type: other

text:
Højesteretsdom -Bøder for videregivelse af fortrolige oplysninger
 HØJESTERETS DOM i sag 78/2011
 (advokat Tyge Trier for begge, beskikket)
 I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 3. juni 2010 og af Østre Landsrets 5. afdeling den 14. december 2010.
 I pådømmelsen har deltaget ni dommere: Peter Blok, Asbjørn Jensen, Lene Pagter Kristensen,Poul Søgaard, Marianne Højgaard Pedersen, Vibeke Rønne, Henrik Waaben, Michael Rekling og Oliver Talevski.
 Dommen er anket af de tiltalte, T1 og T2, med påstand om frifindelse, subsidiært strafbortfald og mest subsidiært formildelse.
 Anklagemyndigheden har påstået skærpelse af landsrettens dom.
 Frifindelsen i forhold 1 og 2 på grund af forældelse er ikke indbragt for Højesteret. For Højesteret drejer sagen sig derfor alene om anklageskriftets forhold 3 om overtrædelse af straffelovens § 152.
 T1 og T2 har opfyldt bestemmelsen i landsrettens dom om godtgørelse til A.
 T1 og T2 har til støtte for deres frifindelsespåstand anført, at T1 ikke er omfattet af personkredsen i straffelovens § 152, og at T2 ikke uberettiget har videregivet fortrolige oplysninger.
 Gerningsindholdet i § 152 er derfor ikke realiseret. Videregivelsen skete til Bastard Film A/S på forsvarlig måde og under overholdelse af sikkerhedsforskrifter som led i det journalistiske arbejde. Arbejdet som journalist indebærer, at der foreligger materiel atypicitet.
 De tiltalte har handlet i tillid til, at der forelå det fornødne samtykke fra Københavns Kommunes ledende medarbejdere og Fælledgårdens ledelse. Dertil kommer, at sløringen medførte, at de involverede ikke kunne genkendes i offentligheden. Der foreligger derfor ikke forsæt i forhold til straffelovens § 152, ligesom lovens § 152 e fører til frifindelse.
 De tiltaltes eventuelle formelle lovovertrædelse er samlet set af beskeden karakter sammenholdt med, at emnet havde en væsentlig og meget betydelig offentlig interesse. Den kritiske journalistik var væsentlig for almenhedens opfattelse af forholdene i ældreplejen og behandlingen af de svageste. Hensynet til nyhedsformidlingen skal veje tungt, jf. Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 10, hvorfor der også af den grund skal ske frifindelse.
 Dertil kommer, at strafferetlige sanktioner alene bør anvendes over for medierne i forhold til privatlivskrænkelse, hvis der foreligger særlige omstændigheder, hvilket der ikke gør i den foreliggende sag. En sag som denne bør i givet fald alene sanktioneres civilretligt og eventuelt ved forelæggelse for Pressenævnet.
 Omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, eller dennes analogi er sprunget i forhold til Københavns Politis indstilling af efterforskningen, idet kredsen af mistænkte var særdeles begrænset.
 Sagen mod de tiltalte er også for så vidt angår forhold 3 forældet helt eller delvist, jf. straffelovens § 93, stk. 1, nr. 1, jf. § 94, stk. 1, idet T2 afleverede sine optagelser efter afslutningen af de enkelte vagter. Der er efter det oplyste ikke afleveret optagelser til Bastard Film efter den 28. januar 2006. Videregivelsen til DR er ikke foretaget af de tiltalte. At forhold 3 er forældet, følger endvidere af, at sagens forfølgning har været standset på ubestemt tid, jf. § 94, stk. 6.
 Sagen kan som udgangspunkt kun gennemføres efter privat påtale, da det alene er private interesser, der er krænket, jf. straffelovens § 152 f, stk. 1. Offentlig påtale kan herefter alene ske, når forurettede anmoder herom, hvilket kun er sket for så vidt angår A.
 Subsidiært gøres det gældende, at de tiltaltes personlige forhold, baggrunden for de tiltaltes aktiviteter og sagens forhold i øvrigt udgør sådanne særligt formildende omstændigheder, at straffen bør bortfalde eller i hvert fald formildes. Dette vil være i overensstemmelse med praksis i denne type sager og med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 10.
 Anklagemyndigheden har anført, at straffelovens § 152 er overtrådt ved videregivelse af fortrolige oplysninger om beboere på omsorgscentret Fælledgården. Sagen angår således - i overensstemmelse med byrettens bevisbedømmelse - ikke videregivelse af videooptagelser foretaget med skjult kamera af de fysiske rammer på omsorgscentret eller af de ansatte på centret.
 T2 søgte efter forudgående aftale med T1 ansættelse i offentlig tjeneste med henblik på at opnå adgang til fortrolige oplysninger om forholdene på Fælledgården for at videregive disse til offentligheden. Dette er kernen i anvendelsesområdet for straffelovens § 152, og der foreligger således ikke materiel atypicitet.
 Oplysningerne om de fire beboere, som denne sag drejer sig om, vedrører beboernes rent private og særdeles intime forhold. Oplysningerne er baseret på optagelser i de pågældendes egne hjem og viser beboerne i ydmygende situationer. Det følger af det regelsæt for vikarer, som T2 fik udleveret ved sin ansættelse, og af forvaltningslovens § 27, at de oplysninger, som hun fik adgang til gennem sin ansættelse, utvivlsomt er fortrolige. Der er derfor med videregivelsen sket en overtrædelse af straffelovens § 152.
 Det bestrides ikke, at optagelse med skjult kamera og videregivelsen af optagelserne tjente et anerkendelsesværdigt formål og skabte en omfattende debat om forholdene på landets plejehjem. Der må imidlertid ved vurderingen af, hvorvidt videregivelsen af oplysninger om beboernes helbredstilstand skete til berettiget varetagelse af åbenbar almeninteresse, lægges vægt på oplysningernes meget private og krænkende karakter. Plejehjemsbeboere er i forvejen særligt udsatte som følge af sygdom eller svækkelse, og hverken beboerne eller deres pårørende havde på forhånd eller efterfølgende givet samtykke til, at oplysningerne blev videregivet. Det var uanset sløringen muligt for en bredere kreds at genkende beboerne. Videregivelsen af optagelserne af beboerne i de særdeles intime situationer med omtale af deres helbredsforhold var endvidere ikke nødvendig for at opnå formålet med udsendelsen. Der må under de givne omstændigheder lægges større vægt på hensynet til at værne om beboernes privatliv end på hensynet til at sikre pressens ytringsfrihed og mulighed for at virke som "public watchdog", jf. Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 10. Videregivelsen af oplysninger om beboernes helbredstilstand m.v. skete derfor ikke i berettiget varetagelse af åbenbar almeninteresse, jf. straffelovens § 152 e.
