text:
 |
 52014PC0374
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om vissa förfaranden för tillämpning av stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan (kodifiering) /* COM/2014/0374 final - 2014/0190 (COD) */
 MOTIVERING
 1. Inom ”Medborgarnas Europa” fäster
 kommissionen stor vikt vid att unionsrätten förenklas och förtydligas så att
 den blir mer tillgänglig och begriplig för medborgarna och därmed ger dem nya
 möjligheter och tillfällen att utöva de särskilda rättigheter som de kan
 åberopa.
 Ett hinder för att uppnå detta mål är dock att ett
 stort antal bestämmelser som har ändrats flera gånger och ofta på ett
 väsentligt sätt finns spridda i såväl den ursprungliga rättsakten som i senare
 ändringsrättsakter. För att kunna fastställa vilka bestämmelser som gäller
 fordras därför att ett stort antal rättsakter kontrolleras och jämförs.
 Unionsrättens klarhet och överskådlighet är därför
 beroende av att ofta ändrade bestämmelser kodifieras.
 2. Genom beslut av den 1 april 1987
 gav kommissionen[1]
 sina avdelningar i uppdrag att kodifiera rättsakter senast efter
 det att de ändrats för tionde gången. Den underströk samtidigt att detta var en
 minimiregel och att avdelningarna borde sträva efter att kodifiera de texter
 som de har ansvar för med ännu kortare mellanrum för att göra bestämmelserna
 klara och begripliga.
 3. Detta bekräftades i
 ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Edinburgh i december 1992[2], där också betydelsen
 av en kodifiering betonades, eftersom den garanterar förutsebarhet i
 fråga om vilken lag som är tillämplig vid en viss tidpunkt i en viss fråga.
 Kodifieringen ska genomföras i enlighet med det
 normala förfarandet för antagande av unionens rättsakter.
 Eftersom rättsakterna inte får ändras i sak vid en
 kodifiering har Europaparlamentet, rådet och kommissionen i ett interinstitutionellt
 avtal av den 20 december 1994 enats om en påskyndad arbetsmetod i
 syfte att snabbt kunna anta kodifierade rättsakter.
 4. Detta förslag avser en kodifiering
 av Rådets förordning (EG) nr 140/2008 av den 19 november 2007
 om vissa förfaranden för tillämpning av stabiliserings- och associeringsavtalet
 mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och
 Republiken Montenegro, å andra sidan, och av interimsavtalet mellan Europeiska
 gemenskapen, å ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan[3]. Den nya förordningen
 ersätter de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen[4]. Förslaget följer de
 kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed
 till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs
 till följd av kodifieringen endast är av formell karaktär.
 5. Detta
 förslag till kodifiering har utarbetats på grundval av en föregående
 konsolidering på 22 officiella språk av förordning (EG)
 nr 140/2008 och dess ändringsrättsakt, som genomförts av Europeiska
 unionens publikationsbyrå med hjälp av ett databehandlingssystem. I de
 fall artiklarna har numrerats om framgår förhållandet mellan de gamla och nya
 artikelnumren av en tabell i bilaga II till den kodifierade förordningen.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 2014/0190 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om vissa förfaranden för tillämpning av
 stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och
 deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan
 (kodifiering)
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Ö Europeiska unionens
 funktionssätt Õ, särskilt artikel Ö 207.2 Õ,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av förslaget till de
 nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala
 kommitténs yttrande[5],
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 ê
 (1) Rådets förordning (EG)
 nr 140/2008[6]
 har ändrats på ett väsentligt sätt[7]. För att skapa klarhet och överskådlighet bör den
 förordningen kodifieras.
 ê 140/2008 skäl 1
 (anpassad)
 (2) Stabiliserings- och
 associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å
 ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan (nedan kallat stabiliserings-
 och associeringsavtalet) undertecknades den 15 oktober 2007 Ö och trädde i
 kraft den 1 maj 2010 Õ.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 (3) Det är nödvändigt att fastställa
 förfarandena för tillämpning av vissa bestämmelser i stabiliserings- och
 associeringsavtalet.
