturor dispozițiilor articolelor 117 și 126 din Convenția din 1990 și a altor dispoziții ale respectivei Convenții privind protejarea datelor personale, pentru a se realiza un nivel de protecție compatibil cu dispozițiile relevante ale Convenției din 1990.III. Părțile contractante au luat notă de următoarele declarații făcute de Spania:1. Declarația privind orașele Ceuta și Melilla(a) Controalele actuale ale mărfurilor și călătorilor care intră pe teritoriul vamal al Comunității Economice Europene din orașele Ceuta și Melilla continuă să se efectueze în conformitate cu dispozițiile Protocolului 2 din Actul de aderare a Spaniei la Comunitățile Europene.(b) Normele speciale pentru scutirea de viză în cazul micului trafic de frontieră dintre Ceuta și Melilla și provinciile marocane Tetuan și Nador continuă să se aplice.(c) Resortisanții marocani care nu sunt rezidenți ai provinciilor Tetuan și Nador și care doresc să intre exclusiv pe teritoriul orașelor Ceuta și Melilla continuă să fie supuși regimului vizelor. Validitatea acestor vize este limitată numai pentru aceste două orașe și pot permite intrări și ieșiri multiple ("visado limitado multiple") potrivit dispozițiilor articolul 10 alineatul (3) și articolul 11 alineatul (1) litera (a) ale Convenției din 1990.(d) În aplicarea acestor norme se vor lua în considerare interesele celorlalte părți contractante.(e) În conformitate cu legislația sa internă și cu scopul de a verifica dacă cei ce călătoresc îndeplinesc condițiile stabilite la articolul 5 din Convenția din 1990 în temeiul cărora li s-a permis intrarea pe teritoriul național cu ocazia controlului pașapoartelor la frontiera externă, Spania menține controalele (privind identitatea și actele) la legăturile maritime și aeriene cu plecare din Ceuta și Melilla și a căror singură destinație este orice altă localitate din teritoriul spaniol.În același scop, Spania menține controalele la zborurile interne și la legăturile regulate de feribot cu plecare din orașele Ceuta și Melilla către o destinație din alt stat care este parte la Convenție.2. Declarație privind aplicarea Convenției europene de asistență reciprocă judiciară în materie penală și a Convenției europene privind extrădareaSpania se angajează să nu invoce rezervele și declarațiile exprimate cu ocazia ratificării Convenției europene privind extrădarea din 13 decembrie 1957 și Convenției europene de asistență reciprocă judiciară în materie penală din 20 aprilie 1959 în măsura în care sunt incompatibile cu Convenția din 1990.3. Declarația privind articolul 121 din Convenția din 1990Guvernul Regatului Spaniei declară că aplică, cu excepția cazului citricelor proaspete și a palmierilor, simplificarea controalelor fitosanitare și cerințelor menționate la articolul 121 din Convenția din 1990 începând de la data semnării Acordului de aderare la Convenția din 1990.Guvernul Regatului Spaniei declară că întreprinde o evaluare a riscului de dăunători privind citricele proaspete și palmieri înainte de 1 ianuarie 1992 și că, dacă aceasta indică riscul introducerii sau răspândirii unor organisme dăunătoare, poate justifica, după caz, derogarea menționată la articolul 121 alineatul (2) din Convenția din 1990 după intrarea în vigoare a Acordului de aderare a Regatului Spaniei.4. Declarația privind Acordul de aderare a Republicii Portugheze la Convenția din 1990La data semnării prezentului acord, Spania ia notă de conținutul Acordului de aderare a Republicii Portugheze la Convenția din 1990 și la Actul final și Declarația legate de aceasta.Semnat la Bonn în ziua de douăzeci și cinci iunie a anului o mie nouă sute nouăzeci și unu într-un singur exemplar original în limbile franceză, germană, italiană, olandeză și spaniolă, toate cele cinci texte fiind autentice în aceeași măsură, acest original fiind depozitat la arhivele Guvernului Marelui Ducat al Luxemburgului, care transmite o copie certificată fiecărei părți contractante.Pentru Guvernul Regatului Belgiei+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Federale Germania+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Regatului Spaniei+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Franceze+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Republicii Italiene+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului+++++ TIFF +++++Pentru Guvernul Regatului Țărilor de Jos+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19850614DECLARAȚIA MINIȘTRILOR ȘI SECRETARILOR DE STATÎn ziua de douăzeci și cinci iunie a anului o mie nouă sute nouăzeci și unu, reprezentanții guvernelor Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Regatului Spaniei, Republicii Franceze, Republicii Italiene, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos au semnat la Bonn Acordul de aderare a Regatului Spaniei la Convenția punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor membre ale Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind renunțarea treptată la controale la frontierele lor comune, semnat la Schengen la 19 iunie 1990, la care Republica Italiană a aderat în temeiul Acordului semnat la Paris la 27 noiembrie 1990.Aceștia au luat notă de faptul că reprezentantul Guvernului Regatului Spaniei și-a exprimat sprijinul pentru Declarația de la Schengen din 19 iunie 1990 de către miniștrii și secretarii de stat care reprezentau guvernele Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos și pentru hotărârea confirmată la aceeași dată cu ocazia semnării Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, care Declarație și hotărâre au fost sprijinite și de Guvernul Republicii Italiene.--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D1123(08)
 Decisión del Comité Mixto del EEE no 83/1999, de 25 de junio de 1999, por la que se modifica el Protocolo 37 y el anexo XI (Servicios de telecomunicaciones) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 296 de 23/11/2000 p. 0041 - 0043
