type: wikipedia

text:
Das Anglo-Amerikanische Untersuchungskomitee (, AACI) legte einen nicht implementierten Vorschlag der britischen und US-amerikanischen Regierungen vor, um den Konflikt zwischen Juden und Arabern im Mandatsgebiet Palästina diplomatisch zu lösen. Unter den Mitgliedern des Komitees entstanden starke Meinungsverschiedenheiten. Die Einsetzung des Komitees wurde am 13. November 1945 verlautbart. Anhörungen begannen am 7. Januar 1946 in Washington und wurden am 25. Januar 1946 in London fortgeführt. Nach einem Aufenthalt in Palästina und abschließenden Beratungen in Lausanne, wurde der Vorschlag am 20. April 1946 unterzeichnet und am 30. April 1946 veröffentlicht. Die Jewish Agency stand dem Untersuchungskomitee distanziert gegenüber, ihre Mitglieder befürchteten, die Briten könnten diese und die Hagana verbieten wollen.
 Hintergrund
 Bereits die Regierung Churchill sah die Mandatsverwaltung des umstrittenen Gebiets als undankbare Aufgabe ohne Nutzen für die Interessen des Vereinigten Königreichs. Die Nachfolgeregierung unter Clement Attlee versuchte die jüdische Einwanderung auf 1.500 Personen pro Monat zu beschränken. Die beiden kleineren jüdischen paramilitärischen Gruppen Irgun und Lechi forcierten daraufhin Gewalttaten und Terroranschläge gegen britische Ziele in Palästina. Die Jewish Agency reagierte mit verstärkter illegaler Einwanderung (Alija Bet) und einer öffentlichen Resolution, welche die sofortige Einwanderung für 100.000 jüdische Displaced Persons aus Europa forderte. Der amtierende US-Präsident Harry Truman unterstützte nach der Vorlage des Harrison-Report über die unerträglichen Lebensbedingungen der Juden in den DP-Lagern die Forderung öffentlich und stellte sich somit gegen die Politik seines britischen Bündnispartners. Da die britische Regierung die guten Beziehungen zu den USA vor dem Hintergrund des sich abzeichnenden Kalten Krieges nicht gefährden wollte, suchte sie nach einer Möglichkeit, die USA in eine diplomatische Konfliktlösung einzubinden.
 Wirken und Mitglieder
 Das Komitee wurde auf Betreiben des britischen Außenministeriums am 13. November 1945 eingesetzt. Den Vorsitz übernahm der britische Jurist John Singleton. Das Komitee umfasste zwölf Personen, paritätisch Briten und Amerikaner. Darunter Politiker, Diplomaten, Journalisten und Juristen:
 UK-Mitglieder:
 Sir John Singleton, Richter (Vorsitzender)
 Wilfrid F. Crick, Berater der Midland Bank
 Richard Crossman, British Labour Party MP (tendenziell pro-zionistisch)
 Sir Frederic Leggett, ehemaliger Staatssekretär
 Reginald E. Manningham-Buller, British Conservative Party MP
 Lord Robert Morrison, Peer der British Labour Party
 US-Mitglieder:
 Joseph C. Hutcheson, Richter in Texas (Vizevorsitzender, Befürworter einer binationalen Lösung)
 Frank Aydelotte, Geschichtsprofessor in Princeton
 Frank G. Buxton, Verleger des Boston Herald (pro-zionistisch)
 Bartley C. Crum, Senator der Demokraten (pro-zionistisch)
 James G. MacDonald, Diplomat beim Völkerbund (pro-zionistisch)
 William Philips, Botschafter in Indien
 Die Arbeit des Komitees bestand aus Besuchen in Lagern für Displaced Persons in Europa (Deutschland, Österreich, Italien, Schweiz, Griechenland, Polen und Tschechoslowakei), Konsultationen mit arabischen Staatschefs und Inspektionen und Anhörungen der beiden Seiten in Palästina. Am 12. Mai 1946 veröffentlichte das Komitee seinen Abschlussbericht. Darin folgte es der Forderung der Jewish Agency, schnellstmöglich 100.000 Einwanderer zuzulassen. Ebenso riet es zu einer Umwandlung des britischen Mandats in ein UN-Protektorat unter internationaler Aufsicht. Als Fernziel zur Lösung des Konflikts wurde eine weitgehende Autonomie der beiden Volksgruppen in einem einheitlichen Staat angedacht. Eine Teilung des Staatsgebiets lehnte das Komitee ab.
 Angehörte Personen in Washington
 Antizionistische Juden und weitere Sprecher:
 Frank Notestein, Professor für Demografie in Princeton
 Isaac N. Steinberg, ein „Territorialist“, schlug die Ansiedlung von Juden in Australien vor
 Lessing J. Rosenwald, Mitglied des American Council for Judaism
 Pro-zionistische Sprecher:
 Earl G. Harrison
 Joseph Schwartz, Direktor des Joint Distribution Committee in Europe
 Reinhold Niebuhr, Theologe
 Walter C. Lowdermilk, Wirtschaftsexperte
 Robert Nathan
 Oscar Gass
 Angehörte Personen in London
 Pro-zionistische Sprecher:
 Leo Amery, ehemaliger Staatssekretär für Indien
 Antizionistische Juden und weitere Sprecher:
 Herbert Samuel, 1. Viscount Samuel, ehemaliger Zionist und ehemaliger Hochkommissar für Palästina
 Leonard Stein, Präsident der Anglo-Jewish Association
 Edward Spears, General
 Reaktionen
 Die Jewish Agency begrüßte die Zustimmung des Komitees zur Zahl der Einwanderer, lehnte aber die darüberhinausgehenden Forderungen ab. Nach Veröffentlichung des Abschlussberichts intensivierte die Palmach, Elitetruppe der von der Jewish Agency kontrollierten Haganah Angriffe auf britische Ziele. Die Arabische Liga verurteilte das Komitee öffentlich im Juni 1947 und lehnte alle Ratschläge des Komitees ab. Jamal Husseini, ein führender Funktionär des Arabischen Hohen Komitees und Neffe von Mohammed Amin al-Husseini drohte dem britischen Regierungschef in einem Brief mit Dschihad, sollten die Vorschläge des Komitees umgesetzt werden. Darüber hinaus kam es zu gewalttätigen Protesten in Baghdad, Palästina und Beirut. Der US-Präsident Truman fasste infolgedessen eine Teilung des Mandatsgebiets ins Auge, verwarf diese aber am 7. August 1946.
 Weblinks
 Volltext des Abschlussberichts, verfügbar als html; zuletzt abgerufen am 4. April 2011
 Einzelnachweise
 Nahostkonflikt
 Geschichte Palästinas
 Mandatszeit in Palästina
 Britische Geschichte (20. Jahrhundert)
 Beziehungen zwischen dem Vereinigten Königreich und den Vereinigten Staaten


text:
Sahti on perinteinen suomalainen suodattamaton olut, jonka teossa käytetään etupäässä ohra- ja lisänä vähäisessä määrin ruismaltaita sekä joskus vehnää ja kauraa. Sahti käytetään tuorehiivalla ja maustetaan usein katajalla tai katajanmarjoilla, toisinaan myös humalalla. On arvioitu, että sahtia on valmistettu yli 2 000 vuotta.
 Sahti on keskimäärin punaruskeaa, makeaa, vahvaa, sameaa, vaahdotonta ja poreilematonta, mutta eri valmistajien juomien ominaisuuksien välillä on suurta vaihtelua. Sahdin alkoholipitoisuus on keskimäärin noin kahdeksan tilavuusprosenttia. Sahti on tuoretuote, joka nautitaan yleensä melko pian valmistuksen jälkeen.
 Sahdin valmistuksen perinne on säilynyt laajimmin Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja Pohjois-Satakunnassa. Ennen sahtia on pantu eri tavoin ympäri Suomea, mutta aina ohraa raaka-aineena käyttäen.
