jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52008PC0894
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 19.12.2008KOM(2008) 894 v konečném znění2008/0266 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYze dne [...],kterým se zřizuje postup pro sjednávání a uzavírání dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o odvětvových záležitostech a vztahujících se na soudní příslušnost, uznávání a výkon rozsudků a rozhodnutí ve věcech manželských, rodičovskou zodpovědnost a vyživovací povinnosti a na rozhodné právo ve věcech týkajících se vyživovacích povinností(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU- Odůvodnění a cíle návrhuPodle článku 65 hlavy IV Smlouvy o ES, který zavedla Amsterodamská smlouva, bylo přijato několik nástrojů Společenství v oblasti občanského soudnictví[1].Kromě tohoto acquis Společenství je v případě mnoha členských států pro oblast občanského soudnictví charakteristické množství dvoustranných dohod, které uzavřely se třetími zeměmi předtím, než vstoupila v platnost příslušná ustanovení Amsterodamské smlouvy, nebo před svým přistoupením k Evropskému společenství. V rozsahu, v němž tyto již existující dohody obsahují ustanovení, jež nejsou slučitelná se Smlouvou o ES, musí členské státy podle článku 307 Smlouvy o ES podniknout kroky k odstranění těchto neslučitelností. Evropský soudní dvůr potvrdil, že v nezbytných případech musí členské státy zrušit dohody, jež nejsou slučitelné s acquis .Kromě již existujících dvoustranných dohod může také vyvstat potřeba uzavřít nové dohody se třetími zeměmi, které budou upravovat oblasti občanského soudnictví, jež spadají do oblasti hlavy IV Smlouvy o ES. V souladu s rozvojem evropského soudního prostoru v oblasti spolupráce v občanských a obchodních věcech získalo Společenství výlučnou vnější pravomoc vyjednávat a uzavírat mezinárodní dohody se třetími zeměmi věnující se řadě důležitých předmětů, na něž se odkazuje v hlavě IV Smlouvy o ES. To potvrdil Evropský soudní dvůr ve svém posudku 1/03 ze dne 7. února 2006, který se zabýval uzavřením nové Luganské úmluvy.[2] Soudní dvůr potvrdil, že Společenství získalo výlučnou pravomoc uzavírat mezinárodní dohody se třetími zeměmi v záležitostech, jež se týkají pravidel mimo jiné vymezených v nařízení (ES) č. 44/2001 („Brusel I“), zejména pokud jde o soudní příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech. V tomto posudku dospěl Soudní dvůr k závěru, že analýza ustanovení nové Luganské úmluvy týkajících se pravidel pro určení soudní příslušnosti ukázala, že tato ustanovení mají vliv na jednotné a konzistentní uplatňování pravidel Společenství pro určení soudní příslušnosti a na řádné fungování systému zřízeného prostřednictvím těchto pravidel[3]. Pokud jde o pravidla, která se v rámci navrhované úmluvy věnují uznávání a výkonu soudních rozsudků, Soudní dvůr dospěl k obdobnému závěru. Rozhodl, že pravidla Společenství pro uznávání a výkon rozsudků nelze oddělit od pravidel pro příslušnost soudů, s nimiž vytvářejí jednotný a ucelený systém, a že nová Luganská úmluva by měla vliv na jednotné a konzistentní uplatňování pravidel Společenství jak pro určení soudní příslušnosti, tak i pro uznávání a výkon soudních rozhodnutí, i na řádné fungování jednotného systému, který byl na základě těchto pravidel zřízen[4].Z tohoto důvodu je třeba předpokládat, že Společenství získalo výlučnou pravomoc k vyjednávání a uzavírání mnoha z dvoustranných dohod, na něž se odkazuje výše.Přesto je třeba vyhodnotit, zda v současnosti existuje dostatečný zájem na straně Společenství, aby Společenství nahradilo veškeré stávající nebo navrhované dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi dohodami Společenství. Z tohoto důvodu je nezbytné zavést postup, který bude mít dvojí cíl. Prvním cílem bude umožnit Společenství, aby posoudilo, zda na straně Společenství existuje dostatečný zájem na uzavření konkrétní dohody. Druhým cílem je povolit členským státům uzavření takových dohod, pokud v současnosti Společenství nemá zájem na uzavření takovéto dohody na úrovni Společenství[5].Předchozí argumentace je v souladu se závěry Rady SVV ze dne 19. dubna 2007[6].Komise uznala, že je třeba zavést určitý postup také pro dohody týkající se nařízení Řím II[7] a Řím I[8].[9]V souladu s tím Komise navrhuje, aby byl takový postup vytvořen také pro určité dvoustranné vztahy zabývající se odvětvovými záležitostmi. Navrhovaný postup se proto zabývá dvěma odlišnými kategoriemi odvětvových záležitostí. Jeden návrh se týká záležitostí týkajících se soudní příslušnosti, uznávání a vymáhání rozsudků ve věcech manželských, věcech rodičovské zodpovědnosti a vyživovacích povinností a rozhodného práva ve věcech týkajících se vyživovacích povinností. Druhý návrh se věnuje záležitostem týkajícím se rozhodného práva pro smluvní a mimosmluvní závazkové vztahy.Tento návrh se zabývá postupem pro udělení povolení členským státům v první z obou zmíněných oblastí. Zároveň s tímto návrhem Komise předkládá samostatný návrh na obdobný postup pro oblast rozhodného práva pro smluvní a mimosmluvní závazky. Vzhledem k tomu, že na oblast manželských věcí, rodičovské zodpovědnosti a vyživovacích povinností se vztahuje jednohlasné rozhodování, je třeba tyto návrhy předložit jako samostatné předpisy.2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADůPřestože Komise neprovedla formální hodnocení dopadů, vyhodnotila řadu různých možností, jak dosáhnout výše popsaného cíle, s ohledem na jeho specifický obsah. Ve dnech 11. března a 26. května 2008 se v Bruselu konala dvě setkání s odborníky z členských států, na nichž došlo k výměně představ a názorů.Pokud jde o rozsah tohoto návrhu, členské státy by bývaly obecně upřednostnily horizontální nástroj, který by zohledňoval jak odvětvové dvoustranné dohody, tak i dohody „luganského“ typu, týkající se soudní příslušnosti, uznávání a výkonu rozhodnutí v občanskoprávních a obchodních věcech, a dokonce i obecné dohody, jež mohou zahrnovat trestní, občanskoprávní, rodinné