 Der er ikke grundlag for at frifinde de tiltalte som følge af udløb af omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, idet de tiltalte ikke kunne anse sig som sigtede den 11. maj 2007, da Københavns Politi besluttede at indstille efterforskningen.
 Der er ikke grundlag for at statuere forældelse efter straffelovens § 93, jf. § 94. Der er tale om en fortsat forbrydelse, hvor videregivelsen til DR skete, efter at T2s ansættelse var slut, det vil sige senere end den 29. januar 2006. Da de tiltalte den 29. januar 2008 blev sigtet, blev forældelsesfristen afbrudt, og forfølgningen har ikke på noget tidspunkt efter afbrydelsen af forældelsesfristen været standset på ubestemt tid.
 Der er ikke alene tale om krænkelse af rent private interesser, jf. straffelovens § 152 f, stk. 1, da det offentlige utvivlsomt har en retlig interesse i, at plejehjemspersonalets tavshedspligt bliver overholdt, dels for at sikre, at de ofte svage og udsatte plejehjemsbeboere ikke krænkes, dels for at sikre fortroligheden i det offentlige plejesystem. De tiltaltes overtrædelse af straffelovens § 152 er derfor undergivet offentlig påtale. Dertil kommer, at de forurettede har anmodet om offentlig påtale, jf. § 152 f, stk. 2.
 Navnlig henset til karakteren af de oplysninger, som de tiltalte videregav, er der grundlag for at skærpe den udmålte straf.
 Pressenævnet har ved en kendelse af 31. oktober 2006 taget stilling til bl.a. en klage fra A over udsendelsen i DR den 21. maj 2006. I Pressenævnets kendelse hedder det bl.a.:
 "Optagelser af [A], der er beboer på Fælledgården, er vist på en sådan måde, at det ikke kan udelukkes, at han vil kunne genkendes af personer, der kender ham...
 Parterne har over for Pressenævnet afgivet modstridende forklaringer om, hvorvidt beboeren har irriteret hud, eller der er tale om et sidde-/liggesår. På grund af de begrænsede muligheder for at føre bevis for Pressenævnet, kan Nævnet ikke tage stilling til, hvilken beskrivelse, der er den rigtige.
 Pressenævnet finder det som udgangspunkt betænkeligt at bringe optagelser indhentet med skjult kamera, uden at efterfølende samtykke er tilvejebragt. En sådan fremgangsmåde kan endvidere kun være berettiget efter en nøje afvejning af den samfundsmæssige interesse i forhold til den enkeltes krav på beskyttelse i hvert tilfælde. I dette tilfælde er hensynet til beskyttelsen af den enkeltes personlige anseelse så tungtvejende, at anvendelsen af skjult kamera som sket til optagelser af beboeren i forbindelse med gennemførelse af nedre toilette ikke er berettiget. Det påhvilede endvidere Danmarks Radio at sikre en effektiv anonymisering af beboeren, hvilket ikke er sket. Beboeren har ikke givet samtykke til at bringe optagelserne, og har heller ikke givet andre fuldmagt til at give samtykke på hans vegne. Der foreligger derfor i forhold til beboeren en tilsidesættelse af god presseskik, og Nævnet udtaler sin kritik heraf."
 Under sagens behandling ved Københavns Byret bestemte retten, at hovedforhandlingen i første omgang skulle begrænses til spørgsmålet, om sagen skulle afvises på grund af overskridelse af omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, i relation til Københavns Politis afgørelse af 11. maj 2007. De tiltalte nedlagde påstand om, at sagen skulle afvises, og anklagemyndigheden nedlagde påstand om, at de tiltaltes påstand ikke skulle tages til følge. Ved Københavns Byrets kendelse af 7. april 2010 blev påstanden om afvisning ikke taget til følge. I byrettens begrundelse for afgørelsen hedder det:
 "Det fremgår af sagen, at advokat Jesper Langemark den 11. juli 2006 på vegne af en række beboere og ansatte på Omsorgscentret Fælledgården indgav en politianmeldelse mod de to tiltalte for overtrædelse af straffelovens § 152, § 264a og § 264d og mod de to tiltalte og generaldirektør i Danmarks Radio, Kenneth Plummer, for overtrædelse af straffelovens § 264d, jf. medieansvarslovens §§ 16 og 26, i forbindelse med offentliggørelsen af nogle optagelser med skjult kamera fra Fælledgården i Danmarks Radios udsendelse Magasinet Søndag den 21. maj 2006.
 I følge det oplyste modtog advokat Tyge Trier på vegne de to tiltalte en kopi af politianmeldelserne fra advokat Jesper Langemark.
 Ved brev af 11. maj 2007 stilet til advokat Jesper Langemark besluttede Københavns politi i medfør af retsplejelovens § 749, stk. 2, at indstille efterforskningen i sagen.
 Afgørelsen blev af advokat Jesper Langemark påklaget til Statsadvokaten, der ved afgørelse af 1. august 2007 besluttede, at efterforskningen skulle fortsætte.
 Omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, gælder efter sin ordlyd kun tilfælde, hvor der formelt er rejst sigtelse. Det antages dog i forarbejderne, at omgørelsesfristen også gælder, hvor der formelt ikke er rejst en sigtelse, men hvor personen med føje har anset sig som sigtet.
 Københavns Politi havde på tidspunktet for beslutningen om at indstille efterforskningen hverken sigtet eller afhørt de nu tiltalte med en sigtets rettigheder. Herefter, og da der heller ikke efter de i øvrigt foreliggende oplysninger har foreligget en sådan konkret mistanke rettet mod de pågældende, at de i relation til retsplejelovens § 724, stk. 2, må betragtes som personer, der har været sigtet, finder omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, ikke anvendelse.
 Anklagemyndighedens påstand tages derfor til følge."
 Højesteret har under hovedforhandlingen fået forevist den tv-udsendelse, som DR viste den 21. maj 2006.
 Af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder Højesteret ligesom landsretten, at omgørelsesfristen i retsplejelovens § 724, stk. 2, ikke finder anvendelse.
 Den overtrædelse af straffelovens § 152, stk. 1, som T1 og T2 er tiltalt for, angår - bl.a. under hensyn til det fortrolighedsforhold, som må gælde i en omsorgs- og plejeinstitution - ikke alene private interesser. Det tiltrædes derfor, at forholdet er undergivet offentlig påtale.