 Sahti on rekisteröity Euroopan unionin aidoksi perinteiseksi tuotteeksi vuonna 2002.
 Nimi
 Sahti-sanan alkuperää ei ole varmuudella selvitetty. Nykyisen käsityksen mukaan sana on lainattu nykyruotsin sanasta saft, joka tarkoittaa marja- tai hedelmämehua, mahlaa tai nestettä. Ruotsiin sana tuli saksan kielestä, jossa se viittasi jo muinoin mehuihin. Yhden teorian mukaan sahti-nimitys tuli siitä, kun juomaan lisättiin aikoinaan vadelmia ja muita marjoja. Toisen teorian mukaan kotona valmistettua olutta alettiin keskiajalla kutsua saftiksi eli mehuksi maksujen kiertämiseksi sen jälkeen, kun oluesta oli tullut verotettavaa kauppatavaraa.
 Sahti on ollut yleinen viljajuoman nimitys koko Suomessa ruotsinkielisiä alueita lukuun ottamatta. Sanalla on viitattu eri aikoina ja eri puolilla maata hyvin erilaisiin juomiin arkisesta kotikaljasta parhaaseen ja vahvimpaan juhlaolueen. Ensimmäisen kerran sana esiintyy kirjallisesti Henrik Florinuksen sanakirjassa vuonna 1678. Kirjallisissa lähteissä sahti rinnastettiin aina 1900-luvun puoliväliin asti kaljaan. Muissa kielissä sahti-sanalla ei viitata alkoholipitoisiin mallasjuomiin.
 Nimisuoja
 Sahti sai vuonna 2002 Euroopan unionin aito perinteinen tuote (APT) -nimisuojan, joka määrittelee sahdin valmistustavan. Siinä valmistus on kiteytetty: ”Sahti valmistetaan perinteen mukaisista raaka-aineista, joihin kuuluvat ohramaltaan lisäksi muu viljamallas ja vilja (ruis, ohra, vehnä ja kaura) sekä usein humala. Alkoholikäymiseen käytetään leivinhiivaa tai kerättyä hiivaa.” Tämän lisäksi rekisteröintihakemuksessa on joitakin tarkennuksia, kuten alkoholipitoisuus 6–12 tilavuusprosenttia. Nimisuojan vaatimusten vastaisia juomia ei Euroopan unionin alueella saa myydä sahtina.
 Historia
 Esihistoria
 Suomen ensimmäiset suorat alkoholiin liittyvät arkeologiset löydöt on ajoitettu vuosille 0–400 jaa. Ohraa on kuitenkin viljelty noin 4200 eaa. lähtien. Ensimmäisten riihien oletetaan tulleen Suomeen noin 2 000 vuotta sitten. Riihet ovat mahdollistaneet maltaiden valmistuksen. Suomesta on löydetty vuosina 600–800 valmistettuja puisia astioita, joita on voitu käyttää sahdin valmistamiseen. Keskiajalta on useita kirjallisia mainintoja oluesta. Ensimmäiset merkinnät ovat vuodelta 1366. 1500-luvulla Suomesta vietiin runsaasti olutta ainakin Ruotsiin. Carl Niclas Helleniuksen vuoden 1780 väitöskirja on vanhin tunnettu kirjallinen lähde sahdinvalmistukseen. Paloviinan valmistus yleistyi 1600-luvulla, mutta sahti jäi kuitenkin paloviinan rinnalle erityisesti juhlajuomaksi.
 Kieltolaki ja raittiusliike
 Vuonna 1866 voimaan tuli laki, joka kielsi viinan kotipolton. Laki ei koskenut sahdin eikä oluen valmistamista, mutta kunnilla oli oikeus rajoittaa kaupallista myyntiä. Vuoden 1883 mallasjuomien myymistä koskevassa asetuksessa erotettiin sahti ja olut. Tämän mukaan sahtia sai edelleen valmistaa omiin tarpeisiin. Myöhemmin 1800-luvulla raittiusliike rupesi varoittamaan myös sahdin vaaroista, vaikkakin pääasiassa liike vastusti viinan käyttöä.
 Kieltolaki hyväksyttiin vuonna 1907, mutta se otettiin käyttöön vasta 1919. Siinä kiellettiin muun muassa alkoholituotteiden valmistaminen, myynti ja varastointi yksittäisiltä henkilöiltä. Sahti säilyi kuitenkin kieltolain aikana maaseudun juhlajuomana. Kieltolaki päättyi vuonna 1932, jonka jälkeen otettiin käyttöön väkijuomalaki. Tässä laissa ei juuri rajoitettu sahdin tai muiden mallasjuomien valmistamista.
 Nykyaika
 Keskioluen myynti vapautui vuonna 1969 maitokauppoihin. Tämä vaikutti myös sahdin valmistamiseen siten, että erityisesti jälkikaljan valmistus väheni huomattavasti, kun vastaavanlaista tuotetta sai helposti elintarvikekaupoista. Tämä korosti sahdin asemaa juhlajuomana.
 Sahdin kaupallistaminen alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1983 Hämeenkyrö-projekti pyysi Alkolta selvitystä sahdin myyntiin, pullotukseen ja anniskeluun. Joutsan Sahti Oy aloitti sahdin myynnin vuonna 1987. Samana vuonna Lammin Sahti (silloin PK-Trading Oy) sai luvan sahdin myynnille. Alko kielsi kuitenkin vierteen myynnin. Vuotta myöhemmin Alko otti sahdin tilausmyyntiinsä. 1990-luvulla verouudistukset heikensivät sahdin myyntiä, mutta sahtivierteen myynti oli suurta erityisesti lamavuosina. Vuonna 2002 sahti sai APT-nimisuojan.
 Sahtia tarjotaan yleisimmin häissä, syntymäpäivillä, juhannuksena sekä hautajaisissa. Lammin Sahti -panimo myy sahtia eniten juhannusviikolla. Sahti kuuluu Hämeessä myös joulupöytään. Sahti sopii hyvin vahvojen ruokien, kuten riistan seuraksi.
 Raaka-aineet
 Sahdin raaka-aineet ovat vesi, mallastettu ja mallastamaton vilja, kataja, humala ja hiiva. Muiden raaka-aineiden käytöstä ei ole juurikaan mainintoja.
 Sahdin viljana käytetään enimmäkseen ohraa, vähäisessä määrin myös ruista. Ohra ja ruis ovat sahdin perinteisiä viljoja, sillä ne olivat Suomen tärkeimmät viljakasvit ennen 1900-lukua. Ohran osuus juomassa on nykyisin usein 90–95 prosenttia ja rukiin 5–10 prosenttia, mutta entisaikoina rukiin määrä oli suurempi. Monin paikoin Länsi-Suomea sahdissa saattaa edelleenkin ruista olla neljäsosasta kolmasosaan. Ohraa käytetään lähes yksinomaan maltaana, mutta ruista usein mallastamattomana.
 Ohramaltaasta valmistettu sahti on makeaa ja lempeän makuista. Rukiin maku on ohraa voimakkaampi, kuivempi ja viljaisempi, ja jo pienikin rukiin määrä erottuu juoman maussa ja voi tehdä sen suutuntumasta öljymäisen paksun. Ruis myös antaa sahdille ohraa hieman tummemman värin. Toisinaan sahtiin käytetään myös vehnää tai kauraa. Vehnä tekee sahdista täyteläistä ja sameaa ja kaura suutuntumasta paksun ja öljyisen liukkaan.