 (4) Enligt stabiliserings- och
 associeringsavtalet får fiskeriprodukter med ursprung i Montenegro importeras
 till Ö unionen Õ till sänkt tullsats,
 inom tullkvotgränserna. Det är därför nödvändigt att fastställa regler för
 förvaltningen av dessa tullkvoter.
 (5) Om handelspolitiska
 skyddsåtgärder blir nödvändiga, bör de antas i enlighet med de allmänna
 bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 260/2009[8], rådets
 förordning (EG) nr 1061/2009[9],
 rådets förordning (EG) nr 1225/2009[10]
 eller, i förekommande fall, rådets förordning (EG) nr 597/2009[11].
 (6) När en medlemsstat informerar
 kommissionen om ett eventuellt bedrägeri eller underlåtenhet att tillhandahålla
 administrativt samarbete ska tillämplig Ö unionslagstiftning Õ gälla, särskilt
 rådets förordning (EG) nr 515/97[12].
 (7) För att kommissionen ska
 kunna genomföra bestämmelserna i denna förordning bör den biträdas av den
 tullkodexkommitté som inrättats genom artikel 285 i Europaparlamentets och
 rådets förordning (EU) nr 952/2013[13].
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15 (anpassad)
 (8) För tillämpningen av de
 bilaterala skyddsklausulerna i stabiliserings- och associeringsavtalet att
 enhetliga villkor fastställs för antagande av skyddsåtgärder och andra
 åtgärder. Dessa åtgärder bör antas i enlighet med Europaparlamentets och
 rådets förordning (EU) nr 182/2011[14].
 (9) Kommissionen bör anta
 genomförandeakter med omedelbar verkan om det, i vederbörligen motiverade
 fall relaterade till särskilda och kritiska omständigheter i den mening som
 avses i artiklarna 41.5 b och 42.4 i stabiliserings- och
 associeringsavtalet, är nödvändigt på grund av tvingande skäl till skyndsamhet.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Syfte
 I denna förordning fastslås vissa förfaranden
 för antagande av närmare regler om genomförande av vissa bestämmelser i
 stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och
 deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan
 (nedan kallat stabiliserings- och associeringsavtalet).
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.1 (anpassad)
 Artikel 2
 Medgivanden beträffande fisk och
 fiskeriprodukter
 Närmare regler om genomförandet av artikel 29
 i stabiliserings- och associeringsavtalet, om tullkvoterna för fisk och
 fiskeriprodukter ska antas av kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande
 som avses i artikel 9.3 i denna förordning.
 ê 140/2008
 Artikel 3
 Sänkning av tullsatser
 1. Om inte annat följer av punkt 2 ska
 förmånstullsatserna avrundas nedåt till en decimal.
 2. Om de förmånstullsatser som fastställts enligt
 punkt 1 uppgår till någon av följande satser, ska förmånstullen i fråga
 likställas med fullständig befrielse:
 a) 1 % eller lägre när det rör sig
 om en värdetull, eller
 b) högst 1 EUR per enskilt belopp
 när det rör sig om en specifik tull.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.2 (anpassad)
 Artikel 4
 Tekniska anpassningar
 De ändringar och tekniska anpassningar av
 bestämmelser antagna enligt denna förordning som är nödvändiga till följd av
 ändringar av KN- eller Taric-nummer eller till följd av att nya eller ändrade
 avtal, protokoll, skriftväxlingar eller andra akter ingås mellan unionen och Montenegro,
 ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i
 artikel 9.3.
 Artikel 5
 Allmän skyddsklausul
 Om unionen tvingas vidta en åtgärd enligt
 artikel 41 i stabiliserings- och associeringsavtalet, ska den vidtas i
 enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 9.3 i denna
 förordning, såvida inte något annat anges i artikel 41 i stabiliserings-
 och associeringsavtalet.