 Decisión del Comité Mixto del EEEn° 83/1999de 25 de junio de 1999por la que se modifica el Protocolo 37 y el anexo XI (Servicios de telecomunicaciones) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, adaptado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en adelante denominado "el Acuerdo", y, en particular, sus artículos 98 y 101,Considerando lo siguiente:(1) El Protocolo 37 del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 74/1999, de 28 de mayo de 1999(1).(2) El anexo XI del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 37/1999, de 30 de marzo de 1999(2).(3) El anexo XI del Acuerdo puede incluir actos relacionados con la protección de las personas físicas respecto del tratamiento de datos personales, y en consonancia sus subtítulos deberían ampliarse en aras de la transparencia(3).(4) Debe incorporarse al Acuerdo la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de octubre de 1995, relativa a la protección de las personas físicas en lo que respecta al tratamiento de los datos personales y a la libre circulación de estos datos(4). Se debe adaptar el capítulo IV de esa Directiva a los efectos del Acuerdo.(5) Para el buen funcionamiento del Acuerdo, en especial en relación con la transferencia de datos personales a los terceros países, se debe ampliar el Protocolo 37 del Acuerdo para incluir al grupo de trabajo sobre la protección de las personas físicas al respecto del tratamiento de los datos personales establecido por la Directiva 95/46/CE, y se debe modificar el anexo XI para especificar los procedimientos para la asociación con este grupo de trabajo.DECIDE:Artículo 1Se añadirá el siguiente punto al Protocolo 37 del Acuerdo después del punto 12 (Comité de contacto para las actividades de radiodifusión televisiva): "13. Grupo de trabajo sobre la protección de las personas en lo que respecta al tratamiento de datos personales (Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo).".Artículo 2Se insertará el texto siguiente en el anexo XI del Acuerdo después del punto 5d (Directiva 97/67/CE del Parlamento Europeo y del Consejo): "Protección de datos5e. 395 L 0046: Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de octubre de 1995, relativa a la protección de las personas físicas en lo que respecta al tratamiento de datos personales y a la libre circulación de estos datos (DO L 281 de 23.11.1995, p. 31).A efectos del presente Acuerdo, las disposiciones de la Directiva se expresarán con las adaptaciones siguientes:a) Las Partes contratantes, dentro del marco del Comité Mixto del EEE, intercambiarán la información a la cual se hace referencia en el apartado 3 del artículo 25 y en el primer párrafo del apartado 3 del artículo 26.b) Si, de conformidad con el apartado 4 del artículo 25, el apartado 6 del artículo 25, el segundo párrafo del apartado 3 del artículo 26 o el apartado 4 del artículo 26, la Comisión se propone adoptar medidas de conformidad con el artículo 31, se informará a los Estados de la AELC de la misma manera que a los Estados miembros de la Unión Europea. Si la Comisión comunica medidas al Consejo de conformidad con el artículo 31, se mantendrá a los Estados de la AELC informados a su debido tiempo sobre tal procedimiento. Cualquier medida adoptada de conformidad con el artículo 31 será notificada a los Estados de la AELC de la misma manera que a los Estados miembros de la Unión Europea. Mientras se adopta una Decisión del Comité Mixto del EEE de incorporar tales medidas al Acuerdo, los Estados de la AELC decidirán, e informarán a la Comisión antes de la entrada en vigor de las medidas adoptadas de conformidad con el artículo 31, si aplicarán estas medidas o no.Si un Estado de la AELC no ha adoptado una decisión de este tipo, aplicará las medidas adoptadas de conformidad con el artículo 31 al mismo tiempo que los Estados miembros de la Unión Europea.Si no puede llegarse a un acuerdo sobre la incorporación al Acuerdo EEE de medidas adoptadas de conformidad con el artículo 31 en el Comité Mixto del EEE en el plazo de doce meses después de la entrada en vigor de las medidas, un Estado de la AELC podrá interrumpir la aplicación de tales medidas e informará de ello a la Comisión sin demora.Las otras Partes contratantes, no obstante lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 1 de la Directiva, restringirán o prohibirán el flujo libre de datos personales a un Estado de la AELC que no aplique las medidas adoptadas de conformidad con el artículo 31 de la misma manera que estas medidas prohiben la transferencia de tales datos a un tercer país.c) Sin perjuicio de la celebración de negociaciones por la Comisión de conformidad con el apartado 5 del artículo 25, un Estado de la AELC podrá entablar negociaciones en su propio favor. La Comisión y los Estados de la AELC se informarán mutuamente y, previa petición, llevarán a cabo consultas relativas a tales negociaciones dentro del marco del Comité Mixto del EEE.Procedimientos para la asociación de Liechtenstein, Islandia y Noruega de conformidad con el artículo 101 del Acuerdo:Todo Estado de la AELC puede, de conformidad con el segundo párrafo del apartado 2 del artículo 29 de la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, designar a una persona, que representará a la autoridad o autoridades de supervisión designadas por cada Estado de la AELC para participar como observador, sin derecho a voto, en las reuniones del grupo de trabajo sobre la protección de las personas en lo que respecta al tratamiento de datos personales.La Comisión de las Comunidades Europeas informará a su debido tiempo a los participantes de las fechas de las reuniones del grupo de trabajo y les comunicará la información pertinente.".Artículo 3Los textos de la Directiva 95/46/CE en lenguas islandesa y noruega, anejos a las respectivas versiones lingüísticas de la presente Decisión, son auténticos.Artículo 4La presente Decisión entrará en vigor el 26 de junio de 1999, siempre que se hayan efectuado al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones establecidas por el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo.Artículo 5La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas.Hecho en Bruselas, el 25 de junio de 1999.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteF. Barbaso(1) DO L 284 de 9.11.2000.(2) DO L 266 de 19.10.2000.(3) DO L 281 de 23.11.1995, p. 31.(4) DO L 281 de 23.11.1995, p. 31.