 Hiivana käytetään nykyisin ruokakaupasta saatavaa leivinhiivaa, Suomen Hiivan valmistamaa 50 gramman paloina myytävää tuorehiivaa. Entisaikoihin sahdinpanijat keräsivät onnistuneesta sahdista hiivan talteen myöhempää käyttöä varten. Paikoitellen sahdin, leivän ja kaljan teossa hyödynnettiin samaa juurta, vaikka leipäjuuressa saattoikin olla hiivojen lisäksi maitohappobakteereita, jotka pilasivat sahdin. Maatalojen omat sahtihiivajuuret koostuivat luultavasti useasta hiivakannasta, ja niiden eroista johtuen eri talojen sahdit olivat hyvinkin eri makuisia. Kaupallinen leivinhiiva tuli Suomen markkinoille 1800-luvun loppupuoliskolla. Se syrjäytti maatalojen omat sahtihiivakannat 1960-lukuun mennessä, eikä Suomessa enää ole omia hiivajuuria käyttäviä sahdintekijöitä. Myös ulkomaista kuivahiivaa käytetään toisinaan, eikä se ole EU:n nimisuojan vastaista. Sen sijaan panimohiivalla käytetty sahti ei nimisuojan mukaan ole sahtia.
 Sahdin mausteena käytetään joskus katajan oksia, katajanmarjoja tai katajavettä. Katajavedellä eli katajavarilla on entisaikaan huuhdeltu sahdin valmistuksessa tarvitut puuastiat. Humalaa käytetään sahdin säilöntäaineena ja vähäisessä määrin maustamiseksi, sillä sen maku on sahtiin melko katkera. Nykyisin alle puolet sahdintekijöistä käyttää humalaa.
 Valmistus
 Sahdin valmistusvälineiden on oltava hyvin puhtaita, jotta sahtiin ei pääse hapattavia maito- ja etikkahappobakteereita. Valmistusastioiden perinteinen ja yhä käytössä oleva puhdistusmenetelmä on peseminen kuumalla katajavedellä, sillä kataja tuhoaa bakteereita ja hillitsee niiden toimintaa.
 Mallastettu vilja mäskätään eli kastellaan kuumalla vedellä 60–80 asteen lämpötilassa. Mäskäyksen aikana viljan tärkkelys pilkkoutuu sokereiksi. Perinteisessä menetelmässä mäskiin lisätään vähitellen aina kuumempaa vettä, mutta veden voi lisätä myös yhdellä kerralla. Perinteinen mäskäysastia on puinen tiinu, mutta nykyisin useimmat sahdintekijät käyttävät teräksisiä astioita ja mäskäävät kattiloissa ja muuripadoissa. Mäskäys kestää perinteisesti viidestä kahdeksaan tuntia, mutta monissa nykyaikaisissa panimoissa siihen käytetään vain noin tunti. Vertailututkimuksessa mäskäyksen kestolla ei havaittu olleen merkittävää vaikutusta valmiin sahdin makuun tai väriin, paitsi että pikaisesti mäskätyssä sahdissa alkoholi maistui hieman terävämmin.
 Kun mäski on juoksevaa, se jätetään hautumaan. Jotkut valmistajat kiehauttavat mäskin puolesta tunnista tunnin ajaksi pataa kuumentamalla tai heittämällä astiaan kuumennettuja kiviä. Haudutuksen jälkeen mäski kauhotaan kaukalomaiseen kuurnaan, joka perinteisesti on kaiverrettu yhdestä puunrungosta mutta tehdään nykyisin teräksestä. Kuurnan pohjalla on olkia, nykyisin teräsverkko, sekä katajan oksia. Niiden läpi mäski siivilöityy vierteeksi ja valuu kuurnasta keruuastiaan. Vierre siivilöidään uudelleen, kunnes se on sopivan kirkasta.
 Valmiiksi siivilöity vierre jäähdytetään nopeasti, ja siihen lisätään hiiva. Juomaa käytetään yhden tai kahden vuorokauden ajan yleensä 20–25 asteessa. Hieman ennen käymisen päättymistä sahti siirretään viileään jälkikäymiseen, joka voi jatkua tarjoiluhetkeen saakka. Jälkikäymisastia on yleensä käymisastiaa tiiviimpi ja sisältää vähemmän ilmaa. Kylmäkypsytyksen aikana sahti käy vielä hiukan, alkoholin terävyys taittuu ja valtaosa hiivasta saostuu säilytysastian pohjalle, mikä pehmentää ja puhdistaa juoman makua.
 Ominaisuudet
 Keskimääräinen sahti on punaruskeaa, makeaa, vahvaa, sameaa, vaahdotonta ja poreilematonta. Sahdin ominaisuudet kuitenkin vaihtelevat suuresti valmistajasta ja raaka-aineista riippuen. Väri voi vaihdella oranssinkeltaisesta kolanruskeaan, ja jotkin sahdit voivat olla makean sijaan kuivia tai kirpeitä. Sahdin alkoholipitoisuus on keskimäärin noin 8 tilavuusprosenttia, mutta esimerkiksi vuoden 2014 sahdinvalmistuksen suomenmestaruuskilpailujen 12 tutkitussa sahdissa alkoholipitoisuus vaihteli 3,7 ja 10,5 prosentin välillä.
 Sahti tuntuu usein suussa paksulta, täyteläiseltä ja ruokaisalta, joskus jopa pirtelömäisen sakealta. Vaaleammat maltaat tuovat sahtiin viljan, leivän, toffeen, hunajan ja karamellin makua. Tumma kaljamallas tuo ruisleivän, mämmin ja suklaan vivahteita. Mallastamaton vilja tuo esiin jyvän raaempia, ruohoisempia sävyjä.
 Tuorehiiva tuo sahtiin banaanin ja muiden hedelmien tuoksua ja makua sekä esimerkiksi neilikkaisuutta. Kataja erottuu sahdissa pienissä määrin käytettynä usein kevyenä yrttisyytenä ja havuisuutena mutta suurempina pitoisuuksina kirpeytenä ja puumaisuutena. Humalan makua sahdissa on harvoin.
 Sahti tehdään usein nautittavaksi pian valmistumisen jälkeen. Sahdin säilyvyys hyvissä olosuhteissa 0–8 asteen välissä on parhaimmillaan useita kuukausia. Pakastetun sahdin maku voi säilyä hyvänä seitsemänkin kuukautta. Vielä 12 asteessakin juoma säilyy yleensä viikon tai pari. Sahtiin tulee vanhetessaan tai väärin säilytettynä hapanta makua.
 Suomen sahtiseudut
 Vanhat elävän perinteen sahtiseudut rajautuvat nykyisin kuuden maakunnan alueelle. Kanta-Häme, Päijät-Häme ja Pohjois-Satakunta kuuluvat kokonaisuudessaan sahtialueeseen. Keski-Suomen pitäjistä aktiivisia sahtipitäjiä ovat Joutsa, Korpilahti, Luhanka ja Leivonmäki (nykyään osa Joutsan kuntaa). Myös noin puolessa Pirkanmaan kunnista sahtia pannaan yhä perinteisellä tavalla. Etelä-Pohjanmaalla sahtiperinne on säilynyt lähinnä Isojoella. Sahtiperinnettä on elvytetty lisäksi esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, länsirannikolla ja Jyvässeudulla.
 Kotisahdin SM-kisojen voittajia on tullut toisinaan myös sahtialueen ulkopuolelta, kuten Porista, Kaskisista, Kirkkonummelta ja Savonlinnasta.
 Suomalaisia sahdin valmistajia
 Sahdin kaupallinen valmistus ja myynti sallittiin Suomessa vuonna 1987. Samana vuonna aloitti kaksi sahtiin erikoistunutta pienpanimoa, Joutsan Sahti ja Lammin Sahti.