a správní záležitosti.U takovýchto dohod zabývajících se záležitostmi, jako jsou příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanskoprávní a obchodní oblasti, je však nicméně pravděpodobné, že naruší právní rámec Společenství zřízený pro oblast soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech, a tudíž nepřiměřeně ovlivní stávající acquis , které jsou založeny na koncepci integrace právní jistoty pro evropské občany s cílem usnadnit jejich přístup ke spravedlnosti.A proto, jelikož je třeba se na tento postup dívat jako na výjimku v rámci práva Společenství, se systém navrhovaný Komisí omezuje na nezbytné minimum, jež je potřebné k dosažení výše popsaných cílů.Komise posoudila několik možností pro zavedení tohoto postupu.Tzv. pasivní status quo , tedy volba nepřijímat žádná opatření k řešení tohoto problému, by členským státům neumožnila uzavřít se třetími zeměmi dohody pro dané oblasti.Tzv. aktivní status quo by byla volba nevyvíjet žádný legislativní postup pro zpětnou delegaci pravomocí Společenství. Veškeré dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi by musely být vyjednány a uzavřeny Společenstvím prostřednictvím postupu, který stanoví článek 300 Smlouvy o ES, a to i v případech, že by na určité dohodě měl zájem pouze jediný členský stát.Další možností je, že by Společenství vydalo povolení na základě obecných kritérií stanovených prostřednictvím legislativního nástroje (například nařízení) nebo rozhodnutí Rady (na základě výše uvedeného legislativního nástroje). Výhodou této možnosti je, že by existoval jednodušší postup, který by zaváděl společný přístup ke všem situacím. Nevýhodou této možnosti je, že předpokládá, že by se podmínky umožňující členskému státu vyjednávat a uzavírat dohody se třetími zeměmi určily předem. Jelikož oblast soudní spolupráce v občanskoprávních věcech se v rámci Společenství neustále vyvíjí, znamenalo by to nutnost zavést odlišná kritéria pro každý nástroj acquis (nařízení Brusel II, nařízení Řím I, nařízení Řím II, návrh nařízení o vyživovacích povinnostech atd.).Oproti tomu poslední možnost, kterou Komise zvolila, předpokládá udělení konkrétního oprávnění pro každý jednotlivý případ poté, co proběhne hodnocení dohody oznámené členským státem, a to na základě objektivních kritérií. Komise určuje členskému státu zásady pro jednání, je-li to nutné, a provádí vyhodnocení výsledků jednání, než povolí konečné uzavření dohody.3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU- Shrnutí navrhovaných opatřeníCílem návrhu je zřídit postup, pomocí něhož bude moci Společenství vyhodnotit, zda existuje dostatečný zájem Společenství uzavřít navrhované dvoustranné dohody se třetími zeměmi, a v případě, že takovýto zájem neexistuje, povolit členským státům, aby tyto dohody se třetími zeměmi uzavřely v určitých oblastech týkajících se soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech, které spadají pod výlučnou pravomoc Společenství.Jelikož takové povolení pro členské státy představuje výjimku z pravidla, že Společenství má výlučnou pravomoc uzavírat mezinárodní dohody v těchto věcech, je třeba tento postup považovat za výjimečné opatření, jehož rozsah a doba platnosti musí být omezeny.Navrhuje se daný postup omezit pouze na odvětvové záležitosti týkající se na jedné straně manželských věcí, rodičovské zodpovědnosti a vyživovacích povinností a na druhé straně rozhodného práva pro smluvní a mimosmluvní závazky. Přiložený návrh se věnuje prvnímu z obou témat.Aby se zachovalo acquis communautaire , včetně integrity systému Společenství v dané oblasti, navrhuje Komise následující záruky.Postup je založen na předchozím oznámení návrhu dohody ze strany členského státu, který si přeje získat povolení k opětovnému vyjednání a uzavření dohody se třetí zemí, a to na základě zvláštních podmínek, které jsou vyhodnocovány jednotlivě pro každý případ.Pokud již Společenství uzavřelo dohodu ve stejné věci s danou třetí zemí, členskému státu není povoleno vyjednávat nebo uzavřít dohodu s danou třetí zemí a každá podaná žádost bude zamítnuta. Pokud se nejedná o tento případ, musí Komise určit, zda se takováto dohoda očekává v blízké budoucnosti. Pokud se takováto dohoda v blízké budoucnosti neočekává, může Komise udělit povolení za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky: a) daný členský stát prokázal, že má zvláštní zájem na uzavření dohody s danou třetí zemí, zejména v souvislosti s existencí hospodářských, zeměpisných, kulturních nebo historických vazeb mezi daným členským státem a touto třetí zemí; a b) Komise dospěla k závěru, že navrhovaná dohoda má omezený dopad na jednotné a konzistentní uplatňování stávajících pravidel Společenství a na řádné fungování systému, který byl na základě těchto pravidel zřízen.Postup rovněž stanoví, že do dohod budou zapracována ustanovení o ukončení platnosti, kterými se omezí doba platnosti dohod uzavřených členskými státy do okamžiku, kdy Společenství uzavře s danou třetí zemí dohodu upravující stejný předmět.- Právní základPrávním základem pro přiložený návrh ohledně dohod o odvětvových záležitostech a dohod vztahujících se na věci manželské, rodičovskou zodpovědnost a vyživovací povinnosti je čl. 61, bod c) Smlouvy, který na Společenství převádí pravomoc přijmout opatření v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech, jak je stanoveno v článku 65 v souladu s čl. 67 odst. 2 a čl. 67 odst. 5. Toto opatření proto přijímá jednohlasným rozhodnutím Rada po konzultaci s Evropským parlamentem.- Zásada subsidiarityNávrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.- Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů:Navrhovaný postup představuje výjimku z uplatňování výlučné pravomoci Společenství ve výše uvedených věcech. Je omezen pouze na rozsah, který je nezbytně nutný k tomu, aby umožnil členským státům uzavírat dohody se třetími zeměmi pro vymezené oblasti, a stanoví řadu kritérií, jež musí být splněna. Povolení pro členské státy bude uděleno pouze tehdy, pokud lze navrhovanou dohodu vnímat tak, že má pouze zanedbatelný dopad na příslušný systém Společenství.Jelikož legislativní postup není považován za nutný a vzhledem ke skutečnosti, že navrhovaný postup se týká prováděcích pravomocí Komise, používá se postup projednávání ve výborech.Navrhovaný postup tudíž snižuje na nezbytné minimum administrativní zátěž pro Společenství a vlády států.