type: contracts

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21999D0513(03)
 Dziennik Urzędowy L 123 , 13/05/1999 P. 0062 - 0063
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 67/98z dnia 4 lipca 1998 r.zmieniająca załącznik VI (Zabezpieczenie społeczne) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, dostosowane Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej Porozumieniem, w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:załącznik VI do Porozumienia został zmieniony na mocy decyzji nr 24/98 Wspólnego Komitetu EOG z dnia 27 marca 1998 [1];rozporządzenie Rady (WE) nr 1290/97 z dnia 27 czerwca 1997 r. zmieniające rozporządzenie (EWG) nr 1408/71 w sprawie stosowania systemów zabezpieczenia społecznego do pracowników najemnych, osób prowadzących działalność na własny rachunek oraz do członków ich rodzin przemieszczających się we Wspólnocie oraz rozporządzenie (EWG) nr 574/72 w sprawie wykonywania rozporządzenia (EWG) nr 1408/71 [2], ma być włączone do Porozumienia;szereg zmian przystosowujących do rozporządzenia Rady (EWG) nr 574/72 ma być uaktualnionych,PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:Artykuł 1W pkt 1 (rozporządzenie Rady (EWG) nr 1408/71) załącznika VI do Porozumienia, przed zmianami dodaje się następujący tekst:"i następnie zmienione:- 397 R 1290: rozporządzeniem Rady (WE) nr 1290/97 z dnia 27 czerwca 1997 r. (Dz.U. L 176 z 4.7.1997, str. 1).".Artykuł 2W pkt 2 (rozporządzenie Rady (EWG) nr 574/72) załącznika VI do Porozumienia wprowadza się następujące zmiany:1) następujący tekst dodaje się przed zmianami:"i następnie zmienione:- 397 R 1290: rozporządzenie Rady (WE) nr 1290/97 z dnia 27 czerwca 1997 roku (Dz.U. L 176 z 4.7.1997, str. 1).";2) tekst zmiany g), pozycja"153. NORWEGIA-ZJEDNOCZONE KRÓLESTWO", otrzymuje brzmienie:"Wymiana listów z dnia 20 marca 1997 r. i z dnia 3 kwietnia 1997 r., dotyczących art. 36 ust. 3 i art. 63 ust. 3 rozporządzenia (zwrot lub zrzeczenie się zwrotu kosztów świadczeń niepieniężnych) i art. 105 rozporządzenia wykonawczego (zrzeczenie się kosztów kontroli administracyjnych i badań medycznych).";3) tekst zmiany m), pozycji"P. ISLANDIA", otrzymuje brzmienie:"1. Do celów stosowania art. 13 ust. 2 lit. d), art. 14 ust. 1 lit. a), art. 14 ust. 2 lit. b), art. 14a ust. 1 lit. a), art.14a ust. 2, art. 14a ust. 4, art. 14b ust. 1, art. 14b ust. 2, art. 14b ust. 4 i art. 14c lit. a) rozporządzenia i art. 11, 11a, 12a ust. 2 lit a), art. 12a ust. 5 li. c) i art. 12a ust. 7 lit. a) rozporządzenia wykonawczego:AlÞjóðadeild Tryggingastofnunar ríkisins (Międzynarodowy Wydział Państwowego Instytutu Zabezpieczeń Społecznych), Reykajavik.2. Do celów stosowania art. 17 rozporządzenia:Heilbrigđis- og tryggingamálaráđuneytiđ (Ministerstwo Zdrowia i Zabezpieczeń Społecznych), Reykjavik.3. Do celów stosowania rozdziałów 1, 2, 3, 4, 5 i 8 tytułu III rozporządzenia i przepisów połączonych z przepisami zawartymi w rozporządzeniu wykonawczym:Tryggingastofnun ríkisins (Państwowy Instytut Zabezpieczeń Społecznych), Reykjavik.4. Do celów stosowania rozdziału 6 tytułu III rozporządzenia i przepisów połączonych z przepisami zawartymi w rozporządzeniu wykonawczym:Atvinnuleysistryggingasjođur, vinnumálaskriftstofan (Fundusz zabezpieczeń dla bezrobotnych), Reykjavik.5. Do celów stosowania rozdziału 7 tytułu III rozporządzenia i przepisów połączonych z przepisami zawartymi w rozporządzeniu wykonawczym:Ríkisskattstjóri (Dyrektoriat dochodów wewnętrznych), Reykjavik.".Artykuł 3Teksty rozporządzenia Rady (WE) nr 1290/97 w językach islandzkim i norweskim, załączone do odpowiednich wersji językowych niniejszej decyzji, są autentyczne.Artykuł 4Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 5 lipca 1998 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy artykułu 103 ustęp 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu EOG.Artykuł 5Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w Sekcji EOG i w Dodatku EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 4 lipca 1998 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGF. BarbasoPrzewodniczący[1] Dz.U. L 310 z 19.11.1998, str. 4.[2] Dz.U. L 176 z 4.7.1997, str. 1.--------------------------------------------------


jurisdiction: EU

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 22004A0115(01)
 Oficiālais Vēstnesis L 009 , 15/01/2004 Lpp. 0022 - 0026
 Nolīgumsstarp Eiropas Kopienu un Krievijas Federācijas valdību (2002. gada 9. jūlijs), ar kuru groza Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Krievijas Federācijas valdības nolīgumu par tirdzniecību ar dažiem tērauda izstrādājumiemEIROPAS KOPIENA,no vienas puses, unKRIEVIJAS FEDERĀCIJAS VALDĪBA,no otras puses,būdamas šā nolīguma puses,TĀ KĀ puses vēlas veicināt pareizu un taisnīgu attīstību tērauda tirdzniecībā starp Eiropas Kopienu (turpmāk – "Kopiena") un Krievijas Federāciju (turpmāk – "Krievija"),TĀ KĀ Partnerības un sadarbības nolīgums par partnerības izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Krievijas Federāciju, no otras puses, stājās spēkā 1997. gada 1. decembrī,TĀ KĀ Partnerības un sadarbības nolīguma 21. pants paredz, ka Eiropas Ogļu un tērauda kopienas (turpmāk – "EOTK") produktu tirdzniecību reglamentē III sadaļa, izņemot tās 15. pantu, un nolīguma noteikumi,TĀ KĀ EOTK un Krievijas Federācijas valdība 2002. gada 9. jūlijā noslēdza šādu nolīgumu par tirdzniecību ar dažiem tērauda izstrādājumiem, turpmāk – "Nolīgums";TĀ KĀ EOTK dibināšanas līguma termiņš beidzās 2002. gada 23. jūlijā; tā kā Kopiena pārņēma visas EOTK noteiktās tiesības un pienākumus; tā kā šo nolīgumu neietekmē šādas termiņa beigas, kā tas ir noteikts arī tā 10. pantā,TĀ KĀ, lai izskatītu Kopienas ierosināto jautājumu, ņemot vērā būtisko pieaugumu attiecībā uz bora leģētā tērauda produktu importu Kopienā no Krievijas, puses veica apspriedes, kā paredzēts Nolīguma Saskaņotajā protokolā Nr. 2, un secināja, ka produktu klāsts, uz kuru attiecas Nolīgums, ir jāpaplašina, lai ietvertu arī produktu grupas SA5 un SA6,IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.1. pantsNolīgumu groza šādi:1. Nolīguma I pielikumu aizstāj ar šā nolīguma I pielikuma tekstu.2. Nolīguma II pielikumu aizstāj ar šā nolīguma II pielikuma tekstu.2. pantsPuses vienojas, ka no 2003. gada 1. janvāra līdz šis nolīguma stājas spēkā, produktu grupās SA5 un SA6, kas definētas I pielikumā, ietverto produktu importu Kopienā no Krievijas atskaita no daudzuma ierobežojumiem, kas paredzēti 2003. gadam II pielikumā.3. pantsProduktu grupās SA5 un SA6 ietverto produktu, kuriem pievienots pirms šā nolīguma stāšanās spēkā izsniegts uzraudzības dokuments [1], importam Kopienā no Krievijas nav vajadzīga importa atļauja, kas minēta nolīgumā, jo īpaši tā A protokola 9. panta 2. punktā.4. pantsŠis nolīgums stājas spēkā tā parakstīšanas dienā.5. pantsŠis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāļu, portugāļu, somu, spāņu, vācu, zviedru un krievu valodā, visi teksti ir vienlīdz autentiski.Hecho en Moscú, elUdfærdiget i Moskva, denGeschehen zu Moskau amΈγινε στη Μόσχα, στιςDone at Moscow,Fait à Moscou, leFatto a Mosca, addìGedaan te Moskou,Feito em Moscovo, emTehty MoskovassaUtfärdat i Moskva den+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Por la Comunidad EuropeaFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaVoor de Europese GemeenschapPela Comunidade EuropeiaEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Per el Gobierno de la Federación de RusiaFor regeringen for Den Russiske FøderationFür die Regierung der Russischen FöderationΓια την Κυβέρνηση της Ρωσικής ΟμοσπονδίαςFor the Government of the Russian FederationPour le gouvernement de la Fédération de RussiePer il governo della Federazione russaVoor de regering van de Russische FederatiePelo Governo da Federação da RússiaVenäjän federaation hallituksen puolestaFör Ryska federationens regering+++++ TIFF +++++[1] Izsniegts saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 76/2002 (OV L 16, 18.1.2002., 3. lpp.). Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2385/2002 (OV L 358, 31.12.2002., 125. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMS"I PIELIKUMSSA – PLAKANI VELMĒJUMISA1 – Tinumi72081000720825007208260072082700720836007208379072083890720839907211141072111920721911007219121072191290721913107219139072191410721914907225202072253000SA1a – Karstie velmējumi ruļļos pārvelmēšanai720837107208381072083910SA2 – Biezā plāksne7208401072085110720851307208515072085191720851997208521072085291720852997208531072111300SA3 – Citi plakani velmējumi72084090720853907208541072085490720890107209150072091610720916907209171072091790720918107209189172091899720925007209261072092690720927107209279072092810720928907209901072101110721012117210121972102010721030107210411072104910721050107210611072106910721070317210703972109031721090337210903872111490721119907211235172112920721190117212101072121091721220117212301172124010721240917212503172125051721260117212609172192110721921907219221072192290721923007219240072193100721932107219329072193310721933907219341072193490721935107219359072254080SA4 – Leģētie izstrādājumi72262020722691107226919072269920SA5 – Leģētas quarto loksnes722540207225405072259910SA6 – Leģēti aukstie velmējumi loksnēs un pārklātas loksnes72255000722591107225921072269210SB – GARI PRODUKTISB1 – Sijas720719317207207172163111721631197216319172163199721632117216321972163291721632997216331072163390SB2 – Velmētas stieples7213100072132000721391107213912072139141721391497213917072139190721399107213999072210010722100907227100072272000722790107227905072279095SB3 – Citi gari produkti720719117207191472071916720720517207205572072057721420007214300072149110721491907214991072149931721499397214995072149961721499697214998072149990721590107216100072162100721622007216401072164090721650107216509172165099721699107218992072221111722211197222112172221129722211917222119972221910722219907222301072224010722240307224903172249039722810107228103072282011722820197228203072283020722830417228304972283061722830697228307072283089722860107228701072287031722880107228809073011000"--------------------------------------------------II PIELIKUMS"IV PIELIKUMSDAUDZUMA IEROBEŽOJUMIPiezīmes:SA un SB ir produktu kategorijas.SA1 līdz SA6 un SB1 līdz SB3 ir produktu grupas.(tonnas) |Produkti | 2002 | 2003 | 2004 |SA –Plakani velmējumiSA1 –Tinumi | 259000 | 256250 | 262660 |SA1.a –Karstie velmējumi ruļļos pārvelmēšanai | 485000 | 497130 | 509550 |SA2 –Biezā plāksne | 60000 | 61500 | 63040 |SA3 –Citi plakani velmējumi | 80000 | 82000 | 84050 |SA4 –Leģētie izstrādājumi | 90000 | 92250 | 94560 |SA5 –Leģētas quarto loksnes | — | 20000 | 20500 |SA 6 –Leģēti aukstie velmējumi loksnēs un pārklātas loksnes | — | 95000 | 97375 |SB –Gari produktiSB1 –Sijas | 15000 | 15380 | 15760 |SB2 –Velmētas stieples | 60000 | 61500 | 63040 |SB3 –Citi gari produkti | 165000 | 169130 | 173350 |"--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 9.3.2013
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 71/11
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Cour de cassation (Francja) w dniu 2 stycznia 2013 r. — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières przeciwko Humeau Beaupreau SAS
 (Sprawa C-2/13)
 2013/C 71/17
 Język postępowania: francuski
 Sąd odsyłający
 Cour de cassation
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières
 Strona pozwana: Humeau Beaupreau SAS
 Pytania prejudycjalne
 Czy w procesie produkcji obuwia formowanie usztywniacza cholewki oraz szorstkowanie tej cholewki i podeszwy zewnętrznej przed ich złożeniem należy uznać za „operacje montażowe” czy za „obróbkę kończącą proces ich produkcji” w rozumieniu pkt VII not wyjaśniających do HS dotyczących reguły 2 a) ogólnych reguł interpretacji nomenklatury scalonej?