 Suomalaisia nykyisiä ja entisiä sahdin panijoita:
 Lammin Sahti
 Finlandia Sahti
 Sahtikrouvi
 Hollolan Hirvi
 Pihamaan Panimo
 Varastopanimo (Joutsa)
 Pyynikin käsityöläispanimo
 Beer Hunter’s (Pori): Muffloni Sahti
 Hartolan Sahti: Krouvin Sahti ja Punakallion Sahti
 Joutsan Sahti Oy: Tuotemyynti Joutsan Alkossa
 Malmgårdin Panimo Oy: Huvila Sahti
 Stadin Panimo Oy: Stadin Kundi ja Stadin Friidu
 Tiinan Sahti (Sysmä): Vierteen tuotemyynti
 Yolly Giant (Tampere): Sahti- ja olutvierteet
 Honkajoen Sahtivierre (Honkajoki): Sahtivierteen valmistus
 Luopioisten sahtiseura (Rautajärvi)
 Vehniän Runtusahti (Vehniä)
 Lapin Voima (Rauma)
 Moose on the Loose (Pori)
 Maistila (Oulu)
 Panimo Himo (Pirkkala)
 Panimot myyvät sahtiaan yleensä omassa ravintolassaan sekä erilaisissa olut- ja sahtitapahtumissa. Finlandia Sahdin tuote myydään poikkeuksellisesti etupäässä Alkon kautta. Sahdista neljä viidesosaa myydään kesäisin.
 Järjestötoimintaa ja tapahtumia
 Suomen sahtipaikkakunnilla toimii useita sahtiseuroja, jotka vaalivat sahdintekotaitoa ja sahtikulttuuria. Suomen Sahtiseura toimii paikallisten sahtiseurojen kattojärjestönä ja sahtiharrastajien etujärjestönä.
 Suomen Sahtiseura jakaa Sahtihaarikka-palkintoa sahtikulttuurin eteen tehdystä työstä. Se myös järjestää vuosittain sahdinvalmistuksen Suomen-mestaruuskilpailut eli sahdin SM-kisat. Sahtiperinteen keskeisenä ylläpitäjänä ja näyteikkunana toimiva kilpailu on avoin perinteisillä tavoilla valmistetuille kotisahdeille. Kustakin kunnasta (vanhojen rajojen mukaan) saa kilpailuun osallistua vain yksi edustaja, joka on usein paikallisen sahtiseuran tai sahtiyhteisön järjestämän alkukarsinnan voittaja. Kilpailua on järjestetty vuodesta 1992 alkaen.
 Muutama perinteinen sahtipaikkakunta järjestää kesäisin sahtimarkkinoita. Niistä suurin on Padasjoen Sahtimarkkinat, joilla myydään sahtia ja sahtivierrettä sekä kilpaillaan edustusoikeudesta Suomen-mestaruuskilpailuihin. Myös esimerkiksi Sysmässä, Hartolassa ja Hämeenkyrössä on järjestetty perinteisiä sahtitapahtumia. Helsinkiläinen St. Urho’s Pub järjestää toukokuisin Suomalaiset sahtipäivät -tapahtuman, jossa tarjoillaan kaikkia Suomessa saatavilla olevia kaupallisia sahteja. Lapin Voima toimittaa sahtia Turun ja Hämeenlinnan keskiaikamarkkinoille.
 Sahti muualla maailmassa
 Maailman tunnetuin olutasiantuntija Michael Jackson on kirjoissaan kohentanut suomalaisen sahdin tuntemusta maailmalla. Jackson vieraili Suomessa monia kertoja olutfestivaaleilla. Paikallisten erikoisuuksien ystävänä hän levitti tietoutta kansainvälisesti vähän tunnetusta sahdista. Hänen mielestään sahti oli ”oluenteon historian puuttuva rengas Mesopotamian ja nykypäivän välillä”, kuin ”lasillinen antropologiaa.” Jacksonin innoittamana kymmenet pohjoisamerikkalaiset pienpanimot ovat kokeilleet valmistaa sahdinkaltaisia oluita, joita on usein maustettu uusilla tavoilla.
 Sahdin kaltaisia muinaisoluita valmistetaan myös Suomen lähialueilla. Ruotsin Gotlannissa valmistetun muinaisoluen nimi on gotlandsdricka, Viron Saarenmaalla ja Hiidenmaalla valmistetun juoman nimi on koduõlu ('kodinolut'), ja Norjassa valmistettu muinaisolut on nimeltään maltøl. Myös Latvian ja Liettuan maalaisoluiden valmistusmenetelmissä voi olla vanhakantaisia, muinaisoluisiin viittaavia piirteitä.
 Katso myös
 Vakkajuhlat
 Lähteet
 Viitteet
 Kirjallisuutta
 Aiheesta muualla
 Sahtiverkko
 Suomen Sahtiseura ry:n Aito perinteinen tuote -hakemus "Sahti" -tuotteelle
 POSbeer.org: Sahti.
 Hämeenkyröläistä sahtia, Helsingin Sanomat, 06.12.1936, nro 331, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 68 Kotitalous
 Oluttyypit
 Euroopan unionin aidot perinteiset tuotteet
 Alkoholi Suomessa
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: caselaw

jurisdiction: US

text:
 237 Md. 545 (1965)
 206 A.2d 807
 SANSBURY
 v.
 DIRECTOR OF PATUXENT INSTITUTION
 [App. No. 78, September Term, 1964.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided February 15, 1965.
 Before PRESCOTT, C.J., and HAMMOND, MARBURY, SYBERT and BARNES, JJ.
 *546 SYBERT, J., delivered the opinion of the Court.
 This is an application by Robert Talmadge Sansbury for leave to appeal from the denial of post conviction relief by the Circuit Court for Prince George's County.
 On March 14, 1962, Sansbury pleaded guilty to storehouse breaking in the same court and was sentenced to serve an indeterminate period, not to exceed two years, beginning as of December 19, 1961, in the Maryland Reformatory for Males. On July 19, 1962, the court ordered his transfer to the Patuxent Institution for evaluation. At a hearing held on May 15, 1963, a jury found him to be a defective delinquent as defined in Code (1964 Cum. Supp.), Art. 31B, sec. 5, and he was committed to Patuxent. An application for leave to appeal from that determination was denied by this Court in Sansbury v. Director, 233 Md. 587, 195 A.2d 604 (1963). He was represented below and on the application for leave to appeal by court appointed counsel.
 In December 1963 and January 1964 Sansbury, in proper person, filed a petition and a supplemental petition asking post conviction relief. Court appointed counsel filed a further supplemental petition on June 23, 1964. After a hearing on the three petitions, the circuit court denied the relief prayed.
 In this application for leave to appeal from the order denying relief, Sansbury raises eight contentions. The first three, taken together, amount to a claim that he did not have counsel when he was convicted in two cases involving assault and unauthorized use of an automobile (which cases apparently were tried at about the same time he pleaded guilty to the indictment for storehouse breaking); that the lack of counsel invalidated the two convictions mentioned; and that therefore his commitment to Patuxent was invalid, upon the theory that the defective delinquency proceeding was based, in part, upon the two convictions. However, the record before us is silent as to the assault and unauthorized use cases. Rather, the record originates with the docket entries in the storehouse breaking case. Those docket entries, after reflecting the proceedings and sentence in that case, next show the proceedings in the defective delinquency case, and finally note the instant post conviction proceedings.
 *547 The applicant's position is without merit. Counsel was appointed for him in the storehouse breaking case, and he pleaded guilty to the charge in the presence of his attorney. In fact, the applicant does not challenge the validity of that conviction. Storehouse breaking, a misdemeanor punishable by possible imprisonment in the penitentiary, is one of the offenses which subject the defendant, upon conviction, to defective delinquency proceedings under Code (1964 Cum. Supp.), Art. 31B, sec. 6(a). Therefore, regardless of the validity of the applicant's convictions of assault and unauthorized use, the civil court had jurisdiction to determine that the applicant was a defective delinquent under Art. 31B because of his valid conviction of storehouse breaking.
 The fourth contention is that the judge who presided in the defective delinquency proceedings erred when, in the course of his instructions, he informed the jury that the defendant, if found to be a defective delinquent, could petition for review of his status from "time to time", whereas sec. 10(a) of the Act provides that petitions for redetermination may be filed only after the expiration of stated periods. This question is not properly before us, because post conviction proceedings may not be used as a vehicle of appeal from a determination of defective delinquency. Krs v. Director, 230 Md. 646, 187 A.2d 871 (1963). The issue could have been raised (but was not) in the application for leave to appeal from the determination reported in Sansbury v. Director, supra.