 Vedrørende spørgsmålet om forældelse har landsretten fundet det bevist, at T2 og T1 som led i det samlede projekt videregav eller medvirkede til videregivelse af fortrolige oplysninger først til Bastard Film A/S og derefter - efter den 29. januar 2006 - til DR. Der er således som anført af landsretten tale om en fortsat forbrydelse, der blev realiseret også i tiden efter den 29. januar 2006, hvorfor forældelsen blev afbrudt inden 2-års fristens udløb ved, at politiet den 29. januar 2008 sigtede de tiltalte. Forholdet er derfor ikke forældet efter straffelovens § 93, stk. 1, nr. 1, jf. § 94, stk. 1 og 5. Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltrædes det, at forfølgningen i sagen ikke i tiden efter sigtelsen har været standset på ubestemt tid, jf. straffelovens § 94, stk. 6.
 Som anført af landsretten var T2 som ansat på Fælledgården underlagt tavshedspligt med hensyn til fortrolige oplysninger, hun fik kendskab til i forbindelse med sit arbejde, herunder om beboernes helbredsforhold, jf. straffelovens § 152, stk. 1. T2 handlede efter forudgående aftale med og tilskyndelse fra T1, som derfor vil kunne straffes for medvirken til en overtrædelse af straffelovens § 152, stk. 1, begået af T2.
 Højesteret tiltræder endvidere, at de filmoptagelser foretaget med skjult kamera, som T1 og T2 i ikke-sløret form videregav til Bastard Film og DR, og hvoraf dele i sløret form blev vist i tv, indeholdt fortrolige oplysninger om beboere på Fælledgården, herunder om de pågældende beboeres helbredsforhold.
 Sagen angår herefter den afvejning af hensynet til de pågældende beboere på Fælledgården over for hensynet til pressens ytringsfrihed, som skal foretages efter straffelovens § 152, stk. 1, jf. § 152 e, nr. 2, således som disse bestemmelser skal fortolkes i lyset af Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 10.
 Det er ubestridt, at videregivelsen af optagelserne skete til brug for en tv-udsendelse, som omhandlede spørgsmål af væsentlig samfundsmæssig interesse. Heroverfor står imidlertid, at optagelserne, som blev videregivet, efter Højesterets opfattelse indebar grove krænkelser af beboernes privatliv, jf. herved også artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Optagelserne viste således beboerne i meget intime situationer i deres hjem, herunder afklædte, under toiletbesøg og under plejepersonalets bistand med udførelse af intimhygiejne, uden at beboerne havde samtykket hertil.
 Den sløring af beboerne, som blev foretaget i den efterfølgende tv-udsendelse, sikrede ganske vist, at de ikke kunne genkendes af offentligheden, men hindrede ikke, at de kunne genkendes af pårørende og bekendte. Højesteret tiltræder, at denne sløring, hvis omfang T1 og T2 havde accepteret, under de foreliggende omstændigheder, hvor beboerne blev vist i meget intime situationer, ikke kan anses for tilstrækkelig.
 Efter en samlet afvejning finder Højesteret, at hensynet til at belyse mulige kritisable forhold på omsorgscentret Fælledgården ikke berettigede de nævnte grove krænkelser af beboernes privatliv.
 Hertil kommer, at det efter Højesterets opfattelse ikke kan antages at have været nødvendigt at videregive optagelser af beboere på omsorgscentret i meget intime situationer. Den rejste kritik, hvorefter der forekom tryksår hos beboere på Fælledgården, og hvorefter det forekom, at beboere lå med samme ble i meget lang tid, kunne således efter Højesterets opfattelse have været fremført uden at bringe disse optagelser.
 Højesteret tiltræder herefter, at videregivelsen af de fortrolige oplysninger ikke var berettiget efter straffelovens § 152, stk. 1, jf. § 152 e, nr. 2, således som disse bestemmelser skal fortolkes i lyset af artikel 10 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
 Højesteret finder ikke grundlag for at lade straffen bortfalde. Af de grunde, der er anført af landsretten, finder Højesteret straffene passende bestemt.
 T1 og T2 skal solidarisk betale sagens omkostninger for Højesteret, dog at T1 af salæret til deres fælles forsvarer skal betale 41.250 kr. + moms, mens T2 skal betale 33.750 kr. + moms.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 6. června 2006 ve věci T-10/02, Girardot v. Komise
 (Věc C-348/06 P)
 (2006/C 249/11)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin, F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Marie-Claude Girardot
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Svým kasačním opravným prostředkem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Soudu ze dne 6. června 2006 ve věci T-10/02;
 —
 uložil Komisi, aby M.-C. Girardot uhradila částku 23 917,4 eur;
 —
 rozhodl, že každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení vzniklé v tomto řízení a v řízení probíhajícím před Soudem prvního stupně Evropských společenství.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) na podporu svého kasačního opravného prostředku vznáší jediný důvod, vycházející z porušení článku 236 ES a podmínek vzniku odpovědnosti Komise. Tato účastnice řízení v podstatě Soudu vytýká, že pojem ztráta „příležitosti“ zastávat pracovní místo zaměnil za pojem rovnocenný ztrátě „zajištění“ zastávat takové pracovní místo – přičemž tak nesprávně zohlednil prostor pro uvážení, kterým Komise tradičně disponuje v oblasti přijímání do zaměstnání – a v důsledku toho uplatnil nesprávnou metodu výpočtu částky dlužné Komisí za účelem náhrady za ztrátu příležitosti být zaměstnán, vyplývající z protiprávního rozhodnutí tohoto orgánu. Pouze skutečná a určitá škoda totiž může vést k odškodnění. V projednávaném případě je přitom pro dotyčnou jedinou skutečnou a určitou škodou škoda, která vyplývá z toho, že Komise nepřezkoumala kandidaturu dotyčné, a nikoli škoda, která vyplývá z hypotetické ztráty odměny.
 Komise krom toho poukazuje na to, že kritérium ztráty odměny zohledněné Soudem pro výpočet nahraditelné škody je samo o sobě nahodilé, neboť pokud by dotyčná během dotčeného období vykonávala zaměstnání mimo orgány Společenství za vyšší odměnu než zaměstnání, do nějž mohla být přijata v Komisi, neexistovala by žádná ztráta odměny, kterou je třeba nahradit. Metoda uplatněná Soudem tedy může rovněž zavést diskriminaci mezi uchazeči o přijetí do téhož zaměstnání podle toho, zda tito uchazeči vykonávají či nikoli zaměstnání za vyšší odměnu než zaměstnání, do nějž měli příležitost být přijati.