 Artikel 6
 Bristklausul
 Om unionen tvingas vidta en åtgärd enligt artikel 42
 i, ska den vidtas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 9.3
 i denna förordning.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 Artikel 7
 Särskilda och kritiska omständigheter
 Om det föreligger särskilda och kritiska
 omständigheter i den mening som avses i artiklarna 41.5 b och 42.4 i,
 får kommissionen vidta omedelbara åtgärder i enlighet med artiklarna 41
 och 42 i stabiliserings- och associeringsavtalet.
 Om kommissionen tar emot en begäran från en
 medlemsstat ska den besluta i ärendet senast fem arbetsdagar efter det att
 begäran har mottagits.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.3 (anpassad)
 Kommissionen ska vidta sådana åtgärder i
 enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 9.3 Ö i denna
 förordning Õ. I brådskande fall
 ska artikel 9.4 Ö i denna
 förordning Õ tillämpas.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 Artikel 8
 Skyddsklausul för jordbruks- och
 fiskeriprodukter
 1. Om Ö unionen Õ tvingas vidta en
 säkerhetsåtgärd enligt artikel 41 i, som gäller jordbruks- eller
 fiskeriprodukter, ska kommissionen, trots de förfaranden som föreskrivs i
 artiklarna 5 och 6 i denna förordning, på begäran av en medlemsstat eller
 på eget initiativ besluta om nödvändiga åtgärder efter att i förekommande fall
 ha använt hänskjutningsförfarandet enligt artikel 41.
 Om kommissionen får en begäran från en
 medlemsstat ska den besluta i saken
 a) inom tre arbetsdagar efter
 mottagandet av begäran när hänskjutningsförfarandet enligt artikel 41 i
 inte är tillämpligt, eller
 b) inom tre dagar efter utgången av den
 trettiodagarsperiod som avses i artikel 41.5 a i stabiliserings- och
 associeringsavtalet när hänskjutningsförfarandet enligt artikel 41 i stabiliserings-
 och associeringsavtalet är tillämpligt.
 Kommissionen ska underrätta rådet om de
 åtgärder den beslutat om.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.4
 2. Kommissionen ska vidta sådana åtgärder i
 enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 9.3. I brådskande
 fall ska artikel 9.4 tillämpas.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.5 (anpassad)
 Artikel 9
 Kommittéförfarande
 1. Vid
 tillämpning av artikel 4 ska kommissionen biträdas av den
 tullkodexkommitté som inrättats genom artikel 285 i förordning (EU)
 nr 952/2013. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i
 förordning (EU) nr 182/2011.
 2. Vid tillämpning av artiklarna 5-8 ska
 kommissionen biträdas av den kommitté om skyddsåtgärder som inrättats genom Ö artikel 4.1 Õ i förordning (EG)
 nr 260/2009. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i
 förordning (EU) nr 182/2011.
 3. När det hänvisas till denna punkt ska
 artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
 4. När det hänvisas till denna punkt ska
 artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 5 i
 den förordningen tillämpas.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 Artikel 10
 Dumpning och subventioner
 Om det tillämpas metoder som kan berättiga att
 Ö unionen Õ vidtar åtgärder
 enligt artikel 40.2 i stabiliserings- och associeringsavtalet, ska beslut
 om att införa antidumpningsåtgärder och/eller utjämningsåtgärder fattas i
 enlighet med förordning (EG) nr 1225/2009 respektive förordning (EG)
 nr 597/2009.
 Artikel 11
 Konkurrens
 1. Om det tillämpas metoder som kan berättiga
 att Ö unionen Õ vidtar åtgärder
 enligt artikel 73 i stabiliserings- och associeringsavtalet, ska
 kommissionen, efter att ha undersökt saken, på eget initiativ eller på begäran
 av en medlemsstat, avgöra om metoderna är förenliga med avtalet.
 Åtgärder enligt artikel 73.10 i stabiliserings-
 och associeringsavtalet, ska när det är fråga om stöd antas i enlighet med
 förfarandena i förordning (EG) nr 597/2009 och i andra fall i enlighet med
 förfarandet i artikel Ö 207 Õ i fördraget.