 In his last four contentions the applicant challenges generally the constitutionality of the Defective Delinquency Act as interpreted and applied, relying upon the recent case of Sas v. State of Maryland, 334 F.2d 506 (4 Cir.1964). He requests this Court, in effect, to re-examine the statute and the procedures thereunder to determine whether it is being constitutionally applied. The Fourth Circuit in the Sas case held that the statute was constitutional on its face but remanded the case to the District Court for a determination, according to certain guidelines, of the constitutionality of its application. Although we may find it necessary to carry out such a re-examination in regard to some future case, we do not believe the contentions in the present application warrant such a reappraisal, since the *548 applicant does not specifically mention in which ways the statute is being unconstitutionally applied to him, but rather attacks its application generally. Thus, with respect to the issue of constitutionality, we have no justiciable issue before us. Cf. Freedman v. State, 233 Md. 498, 197 A.2d 232 (1964). We think our prior decisions upholding the constitutionality of the statute are controlling in this situation. McDonald v. Director, 236 Md. 642, 204 A.2d 563 (1964); Meredith v. Director, 226 Md. 653, 172 A.2d 501 (1961); Eggleston v. State, 209 Md. 504, 121 A.2d 698 (1956).
 Application denied.


jurisdiction: EU

text:
 20.6.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 237/55
 Caingean arna tabhairt an 14 Aibreán 2022 – Mariani v an Pharlaimint
 (Cás T-196/22)
 (2022/C 237/74)
 Teanga an cháis: an Fhraincis
 Páirtithe
 Iarratasóir: Thierry Mariani (Páras, an Fhrainc) (ionadaí: F.-P. Vos, Dlíodóir)
 Cosantóir: Parlaimint na hEorpa
 An t-ordú atá á lorg
 Iarann an t-iarratasóir ar an gCúirt Ghinearálta:
 —
 Cinneadh D-301939 an 3 Márta 2022, ón nGrúpa Tacaíochta Daonlathais agus Comhordaithe Toghcháin lena n-eisiatar an tUasal Thierry Mariani ó rannpháirtíocht ar bith i dtoscaireachtaí breathnóireachta toghcháin do Pharlaimint na hEorpa go dtí deireadh a théarma oifige mar Fheisire Parlaiminte (2019-2024);
 —
 a ordú don chosantóir EUR 3000 a íoc leis an iarratasóir, ar bhonn Airteagal 87 et seq. de Rialacha Nós Imeachta na Cúirte Ginearálta.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí
 Mar thaca leis an gcaingean, maíonn an t-iarratasóir seacht saincheist dlí.
 1.
 An chéad saincheist dlí lena n-éilítear mainneachtain cinntí a lua. De réir an iarratasóra, níl a dhóthain réasúnaithe leis an gcinneadh atá faoi chonspóid, sa mhéid nach ndírítear go sonrach leis ar na téacsanna ar a bhfuil an pionós bunaithe.
 2.
 An dara saincheist dlí lena n-éilítear aineolas faoin nós imeachta pionóis dá bhforáiltear le Rialacha Nós Imeachta Pharlaimint na hEorpa. Sonraíonn an t-iarratasóir, i ndáil leis sin, go bhfuil an earráid nós imeachta soiléir anseo, sa mhéid nach gclúdaíonn aon fhoráil de Rialacha Nós Imeachta Pharlaimint na hEorpa an cás seo agus nár comhlíonadh an nós imeachta araíonachta is infheidhme maidir le Feisirí agus dá dtagraítear sa chód iompair d’Fheisirí na Parlaiminte.
 3.
 An tríú saincheist dlí lena n-éilítear neamhaird ar phrionsabal na sáraíochta. Áitíonn an t-iarratasóir, ina leith sin, nach sáraíocht é an nós imeachta pionóis, sa mhéid nár urramaíodh ceart an iarratasóra chun éisteacht a fháil, toisc nach raibh sé in ann a thuairimí a chur i láthair, roimh phionóis a fhorchur.
 4.
 An ceathrú saincheist dlí lena n-éilítear sárú ar Airteagal 6 den Choinbhinsiún Eorpach chun Cearta an Duine agus Saoirsí Bunúsacha a Chosaint, a síníodh sa Róimh an 4 Samhain 1950 (ECHR). De réir an iarratasóra, sáraíodh prionsabal an chomhionannais, sa mhéid nár cuireadh an cinneadh atá faoi chonspóid in iúl don iarratasóir ina mháthairtheanga agus nach luaitear na réitigh agus na teorainneacha ama le haghaidh achomhairc. Ina theannta sin, ghníomhaigh an t-údarás ionchúisimh mar údarás breithiúnais freisin, de bhrí gur ráthaíocht a thairgtear le hAirteagal 6 de ECHR é scaradh na bhfeidhmeanna sin.
 5.
 An cúigiú saincheist dlí lena n-éilítear sárú ar phrionsabal an neamh-idirdhealaithe. Áitíonn an t-iarratasóir go mbeadh an cinneadh atá faoi chonspóid, de bharr a dhéine, ceangailte le hidirdhealú toisc go dtagann sé tar éis an chéad chinnidh i leith fionraí an 18 Meitheamh 2021, rud a dheimhníonn cóireáil mhíchothrom idir Feisirí Eorpacha cheana féin, de réir a gcleamhnachta polaitíochta.
 6.
 An séú saincheist dlí lena n-éilítear sárú ar phrionsabal an toirmisc ar aon sainordú ceangailteach. Bhainfeadh an cinneadh atá faoi chonspóid a neamhspleáchas den Fheisire agus sháródh sé an toirmeasc ar aon sainordú ceangailteach ós rud é nach bhféadfaí an t-iarratasóir a chur ina leith go bailí gur thug Stát lasmuigh den Aontas Eorpach cuireadh dó, feidhmeanna breathnadóir neamhspleách vótaíochta toghcháin a fheidhmiú, cé nach mbeadh sé á éileamh riamh go ndéanfadh sé ionadaíocht, sa chomhthéacs seo, ar an institiúid Eorpach a bhfuil sé ina bhall di.
 7.
 An seachtú saincheist dlí lena n-éilítear go bhfuil an cinneadh críochnaitheach agus nach mbeidh sé faoi réir athbhreithniú. De réir an iarratasóra, ba chóir an cinneadh atá faoi chonspóid a neamhniú, ar deireadh, ós rud é go bhfuil sé infheidhme láithreach agus nach bhforáiltear ann d’aon fhéidearthacht athbhreithniú a dhéanamh roimh dheireadh théarma oifige an iarratasóra.


type: legislation

text:
 2.6.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 147/1
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 536/2011
 z dnia 1 czerwca 2011 r.
 zmieniające załącznik II do decyzji 2007/777/WE i załącznik I do rozporządzenia (WE) nr 798/2008 odnośnie do wpisów dotyczących Republiki Południowej Afryki w wykazie państw trzecich i ich części
 (Tekst mający znaczenie dla EOG)
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając dyrektywę Rady 2002/99/WE z dnia 16 grudnia 2002 r. ustanawiającą przepisy sanitarne regulujące produkcję, przetwarzanie, dystrybucję oraz wprowadzanie produktów pochodzenia zwierzęcego przeznaczonych do spożycia przez ludzi (1), w szczególności jej art. 8 zdanie wprowadzające, art. 8 pkt 1 akapit pierwszy i art. 8 pkt 4,
 uwzględniając dyrektywę Rady 2009/158/WE z dnia 30 listopada 2009 r. w sprawie warunków zdrowotnych zwierząt, regulujących handel wewnątrzwspólnotowy i przywóz z państw trzecich drobiu i jaj wylęgowych (2), w szczególności jej art. 23 ust. 1 i art. 24 ust. 2,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Decyzją Komisji 2007/777/WE z dnia 29 listopada 2007 r. ustanawiającą warunki zdrowia zwierząt i zdrowia publicznego oraz wzory świadectw na przywóz z krajów trzecich niektórych produktów mięsnych oraz przetworzonych żołądków, pęcherzy i jelit do spożycia przez ludzi i uchylającą decyzję 2005/432/WE (3) ustanowiono przepisy dotyczące przywozu do Unii oraz tranzytu przez jej terytorium i składowania w Unii przesyłek produktów mięsnych określonych w pkt 7.1 załącznika I do rozporządzenia (WE) nr 853/2004 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 29 kwietnia 2004 r. ustanawiającego szczególne przepisy dotyczące higieny w odniesieniu do żywności pochodzenia zwierzęcego (4) oraz przesyłek przetworzonych żołądków, pęcherzy i jelit określonych w pkt 7.9 wspomnianego załącznika.