text:
 26.1.2015
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 26/28
 Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – Ledra Advertising protiv Komisije i ESB-a
 (Predmet T-289/13) (1)
 ((„Tužba radi poništenja i naknade troškova - Program potpore stabilnosti Cipra - Protokol Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Djelomično nedopuštena i djelomično očito pravno potpuno neutemeljena tužba”))
 (2015/C 026/34)
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Ledra Advertising Ltd (Nikozija, Cipar) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)
 Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J.-P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)
 Predmet
 Na prvom mjestu, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i Europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM) 26. travnja 2013., i, na drugom mjestu, zahtjev za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvođenja u Sporazum točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu i zbog povrede Komisijine obveze nadzora.
 Izreka
 1.
 Tužba se odbija.
 2.
 Društvu Ledra Advertising Ltd se, osim snošenja vlastitih troškova, nalaže snošenje troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).
 (1) SL C 226, 3.8.2013.


text:
 20.7.2018
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 184/10
 BESLUIT Nr. 1/2018 VAN DE ASSOCIATIERAAD EU-TURKIJE
 van 27 maart 2018
 tot wijziging van het aan Besluit nr. 1/98 betreffende de handelsregeling voor landbouwproducten gehechte Protocol nr. 2 [2018/1029]
 DE ASSOCIATIERAAD EU-TURKIJE,
 Gezien de Overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Economische Gemeenschap en Turkije (1),
 Gezien het aanvullend protocol bij de Overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Economische Gemeenschap en Turkije (2), en met name artikel 35,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bij Besluit nr. 1/98 van de Associatieraad EG-Turkije (3) is de regeling voor de preferentiële handel in landbouwproducten tussen de Unie en Turkije vastgesteld. Protocol nr. 2 bij dat besluit bevat bijzonderheden over de preferentiële regeling voor de invoer in Turkije van landbouwproducten van oorsprong uit de Unie, met inbegrip van een preferentiële regeling voor de invoer van bevroren rundvlees.
 (2)
 De Unie en Turkije hebben overleg gepleegd en zijn overeengekomen de preferentiële regeling voor de invoer in Turkije van rundvlees van oorsprong uit de Unie te wijzigen, om het bestaande, in de bijlage bij Protocol nr. 2 bij Besluit nr. 1/98 vastgestelde tariefcontingent met vers en gekoeld rundvlees uit te breiden.
 (3)
 Protocol nr. 2 bij Besluit nr. 1/98 van de Associatieraad EG-Turkije moet derhalve dienovereenkomstig worden gewijzigd,
 HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
 Artikel 1
 De bijlage bij Protocol nr. 2 bij Besluit nr. 1/98 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij het onderhavige besluit.
 Artikel 2
 Dit besluit treedt in werking op de datum waarop het wordt vastgesteld.
 Gedaan te Brussel, 27 maart 2018.
 Voor de Associatieraad EU-Turkije
 De voorzitter
 F. MOGHERINI
 (1) PB L 361 van 31.12.1977, blz. 29.
 (2) PB L 361 van 31.12.1977, blz. 60.
 (3) Besluit nr. 1/98 van de Associatieraad EG-Turkije van 25 februari 1998 betreffende de handelsregeling voor landbouwproducten (98/223/EG) (PB L 86 van 20.3.1998, blz. 1).
 BIJLAGE
 De vermeldingen voor GN-code 0202 20 in de bijlage bij protocol nr. 2 bij Besluit nr. 1/98 worden vervangen door:
 „GN-code
 Omschrijving
 Verlaging t.o.v. het voor de meest begunstigde naties geldende recht (%)
 Tariefcontingent (ton nettogewicht)
 0201 20
 0202 20
 Andere delen van vlees van runderen, met been, vers of gekoeld, of bevroren
 Verlaging met 50 % en maximumrecht van 30 %
 5 000
 0201 20
 0202 20
 Andere delen van vlees van runderen, met been, vers of gekoeld, of bevroren
 Verlaging met 30 % en maximumrecht van 43 %
 14 100 ”