text:
STS, 9 de Febrero de 1987 - Jurisprudencia - VLEX 211967767
 Número de Recurso: 2338/1984
 Fecha de Resolución: 9 de Febrero de 1987
 En la Villa de Madrid, a nueve de Febrero de mil novecientos ochenta y siete. En el recurso de casación por infracción de Ley, que ante Nos
 pende, interpuesto por el procesado Pedro Francisco, contra sentencia dictada por la Audiencia Provincial de Valencia, que le condenó por delito de abusos deshonestos y por una falta de lesiones, absolviéndole del delito de violación, del que había sido acusado, los componentes de la Sala Segunda del Tribunal Supremo, que al
 margen se expresan, se han constituído para la vista y fallo, bajo la Presidencia del primero de los indicados, y Ponencia, para este
 trámite, del Excmo. Sr. D. Fernando Díaz Palos, siendo también parte
 el Ministerio Fiscal, y estando dicho recurrente representado por la
 Procuradora DÑa. Felisa López Sánchez.
 - El Juzgado de Instrucción de Liria, instruyó sumario con el
 núm. 32 de 1.983, contra Pedro Francisco, y una vez concluso lo remitió a la Audiencia Provincial de Valencia, que con fecha 5 de
 Abril de 1.984, dictó sentencia que contiene el siguiente hecho
 probado: "Primero RESULTANDO probado y así se declara que, sobre las 16 horas del día 20 de Julio de 1.983, el acusado Pedro Francisco, cuyos demás datos ya constan, en el vehículo de su
 propiedad Ford Fiesta, matrícula X-....-X, a ruegos de la madre de la
 menor María del Pilar, nacida el 9 de abril de 1.968, accedió a trasladar a ésta desde la Urbanización Torre Porta Coeli hasta Godella y durante el trayecto, a la altura de la Urbanización
 Mas Camarena, término municipal de Bétera, con intenciones libianosas se desvió por un camino vecinal en el que detuvo el vehículo y para satisfacer a todo trance sus apetitos sexuales, sin atender a las protestas y doblegando la resistencia de la atemorizada niña, la besó, le manoseó los pechos por encima de la ropa y, tras
 desabrocharse los pantalones, le cogió una de las manos y por la fuerza se la puso en contacto con su pene, sin conseguir que la niña
 le masturbara por lo que, para vencer la permanente oposición de ésta le golpeó violentamente en la cara y con intención fetichista le exigió que le entregara primero el sujetador y al contestar que no
 llevaba, le exigió las bragas lo que la niña, para evitar nuevas agresiones y encontrar una oportunidad de huir, simuló aceptar y, alegando necesitar salir del coche para poderselas quitar, consiguió que Pedro Francisco le permitiera abrir la puerta, momento que aprovechó ella para salir corriendo y pedir socorro a grandes gritos que fueron escuchados por unas personas que se hallaban a unos doscientos
 metros, quienes acudieron en su auxilio y pusieron en fuga al
 acusado. María del Pilar a causa de la violencia de Pedro Francisco sufrió lesiones de las que tardó en curar siete días durante los cuales precisó de asistencia médica y estuvo incapacitado para sus
 ocupaciones".-2.- La Audiencia de instancia, estimó que los indicados hechos probados constituían un delito consumado de abusos deshonestos
 violentos, comprendido en el artículo 430 en relación con el artículo
 429-1 del Código Penal, y de una falta de lesiones, prevista y penada en el artículo 582 del Código Penal, sin la concurrencia de circunstancias modificativas de la responsabilidad criminal, y dictó
 el siguiente pronunciamiento: "fallamos: Que debemos absolver y absolvemos a Pedro Francisco del delito de violación en grado
 de tentativa de que se le acusa, y debemos condenarle y le condenamos como responsable en concepto de autor de un delito consumado de abusos deshonestos violentos, y una falta de lesiones, sin la
 concurrencia de circunstancias, a las penas de, por el delito tres
 años de prisión menor, con las accesorias de suspensión de todo cargo
 público, profesión, oficio y derecho de sufragio durante el tiempo de la condena, y por la falta quince días de arresto menor y al pago de
 las costas procesales incluídas las de la acusación particular. Dése orden al Juzgado Instructor para que concluya con urgencia y con arreglo a Derecho la pieza de responsabilidad civil. Y por último, para el cumplimiento de las penas principales que se imponen en esta
 resolución, le abonamos todo el tiempo que ha estado privado de libertad por esta causa si no le hubiera sido abonado en otra".-3.- Notificada la sentencia a las partes, se preparó recurso de
 casación por infracción de Ley, por el procesado Pedro Francisco, que se tuvo por anunciado remitiéndose a esta Sala Segunda
 del Tribunal Supremo las certificaciones necesarias para su
 formalizandose el recurso.
 - La representación del procesado basa su recurso en los
 siguientes motivos: PRIMERO.- Por infracción de Ley, del artículo 849
 núm. 1 de la Ley de Enjuiciamiento Criminal, por violación de los artículos 430 en relación con el 429-1 del Código Penal, normas de
 caracter sustantivo infringidas por su indebida aplicación. El llamado Resultando de hechos probados de la mencionada sentencia, contemplado en sus afirmaciones de indole factica por el Primer
 Considerando, no sienta las bases apropiadas para llegar a la conclusión de que concurren los elementos característicos de un delito de abusos deshonestos violentos.- SEGUNDO. Por infracción de
 Ley, con base en el núm. 1 del artículo 849 de la Ley de
 Enjuiciamiento Criminal, al haberse infringido por falta de aplicación el artículo 436 del Código Penal. Efectivamente, según la
 relación fáctica, los abusos, tan graves que hasta produjeron una
 falta de lesiones, se produjeron cuando la víctima contaba ya doce años cumplidos, por lo que no resulta aplicable el párrafo 3 del
 artículo 429, lo cual no implica la inocuidad penal de los actos, pues el artículo 436 castiga con penalidad más leve el abuso deshonesto cometido por cualquier persona con mujer honesta
 comprendida entre los 12 y los 16 años, aun sin engaño.-5.- Instruído el Ministerio Fiscal del recurso interpuesto, la
 - Hecho el señalamiento, se celebró la Vista prevenida el día 28 de los corrientes, no compareciendo el Letrado recurrente, y sí el Ministerio Fiscal que impugnó el recurso.