 (2)
 Decyzją 2007/777/WE ustanowiono także wykazy państw trzecich i ich części, co do których należy zezwolić na taki przywóz, tranzyt i składowanie, a także świadectwa zdrowia publicznego i zdrowia zwierząt oraz rodzaje obróbki wymagane dla takich produktów.
 (3)
 W części 2 załącznika II do decyzji 2007/777/WE ustanowiono wykaz państw trzecich lub ich części, z których dozwolony jest przywóz do Unii produktów mięsnych oraz przetworzonych żołądków, pęcherzy i jelit podlegających różnym rodzajom obróbki, określonym w części 4 tego załącznika.
 (4)
 Republika Południowej Afryki ujęta jest w wykazie w części 2 załącznika II do decyzji 2007/777/WE jako państwo, z którego dozwolony jest przywóz przeznaczonych do spożycia przez ludzi produktów mięsnych, przetworzonych żołądków, pęcherzy i jelit uzyskanych z ptaków bezgrzebieniowych utrzymywanych w warunkach fermowych, które to produkty podlegają niespecyficznemu procesowi obróbki, dla którego nie jest określona minimalna temperatura („obróbka A”).
 (5)
 W części 3 załącznika II do decyzji 2007/777/WE ustanowiono wykaz państw trzecich lub ich części, z których dozwolony jest przywóz do Unii mięsa suszonego/wędzonego w paskach lub pasteryzowanych produktów mięsnych, podlegających różnym rodzajom obróbki, określonym w części 4 wspomnianego załącznika.
 (6)
 Republika Południowej Afryki ujęta jest w wykazie w części 3 załącznika II do decyzji 2007/777/WE jako państwo, z którego dozwolony jest przywóz do Unii mięsa suszonego/wędzonego w paskach składającego się z lub zawierającego mięso z drobiu, dzikiego ptactwa utrzymywanego w warunkach fermowych, ptaków bezgrzebieniowych oraz dzikiego ptactwa łownego, które to mięso podlega specyficznej obróbce („obróbka E”).
 (7)
 W rozporządzeniu Komisji (WE) nr 798/2008 z dnia 8 sierpnia 2008 r. ustanawiającym wykaz państw trzecich, terytoriów, stref lub grup, z których dopuszczalny jest przywóz do i tranzyt przez terytorium Wspólnoty drobiu i produktów drobiowych oraz wymogów dotyczących świadectw weterynaryjnych (5) określono warunki dotyczące świadectw weterynaryjnych dla przywozu do Unii i tranzytu przez jej terytorium drobiu, jaj wylęgowych, jednodniowych piskląt oraz jaj wolnych od określonych czynników chorobotwórczych, a także mięsa, mięsa mielonego i mechanicznie odkostnionego mięsa drobiu, w tym ptaków bezgrzebieniowych i dzikiego ptactwa łownego, jaj i przetworów jajecznych. Zgodnie z tym rozporządzeniem przywóz do Unii i tranzyt przez jej terytorium objętych nim towarów jest dozwolony jedynie z państw trzecich, terytoriów, stref lub grup wymienionych w tabeli w części 1 załącznika I do tego rozporządzenia.
 (8)
 Republika Południowej Afryki ujęta jest w wykazie w części 1 załącznika I do rozporządzenia (WE) 798/2008 jako państwo, z którego dozwolony jest przywóz do Unii ptaków bezgrzebieniowych przeznaczonych do celów rozpłodowych i produkcyjnych oraz jednodniowych piskląt, jaj wylęgowych i mięsa ptaków bezgrzebieniowych.
 (9)
 W rozporządzeniu (WE) 798/2008 ustanowiono także warunki do uznania państwa trzeciego, terytorium, strefy lub grupy za wolne od wysoce zjadliwej grypy ptaków (HPAI) i wymagań dotyczących przyznawania świadectw weterynaryjnych w tym zakresie dla towarów przeznaczonych do przywozu do Unii.
 (10)
 Republika Południowej Afryki powiadomiła Komisję o wystąpieniu ogniska HPAI podtypu H5N2, które zostało potwierdzone na tym terytorium dnia 9 kwietnia 2011 r.
 (11)
 W związku z potwierdzonym wystąpieniem ogniska HPAI terytorium Republiki Południowej Afryki nie może już być uznawane za wolne od tej choroby. Dlatego też organy weterynaryjne Republiki Południowej Afryki zawiesiły wydawanie świadectw weterynaryjnych dla przesyłek wspomnianych towarów ze skutkiem natychmiastowym. Należy zatem odpowiednio zmienić wpis dotyczący Republiki Południowej Afryki w części 1 załącznika I do rozporządzenia (UE) nr 798/2008.
 (12)
 Dodatkowo, w związku z wystąpieniem ogniska HPAI, Republika Południowej Afryki nie spełnia już warunków dotyczących zdrowia zwierząt dla stosowania „obróbki A” do towarów składających się z lub zawierających mięso ptaków bezgrzebieniowych utrzymywanych w warunkach fermowych, lub też przetworzonych żołądków, pęcherzy i jelit do spożycia przez ludzi, wymienionych w części 2 załącznika II do decyzji nr 2007/777WE, jak również dla stosowania „obróbki E” do mięsa suszonego/wędzonego w paskach oraz pasteryzowanych produktów mięsnych składających się z lub zawierających mięso drobiu, dzikiego ptactwa utrzymywanego w warunkach fermowych, ptaków bezgrzebieniowych i dzikiego ptactwa łownego, wymienionych w części 3 tego załącznika. Wspomniane rodzaje obróbki są niewystarczające do wyeliminowania zagrożeń dla zdrowia zwierząt związanych z tymi towarami. Należy zatem odpowiednio zmienić wpisy dotyczące Republiki Południowej Afryki w częściach 2 i 3 załącznika II do decyzji 2007/777/WE w celu określenia odpowiedniej obróbki tych towarów.
 (13)
 W związku z tym należy odpowiednio zmienić decyzję 2007/777/WE oraz rozporządzenie (WE) nr 798/2008.
 (14)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Łańcucha Żywnościowego i Zdrowia Zwierząt,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W załączniku II do decyzji 2007/777/WE wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem I do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 W załączniku I do rozporządzenia (WE) nr 798/2008 wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem II do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 3
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie trzeciego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 1 czerwca 2011 r.
 W imieniu Komisji
 José Manuel BARROSO
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 18 z 23.1.2003, s. 11.
 (2) Dz.U. L 343 z 22.12.2009, s. 74.
 (3) Dz.U. L 312 z 30.11.2007, s. 49.
 (4) Dz.U. L 139 z 30.4.2004, s. 55.
 (5) Dz.U. L 226 z 23.8.2008, s. 1.