type: other

text:
Skat.dk: C.C.2.2.2.17 Udgifter til bod, bøder og konfiskation i selvstændig erhvervsvirksomhed mv.
 Dette afsnit beskriver reglerne om fradrag for udgift til bod, bøder og konfiskation.
 Udgifter til bøder for at overtræde straffeloven
 Udgifter til bøder for at overtræde færdselslovgivningen
 Udgifter til bøder som det offentlige pålægger for at overtræde love eller lignende
 Udgifter til bøder for at overtræde kollegiale regler og vedtægter
 Udgifter til bøder for ansatte m.fl.
 Udgifter til konventionalbod eller lignende for at overtræde indgåede aftaler
 Udgift til bod for at overtræde fagretlig lovgivning og faglige overenskomster
 Specielt om konfiskation
 Selvstændigt erhvervsdrivende mv. kan som udgangspunkt ikke fratrække udgifter til bod og bøder ved indkomstopgørelsen, fordi de falder uden for driftsomkostningsbegrebet, som forudsætter at udgiften er både sædvanlig og normal og dertil indgår som et naturligt led i virksomhedens løbende drift. Disse udgifter anses derfor normalt som ikke fradragsberettigede omkostninger, jf. SL § 6, stk. 1, litra a, modsætningsvis.
 Der findes dog enkelte undtagelser fra denne regel, som det fremgår af de enkelte afsnit.
 I det følgende vil udvalgte begreber, der forekommer i retspraksis, blive defineret.
 Definitionen er af en overordnet karakter og afpasset til den nødvendige og relevante forståelse af den skatteretlige problematik, der behandles i det følgende.
 Bod: Ordet betyder bedring, dvs. genopretning, og er for det første en økonomisk sanktion mod fx en arbejdsgiver for at have brudt en faglig overenskomst.
 Dernæst kan bod betyde en økonomisk oprejsning, som "skadevolder" skal betale til "skadelidte" uden hensyn til, hvor stort det lidte tab er. Bod er i den betydning en mellemting mellem en straf og en erstatning.
 Se også nedenfor om konventionalbod.
 Bøde: Ordet stammer fra det ældre danske ord bod. Med bøde forstås dels egentlige bøder, der er idømt eller vedtaget for overtrædelse af strafferegler i straffeloven eller i særlovgivningen, fx færdselsloven, dels de såkaldte strafafgifter, som såvel offentlige myndigheder som private nævn eller lignende pålægger borgere eller virksomheder mv. for at overtræde forskellige regelsæt, fx advokatsamfundets regler (LSRM 1959, 49 LSR).
 Konkurrenceklausul er en bestemmelse i en købekontrakt, som afskærer sælger, af fx en virksomhed, fra at drive konkurrerende virksomhed med køberen.
 Konventionalbod er et beløb, som den part, der overtræder en aftale om en konkurrenceklausul, skal betale, dog forudsat, at det fremgår af kontrakten, at en overtrædelse af konkurrenceklausulen udløser en bod.
 En konventionalbod kan ifaldes uafhængigt af, om modparten har lidt et tab, ved at konkurrenceklausulen er blevet overtrådt. Boden er nærmere en straf for at bryde en indgået aftale om en konkurrenceklausul og dermed krænke den anden parts ret.
 Pønal: Ordet stammer fra det latinske ord poena, der betyder straf. Pønal er et adjektiv og betyder straf(mæssig).
 Udgifter til bod, bøder og konfiskation kan i deres rendyrkede form karakteriseres som fremmede for driften.
 Dertil kommer, at disse udgifter alle er følger af forsætlig eller uagtsom adfærd og derfor skal virke som en pengestraf. Denne virkning ville afsvækkes, hvis man anerkendte fradrag for udgifterne.
 Udgifter til bøder, som en virksomhed er blevet dømt til at betale, fordi den har overtrådt straffeloven, anses hverken for fradragsberettigede driftsudgifter eller driftstab.
 Se også afsnit C.C.2.2.2.7 Udgifter til bestikkelse.
 Udgifter til bøder for at overtræde færdselslovgivningen mv.
 Det samme gælder bøder, som en erhvervsdrivende mv. enten er blevet idømt eller har vedtaget for at overtræde fx færdselsloven - også selv om den strafbare handling er snævert forbundet med at tjene penge på at drive virksomheden. For selv bøder, som en erhvervsdrivendehar fået, mens han eller hun har udført erhvervsmæssigt arbejde og dermed har opnået en indtægt i forbindelse med overtrædelsen, fx erhvervskørsel, kan ikke trækkes fra som en driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 Se LSRM 1971, 150 LSR, hvor en vognmand blev idømt en bøde, fordi seks af hans lastvogne havde kørt med overlæs, og han dermed havde overtrådt færdselslovgivningen. Landsskatteretten anså ikke udgiften for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a, og vognmandens anbringende om, at bøden var blevet fastsat ud fra den fortjeneste, som han havde opnået ved den ulovlige kørsel, blev ikke tillagt nogen vægt.
 I SKM2009.607.SR kunne Skatterådet ikke bekræfte, at spørger med skattemæssig virkning kunne drive virksomhed med abonnementsservice mod fartbøder, så virksomheden kunne fratrække udgiften til en fartbøde, den havde dækket, som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a. Skatterådet henviste som begrundelse for sin afgørelse bl.a. til udgiftens karakter, nemlig at bøder har til formål at forebygge og/eller straffe lovovertrædelser. Dette formål ville blive forspildt med den foreslåede ordning.
 Heller ikke en udgift til parkeringsafgift - i daglig tale kaldt parkeringsbøde - kan trækkes fra som driftsomkostning, selv om den ikke anses for en bøde i strafferetlig forstand, og oven i købet kan være tæt knyttet til indkomsterhvervelsen.
 Se LSRM 1980, 137 LSR, hvor en arkitekt blev nægtet fradrag for sine udgifter til parkeringsafgifter (bøde), selv om han havde begrænset fradraget til 50 pct. svarende til den erhvervsmæssigt benyttede andel af sin personvogn. Arkitektens anbringende om, at parkeringsbøden skulle anses for en meget høj parkeringsafgift (betaling for at parkere), overbeviste ikke Landsskatteretten, som derimod bemærkede, at bøden skulle anses for en sanktion for at overtræde gældende forskrifter.
 I SKM2005.170.ØLR nåede landsretten frem til samme resultat ved at nægte en selvstændigt erhvervsdrivende fradrag for bl.a. en parkeringsafgift, fordi udgiften ikke blev anset for erhvervsmæssig.
 Udgifter til bøder, som det offentlige pålægger for at overtræde love eller lignende
 Heller ikke udgifter til bøder i form af de såkaldte strafafgifter, som offentlige myndigheder pålægger for overtrædelse af love eller lignende, anses for fradragsberettigede driftsudgifter. Dette skyldes strafafgifternes pønale karakter. Det forhold, at de fleste af strafafgifterne er direkte relateret til indkomsterhvervelsen, og at virksomhedernes forseelse er relativt lille, når de pålægges, er uden betydning.
 LSRM 1961, 44 LSR. Udgifter til bøder, som Statskontrollen med Mejeriprodukter og Æg mm. havde pålagt en ægeksportør, blev anset for bøder af pønal karakter, hvorfor der ikke var hjemmel til at trække dem fra som driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a. Bøderne blev derimod anset for en privat, ikke fradragsberettiget udgift efter SL § 6 in fine.
 I TfS 2000, 817 LSR blev et selskabs udgift til en bøde, som EU-kommissionen havde pålagt, anset for en ikke fradragsberettiget, privat udgift på grund af udgiftens pønale og dermed driftsfremmede karakter. Landsskatteretten bemærkede, at en bøde, der var pålagt af EU-Kommissionen for at overtræde EU's konkurrencelovgivning, skulle sidestilles med bøder, som danske myndigheder havde pålagt. Selskabet beskæftigede sig med at producere og præisolere fjernvarmerør og fittings mv., og selskabet havde fået bøden, fordi det havde deltaget i et ulovligt rør-kartel.
 I forlængelse af afgørelsen i TfS 2000, 817 LSR kan heller ikke bøder, som fiskere er blevet pålagt, fordi de har fisket ulovligt og dermed overtrådt EU's fiskerilovgivning, trækkes fra som driftsudgifter ved indkomstopgørelsen efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 I SKM2012.336.LSR blev en medicinalvirksomhed (et selskab) pålagt bøder for at have overtrådt et etisk nævns regler. Landsskatteretten nægtede derfor fradrag for udgiften til bøderne efter SL § 6 in fine. Landsskatteretten lagde i sin afgørelse vægt på, at
 selskabet havde overtrådt det etiske nævns regler
 bøderne ikke var resultat af en naturlig og sædvanlig driftsrisiko, der var forbundet med selskabets virksomhed.
 Om det etiske nævn var det bl.a. oplyst, det var et juridisk og etisk kontrolorgan for medicinalindustrien, som havde til formål at sikre læger, tandlæger, farmakonomer mv. mod medicinsk informationsmateriale, der er ufyldestgørende, misvisende og vildledende.
 Udgifter til bøder for at overtræde kollegiale regler og vedtægter.
 Udgifter til bøder, som private råd og nævn eller lignende pålægger erhvervsdrivende mv., kan som alt overvejende hovedregel ikke trækkes fra som driftsudgifter ved indkomstopgørelsen, fordi de anses for private, ikke fradragsberettigede udgifter, der er indkomsterhvervelsen uvedkommende. Se SL § 6 in fine.
 Det forhold, at de fleste af bøderne er direkte relateret til indkomsterhvervelsen, og at de erhvervsdrivendes forseelse er relativt lille, påvirker kun undtagelsesvist fradragsretten. Det var dog tilfældet i en sag om en travtræner i TfS 2000, 819 LSR., hvor nogle af bødernes pønale karakter var meget beskeden og nærmede sig karakter af en ordensbøde.
 I øvrigt kan en bøde for at overtræde en bestemmelse i kollegiale vedtægter, der efterfølgende ændres, fordi den anses for uhensigtsmæssig, efter en konkret vurdering være af sådan en ikke-pønal, men til gengæld driftsmæssig karakter, at udgiften til den kan trækkes fra som driftsudgift ved indkomstopgørelsen efter SL § 6, stk. 1, litra a. (Se TfS 1988, 321 LSR).
 LSRM 1959, 49 LSR. Udgift til en bøde, som Advokatrådet havde pålagt en selvstændigt erhvervsdrivende advokat, blev ikke anset som en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a. Den blev derimod anset for en ikke fradragsberettiget, privat udgift efter SL § 6 in fine.
 I SKM2009.563.HR blev udgifter til bøder til Advokatnævnet heller ikke anset for at udgøre en sådan naturlig og sædvanlig driftsomkostning i en advokatvirksomhed, at udgifterne kunne anses for fradragsberettiget efter SL § 6, stk. 1, litra a. Højesteret lagde på denne måde vægt på udgiftens pønale præg, selv om der var en ret snæver forbindelse mellem overtrædelsen og virksomhedens drift.
 I SKM2007.909.LSR kunne en mælkeproducent ikke fratrække en udgift til et såkaldt garantibeløb til den andelsforening, som han var andelshaver i, fordi udgiften ikke hang direkte og naturligt sammen med driften af landbrugsvirksomheden og tilmed havde pønal karakter. Landsskatteretten lagde ved sin afgørelse vægt på, at mælkeproducenten
 ikke havde været tilstrækkeligt agtpågivende med at kontrollere de dyr, der var i behandling med antibiotika
 selv var skyld i, at han var blevet ekskluderet af andelsforeningen
 selv var skyld i udgiften.
 Det fremgik af sagen, at andelsforeningen havde ekskluderet mælkeproducenten, fordi han havde overtrådt andelsforeningens vedtægter ved gentagne gange at have brugt antibiotika ulovligt på sit malkekvæg. En sådan eksklusion blev efter vedtægterne betragtet som en ulovlig udtræden af andelsforeningen, hvilket udløste et krav til mælkeproducenten om at betale et såkaldt garantibeløb til andelsforeningen.
 TfS 2000, 819 LSR. Udgifter til løbsbøder, som en løbsdommer havde pålagt en travtræner, der havde overtrådt Travsportens reglement, blev for nogle mindre forseelsers vedkommende anset for fradragsberettigede driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a, mens der blev nægtet fradrag for bøder for andre grovere overtrædelser, fordi de blev anset for driftsfremmede og dermed private omkostninger efter SL § 6 in fine.
 Travsportens reglement regulerede forhold både før, under og efter løbene, herunder forhold, der vedrørte såvel kusk som hest. Overtrædelse af reglementet blev sanktioneret med advarsel, bøde eller udelukkelse fra løb i kortere eller længere tid. På en bødeseddel var der optegnet 100 ansvarspådragende forhold, der spændte fra ureglementeret påklædning til doping af hest og uforsvarlig kørsel. Bødernes størrelse blev fastsat ud fra et internt regelsæt, der var kategoriseret på en skala fra A-E. Landsskatteretten anså bøderne i kategorierne D og E for at være af egentlig pønal karakter, mens bøderne i de lavere kategorier, blev anset for at være et udslag af normal driftsrisiko og derfor fradragsberettigede som driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 Sagens resultat viser, at en bøde for bl.a. at have været ureglementeret påklædt, anses for en så lille forseelse, at bøden, uanset hvad den blev kaldt, savnede den tilstrækkelige pønale karakter, samtidig med at den var så nært forbundet med indkomsterhvervelsen, at udgiften er blevet anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 I TfS 1988, 321 LSR fik en dyrlæge lov til at fratrække en udgift til bod mv. som en voldgiftsret havde pålagt ham at betale, fordi han havde overtrådt dyrlægeforeningens kollegiale vedtægter.
 Landsskatteretten lagde ved sin afgørelse vægt på dyrlægens forklaring om, at hans overtrædelse af vedtægterne skyldtes, at han søgte at bibeholde et klientel af samme størrelse som hidtil; dvs., at udgifterne til boden var brugt til at sikre og bevare hans indkomst efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 Foreningens vedtægter, som dyrlægen havde overtrådt, bestemte, at dyrehospitaler, konsultationer mv. kun måtte oprettes på den adresse, hvor de tilknyttede dyrlægers praktiserede. Dyrlægen oprettede udover det dyrehospital til smådyr, som han havde etableret for næsten 20 år siden, nye klinikker i omegnen, uden at der dér var ansat personale. Arbejdet på de nyoprettede klinikker blev udført af dyrlægen selv og hans personale fra dyrehospitalet, hvilket kunne lade sig gøre, fordi klinikkerne kun tilbød konsultation ca. 2 timer dagligt.
 Om årsagen til oprettelsen af de nye klinikker forklarede dyrlægen, at hans indtægt fra dyrehospitalet efter en årrække med stigende omsætning var stagneret, fordi der var kommet flere dyrlægeklinikker til i området, og at han med dette tiltag havde ønsket at stoppe denne uheldige tendens. Endelig var det oplyst, at monopolmyndighederne kort efter fik bestemmelserne, som dyrlægen havde overtrådt, ophævet, så han kunne bevare sine praksissteder.
 En erhvervsdrivende, der betaler de bøder for sine ansatte, som de har fået, mens de udfører deres arbejde, kan trække bøderne fra som lønudgifter og dermed som driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a. Det er, fordi den erhvervsdrivende har fået udført erhvervsmæssigt arbejde i sin virksomhed.
 Se om beskatningen af den ansatte afsnit C.A.3.3.7.
 Selskaber har formentlig ikke denne fradragsret, hvis de har betalt bøder (strafafgift) for dets bestyrelsesmedlemmer eller direktører, som er blevet pålagt sådan en bøde for ikke at have indsendt selskabets årsregnskab rettidigt til Erhvervsstyrelsen. Se TfS 1994, 417 TSS.
 Heller ikke selskabets bestyrelsesmedlemmer eller direktører kan trække bøden fra i deres personlige skatteregnskab. I denne situation er bøden hverken i forhold til selskabets selv eller i forhold til den ansatte eller eventuelt honorarlønnede, en udgift, der kan anses for at være naturligt forbundet med selskabets drift, og udgiften kan næppe karakteriseres som en driftsudgift i form af løn- eller honorarudgift eller lignende.
 I sager, hvor en erhvervsdrivende overtræder en indgået aftale med en anden virksomhed mv., fx bryder en aftale med en konkurrenceklausul, eller uberettiget ophæver en forhandlerkontrakt, anses udgiften til den bod, som den retsstridige adfærd har resulteret i, som en ikke fradragsberettiget udgift af pønal karakter. Se SL § 6 in fine.
 I SKM2004.71.HR nægtede Højesteret en detailhandlende med modetøj fradrag for udgiften til en konventionalbod, som han pådrog sig, da han solgte sin forretning. Højesteret lagde i sin afgørelse vægt på, at konventionalboden ikke omfattede erstatning for (købers) indtægtstab, men alene havde en pønal karakter. Boden kunne derfor hverken anses for en sædvanlig eller naturlig driftsomkostning i sælgerens virksomhed. Der var heller ikke fradragsret for den del af konventionalboden, der svarede til bruttoavancen ved det salg, der havde fundet sted i strid med konkurrenceklausulen. Højesteret har på den måde anset udgiften til konventionalboden for en ikke fradragsberettiget, privat udgift efter SL § 6, stk. in fine.
 I UfR 1974, 435 ØLD fik et selskabs ikke fradrag for udgifter i form af erstatning, bod samt sagens omkostninger som fradragsberettigede driftsomkostninger. Selskabet, der solgte kontorsystemer og i den forbindelse uberettiget havde ophævet en forhandlerkontrakt, blev pålagt de omstridte udgifter ved en voldgiftsret. Selskabet indbragte herefter spørgsmålet om fradragsretten for disse udgifter for domstolene. Det fremgår dog ikke entydigt af dommen, hvorvidt landsretten anså udgifterne til bl.a. boden for at vedrøre indkomstgrundlaget og som følge heraf som ikke fradragsberettigede formueomkostninger, eller om retten fandt boden mv. af pønal karakter og derfor dens udgifter for driftsfremmede og private omkostninger. Formentlig var det en blanding.