 2. Om det tillämpas metoder som kan medföra
 att Republiken Montenegro vidtar åtgärder mot Ö unionen Õ på grundval av artikel 73
 i stabiliserings- och associeringsavtalet, ska kommissionen, efter att ha
 undersökt saken, avgöra om metoderna är förenliga med principerna i stabiliserings-
 och associeringsavtalet. Vid behov ska Ö kommissionen Õ fatta lämpliga
 beslut på grundval av de kriterier som följer av tillämpningen av artiklarna 101,
 102 och 107 i fördraget.
 Artikel 12
 Bedrägeri eller underlåtenhet att
 tillhandahålla administrativt samarbete
 Om kommissionen, på grundval av information
 som tillhandahålls av en medlemsstat eller på eget initiativ, konstaterar att
 de villkor som fastställs i artikel 46 i stabiliserings- och
 associeringsavtalet är uppfyllda, ska den utan otillbörligt dröjsmål
 a) underrätta rådet, och
 b) meddela stabiliserings- och
 associeringskommittén om sina resultat tillsammans med de objektiva uppgifterna
 och inleda samråd i stabiliserings- och associeringskommittén.
 Varje offentliggörande enligt artikel 46.5
 i stabiliserings- och associeringsavtalet ska göras av kommissionen i Europeiska
 unionens officiella tidning.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilagan, punkt 15.6 (anpassad)
 Kommissionen får, i enlighet med det
 granskningsförfarande som avses i artikel 9.3 i denna förordning, besluta
 att tillfälligt upphäva den relevanta förmånsbehandlingen av produkterna enligt
 artikel 46.4 i stabiliserings- och associeringsavtalet.
 ê 140/2008
 (anpassad)
 Artikel 13
 Anmälan
 Varje anmälan till stabiliserings- och
 associeringsrådet och stabiliserings- och associeringskommittén i enlighet med stabiliserings-
 och associeringsavtalet, ska göras av kommissionen på Ö unionens Õ vägnar.
 ê
 Artikel 14
 Upphävande
 Förordning (EG) nr 140/2008 ska upphöra att gälla.
 Hänvisningar till den upphävda förordningen
 ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet
 med jämförelsetabellen i bilaga II.
 ê 140/2008
 Artikel 15
 Ikraftträdande
 Denna förordning träder i kraft den tjugonde
 dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
 tidning.
 Denna förordning är till alla delar
 bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 [1] KOM(87) 868 PV.
 [2] Se bilaga 3 till del A i slutsatserna.
 [3] Förslaget finns infört i lagstiftningsprogrammet för
 2014.
 [4] Se bilaga I till detta förslag.
 [5] EUT C [...], [...], s. [...].
 [6] Rådets förordning (EG) nr 140/2008 av den
 19 november 2007 om vissa förfaranden för tillämpning av stabiliserings-
 och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras
 medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Montenegro, å andra sidan, och av
 interimsavtalet mellan Europeiska gemenskapen, å ena sidan, och Republiken
 Montenegro, å andra sidan (EUT L 43, 19.2.2008, s. 1).
 [7] Se bilaga I.
 [8] Rådets förordning (EG) nr 260/2009 av den
 26 februari 2009 om gemensamma importregler (EUT L 84,
 31.3.2009, s. 1).
 [9] Rådets förordning (EG) nr 1061/2009 av den
 19 oktober 2009 om upprättandet av gemensamma exportregler
 (EUT L 291, 7.11.2009, s. 1).
 [10] Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den
 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är
 medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 22.12.2009, s. 51).
 [11] Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den
 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte
 är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 188, 18.7.2009, s. 93).
 [12] Rådets förordning (EG) nr 515/97 av den
 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa
 myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa
 en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen
 (EGT L 82, 22.3.1997, s. 1).
 [13] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013
 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen (EUT L 269,
 10.10.2013, s. 1).
 [14] Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
 nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna
 regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av
 sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).