 Es doctrina conocida de esta Sala que el delito de
 abusos deshonestos violentos, corre paralelo a los requisitos de la violación en sus elementos objetivos (artículo 430 con remisión expresa al artículo 429 en su tipo objetivo) con la diferencia, en
 cuanto al sujeto pasivo, que en la violación es siempre una mujer y en los abusos deshonestos puede ser persona de uno u otro sexo; y en cuanto al elemento subjetivo, el ánimo de yacer propio de la violencia es suplantado por un genérico ánimo libidinoso que, además de elemento de la culpabilidad, decide el tipo de injusto; debiendo añadirse que en la especie de abusos deshonestos no violentos, la violencia o intimidación propia de la violación es sustituída por el prevalimiento de superioridad con mujer mayor de doce años y menor de dieciocho o por el engaño con mujer mayor de doce años y menor de
 dieciseis, segun expresa remisión del artículo 436 sancionador de esta segunda especie de abusos a los dos respectivos tipos de estupro basados en dichos elementos subjetivos.
 Que el prevalimiento introducido por Ley 46/1.978, de 7 de Octubre, provoca una cuestión de límites y de deslinde con la intimidación, puesto que, según sea uno u otra, la consecuencia punitiva es muy distinta; pudiendo decirse que la intimidación (de in y timere) es ya, semánticamente, la acción que infunde temor y,
 juridicamente, que este sea racional y fundado en relación con circunstancias tales como el sexo, edad, lugar y tiempo, con la consecuencia de reducir gravemente la libertad electiva, entraña de
 la vis compulsiva; en tanto que el prevalimiento vale tanto como aprovecharse u obtener ventaja de ciertas circunstancias para
 conseguir algo, lo que trasladado al estupro de esta clase y a su correlativo delito de abusos deshonestos, el tipo penal exige que el prevalimiento lo sea de superioridad originada por cualquier relación
 o situación, lo que implica que tal superioridad tanto puede ser física (como la diferencia de edad entre el sujeto activo y pasivo que de algun modo constriñe a este) o moral (temor reverencial o de
 análoga índole) pero que, en todo caso, tal superioridad no sea aplicada directamente sobre el cuerpo de la víctima en el primer caso
 o no sea encaminada, también directamente, al logro libidinoso, de modo que en el prevalimiento hay un dejar hacer, un consentimiento pasivo de la víctima (sentencia de 6 de Octubre de 1.982), mientras que en la intimidación se da una oposición franca y abierta de la
 misma que es sojuzgada, a semejanza de la violación, por el temor de
 un mal inmediato y grave; de la misma manera que asi como en el estupro de seducción o engaño se utilizan promesas eficaces sin ánimo
 de cumplirlas, en los abusos deshonestos de este tipo se emplean argucias o halagos de todo género para obtener la satisfacción carnal
 pretendida; pudiendo suceder que iniciado el proceso impúdico con
 engaño, termine, ante la reluctancia del sujeto pasivo, en desvelada intimidación cuando no de fuerza para la consecución del propósito libidionoso, en cuyo caso no hay que decir que se da un fenómeno de progresión delicitiva que traslada la conducta desde el artículo 436 al tipo mas grave del artículo 430 del Código Penal.
 Con vista de la anterior doctrina cabe contemplar los dos motivos del recurso que son facetas de una misma idea, pues mientras el primero postula la indebida aplicación del artículo 430 del Código Penal el segundo alega la falta de aplicación del artículo
 436, con el argumento común de que la adolescente de autos, de quince
 años, se dejo engañar cuando el procesado, llevandola en su
 automóvil, a ruegos de la madre de aquella, "se desvió por un camino
 vecinal", circunstancia -dice que conoció de inmediato la menor, por
 ser de aquel lugar, de modo que tanto si hubo engaño, como otro tipo de circunstancia (con lo que el recurrente parece apuntar al prevalimiento del artículo 434) se le debió aplicar el tipo de abusos deshonestos previsto en el artículo 436 y no el del artículo 430, todos del Código Penal; argumentación que, como bien dice el
 Ministerio Fiscal, olvida la integridad del relato, en el que se dice que tras detener el vehículo en el camino vecinal por el que se
 desvió, sin atender las protestas y doblegando la resistencia de la
 atemorizada niña, la besó y manoseó los pechos por encima de la ropa y tras desabrocharse los pantalones la obliga al contacto con su
 pene, sin conseguir que la ofendida le masturbara, por lo que para convencerla le golpeó violentamente en la cara causándola lesiones de las que curó a los siete días, escena a la que puso fin la propia víctima con el ardid de que la dejara bajar del coche para quitarse las bragas como pretendia el procesado, momento que aprovechó, una
 vez fuera del vehículo, para darse a la fuga y pedir socorro a grandes gritos que fueron oídos por personas cercanas que acudieron en auxilio de la muchacha y pusieron en fuga al acusado; relato que pone bien de manifiesto todo el proceso coactivo sufrido por la menor que fue in crescendo hasta llegar al empleo de fuerza física y moral
 grave, por lo que no solo carece de significación el engaño inicial
 perpetrado por el procesado, sino que este queda absorbido por la ulterior fuerza e intimidación empleadas; lo que lleva repeler los
 dos motivos del recurso.
 QUE DEBEMOS DECLARAR Y DECLARAMOS NO HABER LUGAR AL RECURSO DE CASACION por infracción de Ley, interpuesto por el procesado Pedro Francisco, contra sentencia dictada por la Audiencia Provincial de Valencia de fecha 5 de Abril de 1.984, en causa seguida a dicho procesado, por delito de abusos deshonestos. Condenamos a dicho recurrente al pago de las costas ocasionadas en el presente recurso y a la pérdida del depósito que constituyó en su
 día. Comuníquese esta resolución a la mencionada Audiencia a los
 PUBLICACION.- Leida y publicada ha sido la anterior sentencia por el Magistrado Ponente Excmo. Sr. D Fernando Díaz Palos, estando celebrando audiencia pública en el día de su fecha la Sala Segunda del Tribunal Supremo, de lo que como Secretario certifico.