 Udgift til bod, som faglige sammenslutninger pålægger erhvervsdrivende mv., fordi de har overtrådt fagretlig lovgivning og faglige overenskomster, kan som udgangspunkt ikke trækkes fra som driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 Dog kan særlige forhold gøre, at udgiften efter konkret vurdering anses for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a, fx at udgiften rent faktisk fungerer som efterbetaling af løn og dermed kan anses for en driftsudgift, der er fradragsberettiget, selv om den erhvervsdrivende har handlet overenskomststridigt (LSRM 1982, 123 LSR).
 LSRM 1966, 133 LSR anerkendte ikke en tømrermesters udgift til en pålagt bod samt advokatomkostninger i forbindelse hermed for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a. Landsskatteretten fandt derimod, at boden havde pønal karakter og derfor var en ikke fradragsberettiget, privat udgift efter SL § 6 in fine. Tømrermesters anbringende om, at han påtog sig arbejdet i god tro, og at udgifterne var et resultat af en normal driftsrisiko og derfor fradragsberettigede driftsudgifter, blev ikke tillagt afgørende vægt. Det var nærmere oplyst, at tømrermesteren ved en faglig voldgiftsret var blevet idømt en bod for at have overtrådt lovene for tømrermesterforeningen, fordi han var blevet bestilt af kommunens arkitekt til at færdiggøre en kollegas arbejde for kommunen. Yderligere var det oplyst, at kollegaen ikke led noget økonomisk tab i den forbindelse, og at boden efter fradrag for omkostningerne til voldgiftsretten skulle tilfalde henholdsvis tømrermesterforeningen og Centralforeningen af Tømrermestre i Danmarks forskolefond.
 I LSRM 1975, 161 LSR blev en udgift, som en vognmand blev pålagt af fagforeningen DASF, fordi han havde underbetalt sine chauffører og dermed brudt den faglige overenskomst, anset for en ikke fradragsberettiget bodsudgift af pønal karakter. Vognmandens anbringende om, at en del af beløbet blev udbetalt til hans chauffører og på den måde udgjorde efterbetaling af løn og dermed en fradragsberettiget lønudgift, blev ikke tillagt afgørende vægt.
 Derimod anså LSRM 1979, 3 LSR et beløb, som et selskab havde betalt til de respektive fagforbund samt tilknyttede advokatomkostninger, for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a, og ikke en bod. Landsskatteretten anså nemlig selskabets betaling for at være et led i et forlig, der skulle standse en overenskomststridig strejke blandt selskabets personale hurtigst muligt. Landsskatteretten lagde ved sin afgørelse vægt på følgende, der samlet vedrørte selskabets drift:
 Selskabet drev sæsonbetonet virksomhed.
 Strejken fandt sted midt i højsæsonen.
 En fortsat strejke kunne true selskabet mulighed for at tjene penge i fremtiden.
 Selskabet havde ikke handlet i strid med de indgåede overenskomster.
 Det bør understreges, at det ikke var selskabet, men de ansatte, der havde overtrådt de fagretlige love, så udgiftens pønale element manglede i forhold til selskabet.
 I LSRM 1982, 123 LSR blev en vognmands forligsmæssige betaling af et beløb på 20.000 kr. til fagforbundet SID anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a, selv om sagen angik en overenskomststridig løn til en chauffør. Landsskatteretten sidestillede nemlig det betalte beløb til SID med efterbetaling af for lidt løn, fordi SID betalte 15.000 kr. ud af de 20.000 kr. - og dermed størstedelen af beløbet - til chaufføren.
 I TfS 1998, 450 VLD kunne et vognmandsselskab derimod ikke fratrække et beløb, som det havde indvilliget i at betale til SID til fuld og endelig afgørelse af to sager om overenskomststridig løn til chauffører. Landsretten lagde i sin afgørelse vægt på
 at beløbene var tilfaldet SID fuldt og helt
 at beløbenes størrelse ikke var fastsat på baggrund af en sparet lønudgift.
 Udgifterne blev betragtet som en forligsmæssig bod, der skyldtes, at virksomheden havde brudt overenskomsten, og de havde derfor havde en pønal karakter som ikke fradragsberettigede, private udgifter efter SL § 6 in fine.
 I TfS 1987, 35 ØLD blev et forligsmæssigt beløb, som en kroejer skulle indbetale til Tjenerforbundet på grund af en overenskomststridig underbetaling af sine ansatte, anset for en fradragsberettiget driftsudgift i form af efterbetaling af løn efter SL § 6, stk. 1, litra a, og ikke en bod.
 Landsretten lagde ved sin afgørelse vægt på følgende:
 Beløbet var skønsmæssigt fastsat ud fra kroejerens sparede lønudgift.
 En bod for at bryde overenskomsten havde ikke været overvejet.
 Landsretten lagde derimod ikke afgørende vægt på, at Tjenerforbundet ikke betalte beløbet videre til de ansatte, hvilket var fagforbundets og ikke på virksomhedens beslutning.
 Se også afsnit C.C.2.2.1.3 om driftsomkostningsbegrebet.
 Personers eller virksomheders udgifter til konfiskation kan ikke trækkes fra i forbindelse med indkomstopgørelsen, men anses for en ikke fradragsberettiget, privat udgift. Se SL § 6 in fine.
 Hvis det konfiskerede aktiv er beskattede beløb, anses udgiften for fradragsberettiget efter SL § 6, stk. 1, litra a, selv om konfiskationen skyldes ulovlig virksomhed.
 Begrebet konfiskation
 Konfiskation betyder inddragelse i statskassen af værdier eller genstande som følge af en strafbar handling, som fx en selvstændigt erhvervsdrivende mv. har begået. Konfiskation er i formel henseende ikke nogen straf. Straffelovens bestemmelser om konfiskation findes derfor i lovens 9. kapitel om andre retsfølger af den strafbare handling.
 De vigtigste regler for konfiskation fremgår af straffelovens §§ 75-77, hvoraf følger, at udbyttet ved en strafbar handling helt eller delvis kan konfiskeres. Men der findes også regler i andre love om konfiskation.
 Konfiskation omfatter typisk indtægter i form af penge eller værdipapirer, men også genstande, der har været anvendt til, er frembragt ved eller i øvrigt har forbindelse med en strafbar handling, kan konfiskeres.
 I stedet for at konfiskere de fysiske genstande, kan pengebeløb, der svarer til de fysiske genstandes værdi, konfiskeres.
 Konfiskation af enkelte driftsmidler
 Konfiskation af enkelte aktiver giver normalt ikke adgang til tabsfradrag, hvis overtrædelsen er begået af ejeren.
 Hvis konfiskationen af driftsmidler skyldes ejerens egen strafbare adfærd, fx afgivelse af falske oplysninger over for en offentlig myndighed, eller overtrædelse af EU's fiskerikonventioner, kan ejeren ikke fratrække det driftstab, som han eller hun har lidt i forbindelse med konfiskationen.
 Se LSRM 1955, 138 LSR, hvor en læge ved at afgive urigtige oplysninger til offentlig myndighed havde fået tilladelse til at købe en ny personbil, som han skulle bruge i sin praksis. Efterfølgende blev bilen imidlertid konfiskeret på grund af lægens strafbare adfærd, og det driftstab, der opstod som følge af konfiskationen, blev anset for et ikke fradragsberettiget tab af pønal karakter. Se SL § 6 in fine.
 I TfS 1984, 362 LSR blev en fisker nægtet fradrag for det tab, han havde lidt, ved at de norske fiskerimyndigheder havde konfiskeret hans fangstredskaber, fordi han havde fisket uden licens i de norske farvande og dermed fisket ulovligt. Landsskatteretten begrundede den manglende fradragsret med de pønale. hensyn, som lå til grund for konfiskationen og i øvrigt også for den bøde, som fiskeren samtidig havde fået, men som han ikke havde klaget til Landsskatteretten over, at han ikke havde fået fradrag for.
 Hvis den strafbare overtrædelse er begået af den erhvervsdrivendes personale, kan det lidte driftstab som følge af konfiskation anses for en fradragsberettiget driftsudgift. Det forudsætter dog, at den erhvervsdrivende ikke var eller burde have været vidende om personalets adfærd. Se LSRM 1958, 41 LSR, hvor en vognmand, der havde kølevogne, der kørte til udlandet, fik sin kølevogn konfiskeret af det tyske politi, fordi en af chaufførerne blev grebet i smugleri. Vognmanden kunne fratrække det tab, han havde lidt på grund af konfiskationen som et driftstab efter SL § 6, stk. 1, litra, fordi vognmanden ikke kendte til chaufførens smugleri.
 Konfiskation af beskattede beløb
 Hvis det er beskattede beløb, som konfiskeres, kan den beskattede del fratrækkes som indtægtstab, selv om konfiskationen skyldes overtrædelse af bestemmelser i straffeloven eller i anden lovgivning. Der er derfor tale om en udvidelse af den fradragsret, som gælder efter SL § 6, stk. 1, litra a, om driftsudgifter. Betragtningen i forbindelse med fradrag ved konfiskation er formentlig nettoindkomstprincippet, som også gælder fx ved fradrag for udgifter i forbindelse med hobbyvirksomhed.
 Hvis beskattede indkomster konfiskeres i indkomstår, der ligger efter beskatningsåret, kan den selvstændigt erhvervsdrivende mv. fratrække det konfiskerede beløb i sin indkomstopgørelse for det år, hvor konfiskationen foretages, medmindre han eller hun får tilladelse til at trække sit tab fra i det år, hvor den konfiskerede indtægt er medtaget i indkomstopgørelsen. En tilladelse kræver i det mindste, at det år, som ønskes genoptaget, ligger inden for skatteforvaltningslovens almindelige genoptagelsesfrist.
 Der er en forudsætning for at kunne få fradrag, at den erhvervsdrivende mv. kan dokumentere eller sandsynliggøre, at han eller hun har medregnet de konfiskerede indtægter til sin indkomst.
 Se LSRM 1975, 144 LSR, hvor en direktør, der bl.a. havde udlejet værelser i en villaejendom til udlændinge, som arbejdede i Danmark, fik konfiskeret over 30.000 kr., fordi han havde overtrådt, bl.a. byggelovgivningen ved at ombygge ejendommen og udleje værelser til mere end 42 lejere uden at få de nødvendige godkendelser fra huslejenævnet. Udlejerens påstand om, at han havde indtægtsført tidligere års lejeindtægter og derfor havde ret til at fratrække beløbet i det konfiskerede beløb, blev afvist, fordi han ikke kunne dokumentere, at han allerede havde betalt indkomstskat af lejeindtægten. Herudover kunne et eventuelt fradrag tidligst foretages i det år, hvori der var afsagt dom om konfiskation.
 xLandsretten fandt ved SKM2019.501.ØLR, at skattemyndighederne var berettiget til at afslå at nedsætte indkomsten alene som følge af en formel bestemmelse om konfiskation, henset til, at der ikke faktisk var sket en fratagelse af formuegoder eller sket hel eller delvis betaling. Den formelle beslutning om konfiskation kunne således ikke føre til nedsættelse af beskatningen, hvis konfiskationsbestemmelsen ikke reelt blev gennemført.x
 Se også afsnit A.A.8.2.1 om ordinær genoptagelse.
 En advokats udgifter til bøder til Advokatnævnet blev ikke anset for driftsomkostninger, der var fradragsberettigede efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En erhvervsdrivende med detailhandel i modetøj, der som sælger af forretningen havde overtrådt en konkurrenceklausul og derfor skulle betale en konventionalbod til køber, blev nægtet driftsfradrag for denne udgift.
 xAs indkomst var forhøjet for indkomstårene 2006-2010 med beløb, som var overført til hans bankkonto. Henset til, at den person, som overførte pengene til A ikke havde krævet pengene tilbagebetalt, og at han heller ikke kunne kræve pengene tilbagebetalt, fandt landsretten, at A i overensstemmelse med det grundlæggende princip om retserhvervelse endeligt erhvervede ret til og blev skattepligtig af de enkelte beløb, da han modtog dem i årene fra 2006 til 2010.
 Det forhold, at der flere år efter skete formel konfiskation af beløbet, kunne i relation til spørgsmålet om skattepligt efter SL § 4, stk. 1, litra a, ikke føre til andet resultat.
 Landsretten fandt endvidere, at skattemyndighederne var berettiget til at afslå at nedsætte hans skattepligtige indkomst alene som følge af den formelle bestemmelse om konfiskation, henset til, at der ikke var sket en faktisk fratagelse af formuegoder eller sket hel eller delvis betaling. Den formelle beslutning om konfiskation kunne således ikke føre til nedsættelse af beskatningen, hvis konfiskationsbestemmelsen ikke reelt blev gennemført.x
 S blev i august 2013 idømt 9 måneders betinget fængsel for ulovlig bordeldrift (rufferi), ligesom der blev konfiskeret 1 mio. kr., svarende til S ́ udbytte i årene 2006-2012. S havde selvangivet i alt 918.827 kr. som resultat af selvstændig virksomhed for årene 2006-2012. SKAT imødekom S ́ anmodning om ordinær genoptagelse for indkomstårene 2010-2012, således at skatten for disse år nedsattes med samlet 137.259 kr. SKAT imødekom ikke anmodningen om ekstraordinær genoptagelse for indkomstårene 2006-2009, men indrømmede S tabsfradrag i 2013 for det resterende konfiskationsbeløb på 781.568 kr. Landsretten fandt ikke, at der var grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Landsretten udtalte, at bestemmelsen i SFL § 27, stk. 1, nr. 8, om ekstraordinær genoptagelse, efter sin ordlyd, placering og forarbejder havde et snævert anvendelsesområde. Landsretten tiltrådte, at skattemyndighederne ikke havde begået fejl ved As skatteansættelse for 2006-2009, og fandt ikke, at S havde påvist sådanne særlige omstændigheder, at bestemmelsen kunne finde anvendelse.
 En erhvervsdrivende kunne ikke trække en parkeringsafgift fra som driftsudgift, fordi udgiften ikke var erhvervsmæssigt begrundet.
 Et vognmandsselskab kunne ikke fratrække udgiften til betaling af et forligsmæssigt beløb til SID som driftsudgift. Udgiften ansås for at være en bod.
 TfS 1987, 35 ØLD
 Et forligsmæssigt beløb, som en kroejer skulle betale til Tjenerforbundet på grund af en overenskomststridig underbetaling af sine ansatte, blev efter en konkret vurdering anset som en fradragsberettiget driftsudgift i form af efterbetaling af løn efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 UfR 1974, 435 ØLD
 Et selskabs udgifter til bod mv., som var pålagt af voldgiftsretten kunne ikke fratrækkes som driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En medicinalvirksomheds udgifter til bøder for at have overtrådt et etisk nævns reglement blev ikke anset for fradragsberettigede driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En mælkeproducents udgift til et såkaldt garantibeløb til en andelsforening blev ikke anset for en fradragsberettiget driftsudgift, fordi garantibeløbet havde pønal karakter. Se SL § 6 i fine om private udgifter.
 Udgifter til løbsbøder af egentlig pønal karakter, som en travtræner fik for at have overtrådt travsportens almindelige reglementet, blev nægtet som fradrag for driftsudgifter, mens andre bøder for mindre overtrædelser af samme reglement blev anset for at være af driftsmæssig karakter og derfor fradragsberettigede driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 TfS 2000, 817 LSR
 Et selskabs udgift til en bøde, som EU-kommissionen havde pålagt, blev anset for en ikke fradragsberettiget, privat udgift på grund af udgiftens pønale og dermed driftsfremmede karakter. Se SL § 6 in fine.
 En dyrlæge fik som driftsomkostning efter SL § 6, stk. 1, litra a, anerkendt fradragsret for en udgift til bod mv., som skyldtes overtrædelse af Dyrlægeforeningens kollegiale vedtægter Udgiften ansås afholdt for at bevare indtjeningen, og vedtægten blev kort efter ophævet.
 TfS 1984, 362 LSR
 En fiskers udgifter i anledning af konfiskation blev ikke anset for fradragsberettigede driftsudgifter, men som en privat udgift af pønal karakter efter SL § 6 in fine.
 LSRM 1982, 123 LSR
 En vognmandsvirksomheds forligsmæssige betaling af et beløb på 20.000 kr. til fagforbundet SID i en sag om en overenskomststridig løn til en chauffør blev anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1980, 137 LSR
 En arkitekts udgifter til parkeringsbøder blev ikke anset som fradragsberettiget som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1979, 3 LSR
 Et beløb, som et selskab havde betalt til de respektive fagforbund, blev anset som en fradragsberettiget driftsomkostning efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1975, 161 LSR
 En vognmands udgift til en fagforening på grund af underbetaling af sine chauffører og dermed brud på den faglige overenskomst, blev anset for en ikke fradragsberettiget bod af pønal karakter.
 LSRM 1975, 144 LSR
 En udlejer blev nægtet fradrag for indtægtstab som følge af konfiskation, da der manglede dokumentation for, at det konfiskerede beløb var beskattet. Et evetuelt fradrag kunne tidligst foretages i det år, hvori dommen om konfiskation blev afsagt.
 LSRM 1971, 150 LSR
 En vognmands udgift til en idømt bøde for at have kørt med overlæs og dermed have overtrådt færdselslovgivningen kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1966, 133 LSR
 En tømrermesters udgift til en bod, pålagt af en faglig voldgiftsret samt advokatomkostninger i forbindelse hermed blev ikke anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1961, 44 LSR
 Bøder, som Statskontrollen med Mejeriprodukter og Æg mm. havde pålagt en ægeksportør, kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1959, 49 LSR
 En udgift til en bøde, som Advokatrådet havde pålagt en selvstændigt erhvervsdrivende advokat, kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1955, 138 LSR
 Et driftstab, som blev påført en læge, der fik konfiskeret sin erhvervsmæssigt benyttede bil på grund af urigtig forklaring for offentlig myndighed, kunne ikke fratrækkes som driftsudgift ved indkomstopgørelsen på grund af konfiskationens pønale karakter. Se SL § 6 in fine.
 Skatterådet fandt ikke, at en virksomhed, der ønskede at drive abonnementsservice mod fartbøder, ville kunne trække udgiften til en fartbøderne fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.