- Volba nástrojůNavrhovaný nástroj (navrhované nástroje): nařízení.Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů:Jelikož navrhovaný postup přináší výjimku z práva Společenství, je nařízení nástrojem, který je přímo použitelný a zajišťuje nejvyšší míru záruky, pokud jde o právní jistotu a rovné zacházení.4. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKYNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.5. DALšÍ INFORMACE- Vyhodnocení / změny / ustanovení o ukončení platnostiNávrh obsahuje ustanovení o možnosti provedení změn a o skončení platnosti.- Podrobné vysvětlení návrhuRozsah (článek 1)Článek 1 omezuje rozsah tohoto návrhu na odvětvové záležitosti týkající se soudní příslušnosti, uznávání a vymáháni rozsudků a rozhodnutí ve věcech manželských, rodičovské zodpovědnosti a vyživovacích povinností a rozhodného práva ve věcech týkajících se vyživovacích povinností.Definice (článek 2)Článek 2 stanoví, že postup zřízený na základě tohoto návrhu se vztahuje pouze na dvoustranné dohody mezi členským státem a třetí zemí. Na mnohostranné dohody (zejména včetně regionálních dohod) se proto navrhovaný postup nevztahuje.Navrhovaný postup (články 3–8)Cílem navrhovaného postupu je zřídit funkční mechanismus s omezeným množstvím formalit. Zároveň tento postup zajišťuje, že je možné dodržovat acquis communautaire .Tento postup vyžaduje (v článku 3), aby členské státy oznámily Komisi písemně svůj záměr vyjednávat o nové dohodě nebo o změně stávající dohody. Toto oznámení musí obsahovat kopii návrhu dohody, pokud jej má členský stát k dispozici, a jakékoliv další relevantní dokumenty. Toto oznámení nemá být provedeno později než tři měsíce před zahájením vyjednávání s danou třetí zemí.Komise bude po obdržení oznámení muset vyhodnotit, zda může členský stát vést vyjednávání (článek 4). Pokud již Společenství s danou třetí zemí uzavřelo dohodu ve stejné věci, bude žádost automaticky zamítnuta. Hodnocení Komise se skládá z následujících kroků. Pokud doposud nebyla uzavřena žádná taková dohoda mezi Společenstvím a danou třetí zemí, musí Komise určit, zda se uzavření takové dohody očekává v blízké budoucnosti. Pokud se takováto dohoda v blízké budoucnosti neočekává, může Komise udělit povolení za předpokladu, že jsou splněny následující dvě podmínky: a) daný členský stát prokázal, že má zvláštní zájem na uzavření dohody s danou třetí zemí, zejména v souvislosti s existencí hospodářských, zeměpisných, kulturních nebo historických vazeb mezi daným členským státem a touto třetí zemí; a b) Komise dospěla k závěru, že navrhovaná dohoda má omezený dopad na jednotné a konzistentní uplatňování stávajících pravidel Společenství a na řádné fungování systému, který byl na základě těchto pravidel zřízen.Pokud Komise dospěje k závěru, že vzhledem k výše uvedeným podmínkám neexistují žádné překážky pro uzavření navrhované dohody, může členskému státu povolit, aby zahájil vyjednávání (článek 5). Je-li to nutné, může Komise navrhnout zásady pro vyjednávání a může požádat o zahrnutí některých konkrétních ustanovení do této dohody.Daná dohoda by měla rovněž obsahovat ustanovení o ukončení platnosti, k němuž by došlo, pokud by Evropské společenství uzavřelo dohodu s danou třetí zemí.Rozhodnutí, zda povolit nebo nepovolit vyjednávání, přijímá Komise za podpory poradního výboru podle článku 3 rozhodnutí Rady 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[10]. Tento poradní postup je opodstatněný, jelikož cílem je omezit formality na nezbytné minimum. Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata, a výbor k nim vysloví své stanovisko. S maximálním možným ohledem na toto stanovisko následně Komise přijme rozhodnutí a informuje výbor o způsobu, jakým bylo jeho stanovisko zohledněno.Pokud je výsledek hodnocení Komise záporný, Komise neudělí povolení a předloží toto rozhodnutí poradnímu výboru k vyjádření stanoviska.Komise se může rozhodnout, že se zúčastní vyjednávání mezi členským státem a třetí zemí jako pozorovatel. Pokud se Komise sama vyjednávání neúčastní, musí být během jednotlivých fází vyjednávání informována o jeho výsledcích, aby mohla danému členskému státu v zájmu efektivity sdělit své stanovisko k obsahu dohody před jejím konečným uzavřením (článek 6).Závěrečná fáze postupu se zabývá uzavřením dohody (článek 7). Před podpisem dohody oznámí daný členský stát Komisi výsledky jednání a poskytne jí text dohody. Komise vyhodnotí, zda je dohoda v souladu se zásadami pro jednání a zda by mohlo mít uzavření dohody negativní vliv na fungování stávajícího systému Společenství, zejména zda (v jakém rozsahu) by mohla ovlivnit platné acquis communautaire . Pokud je hodnocení Komise kladné, udělí povolení. Pokud je hodnocení záporné, není danému členskému státu povoleno dohodu uzavřít. Toto rozhodnutí se přijímá v souladu s řídicím postupem podle článku 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES.Navrhuje se, aby Komise přijala rozhodnutí vztahující se ke každé relevantní etapě hodnotícího postupu do šesti měsíců od příslušného oznámení předloženého členským státem.Přechodná a závěrečná ustanovení (články 9–11)Článek 9 stanoví přechodná ustanovení, která se použijí v případech, že daný členský stát již zahájil nebo již dokončil vyjednávání se třetí zemí v době, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, avšak nedal ještě svůj souhlas k tomu, aby pro něj dohoda byla závazná[11].Navrhovaný postup se proto rovněž vztahuje na tuto situaci, i když vyžaduje určité úpravy: oznámení (návrhu) dohody Komisi; posouzení ze strany Komise na základě podmínek uvedených v článku 4 návrhu; povolení pokračovat ve vyjednávání a stanovení pokynů pro vyjednávání, pokud to dovoluje etapa, v níž se jednání nacházejí; povolení uzavřít dohodu.