 ZAŁĄCZNIK I
 W załączniku II do decyzji 2007/777/WE wprowadza się następujące zmiany:
 1)
 w części 2 wpis dotyczący Republiki Południowej Afryki otrzymuje brzmienie:
 „ZA
 Republika Południowej Afryki (1)
 C
 C
 C
 A
 D
 D
 A
 C
 C
 A
 A
 D
 XXX”
 2)
 w części 3 wpis dotyczący Republiki Południowej Afryki otrzymuje brzmienie:
 „ZA
 Republika Południowej Afryki
 XXX
 XXX
 XXX
 XXX
 D
 D
 A
 XXX
 XXX
 A
 A
 D
 XXX”
 Republika Południowej Afryki ZA-1
 E
 E
 XXX
 XXX
 D
 D
 A
 E
 XXX
 A
 A
 D
 ZAŁĄCZNIK II
 W części 1 załącznika I do rozporządzenia (WE) nr 798/2008 wpis dotyczący Republiki Południowej Afryki otrzymuje brzmienie:
 „ZA – Republika Południowej Afryki
 ZA-0
 Cały kraj
 SPF
 EP, E
 S4”
 BPR
 I
 P2
 9.4.2011
 A
 DOR
 II
 HER
 III
 RAT
 VII
 P2
 9.4.2011


text:
 |
 52012PC0666
 Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění prováděcí rozhodnutí 2009/1008/ES, kterým se Lotyšské republice povoluje prodloužit působnost zvláštního opatření odchylujícího se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty /* COM/2012/0666 final - 2012/0315 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Podle čl. 395 odst. 1 směrnice Rady
 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně
 z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) může Rada
 jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby
 uplatnil zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice,
 jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo
 zabránit určitým druhům daňových úniků či vyhýbání se
 daňovým povinnostem.
 Lotyšská republika (dále jen „Lotyšsko“)
 požádala dopisem, který Komise zaevidovala dne 20. dubna 2012, o povolení
 nadále uplatňovat opatření odchylující se od článku 193
 směrnice o DPH. V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice o DPH
 uvědomila Komise dopisem ze dne 30. července 2012 o žádosti Lotyšska
 ostatní členské státy (Španělsko však bylo informováno dopisem ze dne
 31. července 2012). Dopisem ze dne 2. srpna 2012 uvědomila Komise
 Lotyšsko, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení
 žádosti.
 Obecné souvislosti
 Lotyšsko žádá o povolení prodloužit stávající
 uplatňování mechanismu přenesení daňové povinnosti pro dodávky
 dřeva. Na základě informací poskytnutých Lotyšskem se zdá, že na trhu
 se dřevem v Lotyšsku mají nadále ve značné míře dominantní
 postavení malé společnosti a dodavatelské fyzické osoby, jež často
 zmizí bez odvedení daně příslušným orgánům, avšak nechají
 zákazníkovi platnou fakturu k odpočtu DPH.
 Podle mechanismu přenesení daňové
 povinnosti se příjemce, pokud je kvalifikován jako osoba povinná
 k dani pro účely DPH, stává osobou povinnou odvést DPH orgánům
 správy daní. V praxi to vede k tomu, že dodavatel dřeva
 nefakturuje DPH zákazníkovi, který, pakliže má plné právo na odpočet,
 zároveň přizná i odečte odpovídající DPH; faktické odvedení
 daně do státní pokladny už tedy není nutné. Tento režim se uplatňuje
 na území Lotyšska a nemá dopad na přeshraniční transakce.
 Odchylující se opatření (odchylující se
 od tehdy platné šesté směrnice[1],
 která byla bez podstatných změn obsahu nahrazena směrnicí o DPH) bylo
 původně povoleno aktem o přistoupení z roku 2003[2], a to konkrétně
 v příloze VIII kapitole 7 bodu 1 písm. b) uvedeného aktu na období do
 30. dubna 2005. Následně byla účinnost opatření prodloužena do
 31. prosince 2009 rozhodnutím Rady 2006/42/ES ze dne 24. ledna 2006[3] a do 31. prosince 2012
 rozhodnutím Rady 2009/1008/EU ze dne 7. prosince 2009[4].
 Komisi je zřejmé, že situace, z níž
 vycházela původní odchylka, nadále přetrvává. Lotyšsko tvrdí, že
 řada ukazatelů prokazuje, že v tomto odvětví je úroveň
 rizika podvodů v souvislosti s DPH nadále vysoká. Tato odchylka
 by proto měla být poskytnuta na další omezené období.
 Protože však odchylka platila dost dlouhou
 dobu, měla by být Komisi spolu s žádostí o prodloužení předložena
 nejpozději do 1. dubna 2015 hodnotící zpráva v případě, že by
 Lotyšsko zvažovalo další prodloužení přesahující rok 2015.
 Platné předpisy vztahující se na
 oblast návrhu
 Obdobné odchylky ve vztahu k článku 193
 směrnice o DPH byly povoleny dalším členským státům.
 Soulad s ostatními politikami a cíli
 Unie
 Nevztahuje se na tento návrh.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Konzultace se zúčastněnými
 stranami
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Sběr a využití výsledků odborných
 konzultací
 Nebylo třeba využít externích odborných
 konzultací.
 Posouzení dopadů
 Cílem návrhu rozhodnutí je boj proti
 únikům DPH na trhu se dřevem v Lotyšsku, a rozhodnutí má proto
 potenciální pozitivní dopad.
 Vzhledem k úzké oblasti působnosti dané
 odchylky a její omezené časové působnosti však její dopad bude
 v každém případě omezený.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Shrnutí navrhovaných opatření
 Povolení prodloužit účinnost
 opatření odchylujícího se od článku 193 směrnice o DPH, pokud
 jde o mechanismus zpětného vyúčtování při transakcích
 se dřevem, pro Lotyšsko.
 Právní základ
 Článek 395 směrnice o DPH.
 Zásada subsidiarity
 Podle článku 395 směrnice o DPH musí
 členský stát, který chce zavést opatření odchylující se od uvedené
 směrnice, získat povolení Rady, které bude uděleno v podobě
 rozhodnutí Rady. Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity.
 Zásada proporcionality
 Návrh je v souladu se zásadou
 proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů:
 Toto rozhodnutí se týká povolení
 udělovaného členskému státu na základě jeho vlastní žádosti a
 nezakládá žádnou povinnost.
 Vzhledem k omezené oblasti
 působnosti odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému
 cíli.
 Volba nástrojů
 Podle článku 395 směrnice o DPH je
 odchylka od společných pravidel pro DPH možná pouze v případě,
 že ji jednomyslně schválí Rada na návrh Komise. Rozhodnutí Rady je
 kromě toho nejvhodnějším nástrojem, neboť může být
 určeno jednotlivým členským státům.
 4. ROZPOČTOVÉ
 DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro
 rozpočet Unie.
 5. NEPOVINNÉ PRVKY
 Přezkum / revize / ustanovení o
 skončení platnosti
 Návrh obsahuje ustanovení o skončení
 platnosti.
 2012/0315 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění prováděcí rozhodnutí
 2009/1008/ES, kterým se Lotyšské republice povoluje prodloužit působnost
 zvláštního opatření odchylujícího se od článku 193 směrnice
 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování
 Evropské unie,
 s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze
 dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané
 hodnoty[5],
 a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Lotyšsko požádalo dopisem,
 který Komise zaevidovala dne 20. dubna 2012, o povolení nadále uplatňovat
 opatření odchylující se od ustanovení směrnice 2006/112/ES týkajících
 se osoby povinné odvést daň z přidané hodnoty (DPH) správci
 daně.
 (2) V souladu s čl. 395
 odst. 2 směrnice 2006/112/ES informovala Komise dopisem ze dne 30.
 července 2012 o žádosti Lotyšska ostatní členské státy.
 Španělsko však bylo o žádosti informováno dopisem ze dne 31. července
 2012. Dopisem ze dne 2. srpna 2012 uvědomila Komise Lotyšsko, že má
 k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení žádosti.
 (3) Trh se dřevem
 v Lotyšsku je nadále ovládán malými místními společnostmi
 a dodavatelskými fyzickými osobami. Povaha trhu a dotčených
 podniků zapříčinila daňové podvody, které správce daně
 může jen těžko kontrolovat. Pro potírání tohoto nešvaru bylo do
 lotyšského zákona o DPH začleněno zvláštní ustanovení, kterým se
 stanoví, že v případě transakcí se dřevem je osobou
 povinnou odvést daň osoba povinná k dani, pro niž je
 uskutečňováno zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služeb. Toto
 opatření se odchyluje od článku 193 směrnice 2006/112/ES,
 podle něhož v rámci vnitřního systému osoba povinná k dani,
 která dodává zboží nebo poskytuje služby, je obvykle povinna odvést daň.