text:
5.3.2020
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 68/82
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 324/2019
 2019 m. gruodžio 13 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo XX priedas (Aplinka) [2020/342]
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2019 m. kovo 7 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2019/986, kuriuo iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 510/2011 I ir II priedų nuostatos dėl naujų lengvųjų komercinių transporto priemonių, kurioms taikomas pakopinis tipo patvirtinimas, išmetamo CO2 kiekio stebėsenos (1);
 (2)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2019 m. gegužės 29 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2019/987, kuriuo iš dalies keičiamos Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 293/2012 nuostatos dėl naujų lengvųjų komercinių transporto priemonių, kurių tipas tvirtinamas per daugiapakopį procesą, išmetamo CO2 kiekio stebėsenos (2);
 (3)
 todėl EEE susitarimo XX priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 EEE susitarimo XX priedas iš dalies keičiamas taip:
 1.
 21ay punktas (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 510/2011) papildomas šia įtrauka:
 „—
 32019 R 0986:2019 m. kovo 7 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2019/986 (OL L 160, 2019 6 18, p. 3).“
 2.
 21aya punktas (Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 293/2012) papildomas šia įtrauka:
 „—
 32019 R 0987: 2019 m. gegužės 29 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2019/987 (OL L 160, 2019 6 18, p. 8).“
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtini Deleguotojo reglamento (ES) 2019/986 ir Įgyvendinimo reglamento (ES) 2019/987 tekstai islandų ir norvegų kalbomis yra autentiški.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2019 m. gruodžio 14 d., jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (*1).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2019 m. gruodžio 13 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Gunnar PÁLSSON
 (1) OL L 160, 2019 6 18, p. 3.
 (2) OL L 160, 2019 6 18, p. 8.
 (*1) Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.


text:
 30.12.2006
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 326/29
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Bundesarbeitsgericht (Niemcy) w dniu 18 października 2006 r. — Birgit Bartsch przeciwko Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
 (Sprawa C-427/06)
 (2006/C 326/61)
 Język postępowania: niemiecki
 Sąd krajowy
 Bundesarbeitsgericht
 Strony w postępowaniu przed sądem krajowym
 Strona skarżąca: Birgit Bartsch
 Strona pozwana: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
 Pytania prejudycjalne
 1.
 a)
 Czy prawo pierwotne WE zawiera zasadę niedyskryminacji za względu na wiek, której przestrzeganie sądy krajowe muszą zagwarantować także wtedy, gdy ewentualnie dyskryminujące traktowanie nie ma związku z prawem wspólnotowym?
 b)
 W przypadku udzielenia odpowiedzi przeczącej na pytanie a):
 Czy taki związek z prawem wspólnotowym powstanie na mocy art. 13 WE lub — także przed upływem terminu transpozycji — na mocy dyrektywy Rady 2000/78/WE ustanawiającej ogólne warunki ramowe równego traktowania w zakresie zatrudnienia i pracy (1)?
 2.
 Czy wspólnotową zasadę niedyskryminacji ze względu na wiek, wynikającą z udzielenia odpowiedzi w przedmiocie pytania pierwszego, należy stosować także w stosunkach między prywatnymi pracodawcami z jednej strony, a ich pracownikami lub emerytami w ramach pracowniczych programów emerytalnych oraz osobami najbliższymi zmarłym pracownikom z drugiej strony?
 3.
 W razie udzielenia odpowiedzi twierdzącej na drugie pytanie:
 a)
 Czy taką zasadę niedyskryminacji ze względu na wiek stosuje się w stosunku do przepisu pracowniczego programu emerytalnego, zgodnie z którym małżonkowi zmarłego pracownika nie zapewnia się zaopatrzenia przysługującego osobie najbliższej zmarłemu pracownikowi, jeżeli jest on co najmniej piętnaście lat młodszy od zmarłego byłego pracownika?
 b)
 W razie udzielenia odpowiedzi twierdzącej na pytanie a):
 Czy okoliczność, że pracodawca ma interes w ograniczeniu ryzyk wywodzących się z pracowniczego programu emerytalnego, może być czynnikiem uzasadniającym taki przepis?
 c)
 W razie udzielenia odpowiedzi przeczącej na pytanie 3 b):
 Czy ewentualna zasada niedyskryminacji ze względu na wiek działa wstecz w sposób nieograniczony w prawie pracowniczych programów emerytalnych, czy też jej działanie wstecz jest ograniczone i jeżeli tak, to w jaki sposób?
 (1) Dz.U. L 303, str. 16.