Článek 10 stanoví, že Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení nejpozději do ledna 2014. Vzhledem k tomu, že doba, po kterou toto nařízení může být uplatňováno, je omezena do 31. prosince 2014, bude ke zprávě přiložen vhodný legislativní návrh.2008/0266 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYze dne [...],kterým se zřizuje postup pro sjednávání a uzavírání dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o odvětvových záležitostech a vztahujících se na soudní příslušnost, uznávání a výkon rozsudků a rozhodnutí ve věcech manželských, rodičovskou zodpovědnost a vyživovací povinnosti a na rozhodné právo ve věcech týkajících se vyživovacích povinnostíRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c), článek 65, čl. 67 odst. 2 a čl. 67 odst. 5) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[12],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[13],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[14],vzhledem k těmto důvodům:(1) Hlava IV Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“) představuje právní východisko pro přijímání právních předpisů Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech.(2) Soudní spolupráce v občanských věcech mezi členskými státy a třetími zeměmi byla tradičně upravena dohodami mezi členskými státy a třetími zeměmi.(3) Článek 307 Smlouvy o ES vyžaduje odstranění jakýchkoliv neslučitelností mezi acquis Společenství a mezinárodními dohodami uzavřenými mezi členskými státy a třetími zeměmi. To může znamenat nutnost znovu otevřít vyjednávání o těchto dohodách.(4) Rovněž může vyvstat potřeba uzavřít nové dohody se třetími zeměmi, které budou upravovat oblasti občanského soudnictví, jež spadají do oblasti hlavy IV Smlouvy o ES.(5) Evropský soudní dvůr potvrdil ve svém posudku 1/03 ze 7. února 2006 v souvislosti s uzavřením nové Luganské úmluvy, že Společenství získalo výlučnou vnější pravomoc vyjednávat a uzavírat mezinárodní dohody se třetími zeměmi upravující řadu důležitých předmětů, na něž se odkazuje v hlavě IV Smlouvy o ES. Soudní dvůr zejména potvrdil, že Společenství získalo výlučnou pravomoc uzavírat mezinárodní dohody se třetími zeměmi v záležitostech, jež se týkají pravidel mimo jiné vymezených v nařízení (ES) č. 44/2001 („Brusel I“), zejména pokud jde o soudní příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.(6) Podle článku 300 Smlouvy o ES je tudíž na Společenství, aby v rámci svých pravomocí uzavíralo takovéto dohody mezi Společenstvím a třetími zeměmi.(7) Článek 10 Smlouvy o ES vyžaduje, aby členské státy usnadnily plnění poslání Společenství a aby se zdržely jakýchkoli opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů Smlouvy. Tato povinnost skutečné spolupráce se uplatňuje obecně a není závislá na tom, zda je pravomoc Společenství výlučná, či nikoliv.(8) Je třeba provést hodnocení, zda v dané době existuje dostatečný zájem Společenství nahradit veškeré stávající nebo navrhované dvoustranné dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi dohodami na úrovni Společenství. Z tohoto důvodu je nezbytné zavést postup, který bude mít dvojí cíl. Prvním cílem bude umožnit Společenství, aby posoudilo, zda existuje na straně Společenství dostatečný zájem na uzavření konkrétní dvoustranné dohody. Druhým cílem je povolit členským státům uzavření takových dohod, pokud v dané době Společenství nemá zájem na uzavření takovéto dohody.(9) Měl by být zaveden srozumitelný a transparentní postup, kterým by se členským státům povolovalo upravovat stávající dohody se třetími zeměmi nebo, ve výjimečných případech, vyjednávat a uzavírat dohody nové, zejména pokud Společenství samotné nevyjádřilo záměr vykonávat svou vnější pravomoc a uzavřít takovou dohodu. Tímto postupem nejsou dotčeny výlučné pravomoci Společenství a ustanovení článků 300 a 307 Smlouvy o ES. Jelikož navrhovaný postup představuje výjimku z pravidla, že Společenství má výlučnou pravomoc uzavírat mezinárodní dohody v těchto věcech, je třeba tento postup považovat za výjimečné opatření, jehož rozsah a doba platnosti musí být omezeny.(10) Působnost tohoto nařízení by měla být omezena na dohody ohledně odvětvových záležitostí týkajících se soudní příslušnosti, uznávání a výkonu rozsudků a rozhodnutí ve věcech manželských, rodičovské zodpovědnosti a vyživovacích povinností a rozhodného práva ve věcech týkajících se vyživovacích povinností.(11) Aby se zajistilo, že dohoda navrhovaná členským státem nebude mít za následek neúčinnost práva Společenství a narušení řádného fungování systému zřízeného pravidly Společenství, je třeba vyžadovat povolení jak pro zahájení vyjednávání nebo pokračování v něm, tak i pro uzavření dohody. To Komisi umožní posoudit očekávaný dopad (možného) výsledku vyjednávání na právo Společenství. V relevantních případech může Komise navrhnout zásady pro vyjednávání nebo může požádat o zahrnutí některých konkrétních ustanovení do navrhované dohody.(12) Aby se zajistilo, že dohoda nebude představovat překážku v provádění vnější politiky Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech, měla by dohoda obsahovat možnost vypovězení v případě, že dojde k uzavření dohody Společenství se stejnou třetí zemí ve stejné věci.(13) Je třeba stanovit přechodná opatření, která budou upravovat situace, kdy v době vstupu tohoto nařízení v platnost členské státy vyjednávají se třetí zemí nebo již ukončily vyjednávání, avšak ještě nevyjádřily svůj souhlas s tím, aby pro ně dohoda byla závazná.(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[15].(15) Podle zásady proporcionality stanovené v článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřekračuje to, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.(16) Spojené království a Irsko se podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství účastní přijímání a používání tohoto nařízení v rozsahu, v jakém se účastnily přijímání a používání nařízení, na něž se toto nařízení vztahuje, nebo v jakém tato nařízení přijaly po jejich schválení.