 (4) Právní a faktická situace,
 jež opodstatnila odchylující se opatření podle prováděcího
 rozhodnutím Rady 2009/1008/EU ze dne 7. prosince 2009, kterým se Lotyšsku
 povoluje prodloužit účinnost opatření odchylujícího se od článku
 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané
 hodnoty[6],
 se nezměnila. Na základě informací poskytnutých Lotyšskem se zdá, že
 úroveň rizika co do podvodů v souvislosti s DPH zůstává v daném
 odvětví vysoká. Lotyšsku by proto mělo být povoleno uplatňovat
 toto opatření v dalším omezeném období.
 (5) Pokud by Lotyšsko zvažovalo
 další prodloužení odchylujícího se opatření přesahující rok 2015,
 mělo by Komisi nejpozději do 30. března 2015 spolu s uvedenou
 žádostí předložit zprávu o uplatňování tohoto opatření.
 (6) Odchylka nemá nepříznivý
 dopad na vlastní zdroje Unie vycházející z DPH.
 (7) Rozhodnutí 2009/1008/EU by
 proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Rozhodnutí 2009/1008/EU se mění takto:
 (1) V článku 2 se datum „31.
 prosince 2012“ nahrazuje datem „31. prosince 2015“.
 (2) Vkládá se nový článek 2a,
 který zní:
 „Článek 2a
 Každá žádost o rozšíření opatření
 stanoveného tímto rozhodnutím se předloží Komisi nejpozději do 30.
 března 2015 a připojí se k ní zpráva o uplatňování tohoto
 opatření.“
 Článek 2
 Toto rozhodnutí
 je určeno Lotyšské republice.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Směrnice Rady 77/388/EHS ze dne
 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů
 členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém
 daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně
 (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).
 [2] Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33.
 [3] Úř. věst. L 25, 28.1.2006, s. 31.
 [4] Úř. věst. L 347, 24.12.2009, s. 30.
 [5] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.
 [6] Úř. věst. L 347, 24.12.2009, s. 30.


text:
 28.1.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 25/62
 2011. november 22-én benyújtott kereset — Anbouba kontra Tanács
 (T-592/11. sz. ügy)
 (2012/C 25/118)
 Az eljárás nyelve: francia
 Felek
 Felperes: Issam Anbouba (Homs, Szíria) (képviselők: M.-A. Bastin és J.-M. Salva ügyvédek)
 Alperes: az Európai Unió Tanácsa
 Kérelmek
 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
 —
 nyilvánítsa a jelen keresetet minden részében elfogadhatónak;
 —
 nyilvánítsa a jelen keresetet minden jogalapját tekintve megalapozottnak;
 —
 engedélyezze a jelen keresetnek a T-563/11. sz. keresettel való egyesítését;
 —
 állapítsa meg, hogy a vitatott jogi aktusok részlegesen megsemmisíthetők, mivel az aktusok megsemmisítendő része elválasztható az egész aktustól;
 —
 következésképpen
 —
 részben semmisítse meg a 2011. október 13-i 2011/684/KKBP tanácsi határozatot és a 2011. október 13-i 1011/2011/EU tanácsi rendeletet, törölve azokból Issam ANBOUBA megjelölését és a rá a jelenlegi szíriai rendszer támogatójaként történő hivatkozásokat;
 —
 ennek hiányában, semmisítse meg a 2011. október 13-i 2011/684/KKBP tanácsi határozatot és a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2011. október 13-i 1011/2011/EU tanácsi rendeletet;
 —
 ennek hiányában nyilvánítsa e határozatot és rendeletet alkalmazhatatlannak Issam ANBOUBA tekintetében, és rendelje el nevének és a rá történő hivatkozásoknak azon személyek listájáról történő törlését, akik az Európai Unió szankciós intézkedéseinek hatálya alá tartoznak;
 —
 kötelezze a Tanácsot átmenetileg 1 euró kártérítésre az Issam ANBOUBÁNAK a jelenlegi szíriai rendszer támogatójaként történő megjelölése miatt elszenvedett nem vagyoni és vagyoni kár megtérítéseként;
 —
 a Tanácsot kötelezze az összes költség viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-563/11. sz., Anbouba kontra Tanács ügyben hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.


type: other

text:
Gratis biker porr filmer - Porrcom
 Hot Biker Chick Fucks A Guy In The Park. 4 · Big Booty Blonde Gets Cum Shot Into Her Mouth. 20 · 14 · Stacy With Skinny Body Having Great Sex With An Old. alla Sex passera Anal jävla Hardcore Latin Avsugning Trekant Solo girl tonåring Brunett kaukasiska Amatör webbkamera .. sexy biker chicks leather. har stora Top hot med enorma Sex MILF Cougar mamma Mor bröst free adult porn nude biker chicks women sex naked bikers soul maasai. Horny anal sex Allt du behöver göra är att lägga händerna på fåtöljen och njut av gratis porr. Asiatiska cum Jackoff onanera Läder Gay. Amatör amatör tuttar Biker Brunett. Stora tuttar Interracial Läder deepthroat Cumshot Avsugning. Amatör Fetisch Hardcore Läder. Amatör gay homofile gay hunks gay Verkligheten gay.
 World Naked Bike Ride, London 2018. Ending at Wellington Arch. Blondin Fingersättning Lesbisk slicka Utomhus tonåring. Amatör gay homofile gay onani gay Solo gay Twinks. Lesbisk LEZ lesbo bröst jävla. Dildo fick Strapon pegging mjölk spruta digivande se alla. Utveckla ditt teen hardcore anal porn kommer den nu igen, efterlängtade Kåt, glad och tacksam, bi frat samma innehåll men i ett mindre format! HD Porr HD hardcore stora tuttar.
 Par Hardcore Asiatiska Japanska. Fisting knytnäve Lesbisk lesbiska. Too mad porn Gratis porrfilmer och sex videor - porr HD Porr HD bdsm beskära piska bur.
 STRUGIS 8 9 10 inetsign.eu DDF nätverk Stora tuttar onani enda Solo titty spela glamour. Anal Babe stora tuppar Brunett Doggystyle Hardcore. Solo girl tonåring Brunett kaukasiska Amatör webbkamera. Voyeur stövlar Läder handskar. HD Porr HD bdsm beskära piska bur beskära piska. Brunett Hårig Hardcore Trekant. Xxx mom porn 2. Amatör gay pappor gay homofile. Amatör gay Escorts in macon ga gay homofile gay Verkligheten. Classic Tyska stövlar Läder piss. Jag förstår Vi använder cookies för att ge dig bästa möjliga upplevelse på sajten. Fetisch Läder Latex highheels Femdom Avsugning handjob. Brunett Hårig Hardcore Trekant. Anal Babe girls shemale tuppar Brunett. Misty Stone och choklad flickan. Julie cum mun Cum svälja Gangbang höga klackar HD-video. Sexig hennes svart Kinky och Detta rumpa hot bubbla Brunett. Blondin Fingersättning Lesbisk slicka Utomhus Offentliga. Gay gay kön Pojke Amatör översvallande person män raka. Spermier Fake mun Fetisch Butthole. Leksaker Blondin Söt kåt skönhet. Lesbisk LEZ lesbo bröst jävla. We will remove links to copyrighted or illegal content withing several hours. Par Hardcore Läder Fingersättning. Julie cum mun Cum svälja Gangbang höga klackar HD-video. Närbild Underkläder fin rumpa Strumpor Nylon Läder. Latex spandex HD-video läder kjol Läder kjol. Han knullar den tyska tik.
 0 thoughts on “Biker women sex”
 File under sex escort0 Comments on Biker women sex