 é
 BILAGA I
 Upphävd förordning och dess ändring
 Rådets förordning (EG) nr 140/2008 (EUT L 43, 19.2.2008, s. 1) || ||
 || Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 37/2014 (EUT L 18, 21.1.2014, s. 1) || Endast punkt 15 i bilagan
 _____________
 BILAGA II
 Jämförelsetabell
 Förordning (EG) nr 140/2008 || Denna förordning
 Artiklarna 1-8 || Artiklarna 1-8
 Artikel 8a || Artikel 9
 Artikel 9 || Artikel 10
 Artikel 10 || Artikel 11
 Artikel 11 || Artikel 12
 Artikel 13 || Artikel 13
 __ || Artikel 14
 Artikel 14 || Artikel 15
 __ || Bilaga I
 __ || Bilaga II
 _____________


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.1.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 22/38
 Recours introduit le 30 novembre 2007 — Commission des Communautés européennes/République hellénique
 (Affaire C-541/07)
 (2008/C 22/67)
 Langue de procédure: le grec
 Parties
 Partie requérante: Commission des Communautés européennes (représentant: M. Patakia)
 Partie défenderesse: République hellénique
 Conclusions de la/des partie(s) requérante(s)
 —
 constater qu'en interdisant dans la décision no 12078/1343 du 3 mars 2004 du ministre des Transports — telle qu'elle est interprétée en vertu de la circulaire 45007/4795 du 28 juillet 2004 de la Direction de la sécurité routière et de l'environnement — l'apposition sur les vitres de véhicules de façon générale des membranes pour vitres qui sont fabriquées et/ou vendues légalement sur le marché d'autres États membres de l'Union européenne, la République hellénique a manqué aux obligations qui lui incombent en vertu des articles 28 et 30 CE.
 —
 condamner la République hellénique aux dépens.
 Moyens et principaux arguments
 1.
 Suite à une plainte, la Commission a étudié la législation grecque interdisant l'apposition de membranes pour vitres sur les pare-brises et plus généralement sur les vitres de véhicules.
 2.
 La Commission estime que cette interdiction n'entre pas dans le champ d'application de la directive 92/22/CEE telle que modifiée par la directive 2001/92/CE et que faute d'une harmonisation au niveau communautaire, elle doit être considérée dans le cadre des articles 28 et 30 CE.
 3.
 Cette interdiction constitue une mesure d'effet équivalent à une restriction quantitative de la libre circulation des marchandises qui viole l'article 28 CE, dans la mesure où elle constitue en réalité un obstacle à la commercialisation en Grèce de ces membranes qui sont légalement fabriquées et mises en circulation dans d'autres États membres.
 4.
 La Commission note également que les autorités helléniques n'ont pas pu apporter de preuves suffisantes justifiant la mesure et attestant qu'en même temps, le principe de proportionnalité est respecté.
 5.
 En particulier, il n'a pas été prouvé qu'il existe, comme l'affirment les autorités grecques, des critères permettant de vérifier, lors de contrôles, si lesdites membranes satisfont à certaines conditions minimales.
 6.
 Par conséquent, la Commission considère que ladite disposition législative constitue une violation de l'article 28 CE qui ne peut être justifiée ni en vertu de l'article 30 CE, ni par des raisons impératives d'intérêt public au sens de la jurisprudence de la Cour.


type: wikipedia

text:
Betygala – miestelis Raseinių rajono savivaldybėje, 16 km į rytus nuo Raseinių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Miestelis radialinio plano. Svarbiausi statiniai: neobarokinė Betygalos Šv. Mikalojaus bažnyčia (pastatyta 1930 m.), Vytauto paminklas centrinėje aikštėje (pastatytas 1930 m., skulptorius – Petras Aleksandravičius; restauruotas 1980 m.), Betygalos Maironio gimnazija, biblioteka, Betygalos muziejus (krašto istorijos, dailininko J. Kuzminskio, geologijos ekspozicijos), paštas (LT-60010).
 Miestelis įsikūręs viršutinėje terasoje, kairiajame Dubysos krante, prie kelio , šalia Vieviršės (Vieviržės) ir Lelyko upelių, Dubysos RP.