(17) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Předmět a rozsah1. Toto nařízení zavádí postup, kterým jednotlivým členským státům povoluje upravit stávající dvoustrannou dohodu mezi daným členským státem a třetí zemí nebo vyjednat a uzavřít novou dvoustrannou dohodu za podmínek stanovených v následujících ustanoveních.2. Toto nařízení se použije na dvoustranné dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi o odvětvových záležitostech a vztahující se na soudní příslušnost, uznávání a výkon rozsudků a rozhodnutí ve věcech manželských, rodičovskou zodpovědnost a vyživovací povinnosti a na rozhodné právo ve věcech týkajících se vyživovacích povinností.Článek 2Definice1. Pro účely tohoto nařízení se „dohodou“ rozumí dvoustranná dohoda mezi členským státem a třetí zemí.2. Pro účely tohoto nařízení se „členským státem“ rozumí jakýkoli členský stát kromě Dánska.Článek 3Oznámení Komisi1. Pokud členský stát hodlá zahájit se třetí zemí vyjednávání, jejichž účelem je změnit stávající dohodu nebo uzavřít novou dohodu spadající do předmětu tohoto nařízení, oznámí svůj záměr písemně Komisi.2. Toto oznámení musí obsahovat kopii stávající dohody, pracovní verze dohody nebo návrhu dohody předloženého třetí zemí, pokud je má daný členský stát k dispozici, a jakékoliv další relevantní dokumenty. Členský stát popíše cíle vyjednávání a vymezí témata, jež je třeba řešit, nebo ustanovení stávající dohody, jež je třeba upravit, a poskytne další relevantní informace.3. Oznámení musí být předloženo nejméně tři měsíce před plánovaným začátkem formálních vyjednávání s danou třetí zemí.Článek 4Hodnocení Komise1. Komise po obdržení oznámení vyhodnotí, zda může členský stát vést vyjednávání s danou třetí zemí. Pokud již Společenství s danou třetí zemí uzavřelo jakoukoliv dohodu ve stejné věci, bude žádost členského státu Komisí automaticky zamítnuta.2. Pokud Společenství doposud neuzavřelo dohodu s danou třetí zemí, musí Komise při svém hodnocení nejprve ověřit, zda se v blízké budoucnosti očekává uzavření jakékoli relevantní dohody Společenství s touto třetí zemí. Pokud tomu tak není, může Komise udělit povolení za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:1. daný členský stát prokázal, že existuje zvláštní zájem na uzavření této dvoustranné odvětvové dohody s danou třetí zemí, zejména v souvislosti s existencí hospodářských, zeměpisných, kulturních nebo historických vazeb mezi daným členským státem a touto třetí zemí; a2. Komise dospěje k závěru, že navrhovaná dohoda má omezený dopad na jednotné a konzistentní uplatňování stávajících pravidel Společenství a na řádné fungování systému, který byl na základě těchto pravidel zřízen.Článek 5Povolení zahájit vyjednávání1. Pokud Komise dospěje k závěru, že na základě podmínek uvedených v článku 4 neexistují překážky, které by dohodě bránily, může členskému státu povolit, aby s danou třetí zemí zahájil vyjednávání o dohodě. Je-li to nutné, může Komise navrhnout zásady pro vyjednávání a může požádat o zahrnutí některých konkrétních ustanovení do navrhované dohody.Dohoda musí obsahovat ustanovení o možnosti dohodu vypovědět v případě, že Společenství uzavře se stejnou třetí zemí dohodu ve stejné věci. Dohoda musí obsahovat následující ustanovení: „(název členského státu) vypoví tuto dohodu, když Evropské společenství uzavře dohodu se (název třetí země) ve stejných věcech občanského soudnictví, jaké jsou upraveny touto dohodou“.2. Pokud Komise dospěje k závěru, že na základě podmínek uvedených v článku 4 existují překážky, které by dohodě bránily, nepovolí členskému státu, aby s danou třetí zemí zahájil vyjednávání o dohodě.3. Komise přijme rozhodnutí o udělení nebo neudělení povolení, jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, v souladu s postupem, na který se odkazuje v čl. 8 odst. 2.Komise vydá své rozhodnutí ohledně žádosti členského státu do šesti měsíců od přijetí oznámení uvedeného v článku 3.Článek 6Účast Komise na vyjednáváníKomise se může účastnit vyjednávání mezi členským státem a třetí zemí jako pozorovatel. Pokud se Komise neúčastní vyjednávání jako pozorovatel, musí být během jednotlivých fází vyjednávání informována o jeho průběhu.Článek 7Povolení uzavřít dohodu1. Před podpisem dohody oznámí daný členský stát Komisi výsledky jednání a poskytne jí text dohody.2. Po tomto oznámení Komise vyhodnotí, zda vyjednaná dohoda odpovídá prvotnímu hodnocení Komise. Při tomto dalším hodnocení musí Komise ověřit, zda navrhovaná dohoda zohledňuje požadavky přednesené Komisí, zejména pokud jde o zahrnutí ustanovení, na něž se odkazuje v čl. 5 odst. 1, a zda by mohlo mít uzavření navrhované dohody za následek neúčinnost práva Společenství a narušení řádného fungování systému zřízeného pravidly Společenství.3. Pokud Komise dospěje k názoru, že vyjednávání vyústila v dohodu, která nesplňuje požadavky, na něž se odkazuje v odstavci 2, členskému státu nebude uzavření dohody povoleno.4. Pokud Komise dospěje k názoru, že vyjednávání vyústila v dohodu, která splňuje požadavky, na něž se odkazuje v odstavci 2, členskému státu může být povoleno dohodu uzavřít.5. Komise přijme rozhodnutí o udělení nebo neudělení povolení, jak je uvedeno v odstavcích 3 a 4, v souladu s postupem, na který se odkazuje v čl. 8 odst. 3.Komise vydá své rozhodnutí ohledně žádosti členského státu do šesti měsíců od přijetí oznámení uvedeného v odstavci 1.Článek 8Postup projednávání ve výboru1. Komisi je nápomocen výbor.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se poradní postup podle článku 3 rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s článkem 7 uvedeného rozhodnutí.3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se řídicí postup podle článku 4 rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s článkem 7 uvedeného rozhodnutí.4. Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.