 SAP Vizcaya 559/2000, 15 de Junio de 2000


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21997D0125(01)
 Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Slovakien, å andra sidan av den 9 januari 1997 om export av vissa EKSG- och EG-stålprodukter från Slovakien till Europeiska gemenskapen under perioden mellan 1 januari och 31 december 1997 (förlängning av giltighetstiden för det dubbelkontrollsystem som införts genom associeringsrådets beslut nr 2/95)
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 024 , 25/01/1997 s. 0023 - 0024
 BESLUT nr 1/97 AV ASSOCIERINGSRÅDET MELLAN EUROPEISKA GEMENSKAPERNA OCH DERAS MEDLEMSSTATER, Å ENA SIDAN, OCH SLOVAKIEN, Å ANDRA SIDAN av den 9 januari 1997 om export av vissa EKSG- och EG-stålprodukter från Slovakien till Europeiska gemenskapen under perioden mellan 1 januari och 31 december 1997 (förlängning av giltighetstiden för det dubbelkontrollsystem som införts genom associeringsrådets beslut nr 2/95) (97/79/EKSG)ASSOCIERINGSRÅDET HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av följande:Den kontaktgrupp som avses i artikel 10 i protokoll nr 2 till Europaavtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Slovakien, å andra sidan (1), vilken trädde i kraft den 1 februari 1995, sammanträdde den 7 oktober 1996 och kom överens om att rekommendera det associeringsråd som inrättats enligt artikel 104 i avtalet att förlänga giltighetstiden för det system för dubbelkontroll som infördes 1996 genom associeringsrådets beslut nr 2/95 (2) till att omfatta perioden 1 januari-31 december 1997, med förbehåll för vissa ändringar.Associeringsrådet har tagit del av alla relevanta uppgifter som det försetts med och instämmer i denna rekommendation.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Det system för dubbelkontroll som infördes genom associeringsrådets beslut nr 2/95 för perioden mellan 1 januari och 31 december 1996 skall fortsätta att tillämpas under perioden mellan 1 januari och 31 december 1997, om inte annat följer av de ändringar av beslutet som framgår av artikel 2. I ingressen till och i artikel 1.1 och 1.3 i beslutet skall "perioden mellan 1 januari och 31 december 1996" ersättas med "perioden mellan 1 januari och 31 december 1997". Artikel 1.4 skall utgå.Artikel 2 1. I artikel 2.2 i beslutet skall första meningen ändras på följande sätt:"Gemenskapen åtar sig att förse de slovakiska myndigheterna med detaljerad statistisk information om de importdokument som utfärdas av medlemsstaterna med avseende på de exportdokument som utfärdas av de slovakiska myndigheterna enligt artikel 1."2. Bilaga I skall ersättas med bilagan till detta beslut.3. Bilaga III skall ändras på följande sätt: "Export License" skall ersättas med "Export Document".4. I bilaga IV skall punkt 3 utgå.Artikel 3 Detta beslut träder i kraft samma dag som det undertecknas.Det skall tillämpas från och med den 1 januari 1997.Utfärdat i Bryssel den 9 januari 1997.På associeringsrådets vägnarH. VAN MIERLOOrdförande(1) EGT nr L 359, 31.12.1994, s. 2.(2) EGT nr L 325, 30.12.1995, s. 65.BILAGA "BILAGA ISLOVAKIENFörteckning över produkter som skall underkastas dubbelkontroll (1997)Varmvalsade trådringar och betade trådringar7208 10 007208 25 007208 26 007208 27 007208 36 007208 37 107208 37 907208 38 107208 38 907208 39 107208 39 907219 11 007219 12 107219 12 907219 13 107219 14 107219 14 907225 19 107225 20 207225 30 00Huggna i längder7208 40 107208 40 907208 51 107208 51 997208 52 107208 52 997208 53 107208 53 907208 54 107208 54 907208 90 107208 90 90Kallvalsad plåt och ringar7209 15 007209 16 907209 17 907209 18 917209 18 997209 25 007209 26 907209 27 907209 28 907209 90 107209 90 90Varmvalsad plåtstrimla och band7211 14 107211 14 907211 19 207211 19 907212 60 917220 11 007220 12 007220 90 317226 19 107226 20 207226 91 107226 91 907226 93 207226 94 207226 99 20Kallvalsad plåtstrimla och band7211 23 107211 23 517211 23 997211 29 207211 90 197211 90 907226 92 907226 93 807226 94 807226 99 80Varmgalvaniserad plåt, ringar och strimlor7210 11 907210 41 107210 41 907210 49 107210 49 907210 61 107212 30 90Vilplåt i ringar, plåt och strimlor7210 11 107210 12 117210 70 317210 70 397212 10 99Inte kornorienterad stålplåt, ringar och strimlor för elektronik7209 17 107209 27 107211 23 91"


type: legislation

text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,22.6.2017
 COM(2017) 333 final
 2017/0137(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus) sõlmimise kohta
 SELETUSKIRI
 1.ETTEPANEKU TAUST
 •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Horvaatia Vabariigi ühinemisega laienes ka Euroopa Liidu tolliliit. Sellest tulenevalt oli Euroopa Liit Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) eeskirjade (GATT 1994 artikli XXIV lõige 6) alusel kohustatud alustama läbirääkimisi WTO liikmetega, kellel on läbirääkimisõigused Horvaatia loendite suhtes, et leppida kokku kompenseeriva kohanduse suuruses. Selline kohandamine on vajalik juhul, kui ELi-välise tollitariifirežiimi vastuvõtmise tulemusena ületavad tariifid taseme, millega liituv riik on ennast WTOs sidunud.
 15. juulil 2013 andis nõukogu komisjonile loa alustada läbirääkimisi GATT 1994 artikli XXIV lõike 6 alusel. Komisjon pidas läbirääkimisi nende WTO liikmesriikidega, kellel on läbirääkimisõigused erikontsessioonide tühistamiseks olukorras, kus Horvaatia Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemisel tuleb asjaomase riigi suhtes kehtiv loend tühistada.
 Uus-Meremaaga peetud läbirääkimiste tulemusena koostati kirjavahetuse vormis lepingu (edaspidi „leping“) projekt, mis parafeeriti 18. mail 2017 Genfis. Käesolevas ettepanekus palutakse nõukogul võtta vastu otsus sõlmida Uus-Meremaaga kirjavahetuse vormis leping. Samal ajal esitatakse eraldi ettepanek lepingule alla kirjutamiseks.
 •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega
 Ettepanek on kooskõlas ELi tavaga ELi varasemate laienemiste puhul.
 •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega
 Ettepanek põhineb ELi taval, mis on kooskõlas ELi välistegevusega ning tööstus- ja põllumajanduspoliitikaga.
 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS
 •Õiguslik alus
 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punkti a alapunktiga v rahvusvaheliste lepingute sõlmimise puhul.
 •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)
 Ettepanek tehakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõike 1 punkti e kohaselt liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.
 •Proportsionaalsus
 Horvaatia kontsessioonide tühistamine avaldas Uus-Meremaale mõju. Sellega seotud kompenseerivad kohandused ei lähe kaugemale Uus-Meremaa õigustest. Ettepanek on kooskõlas proportsionaalse kohtlemise põhimõttega.
 •Vahendi valik
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punktiga a on ette nähtud nõukogu otsus, millega antakse luba sõlmida leping.
 3.KONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA
 •Konsulteerimine sidusrühmadega
 Läbirääkimiste sisu ja edenemise küsimustes on nõukoguga (kaubanduspoliitika komiteega) korrapäraselt konsulteeritud. Euroopa Parlamenti (rahvusvahelise kaubanduse komisjoni) on teavitatud.