 Etimologija
 Pavadinimas galbūt kilęs iš asmenvardžio Betys ar panašaus (plg. pavardės Bė́ta, Beteikà), ir žodžio gãlas („vieta, kur baigiasi koks ilgesnis daiktas; daikto kraštinė dalis (pradžia, pabaiga); kraštas, siena; riba“).
 Liaudies etimologija pasakoja, kad legendinis Palemonas kartą su savo vyrais plaukęs aukštyn Dubysos upe. Maždaug ties Ariogala jis paklausęs: „Ar yra galas?“ Paplaukęs kiek aukščiau, jis išsirinko vietą nakvynei ir įsitikinęs tarė: „Bet yra galas“. Taip nuo Palemono žodžių ir atsirado pavadinimai Ariogala ir Betygala.
 Istorija
 Prie miestelio stūkso Betygalos piliakalnis ir alkas, apylinkėse gausu senkapių. Priklausė Lietuvių žemių konfederacijai. Pirmą kartą Betygala paminėta 1253 m. rugpjūčio 21 d., kai popiežius Inocentas IV patvirtinto karaliaus Mindaugo aktą, pagal kurį pusė Betygalos žemės buvo atiduota Livonijos ordinui. Kita pusė 1254 m. liepos 12 d. aktu perduota vyskupui Kristijonui.
 XIII–XIV a. netoli Betygalos, Dubysos intako Vaškutės dešiniajame krante stovėjo Betygalos pilis, viena iš svarbesnių žemaičių gynybinių pilių. 1384 m. ir 1386 m. Betygala minima kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose. Per Žemaitijos krikštą 1416 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas skyrė lėšų pirmajai Betygalos bažnyčiai pastatyti, vienai pirmųjų bažnyčių Žemaitijoje. 1505 m. Betygala užrašyta vietos klebonijai, 1638–1842 m. priklausė Žemaičių vyskupijos kapitulai. 1516 m. gavo turgaus privilegiją.
 1579 m. minima Betygalos parapinė mokykla. 1867 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla, veikusi iki 1915 m. 1919 m. Betygalos valsčiaus taryba nutarė atkurti Betygaloje pradžios mokyklą, nuo 1945 m. progimnazija, nuo 1948 m. Betygalos vidurinė mokykla, nuo 1987 m. Betygalos Maironio vidurinė mokykla.
 1706 m. ties Betygala įvyko kautynės su švedais, kurie nusiaubė miestelį. 1708–1711 m. nuo maro išmirė visi Betygalos gyventojai; kad miestelis atsigautų, 1723 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Augustas II pakartojo turgaus privilegiją. 1861–1950 m. Betygalos valsčiaus centras.
 1908–1914 m. Betygaloje veikė Blaivybės draugijos skyrius, kuris 1912 m. turėjo 179 narius, t. y. apie pusę gyventojų. 1910–1914 m. Betygala garsėjo naminių gyvulių parodomis. 1913 m. dalis miestelio išsiskirstė į vienkiemius. 1926 m. įsteigta pieninė, 1928 m. – pašto agentūra. 1928 m. pastatytas Tautos kryžius, 1950 m. sudegintas, 1989 m. atstatytas. 1931 m. pastatytas Vytauto Didžiojo paminklas, išsaugotas per TSRS okupaciją. 1945–1948 m. Betygaloje veikė slapta moksleivių antitarybinė organizacija.
 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė (specializacija – pienas ir mėsa). 1948 m. atidaryta biblioteka, kultūros namai. 2003 m. patvirtintas Betygalos herbas, pasodintas retųjų rūšių klevų skveras.
 2012 m. paskelbtas saugomu miestelyje augantis Mikalojaus Daukšos ąžuolas.
 |}
 Gyventojai
 1638 m. Betygaloje buvo 12 dūmų.
 Žymūs žmonės
 Betygaloje palaidoti poeto Maironio tėvai ir seserys.
 Betygaloje gimė:
 Juras Andriukaitis, energetikas, bankininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.
 Aleksandras Ferdinandas Bendoraitis, kunigas, gydytojas epidemiologas.
 Vincas Girnius, politinis bei visuomenės veikėjas.