Článek 9Přechodná ustanovení1. V případě, že členský stát již zahájil vyjednávání se třetí zemí v době, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, použijí se čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2 a články 4 až 7.Pokud to dovoluje etapa, v níž se vyjednávání nacházejí, může Komise navrhnout zásady pro vyjednávání nebo zahrnutí určitých ustanovení, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1.2. V případě, že členský stát již ukončil vyjednávání v době, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, avšak dohodu ještě neuzavřel, použijí se čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 až 5.Při rozhodování, zda udělit nebo neudělit povolení uzavřít dohodu, Komise rovněž vyhodnotí, zda na základě podmínek, na něž se odkazuje v článku 4, existují určité překážky bránící dohodě.Článek 10VyhodnoceníKomise nejpozději 1. ledna 2014 předloží Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení, k níž může být přiložen vhodný legislativní návrh.Článek 11Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Použije se do 31. prosince 2014.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.V Bruselu dne .Za Radupředseda / předsedkyně [1] Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení, Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1.Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.Nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech, Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 1.Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1.Směrnice Rady 2003/8/ES o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech, Úř. věst. L 26, 31.1.2003, s. 41.Směrnice Rady 2004/80/ES o odškodňování obětí trestných činů, Úř. věst. L 261, 6.8.2004, s. 65.Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 15.Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, Úř. věst. L 399, 30.12.2006, s. 1.Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II), Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 40 .Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 861/2007, kterým se zavádí evropské řízení o drobných nárocích, Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 1.Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000, Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79.Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I), Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6.Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 136, 21.5.2008, s. 3.[2] Posudek 1/03 ze dne 7. února 2006, Rec. 2006, s. I-1145.[3] Posudek 1/03 Lugano, odst. 161.[4] Posudek 1/03 Lugano, odst. 172.[5] Podobné řešení bylo již dříve vyvinuto pro oblast civilního letectví: viz nařízení (ES) č. 847/2004 o sjednávání a provádění dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách, Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 7.[6] Dne 19. dubna 2007 Rada SVV navrhla, že pokud jde o budoucí dvoustranné dohody a jakékoliv změny stávajících dvoustranných dohod s konkrétními třetími zeměmi týkající se vyživovacích povinností, měl by být stanoven „ postup pro sjednávání a uzavírání těchto dohod, který by vycházel ze stávajících závazných rozhodnutí v rámci práva Společenství, mimo jiné z postupu v oblasti leteckých služeb “. „ Tento postup by měl stanovit kritéria a podmínky, které umožní určit, zda je uzavření takovéto dohody v zájmu Společenství . Pokud tomu tak není, uvedený postup by měl stanovit kritéria a podmínky pro sjednávání a uzavírání tohoto druhu dohod členskými státy, zejména pokud se ustanovení zamýšlené dohody obsahově liší od pravidel Společenství, přičemž je třeba zajistit, aby tyto dohody nevedly k narušení [zavedeného] systému.“[7] Nařízení (ES) č. 864/2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) stanoví v bodě odůvodnění 37, že „ Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh týkající se postupů a podmínek, podle nichž by členské státy byly oprávněny v jednotlivých a výjimečných případech vlastním jménem sjednávat a uzavírat dohody se třetími zeměmi týkající se odvětvových oblastí a obsahující ustanovení o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy “.[8] Nařízení (ES) č. 593/2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) obsahuje obdobný bod odůvodnění (bod 42).[9] Skutečně může být nutné přijmout opatření, která určují rozhodné právo ve smluvních a mimosmluvních vztazích v těchto případech, aby se zajistila regulace specifických situací. Mezi tyto situace mohou například spadat záležitosti správy letišť nebo silnic. Příklady tohoto typu sektorových dohod jsou dohoda ze dne 4. července 1949 mezi Francií a Švýcarskem o výstavbě a správě letiště Basel-Mulhouse a dohoda ze dne 25. dubna 1977 mezi Německem a Švýcarskem o silnici mezi obcemi Lörrach a Weil am Rhein vedoucí po švýcarském území.[10] Rozhodnutí Rady o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (1999/468/ES), Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[11] Příkladem takovéto situace mohou být dohody z roku 2002 mezi Belgií a Marokem o poručnictví a právech na návštěvy a o vyživovacích povinnostech, jež byly podepsány, avšak zatím nebyly ratifikovány.[12] Úř. věst. C , , s. .[13] Úř. věst. C , , s. .[14] Úř. věst. C , , s. .[15] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


type: wikipedia

text:
Die Queen City Brewing Company war eine US-amerikanische Brauerei in Cumberland. Ihre Geschichte begann mit der Gründung im Jahr 1901 und endete mit ihrer Schließung 1974.
 Geschichte
 Am 8. März 1901 wurde die German Brewing Company an der 208 Market Street in der Nähe des Wills Creek in Cumberland gegründet. Der erste Präsident war Warren C. White, die ersten Vorstandsmitglieder Martin Gerbig, Charles W. Hinze, Frank A. Blaul, Herman M. Siefers, Thomas F. Smouse, Carl C. Hetzel, E. Butler Carpenter und Thomas Hobbs. Bereits ein Jahr nach ihrer Gründung wurde die Brauerei durch den Bau eines neuen Brauereikomplexes erweitert. Somit erreichte man eine jährliche Produktionskapazität von 100.000 Barrel.