 4.MÕJU EELARVELE
 Vt finantsselgitus.
 5.MUU TEAVE
 •Rakenduskavad
 Käesolevas ettepanekus palutakse nõukogul võtta vastu otsus sõlmida Uus-Meremaaga kirjavahetuse vormis leping. Koos sellega esitatakse nõukogule eraldi ettepanek lepingule alla kirjutamise kohta.
 Lepingu tulemused on järgmised:
 lisada külmutatud veiseliha, külmutatud toidukõlbliku veiseliharupsi ELi tariifikvoodile 1 875 tonni (tariifiartikli numbrid 0202 ja 0206 29 91), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 20 %. Uus tariifikvoot on 54 875 tonni;
 lisada värske, jahutatud või külmutatud lamba- või kitseliha ELi tariifikvoodi alusel Uus-Meremaale eraldatavale tariifikvoodile 135 tonni (rümba mass) (tariifiartikli number 0204), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 0 %. Uus-Meremaale eraldatud uus tariifikvoot on 228 389 tonni.
 Vastavalt ühise turukorralduse ühtse määruse (määrus (EL) nr 1308/2013) artikli 187 punktile a võtab komisjon vastu rakendusmäärused asjaomaste kvootide laiendamiseks ja haldamiseks.
 Need rakendusmeetmed koostatakse samal ajal käesoleva ettepanekuga.
 2017/0137 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus) sõlmimise kohta
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktiga v,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
 ning arvestades järgmist:
 1.15. juulil 2013 andis nõukogu komisjonile loa alustada Horvaatia Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus läbirääkimisi teatavate Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) teiste liikmetega 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (edaspidi „GATT 1994“) artikli XXIV lõike 6 alusel.
 2.Komisjon pidas läbirääkimisi vastavalt nõukogus vastu võetud läbirääkimisjuhistele.
 3.Kõnealused läbirääkimised on lõpule viidud ning 18. mail 2017 parafeerisid Euroopa Liit ja Uus-Meremaa kirjavahetuse vormis lepingu, milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus.
 4.Kooskõlas nõukogu otsusega [...]
 1
 kirjutati kõnealune leping Euroopa Liidu nimel alla [...], eeldusel et leping sõlmitakse hilisemal kuupäeval.
 5.See leping tuleks heaks kiita,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vaheline kirjavahetuse vormis leping, milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus, kiidetakse Euroopa Liidu nimel heaks.
 Lepingu tekst on lisatud käesolevale otsusele.
 Artikkel 2
 Nõukogu eesistuja määrab isiku, kes on volitatud Euroopa Liidu nimel esitama lepinguga ettenähtud teate.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval. See avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
 Nõukogu peasekretariaat avaldab lepingu jõustumise kuupäeva Euroopa Liidu Teatajas.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 FINANTSSELGITUS
 KUUPÄEV:
 1.
 EELARVERUBRIIK:
 Peatükk 12 – tollimaksud ja muud maksud
 2.
 PEALKIRI:
 Ettepanek: nõukogu otsus Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus) sõlmimise kohta
 3.
 ÕIGUSLIK ALUS:
 Euroopa Liidu toimimise leping, eriti selle artiklid 207 ja 218.
 4.
 EESMÄRGID:
 Sõlmida kirjavahetuse vormis leping Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahel.
 5.
 FINANTSMÕJU
 JOOKSEV EELARVEAASTA (2017)
 (miljonites eurodes)
 JÄRGMINE EELARVEAASTA (2018)
 (miljonites eurodes)
 EELARVEAASTA 2019
 (miljonites eurodes)
 5.0
 KULUD
 -
 ELi EELARVEST MAKSTAVAD
 (TAGASIMAKSED/SEKKUMISED)
 -
 RIIGIASUTUSED
 -
 MUUD
 -
 -
 -
 5.1
 TULUD
 -
 ELi OMAVAHENDID
 (LÕIVUD/TOLLIMAKSUD)
 -
 RIIGISISESED
 -
 -
 -
 2017
 2018
 2019
 5.0.1
 KULUDE PROGNOOS
 -
 -
 -
 5.1.1
 TULUDE PROGNOOS
 -
 -
 -
 5.2
 ARVUTAMISMEETOD: kogused korrutatuna kvoodijärgse tollimaksumääraga
 6.0
 KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAOMASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST?
 EI
 6.1
 KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL?
 EI
 6.2
 KAS ON VAJA LISAEELARVET?
 EI
 6.3
 KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID?
 EI
 MÄRKUSED:
 (1)
 ELT L [...], [...], lk [...].
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,22.6.2017
 COM(2017) 333 final
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: Nõukogu otsus
 Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu (milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus) sõlmimise kohta
 KIRJAVAHETUSE VORMIS LEPING
 Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahel, milles käsitletakse vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII kontsessioonide muutmist Horvaatia Vabariigi loendis selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus
 A. Liidu kiri
 Lugupeetud kirjasaaja
 Pärast läbirääkimisi vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII seoses Horvaatia Vabariigi loendi muutmisega selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus, teen järgmise ettepaneku:
 Euroopa Liit lisab EL 28 tolliterritooriumi loendisse EL 27 loendis sisalduvad kontsessioonid koos järgmiste muudatustega:
 lisada külmutatud veiseliha, külmutatud toidukõlbliku veiseliharupsi ELi tariifikvoodile 1 875 tonni (tariifiartikli numbrid 0202 ja 0206 29 91), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 20 %. Uus tariifikvoot on 54 875 tonni;
 lisada värske, jahutatud või külmutatud lamba- või kitseliha ELi tariifikvoodi alusel Uus-Meremaale eraldatavale tariifikvoodile 135 tonni (rümba mass) (tariifiartikli number 0204), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 0 %. Uus-Meremaale eraldatud uus tariifikvoot on 228 389 tonni.
 Lepingu jõustumiseks teatavad Euroopa Liit ja Uus-Meremaa üksteisele siseriiklike menetluste lõpuleviimisest. Leping jõustub 14 päeva pärast viimase teate kättesaamise kuupäeva.
 Oleksin tänulik, kui saaksite mulle kinnitada, kas Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus. Mul on au teha ettepanek, et kui annate oma kinnituse, moodustavad käesolev kiri ja Teie kinnitus (üheskoos) Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu.