 Antanas Algirdas Jurgaitis, veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.
 Jonas Kuzminskis, grafikas, čia įrengęs kolūkio dailės galeriją, vėliau tapusią muziejumi.
 Antanas Pocius, choro dirigentas ir pedagogas.
 Antanas Juška, pedagogas ir Raseinių rajono garbės pilietis.
 Galerija
 Šaltiniai
 Nuorodos
 Betygala ir seniūnijos piliakalniai
 Tėvų žemė
 Krašto muziejus


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 32000R1078
 Verordening (EG) nr. 1078/2000 van de Commissie van 22 mei 2000 tot vaststelling van overgangsmaatregelen voor de financiering van veterinaire en fytosanitaire maatregelen door de afdeling Garantie van het Europees Oriëntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL)
 Publicatieblad Nr. L 121 van 23/05/2000 blz. 0006 - 0006
 Verordening (EG) nr. 1078/2000 van de Commissievan 22 mei 2000tot vaststelling van overgangsmaatregelen voor de financiering van veterinaire en fytosanitaire maatregelen door de afdeling Garantie van het Europees Oriëntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL)DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,Gelet op Verordening (EG) nr. 1258/1999 van de Raad van 17 mei 1999 betreffende financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid(1), en met name op artikel 18,Overwegende hetgeen volgt:(1) Tot en met 31 december 1999 werden de uitgaven voor veterinaire en fytosanitaire maatregelen rechtstreeks door de Commissie gedaan, dus zonder dat daarvoor Verordening (EEG) nr. 729/70 van de Raad van 21 april 1970 betreffende de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid(2), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1287/95(3), gold en vooral zonder dat ze via de betaalorganen van de lidstaten liepen.(2) Overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1258/1999 worden de uitgaven voor op grond van communautaire regels uitgevoerde veterinaire en fytosanitaire maatregelen per 1 januari 2000 door de afdeling Garantie van het EOGFL gefinancierd. Dit brengt met zich dat de betrokken uitgaven overeenkomstig de artikelen 4 tot en met 9 van Verordening (EG) nr. 1258/1999 moeten worden verricht.(3) Gezien de complexiteit van de garantieregeling van het EOGFL en de zeer uiteenlopende veterinaire en fytosanitaire uitgaven is het niet mogelijk gebleken de nodige voorschriften en met name die met betrekking tot de betaalorganen tegen 1 januari 2000 toe te passen.(4) De Commissie moet dan ook voor een beperkte overgangsperiode de financiële bijdrage van de Gemeenschap voor op grond van communautaire regels uitgevoerde veterinaire en fytosanitaire maatregelen rechtstreeks blijven beheren op grond van de betrokken bepalingen van titel III van het Financieel Reglement(4) van 21 december 1977, laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG, EGKS, Euratom) nr. 2673/1999 van de Raad(5), dat van toepassing is op de algemene begroting van de Europese Gemeenschap.(5) De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het comité van het Fonds,HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELDArtikel 1In afwijking van de artikelen 4 tot en met 9 van Verordening (EG) nr. 1258/1999 worden in de periode van 1 januari 2000 tot en met 31 december 2000 gedane uitgaven voor op grond van communautaire regels uitgevoerde veterinaire en fytosanitaire maatregelen rechtstreeks door de Commissie blijvend beheerd op grond van de betrokken bepalingen van titel III van het Financieel Reglement van 21 december 1977 dat geldt voor de algemene begroting van de Europese Gemeenschappen.Artikel 2Deze verordening treedt in werking op de derde dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.Gedaan te Brussel, 22 mei 2000.Voor de CommissieDavid ByrneLid van de Commissie(1) PB L 160 van 26.6.1999, blz. 103.(2) PB L 94 van 28.4.1970, blz. 13.(3) PB L 125 van 8.6.1995, blz. 1.(4) PB L 356 van 31.12.1977, blz. 1.(5) PB L 326 van 18.12.1999, blz. 1.