 Bis 1910 hatte sich die German Brewing Company eine stabile Marktposition errichtet. Zu dieser Zeit wurden die Marken Bohemian, Capuciner und White Label hergestellt und in der Stadt Cumberland, in Garrett County, Washington County und weiteren anliegenden Counties in West Virginia und Pennsylvania vertrieben. Aufgrund ihres Erfolgs wurde die Brauerei erweitert: Es wurden die Abfüllanlagen erweitert (1911), neue Lagerkeller errichtet (1911), eine Eisanlage mit einer Produktionskapazität von 100 Tonnen hinzugefügt (1913) und ein neues Lagerhaus gebaut (1913).
 Nach dem Beginn des Ersten Weltkriegs und dem wachsenden Misstrauen der amerikanischen Bevölkerung gegenüber dem, was als „deutscher Einfluss“ galt, wurde der Name der Brauerei 1917 zu Liberty Brewing Company geändert.
 Während der Zeit der Prohibition wurde die Brauerei unter dem Namen Queen Company, Inc. reorganisiert. Bis zum Ende der Prohibition hielt man sich im Markt, indem man ein alkoholreduziertes Leichtbier namens „Queeno“ und Eis produzierte. Mit dem Ende der Prohibition wurde der reguläre Braubetrieb wieder aufgenommen, das neue Produktflaggschiff wurde das Lagerbier „Old German Premium“. Im Juni 1933 wurde der Name wieder zu German Brewing Company geändert. Zu dieser Zeit produzierte die Brauerei pro Jahr circa 100.000 Barrel.
 Am 27. Januar 1941 wurde der Kapitalstock des Unternehmens auf eine Million US-Dollar erhöht und der Name Queen City Brewing Company gewählt. Die Brauerei expandierte: Im Jahr 1943 betrug der Jahresausstoß bereits 300.000 Barrel.
 1958 akquirierte die Queen City Brewing Company die Cumberland Brewing Company. Diese agierte weiterhin unter ihrem eigenen Namen in den Märkten West Virginia, Western Pennsylvania, Cumberland und Baltimore. 1962 betrug der Jahresausstoß der Queen City Brewing Company circa 250.000 Barrel.
 Um weiter zu wachsen, wurde begonnen, das Markenportfolio auszubauen: 1963 akquirierte man die Rechte an den Marken der Fischer Brewing Company, Cleveland-Sandusky Brewing Company, American Brewery, Inc. und der Globe Brewing Company. 1969 folgten die Markenrechte der Home Brewing Company.
 Diese Expansionen waren jedoch nicht von Dauer: 1969 wurde die Herstellung der Marken der Cleveland-Sandusky Brewing Company eingestellt und die Cumberland Brewing Company geschlossen. 1970 folgte die Einstellung der Marken der Cumberland Brewing Company, der Fischer Brewing Company und der Globe Brewing Company. 1973 folgten auch die Marken der Home Brewing Company.
 Die Absatzzahlen der Queen City Brewing Company sanken.
 Der steigende Wettbewerbsdruck durch landesweit agierende Großbrauereien wie beispielsweise der Miller Brewing Company sowie Arbeitskämpfe führten schließlich dazu, dass die Queen City Brewing Company ihren Betrieb im Dezember 1974 einstellen musste. Die Pittsburgh Brewing Company übernahm das Markenportfolio der Brauerei.
 Ein Großteil der Brauerei wurde bereits im April 1975 abgerissen.
 Literatur
 David G. Moyer (2009), American Breweries of the Past, Bloomington (Indiana): AuthorHouse, S. 70–71 (englisch)
 Ehemalige Brauerei (Vereinigte Staaten)
 Ehemaliges Unternehmen (Maryland)
 Gegründet 1901
 Cumberland (Maryland)
 Organisation (Allegany County, Maryland)
 Produzierendes Unternehmen (Maryland)


type: caselaw

text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/8
 Domstolens kendelse af 21. juni 2007 — Republikken Finland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-163/06 P) (1)
 (Appel - annullationssøgsmål - afvisning - akt, der ikke har bindende retsvirkninger - De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - traktatbrudssag - artikel 11 i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 - morarenter - forhandling af en aftale om betaling med forbehold - skrivelser om afslag)
 (2007/C 235/12)
 Processprog: finsk
 Parter
 Appellant: Republikken Finland (ved E. Bygglin, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Wilms og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 9. januar 2006 i sag T-177/05, Finland mod Kommissionen, hvorved Retten afviste annullationssøgsmålet til prøvelse af en afgørelse fra Kommissionen, indeholdt i to skrivelser fra Kommissionen, hvorved den afslog at indlede forhandlinger vedrørende tilbagebetaling med forbehold af den med tilbagevirkende kraft opkrævede told, som Kommissionen har krævet erlagt i form af Fællesskabets egne indtægter (told af indførsel af forsvarsmateriel)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
Skede kan henvise til flere artikler:
 Skede (kønsorgan) – den første indre del af en kvindes kønsorgan
 Skede (hylster) – et hylster til et skarpt slag– eller stikvåben
 Bladskede – en udvikling af bladfoden hos visse planter så bladet omslutter stilken
 Skede (svamp) – et hylster, der omslutter svampens frugtlegeme, normalt tydeligst ved stokbasis
 Šķēdes pagasts - et pagasts i Letland
 Šķēde – en forstad til Liepāja i Letland i Šķēdes pagasts
 Skede (Sverige) – en landsby i Vetlanda kommun


text:
Csíkszentkirályi és krasznahorkai báró Andrássy István (1660 k. – 1720) kuruc generális. A báróságot elnyerő Andrássy Miklós, Gömör megyei főispán fia, Andrássy György (1650 körül – 1725) és Andrássy Pál (1662 k. – 1713) kuruc generálisok testvére. Az Andrássy család betléri ágának megalapítója.