type: wikipedia

text:
Жул Верн (; роден на 8 февруари 1828 г. в Нант, починал на 24 март 1905 г. в Амиен) е френски писател.
 Той е сред най-четените романисти, превеждан на 148 езика според статистиката на ЮНЕСКО. Автор е на пиеси, либрета за оперети, разкази и на 65 романа. Широко разпространено е мнението, че той е един от създателите на жанра научна фантастика. Романите му са изградени върху внимателно проучени научни факти и теории, а в тях действието се разгръща чрез полета на въображението.
 Живот и творчество
 Жул Габриел Верн е роден на 8 февруари 1828 г. в Нант, Франция. Той е най-голямото от петте деца на Пиер Верн, преуспял адвокат, и Софи Алот. Жул Верн и по-малкия му брат Пол са изключително близки през целия си живот. Като момчета те обичат да четат в различни списания за пътешествия и да си фантазират за такива. Увличат се по кораби, искат да станат моряци. На дванайсетгодишна възраст Жул Верн успява да се качи на един кораб, който заминава за Карибските острови, обаче баща му го сваля на следващото френско пристанище. Влечението към мореплаването Жул Верн наследява по майчина линия – майка му е от известна фамилия на корабостроители и морски капитани.
 В Париж
 Бащата на Жул Верн желае синът му да се изучи за юрист и му дава пари за тази цел. През 1848 г., след завършване на лицея в Нант, Жул Верн заминава за Париж и започва да следва право. Там един негов роднина го въвежда в литературните кръгове и Жул Верн започва да публикува пиеси, повлияни от автори като Виктор Юго и Александър Дюма, с когото се познава и лично. Първата му пиеса е едноактната комедия „Пречупени сламки“ (Les pailles rompues), която се играе в Париж, когато авторът ѝ е на 22 години. Въпреки голямата си ангажираност с писането и спряната финансова подкрепа от страна на баща му, Жул Верн успява да се дипломира. Макар и с диплома на юрист, Жул Верн решава да не се върне при баща си и да работи в неговата кантора, а остава в Париж. За да се издържа, първоначално работи като писар при един нотариус, а след това като секретар на малкия „Театр лирик“.
 Жул Верн не продължава да пише пиеси поради недоброжелателността, с която се отнасят към него управителите на театрите, и започва да публикува в „Мюзе де фамий“ (Musée des familles) повести, повлияни от Едгар Алън По. Една от тях, „Пътуване с балон – драма във въздуха“ (1851) (Un voyage en ballon – un drame dans les airs), привлича вниманието на читателската публика. (Творчеството на Едгар Алън По оставя следа у Жул Верн и той, доста по-късно, пише продължение на недовършения му роман „Историята на Гордън Пим“ („Narrative of a Gordon Pym“), озаглавено „Сфинксът от ледените полета“ (Les sphinx des glaces), 1897 г.).
 През 1857 г. Жул Верн се жени за 28-годишната вдовица Онорин де Виан. За да издържа семейството си, Жул Верн започва да работи като борсов посредник. Същевременно продължава да пише и жена му изцяло го подкрепя в това начинание. През 1861 г. се ражда синът им Мишел Жан Пиер Верн. В кариерата си на писател Жул Верн напредва постепенно и през 1862 г. сключва договор с известния издател Пиер Етцел, според който писателят се задължава да осигурява по два романа годишно за поредицата „Необикновени пътешествия“ (Voyages extraordinaires). През 1863 г. излиза романът на Жул Верн „Пет седмици с балон“ (Cinq semaines en ballon), разказващ за изследователско пътешествие с балон над Африка. Той му носи изключителен успех и Жул Верн оттогава напуска борсата и се отдава изцяло на писателската си дейност. До края на живота си не прекратява договора си с Етцел, който внимателно чете ръкописите му и не се колебае да предлага корекции. Дори една от ранните творби на писателя, „Париж през двайсети век“ (Paris au XXe siecle), не бива издадена. Открита е много по-късно и е публикувана през 1994 г.
 Романите на Жул Верн бързо печелят огромна популярност по цял свят. Авторът няма образование на учен, нито опит като пътешественик, но отделя много време за проучване на материала за своите книги. Жул Верн се опитва да представя реалистично дори и най-малките подробности. Например, „Осемдесет дни около света“ (1873) (Le tour du monde en quatre-vingts jours) се базира на реалното пътешествие на американеца Джордж Франсис Трейн. Разбира се, когато логиката на сюжета противоречи на постиженията на тогавашната наука, Жул Верн не робува на стриктното придържане към фактите. Например, „Пътуване до центъра на Земята“ (1864) (Voyage au centre de la terre) описва експедиция в кухата вътрешност на Земята и от гледна точка на съвременната геология има редица слабости, а в „Хектор Сервадак“ (1877) (Hector Servadac) една комета отнася Хектор и слугата му и те правят пътешествие през Слънчевата система, като освен това откриват, че кометата е откъснала и парче от скалата на Гибралтар, на което двама англичани играят шах. Понякога въображението на Жул Верн противоречи с научните факти. Например, в „От Земята до Луната“ (1865) (De la terre a la lune) гигантско оръдие изстрелва героите в орбита.
 Съвременните учени биха казали на Жул Верн, че първоначалното ускорение би убило пътниците в снаряда. (Идеята за оръдие, изстрелващо космически кораб е използвана преди Жул Верн, още през 18 век, а преди това Сирано дьо Бержерак, в „Пътешествия до Луната и Слънцето“ (1655) използва ракета за космическото пътешествие). В „Двадесет хиляди левги под водата“ (1870) (Vingt mille lieues sous les mers) Жул Верн представя един предшественик на съвременните супергерои – капитан Немо. Неговата подводница „Наутилус“ (носеща името на парната подводница на Робърт Фултън), вдъхновява много изобретатели. Първата подводница, задвижвана изцяло с електрическа тяга, е построена през 1886 г. и е кръстена в чест на подводницата на капитан Немо.
 През 1860-те Жул Верн води спокоен живот. През 1867 заедно с брат си Пол предприема пътуване до Съединените щати, където посещават Ниагарския водопад. През 1868 г. пътува със своята яхта „Сен Мишел“ из Средиземноморието, посрещат го тържествено в Гибралтар и Северна Африка, а в Рим папа Лъв XIII благославя книгите му.
 В Амиен
 През 1871 г. Жул Верн се установява в Амиен, където остава до края на живота си. През 1888 г. е избран за градски съветник. Животът на писателя в Амиен е изключително скромен: всеки ден става в пет часа сутринта и с малки прекъсвания работи до осем вечерта. Сутрин обикновено пише, през деня чете коректури и отговаря на писма от цял свят, както и приема посетители, преглежда вестници, списания и отчети на многобройни научни дружества. Води огромна картотека (с повече от 25 000 фиша), в която са отразени всички последни постижения на науката и техниката от неговото време. Този график се нарушава веднъж годишно, когато Жул Верн излиза с яхтата си в открито море.
 През 1886 г. Жул Верн е ранен в крака от племенника си Гастон, който страда от душевно заболяване и в момент на пристъп се опитва да убие писателя. След този нещастен случай Жул Верн окуцява за цял живот.
 Жул Верн написва най-значителните си творби до 1880 г. През първата част от кариерата си той изразява своя оптимизъм на технофил за прогреса и за централната роля на Европа в социалното и техническо развитие на света. В по-късните романи на Жул Верн се отразява авторовия песимизъм в атмосфера „идване на страшния съд в края на века“. В своята късна повест „Вечният Адам“ (изд. 1910) (L'Eternel Adam), Жул Верн разказва за историк от далечното бъдеще, който открива, че цивилизацията на 20 век е унищожена от геологически катаклизъм, а легендата за Адам и Ева става по-истинска и циклично повтаряща се. В „Робюр Покорителя“ (1886) (Robur le conquérant) Жул Верн предсказва раждането на въздухоплавателен съд, по-тежък от въздуха, но в неговото продължение „Господарят на света“ (1904) (Maître du monde) големият изобретател Робюр страда от мегаломания и взаимно се дебнат с властите.
 В някои свои произведения Жул Верн засяга политически и социални въпроси. Един от героите в „Оживелите от ‘Джонатан’“ (1909) (Les naufragés du 'Jonathan') е благороден анархист, чийто прототип е княз Пьотр Кропоткин, който пише за анархия, основаваща се на взаимопомощ и доверие (за ужас на близките си, Жул Верн симпатизира на Кропоткин). Интересът на Жул Верн към социалистическите идеи се забелязва в „Матиаш Шандор“ (1885) (Mathias Sandorf).
 За повече от 40 години Жул Верн публикува по 1 – 2 книги годишно, чиито теми са с широк диапазон. Въпреки че пише за екзотични места, самият Жул Верн не пътува много и единственото му пътуване с балон трае двайсет и четири минути.
 Няколко седмици след своя 77-и рожден ден Жул Верн сериозно заболява. Чекмеджетата на бюрото му се пръскат от завършени ръкописи. Жул Верн запазва съзнание до самия си край. Почива тихо, в присъствие на семейството си, на 24 март 1905 г. Погребан е близо до дома си в Амиен. На гроба му е поставен паметник, на който е изобразен Жул Верн, излизащ от гроба с протегната към звездите ръка.
 Списък на произведенията на Жул Верн
 Романи от поредицата „Необикновени пътешествия“
 1863 – „Пет седмици с балон“ (Cinq semaines en ballon)
 1864 – „Пътешествие до центъра на Земята“ (Voyage au centre de la terre)
 1865 – „От Земята до Луната“ (De la terre a la lune)
 1866 – „Капитан Хатерас“ (Voyages et aventures du Capitaine Hatteras)
 1868 – „Децата на капитан Грант“ (Les Enfants du Capitaine Grant)
 1870 – „Около Луната“ (Autour de la Lune)
 1870 – „Двадесет хиляди левги под водата“ (Капитан Немо) (Vingt Mille Lieues sous les mers)
 1871 – „Плаващият град“ (Une ville flottante)
 1872 – „Приключенията на трима руси и трима англичани в Южна Африка“ (Aventures de trois russes et trois anglais dans l'Afrique australe)
 1873 – „Около света за 80 дни“ (Le tour du monde en quatre-vingts jours)
 1873 – „Страната на кожите“ (Le pays des fourrures)
 1874 – „Доктор Окс“ (Le Docteur Ox)
 1874 – „Тайнственият остров“ (l'ile mystérieuse)
 1875 – „Чансълър“ (Le Chancellor)
 1876 – „Михаил Строгов“ (Michel Strogoff)
 1877 – „Черна Индия“ (Les Indes Noires)
 1877 – „Хектор Сервадак“ (Hector Servadac)
 1878 – „Петнадесетгодишният капитан“ (Un capitaine de quinze ans)
 1879 – „Премеждията на един китаец в Китай“ (Les tribulations d'un chinois en Chine)
 1879 – „Петстотинте милиона на Бегюм“(Les cinq cents millions de la Bégum)
 1880 – „Парна къща“ (La maison a vapeur)
 1881 – „Жангада“ (La Jangada)
 1881 – „Училище за робинзоновци“ (L'ecole des Robinsons)
 1882 – „Зелен лъч“ (Le rayon vert)
 1883 – „Вироглавият Керабан“ (Kéraban le Tętu)
 1884 – „Архипелагът в пламъци“ (L'archipel en feu)
 1884 – „Южна звезда“ (L'etoile du sud)
 1885 – „Матиаш Шандор“ (Mathias Sandorf)
 1885 – „Корабокрушенецът от Цинтия“ (L'epave du Cynthia) (в съавторство с Андре Лори)
 1886 – „Робюр Покорителят“ (Robur le conquérant)
 1886 – „Лотариен билет“ (Un billet de loterie)
 1887 – „Север против Юг“ (Nord contre Sud)
 1887 – „Пътуване към Франция“ (Le chemin de France)
 1888 – „Две години ваканция“ (Deux ans de vacances)
 1889 – „Безименно семейство“ (Famille-sans-nom)
 1889 – „Купуване на Северния полюс“ (Sans dessus dessous)
 1890 – „Сезар Каскабел“ (César Cascabel)
 1891 – „Госпожа Браникан“ (Mistress Branican)
 1892 – „Замък в Карпатите“ (Le chateau des Carpathes)
 1892 – „Клодиус Бомбарнак“ (Claudius Bombarnac)
 1893 – „Малкият човек“ (P'tit-Bonhomme)
 1894 – „Чудните приключения на капитан Антифер“ (Mirifiques aventures de maître Antifer)
 1895 – „Плаващият остров“ (L'ile a Helice)
 1896 – „Родното знаме“ (Face au drapeau)
 1896 – „Кловис Дардентор“ (Clovis Dardentor)
 1897 – „Антарктическа история“ (Le sphinx des glaces)
 1898 – „Величествено Ориноко“ (Le superbe Orénoque)
 1899 – „Завещанието на един ексцентрик“ (Le testament d'un excentrique)
 1900 – „Второ отечество“ (Seconde patrie)
 1901 – „Село във въздуха“ (Le village aérien)
 1901 – „Разказите на Жан-Мари Кабидюлен“ (Les histoires de Jean-Marie Cabidoulin)
 1902 – „Братя Кип“ (Les freres Kip)
 1903 – „Стипендия за пътешествие“ (Bourses de voyage)
 1904 – „Драма в Ливония“ (Un Drame en Livonie)
 1904 – „Властелинът на света“ (Maître du Monde)
 1905 – „Нашествие на морето“ (L'invasion de la mer)
 Посмъртно публикувани романи
 1905 – „Фарът на края на света“ (Le phare du bout du monde)
 1906 – „Златният вулкан“ (Le volcan d'or)
 1907 – „Пътническа агенция Томпсън“ (L'agence Thompson and Co)
 1908 – „На лов за метеор“ (La chasse au météore)
 1908 – „Дунавският лодкар“ (Le Pilote du Danube – Le Beau Danube jaune)
 1909 – „Магелания или Оживелите от Джонатан“ (En Magellanie – Les Naufragés du 'Jonathan')
 1910 – „Тайната на Вилхелм Щориц“ (Le secret de Wilhelm Storitz)
 1919 – „Приключенията на експедицията Барсак“ (L'etonnante aventure de la mission Barsac)
 1994 – „Париж през двайсети век“ (Paris au XXe siecle)
 Разкази и повести
 1851 – „Първите кораби на мексиканския флот“ (Les premiers navires de la marine mexicaine)
 1852 – „Мартин Пас“ (Martin Paz)
 1852 – „Замък в Калифорния“ (Les Châteaux en Californie ou Pierre qui roule n'amasse pas mousse)
 1864 – „Конт дьо Шантелен: епизод от революцията“ (Le Comte de Chanteleine: Un épisode de la révolution)
 1865 – „Пробили блокадата“ (Les forceurs de blocus)
 1879 – „Бунтът на кораба Баунти“ (Les révoltés de la Bounty)
 1882 – „Десет часа на лов“ (Dix heures en chasse)
 1886 – „Фрит-Флак“ (Frritt-Flacc)
 1887 – „Жил Братлар“ (Gil Braltar)
 1874 – Сборник „Доктор Окс“ (Le Docteur Ox) (самостоятелно публикувани разкази):
 „Доктор Окс“ (Le Docteur Ox)
 „Майстор Закариус или Часовникарят, който загуби душата си“ (Maître Zacharius ou l'horloger qui a perdu son âme)
 „Пътуване с балон или Драма във въздуха“ (Un Voyage en Ballon – Un Drame dans les Airs)
 „Зимуване сред ледовете“ (Un hivernage dans les glaces)
 „Четирийсетото френско изкачване на Мон Блан“ (Quarantieme ascension française du Mont-Blanc)
 1910 – Сборник „Вчера и утре“ (Hier et demain)
 „Г-н Плъх и неговото семейство“ (La famille Raton)
 „Г-н Ре-диез и госпожица Ми-бемол“ (M. Ré-dieze et Mlle Mi-bémol)
 „Съдбата на Жан Морена“ (La destinée de Jean Morénas)
 „Измама“ (Le humbug)
 „През 29 век: денят на един американски журналист през 2889 г. “ (Au XXIXme siecle: La Journée d'un Journaliste Américain en 2889)
 „Вечният Адам“ (L'eternel Adam)
 Есета
 1864 – „Едгар Алън По и неговото творчество“ (Edgar Poe et ses oeuvres)
 1875 – „Идеалният град“ (Une ville idéale)
 Книги за Великите географски открития
 1879 – „Великите географски открития“ (Decouverte de la Terre)
 1880 – „Великите мореплаватели на 18 век“ (Les grands navigateurs de XVIII siecle)
 1881 – „Великите пътешественици на 19 век“ (Les voyageurs du XIX Siecle)
 Външни препратки
 Хронология на живота на Жул Верн
 Досие Жул Верн – биография на Жул Верн
 Сайт на Зви Харел, посветен на Жул Верн
 Биография на Жул Верн
 Биография на Жул Верн
 Биография на Жул Верн
 Кратка биография на Жул Верн от Марион Милс Милер
 Биография на Жул Верн
 Биография на Жул Верн
 Кратка биография на Жул Верн
 Биография на Жул Верн на Biblioweb
 Френски писатели фантасти
 Френски автори на разкази
 Френски драматурзи
 Френски либретисти
 Френски романисти
 Родени в Нант
 Починали в Амиен
 Починали от диабет