 Lugupidamisega
 Euroopa Liidu nimel
 B. Uus-Meremaa kiri
 Lugupeetud kirjasaaja
 Mul on au teatada, et sain kätte Teie ________ kuupäevaga kirja, mille sisu on järgmine:
 „Pärast läbirääkimisi vastavalt 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikli XXIV lõikele 6 ja artiklile XXVIII seoses Horvaatia Vabariigi loendi muutmisega selle riigi Euroopa Liiduga ühinemise käigus, teen järgmise ettepaneku:
 Euroopa Liit lisab EL 28 tolliterritooriumi loendisse EL 27 loendis sisalduvad kontsessioonid koos järgmiste muudatustega:
 lisada külmutatud veiseliha, külmutatud toidukõlbliku veiseliharupsi ELi tariifikvoodile 1 875 tonni (tariifiartikli numbrid 0202 ja 0206 29 91), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 20 %. Uus tariifikvoot on 54 875 tonni;
 lisada värske, jahutatud või külmutatud lamba- või kitseliha ELi tariifikvoodi alusel Uus-Meremaale eraldatavale tariifikvoodile 135 tonni (rümba mass) (tariifiartikli number 0204), säilitades praeguse kvoodijärgse tariifi 0 %. Uus-Meremaale eraldatud uus tariifikvoot on 228 389 tonni.
 Lepingu jõustumiseks teatavad Euroopa Liit ja Uus-Meremaa üksteisele siseriiklike menetluste lõpuleviimisest. Leping jõustub 14 päeva pärast viimase teate kättesaamise kuupäeva.
 Oleksin tänulik, kui saaksite mulle kinnitada, kas Teie valitsus on eespool nimetatuga nõus. Mul on au teha ettepanek, et kui annate oma kinnituse, moodustavad käesolev kiri ja Teie kinnitus (üheskoos) Euroopa Liidu ja Uus-Meremaa vahelise kirjavahetuse vormis lepingu.“
 Mul on hea meel Teile kinnitada, et minu valitsus on Teie kirja sisuga nõus.
 Uus-Meremaa nimel


text:
 20.5.2011
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 133/4
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 484/2011 DELLA COMMISSIONE
 del 18 maggio 2011
 recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni d'origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Gönci kajszibarack (IGP)]
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (CE) n. 510/2006 del Consiglio, del 20 marzo 2006, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d'origine dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l'articolo 7, paragrafo 4, primo comma,
 considerando quanto segue:
 (1)
 A norma dell'articolo 6, paragrafo 2, primo comma, e in applicazione dell'articolo 17, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006, la domanda presentata dall'Ungheria per la registrazione della denominazione «Gönci kajszibarack» è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 (2).
 (2)
 Poiché alla Commissione non è stata notificata alcuna dichiarazione di opposizione ai sensi dell'articolo 7 del regolamento (CE) n. 510/2006, detta denominazione deve essere registrata,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 La denominazione riportata nell'allegato del presente regolamento è registrata.
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 18 maggio 2011.
 Per la Commissione, a nome del presidente
 Dacian CIOLOŞ
 Membro della Commissione
 (1) GU L 93 del 31.3.2006, pag. 12.
 (2) GU C 247 del 14.9.2010, pag. 6.
 ALLEGATO
 Prodotti agricoli destinati al consumo umano elencati nell'allegato I del trattato:
 Classe 1.6. Ortofrutticoli e cereali allo stato naturale o trasformati
 UNGHERIA
 Gönci kajszibarack (IGP)


text:
 20.9.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 250/26
 A BIZOTTSÁG 898/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2013. szeptember 9.)
 egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Aceite de Navarra [OEM])
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 52. cikke (2) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az 1151/2012/EU rendelet hatályon kívül helyezte és felváltotta a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendeletet (2).
 (2)
 Az 510/2006/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Spanyolország kérelmét (3) az „Aceite de Navarra” elnevezés bejegyzésére.
 (3)
 A Bizottsághoz nem érkezett az 510/2006/EK rendelet 7. cikke szerinti kifogás, ezért az „Aceite de Navarra” elnevezést be kell jegyezni,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezés bejegyzésre kerül.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2013. szeptember 9-én.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 Dacian CIOLOȘ
 a Bizottság tagja
 (1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.
 (2) HL L 93., 2006.3.31., 12. o.
 (3) HL C 322., 2012.10.24., 9. o.
 MELLÉKLET
 A Szerződés I. mellékletében felsorolt, emberi fogyasztásra szánt mezőgazdasági termékek:
 1.5. osztály. Olajok és zsírok (vaj, margarin, olaj stb.)
 SPANYOLORSZÁG
 Aceite de Navarra (OEM)


text:
 21.4.2005
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 L 102/25
 DECISIONE DEL COMITATO MISTO SEE
 N. 150/2004,
 del 29 ottobre 2004,
 che modifica l'allegato XIII (Trasporti) dell'accordo SEE
 IL COMITATO MISTO SEE,
 visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, come modificato dal protocollo che adegua l'accordo sullo Spazio economico europeo (di seguito: «l'accordo»), in particolare l'articolo 98,
 considerando quanto segue:
 (1)
 L'allegato XIII dell'accordo è stato modificato dalla decisione del Comitato misto SEE n. 129/2004 del 24 settembre 2004 (1).
 (2)
 Occorre integrare nell'accordo il regolamento (CE) n. 432/2004 della Commissione, del 5 marzo 2004, che adegua per l'ottava volta al progresso tecnico il regolamento (CEE) n. 3821/85 del Consiglio, del 20 dicembre 1985, relativo all'apparecchio di controllo nel settore dei trasporti su strada (2),
 DECIDE:
 Articolo 1
 Al punto 21 [regolamento (CEE) n. 3821/85 del Consiglio] dell'allegato XIII dell'accordo viene aggiunto il seguente trattino:
 «—
 32004 R 0432: regolamento (CE) n. 432/2004 della Commissione, del 5 marzo 2004 (GU L 71 del 10.3.2004, pag. 3).»
 Articolo 2
 I testi del regolamento (CE) n. 432/2004 nelle lingue islandese e norvegese, da pubblicare nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell'Unione europea, fanno fede.
 Articolo 3
 La presente decisione entra in vigore il 30 ottobre 2004, a condizione che tutte le notificazioni previste dall'articolo 103, paragrafo 1, dell'accordo siano pervenute al Comitato misto SEE (3).
 Articolo 4
 La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Fatto a Bruxelles, il 29 ottobre 2004.
 Per il Comitato misto SEE
 Il presidente
 Kjartan JÓHANNSSON
 (1) GU L 64 del 10.3.2005, pag. 55.
 (2) GU L 71 del 10.3.2004, pag. 3.
 (3) Non è stata comunicata l'esistenza di obblighi costituzionali.