 Élete
 1683–1684-ben Thököly Imre udvarnoka volt, 1703-tól 1711-ig Gömör vármegye főispáni helytartói tisztségét viselte. 1703 novemberében a kurucok foglyul ejtették, és csatlakozott Rákóczihoz. 1704 januárjától ezereskapitány, egy ideig a Duna–Tisza közi hadak parancsnoka volt, majd az év nyarán Forgách Simon alá rendelve harcolt a Dunántúlon, részt vett a koroncói csatában is. 1706. március 13-án generális-főstrázsamesterré nevezték ki. Ekkor ismét a Dunántúlon viselt hadat. 1706 őszén a nyugat-dunántúli kuruc csapatok vezénylő tábornokaként neki is része volt az alvezérei (Balogh Ádám, Bezerédj Imre és mások) által november 6–7-én aratott győrvári diadalban. 1707 áprilisában erdélyi fejedelmi táblai ülnökké nevezték ki. 1710. február 13-án feladta Lőcse városát Löffelholtz császári generálisnak, egyúttal ő maga is meghódolt. 1710 áprilisában császári amnesztiában részesült.
 Andrássy István báró volt a betléri kastély építője.
 A Szinnyei biográfiai sorozatában (Magyar írók élete és munkái) megjelent téves adat nyomán több kézikönyvben azonosítják Andrássy Istvánt a forrásmunkák hivatkozásaiból ismert Triplex Philosophia című mű szerzőjeként. Azonban miután a munka egyik ismert említése (Stephani Andrasi 3plex Philosophia) a sárospataki Rákóczi-könyvtár Rákóczi Zsigmond halála utáni, 1660 körüli könyvjegyzéke, és a könyv kiadását 1640-ben jelöli meg, időrendi okokból Andrássy szerzőkénti azonosítása téves.
 Források
 Magyar életrajzi lexikon
 Jegyzetek
 További információk
 Biografický Lexikón Slovenska. Red. Pavol Parenička. Martin, Slovenská Národná Knižnica Národný Biografický Ústav, 2002-.
 Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-.
 Malý Slovenský Biografický Slovník. Hlavný redaktor Vladimír Mináč. Martin, Matica slovenská, 1982.
 Tököly Gábor: Ki kicsoda Rozsnyón. Somorja, Méry Ratio, 1999.
 Krasznahorka várába költöztetik a lőcsei fehér asszonyt
 Istvan
 Betlériek
 Magyar tudományos írók
 1650-ben született személyek
 1720-ban elhunyt személyek


type: contracts

text:
Avis juridique important
 |
 22004A1217(01)
 Susitarimas Europos bendrijos ir Norvegijos Karalystės susitarimas pasikeičiant laiškais dėl Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės dvišalio laisvosios prekybos susitarimo 2 protokolo
 Official Journal L 370 , 17/12/2004 P. 0072 - 0077
 SusitarimasEuropos bendrijos ir Norvegijos Karalystės susitarimas pasikeičiant laiškais dėl Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės dvišalio laisvosios prekybos susitarimo 2 protokoloA. Bendrijos laiškasGerbiamasis Pone,Turiu garbę patvirtinti, kad Europos bendrija pritaria prie šio laiško pridedamam "Sutartiniam protokolui" dėl Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės dvišalio laisvosios prekybos susitarimo 2 protokolo.Būčiau dėkingas, jeigu galėtumėte patvirtinti, kad Norvegijos Karalystės Vyriausybė pritaria šio laiško turiniui.Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.Hecho en Bruselas, elV Bruselu dneUdfærdiget i Bruxelles, denGeschehen zu Brüssel amBrüssel,Έγινε στις Βρυξέλλες, στιςDone at Brussels,Fait à Bruxelles, leFatto a Bruxelles, addíBriselÿ,Priimta Briuselyje,Kelt Brüsszelben,Magÿmula fi Brussel,Gedaan te Brussel,Sporzÿdzono w Brukseli, dniaFeito em Bruxelas,V Bruseli,V Bruslju,Tehty BrysselissäUtfärdat i Bryssel denÎntocmit la BruxellesPor la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoza Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnarB. Norvegijos laiškasGerbiamasis Pone,Turiu garbę pranešti, kad gavau Jūsų šios dienos laišką, kuriame rašoma:"Turiu garbę patvirtinti, kad Europos bendrija pritaria prie šio laiško pridedamam "Sutartiniam protokolui" dėl Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės dvišalio laisvosios prekybos susitarimo 2 protokolo.Būčiau dėkingas, jeigu galėtumėte patvirtinti, kad Norvegijos Karalystės Vyriausybė pritaria šio laiško turiniui."Turiu garbę patvirtinti, kad mano Vyriausybė pritaria Jūsų laiško turiniui ir siūlomai pakeitimų įsigaliojimo datai.Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.Done at Brussels,Hecho en Bruselas, elV Bruselu dneUdfærdiget i Bruxelles, denGeschehen zu Brüssel amBrüssel,Έγινε στις Βρυξέλλες, στιςFait à Bruxelles, leFatto a Bruxelles, addíBriselÿ,Priimta Briuselyje,Kelt Brüsszelben,Magÿmula fi Brussel,Gedaan te Brussel,Sporzÿdzono w Brukseli, dniaFeito em Bruxelas,V Bruseli,V Bruslju,Tehty BrysselissäUtfärdat i Bryssel denÎntocmit la BruxellesFor the Government of the Kingdom of NorwayPor el Gobierno del Reino de NoruegaZa vládu Norského královstvíPå vegne af Kongeriget Norges regeringIm Namen des Königreichs NorwegenNorra Kuningriigi valitsuse nimelΓια την Κυβέρνηση του Βασιλείου της ΝορβηγίαςPour le gouvernement du Royaume de NorvègePer il Governo del Regno di NorvegiaNorvēģijas Karalistes valdības vārdāNorvegijos Karalystės Vyriausybės varduA Norvég Királyság Kormánya részérőlGħall-Gvern tar-Renju tan-NorveġjaVoor de Regering van het Koninkrijk NoorwegenW imieniu Rządu Królestwa NorwegiiPelo Governo do Reino da NoruegaZa vládu Nórskeho kráľovstvaZa vlado Kraljevine NorveškeNorjan kuningaskunnan hallituksen puolestaFör Konungariket Norges regering--------------------------------------------------