text:
 18.4.2009
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 90/23
 Az Elsőfokú Bíróság 2009. március 11-i ítélete – Borax Europe kontra Bizottság
 (T-166/05. sz. ügy) (1)
 („Dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001/EK rendelet - Dokumentumok és hangfelvételek - A hozzáférés megtagadása - Az egyén magánéletének és integritásának védelmére vonatkozó kivétel - A döntéshozatali eljárás védelmére vonatkozó kivétel”)
 2009/C 90/36
 Az eljárás nyelve: angol
 Felek
 Felperes: Borax Europe Ltd (Guildford, Egyesült Királyság) (képviselők: D. Vandermeersch és K. Nordlander ügyvédek)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: P. Costa de Oliveira és I. Chatzigiannis meghatalmazottak)
 Az ügy tárgya
 A Bizottság főtitkára 2005. február 21-i határozatának megsemmisítése iránti kérelem, amellyel megtagadta a veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1967. június 27-i 67/548/EGK tanácsi irányelvnek (HL 1967. 196., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 1. kötet, 27. o.) a műszaki fejlődéshez történő harmincadik hozzáigazításának keretében bizonyos dokumentumokhoz és hangfelvételekhez való hozzáférést.
 Az ítélet rendelkező része
 1)
 Az Elsőfokú Bíróság megsemmisíti a Bizottság főtitkárának a 2005. február 21-i határozatát, amennyiben az megtagadta a Borax Europe Ltd hozzáférését a 2004. október 5-i és 6-i ülés felvételeihez, az ezen ülés összefoglaló jegyzőkönyvének két tervezetéhez, tizenhárom szakértői hozzászóláshoz, az ipar képviselőinek két hozzászólásához és a dán előadó által benyújtott dokumentumhoz.
 2)
 Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a Bizottságot a költségek viselésére.
 (1) HL C 155., 2005.6.25.


text:
 22.3.2018
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 80/36
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 193/2016
 av den 23 september 2016
 om ändring av bilaga XIII (Transport) till EES-avtalet [2018/449]
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/462 av den 30 mars 2016 om ändring av förordning (EG) nr 324/2008 om fastställande av reviderade förfaranden för kommissionens inspektioner på området för sjöfartsskydd (1) bör införlivas med EES-avtalet.
 (2)
 Bilaga XIII till EES-avtalet bör därför ändras i enlighet med detta.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Följande ska läggas till i punkt 56r (kommissionens förordning (EG) nr 324/2008) i bilaga XIII till EES-avtalet:
 ”, ändrad genom
 —
 32016 R 0462: Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/462 av den 30 mars 2016 (EUT L 80, 31.3.2016, s. 28)”.
 Artikel 2
 Texten till genomförandeförordning (EU) 2016/462 på isländska och norska, som ska offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning, ska vara giltig.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den 24 september 2016 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i EES-avtalet har gjorts (*1).
 Artikel 4
 Detta beslut ska offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 23 september 2016.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 Ordförande
 (1) EUT L 80, 31.3.2016, s. 28.
 (*1) Inga konstitutionella krav angivna.


text:
Dienstleistungsvertrag oder Werkvertrag - Immobilienbewertung Engel
 Der vorgetäusche Dienstleistungsvertrag – Ein besonders dreister Versuch zur Beschränkung der Bauträgerhaftung. Ob ein Dienstleistungsvertrag oder Werkvertrag beim Hausbau zum Einsatz kommt dürfte sich also gar nicht stellen. Passiert aber immer wieder zum Leidwesen vieler Bauherren. Dieses Thema ist so wichtig für zukünftige Bauherren das ich den Artikel auf den ich bei meiner Recherche gestoßen bin nahezu eins zu eins vom Dr. Recker, Notar a. D. übernommen habe.
 Beim Kauf einer neu zu errichtenden oder errichteten Immobilie vom Bauträger hat der Gesetzgeber zum Schutz der Käufer rechtliche Hürden errichtet, die von finanzschwachen Bauträgern kaum zu überwinden sind. Solche Hürden sind beispielsweise gewerberechtliche Sicherungsbestimmungen (§ 34 c GewO, §§ 3, 7 MaBV i.V.m. der Verordnung über Abschlagszahlungen), zivilrechtliche Schutzvorschriften (z.B. § 311 b BGB), das Recht der Allgemeinen Geschäftsbedingungen (§§ 305 ff BGB, Europäische Klauselrichtlinie von 1993), werkvertragliche Bestimmungen zum Schutz bei Baumängeln (§§ 633 ff BGB) und nicht zuletzt die allgemeinen Strafvorschriften (vgl. z.B. Landgericht Berlin, Urteil vom 14.11.2013 – (502) 241 Js 987/12 (39/12).
 Finanzschwache Bauträger versuchen deshalb immer wieder, diese Hürden durch atypische Vertragsgestaltungen zu umgehen. Eine insofern typische Vertragsgestaltung ist die versuchte rechtliche Trennung von Grundstückseigentum und Bauleistungen. Denn Bauträger mit allen haftungsrechtlichen Konsequenzen ist grundsätzlich nur derjenige, der als Bauherr auf eigenem Grund und Boden baut (zum Grenzbereich vgl. Urteil des Bundesverwaltungsgerichts vom 10.06.1986 – 1 C 9.85). Eine andere, derzeit offensichtlich wieder favorisierte Vertragsgestaltung, der sog. Dienst- oder Baudienstleistungsvertrag, geht über diesen Versuch zur Haftungsbeschränkung weit hinaus. Denn mit einem solchen Dienstleistungs- oder Baudienstleistungsvertrag soll nicht nur die strenge Bauträgerhaftung, sondern darüber hinaus auch die gesetzliche Haftung als Baubetreuer oder Generalübernehmer ausgeschlossen werden.
 Der Begriff “Dienstleistungsvertrag” oder “Baudienstleistungsvertrag” steht dabei für ein formularmäßiges, privatschriftliches Vertragskonvolut, das alle Leistungen des Unternehmers formal als bloße Dienstleistungen im Rahmen eines Dienstvertrages bestimmt, inhaltlich aber denselben Leistungserfolg wie ein typischer Bauträger-, Baubetreuungs- oder Generalübernehmervertrag zum Gegenstand hat. Dazu werden die vom Unternehmer angebotenen Leistungen scheinbar auf die Vermittlung geeigneter Vertragspartner für den Erwerb des Baugrundstücks oder die Erbringung der Planungs- Überwachungs- und Bauleistungen beschränkt. Tatsächlich aber übernimmt der Unternehmer über die Vermittlungstätigkeit hinaus weitergehende, erfolgsorientierte Leistungen, um dem Käufer das Eigentum an einer Neubauimmobilie zum Festpreis zu verschaffen (zur Abgrenzung von Dienstleistungen und erfolgsorientierten Leistungen vgl. z.B. OLG Düsseldorf, Urteil vom 23.06.2009 – 23 U 140/08). Die gewählte Vertragskonstruktion dient dabei nur einem einzigen Zweck: Dem Käufer eine Leistung zu versprechen, die im Ergebnis der typischen Bauträger-, Baubetreuer- oder Generalübernehmerleistung entspricht, die für die Erfüllung dieses Versprechens in Bauträger- Baubetreuungs- und Werkvertragsrecht vorgegebene Haftung aber auszuschließen.
 Ein solcher privatschriftlicher Dienstleistungsvertrag verstößt gegen das Beurkundungsgebot des § 311 b BGB und ist deshalb gemäß § 134 BGB insgesamt nichtig, wenn im oder in Zusammenhang mit dem Vertrag das Baugrundstück vermittelt und eine Erwerbspflicht des Kaufinteressenten für das Grundstück begründet wird. Eine solche Erwerbsverpflichtung ist regelmäßig schon dann gegeben, wenn die bei Nichterwerb des Grundbesitzes für den Kaufinteressenten eintretenden wirtschaftlichen Nachteile so gravierend sind, dass diese einen Zwang zum Erwerb des Grundbesitzes begründen. Der Dienstleistungsvertrag ist darüber hinaus gemäß §§ 2, 12 MaBV, § 134 BGB nichtig, wenn und soweit der beauftragte Unternehmer im Zuge der Ausführung des Auftrags zur Verwendung von Vermögenswerten des Käufers ermächtigt, die Grenze zur Baubetreuung also überschritten wird. Wenn Vertragsbestimmungen nicht schon aus diesen Gründen nichtig sind, liegt jedenfalls ein Verstoß gegen das Transparenzgebot des § 307 Abs. 1 S. 2 BGB vor. Es darf sich also für Bauherren gar nicht die Frage stellen, ob ein Dienstleistungsvertrag oder Werkvertrag geschlossen wird. Denn der Unternehmer spiegelt vor, eine bloße Dienstleistung zu erbringen, schuldet aber tatsächlich einen Leistungserfolg; der Käufer wird also über den wahren Vertragsinhalt getäuscht. Darüber hinaus sind die wesentlichen Bestimmungen eines solchen Baudienstleistungsvertrages regelmäßig auch mit § 307 Abs. 2 Ziff. 1. BGB unvereinbar, da sie den gesetzlichen Leitbildern des allgemeinen Zivilrechts und des Werkvertragsrechts widersprechen und den Kaufinteressenten deshalb entgegen den Geboten von Treu und Glauben unangemessen benachteiligen.
 Veröffentlicht von Immobilienbewertung Engel
 Quelle: http://www.dr-recker.com/2014/03/der-vorgetaeusche-dienstleistungsvertrag-ein-besonders-dreister-versuch-zur-beschraenkung-der-bautraegerhaftung/
 DienstleistungsvertragHausbauWerkvertrag
 Vorheriger Beitrag:Bewertung einer Immobilie vor Hauskauf
 Nächster Beitrag:Dekra zertifizierten Immobiliengutachter
 Bewertung einer Immobilie vor Hauskauf
 August 6, 2016 Carsten Engel
 [encoded data, 4728 characters]
 December 18, 2018 / 11:58 pm


text:
 23.11.2017
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 308/1
 ETA:n SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
 N:o 104/2016,
 annettu 3 päivänä kesäkuuta 2016,
 ETA-sopimuksen liitteen I (Eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasiat) muuttamisesta [2017/2122]
 ETA:n SEKAKOMITEA, joka
 ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 98 artiklan,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1)
 Nautakarjojen tuberkuloosista, luomistaudista ja naudan tarttuvasta leukoosista virallisesti vapaan aseman vahvistamisesta tiettyjen jäsenvaltioiden ja jäsenvaltioiden alueiden osalta tehdyn komission päätöksen 2003/467/EY liitteiden muuttamisesta 5 päivänä helmikuuta 2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/168 (1) olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.
 (2)
 Tämä päätös koskee lainsäädäntöä, joka liittyy muihin eläviin eläimiin kuin kaloihin ja vesiviljeltyihin eläimiin. Tämän alan lainsäädäntöä ei sovelleta Islantiin, kuten ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun johdanto-osan 2 kohdassa täsmennetään. Tätä päätöstä ei näin ollen sovelleta Islantiin.
 (3)
 Tämä päätös koskee eläinlääkintään liittyvää lainsäädäntöä. Eläinlääkintää koskevaa lainsäädäntöä ei sovelleta Liechtensteiniin niin kauan kuin Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen soveltaminen on laajennettu koskemaan Liechtensteinia, kuten ETA-sopimuksen liitteen I alakohtaisissa mukautuksissa täsmennetään. Tätä päätöstä ei näin ollen sovelleta Liechtensteiniin.
 (4)
 Sen vuoksi olisi muutettava ETA-sopimuksen liitettä I,
 ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
 1 artikla
 Lisätään ETA-sopimuksen liitteessä I olevan I luvun 4.2 osan 70 kohtaan (komission päätös 2003/467/EY) luetelmakohta seuraavasti:
 ”—
 32016 D 0168: komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/168, annettu 5 päivänä helmikuuta 2016 (EUVL L 32, 9.2.2016, s. 153).”
 2 artikla
 Täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/168 norjaksi laadittu teksti, joka julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, on todistusvoimainen.
 3 artikla
 Tämä päätös tulee voimaan 4 päivänä kesäkuuta 2016, jos kaikki ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty (*1).
 4 artikla
 Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.
 Tehty Brysselissä 3 päivänä kesäkuuta 2016.
 ETA:n sekakomitean puolesta
 Puheenjohtaja
 Claude MAERTEN
 (1) EUVL L 32, 9.2.2016, s. 153.
 (*1) Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.


text:
Vzory tlačív - PFS
 Zobrazuje zoznam a ponúka na stiahnutie záväzné vzory tlačív vydané Ministerstvom financií SR vo formáte PDF.
 Tieto vzory je možné stiahnuť, vytlačiť, ručne vypísať a doručiť na príslušný úrad finančnej správy. V týchto vzoroch tlačív nie sú zapracované žiadne kontrolné mechanizmy.
 Zoznam záväzných alebo odporúčaných vzorov tlačív
 Oznámenie o udelení, odvolaní alebo vypovedaní plnej moci zahraničnej osoby na zastupovanie daňovým zástupcom podľa §69aa zákona o DPH
 OZN69AA_DPH-e Oznámenie o udelení, odvolaní alebo vypovedaní plnej moci zahraničnej osoby na zastupovanie daňovým zástupcom podľa §69aa zákona o DPH - editovateľný vzor
 Žiadosť o pridelenie osobitného osvedčenia pre daň daňovému zástupcovi podľa §69aa zákona o DPH
 ZIAD69AA_DPH-e Žiadosť o pridelenie osobitného osvedčenia pre daň daňovému zástupcovi podľa §69aa zákona o DPH - editovateľný vzor
 VRATENIE_DPH-e Vrátenie dane z pridanej hodnoty podľa §59 a §60 zákona o DPH - editovateľný vzor
 Vyhlásenie o podaní písomnosti elektronickou formou
 VYHLASENIEv12 Vyhlásenie o podaní písomnosti elektronickou formou
 UZMUJv14-p Poznámky individuálnej účtovnej závierky k UZMUJv14 – textová forma (platná od 31.12.2014)
 UZPODv14-p Poznámky individuálnej účtovnej závierky k UZPODv14 – textová a tabuľková forma (platná k 31.12.2014 pre účt. obdobie kalendárny rok a platná pre účt. obdobie hospodársky rok končiaci v priebehu roka 2015)
 UZPODv14-p Poznámky individuálnej účtovnej závierky k UZPODv14 – malá a veľká účtovná jednotka (platná pre účt. obdobie kalendárny rok začínajúci od 1.1.2015 a platná pre účt. obdobie hospodársky rok začínajúci v priebehu roka 2015)


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0092
 Úřední věstník L 251 , 20/09/2001 S. 0018 - 0018
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 92/2001ze dne 13. července 2001,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 67/1999 ze dne 28. května 1999 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 2870/2000 ze dne 19. prosince 2000, kterým se stanoví referenční metody Společenství používané pro rozbor lihovin [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole XXVII přílohy II Dohody se za bod 7 (nařízení Komise (ES) č. 2215/96) vkládá nový bod, který zní:"8. 32000 R 2870: nařízení Komise (ES) č. 2870/2000 ze dne 19. prosince 2000, kterým se stanoví referenční metody Společenství používané pro rozbor lihovin (Úř. věst. L 333, 29.12.2000, s. 20)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 2870/2000 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. července 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 13. července 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaE. Bull[1] Úř. věst. L 284, 9.11.2000, s. 51.[2] Úř. věst. L 333, 29.12.2000, s. 20.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
El LV Campeonato Europeo de la UEFA Sub-19 fue organizado en Polonia entre los días 18 de julio y 29 de julio de 2006. Los tres equipos mejor clasificados de cada grupo se clasifican para la Copa Mundial de Fútbol Sub-20 de 2007. Solo los jugadores nacidos después del 1 de enero de 1987 pueden participar en esta competición.
 Equipos participantes
 (anfitrión)
 En la fase de clasificación participarán las 53 selecciones afiliadas a la UEFA menos Polonia que al ser la selección anfitriona tiene el pase directo a la fase final del campeonato.
 La clasificación se dividió en 2 etapas diferentes: Primera Ronda y Ronda Elite. En la primera, de las 52 selecciones pasarán a la siguiente ronda todas las campeonas y subcampeonas de sus respectivos grupos y las 2 mejores terceras. A continuación, en la Ronda Elite las selecciones que queden se volverán a dividir en grupos y pasarán todas las que queden líderes de su grupo.
 Resultados
 Fase final
 Grupo A
 Grupo B
 Segunda fase
 Semifinales
 Final
 Goleadores
 Clasificados al Mundial Sub-20
 Enlaces externos
 Página oficial en UEFA.com
 Resultados en rsssf.com
 Campeonato Europeo de la UEFA Sub-19 2006
 Historia del fútbol de España
 Deporte en Polonia en 2006
 Fútbol en 2006
 Competiciones deportivas europeas celebradas en Polonia


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/22
 Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — PAN Europe и Stichting Natuur en Milieu/Комисия
 (Дело T-574/12)
 2013/C 55/40
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) и Stichting Natuur en Milieu (Утрехт, Нидерландия) (представител: F. Martens, Rechtsanwältin)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 16 октомври 2012 г., с което се обявяват за допустими, но неоснователни исканията на жалбоподателите за преразглеждане на Регламент (ЕО) No 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стр. 1),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Като правно основание за отмяна на решението жалбоподателите твърдят нарушение на членове 11, 168, 169 и 191 ДФЕС, на членове 7, 35 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 1, член 14, параграф 2 и членове 22, 23, 24 и 25 от Регламент (ЕО) No 396/2005 (1), на членове 5 и 7 от Регламент (ЕО) No 178/2002 (2) и на членове 4 и 10 от Директива 91/414/ЕИО (3).
 —
 Жалбоподателите поддържат, че максимално допустимите граници на остатъчни вещества не са определени на най-ниското възможно равнище, съвместимо с добрите земеделски практики.
 —
 Те твърдят, че документацията не е била подробно анализирана. Всъщност членове 22—25 от Регламент No 396/2005 изобщо не предвиждали процедура за изчерпателна оценка на цялостната документация при първото определяне на временни максимално допустими граници на остатъчни вещества.
 —
 Поради това според жалбоподателите не е била взета предвид кумулативната експозиция на потребителите.
 —
 Освен това те твърдят, че голяма част от временните максимално допустими граници на остатъчни вещества превишават здравните стандарти.
 (1) Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 година относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 70, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 63, стр. 55).
 (2) Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).
 (3) Директива на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).