text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 16.9.2019
 COM(2019) 414 final
 2019/0194(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Minamatas konvencijas par dzīvsudrabu Pušu konferences trešajā sanāksmē attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, ar ko pakāpeniski izbeidz zobārstniecības amalgamas izmantošanu un groza minētās konvencijas A pielikumu
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.Priekšlikuma priekšmets
 Šis ir priekšlikums lēmumam par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Minamatas konvencijas par dzīvsudrabu Pušu konferences trešajā sanāksmē attiecībā uz ieceri pieņemt lēmumu pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu un grozīt minētās konvencijas A pielikumu.
 2.Priekšlikuma konteksts
 2.1.Minamatas konvencija par dzīvsudrabu
 Minamatas konvencija par dzīvsudrabu (“Nolīgums”) ir galvenais starptautiskais tiesiskais satvars, kas vērsts uz cilvēka veselības un vides aizsardzību no dzīvsudraba un dzīvsudraba savienojumu antropogēnajām emisijām un noplūdēm gaisā, ūdenī un zemē.
 Tā aptver visu dzīvsudraba aprites ciklu no primārās dzīvsudraba ieguves līdz dzīvsudraba atkritumu likvidēšanai, tostarp to, kā pagaidus glabājams dzīvsudrabs, tādi dzīvsudraba maisījumi ar citām vielām (arī dzīvsudraba sakausējumi), kuru dzīvsudraba koncentrācija pēc masas ir vismaz 95 % (“dzīvsudraba maisījumi”), un seši dzīvsudraba savienojumi (dzīvsudraba(I) hlorīds, dzīvsudraba(II) oksīds, dzīvsudraba(II) sulfāts, dzīvsudraba(II) nitrāts, cinobrs un dzīvsudraba sulfīds), izņemot dzīvsudraba atkritumus. Nolīgums stājās spēkā 2017. gada 16. augustā. Gan Eiropas Savienība
 1
 , gan lielākā daļa dalībvalstu
 2
 ir Nolīguma puses.
 2.2.Pušu konference
 Nolīguma Pušu konference (“COP”) veic tai Nolīgumā paredzētās funkcijas un to ietvaros cita starpā pārdomā un veic visas papildu darbības, kas var būt vajadzīgas Nolīguma mērķu sasniegšanai, arī pieņem attiecīgas vadlīnijas.
 Saskaņā ar Nolīguma 28. pantu un Lēmumu MC-1/1 par reglamentu, ko COP pieņēma savā pirmajā sanāksmē (2017. gada 24.–29. septembrī), katrai pusei ir viena balss. Tomēr Savienība, būdama reģionāla ekonomiskās integrācijas organizācija, izmanto tiesības par savā kompetencē esošajiem jautājumiem balsot ar tādu balsu skaitu, kas ir līdzvērtīgs to Savienības dalībvalstu skaitam, kuras ir Nolīguma puses. Savienība savas balsstiesības neizmanto, ja savas balsstiesības izmanto kāda no tās dalībvalstīm, un otrādi.
 2.3.Iecerētais pušu konferences akts
 No Nolīguma pusēm sniegtās informācijas izriet, ka COP savā trešajā sanāksmē, kas paredzēta 2019. gada 25. novembrī, grasās saskaņā ar Nolīguma 26. un 27. pantu pieņemt lēmumu (“iecerētais akts”) pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu un grozīt konvencijas A pielikumu, balstoties uz kopīgu priekšlikumu, ko iesniegušas sešas Āfrikas valstis, kas ir Nolīguma puses (Gabona, Čada, Gvineja-Bisava, Botsvāna, Senegāla, Nigēra).
 Nolīguma A pielikuma I daļā ir iekļauts saraksts ar dzīvsudrabu saturošiem produktiem (piem., vispārējai apgaismei paredzētām kompaktām fluorescences spuldzēm), kurus saskaņā ar Nolīguma 4. panta 1. punktu no 2021. gada būs aizliegts ražot, importēt un eksportēt.
 Nolīguma A pielikuma II daļā uzskaitīti deviņi pasākumi, kā panākt, ka pakāpeniski tiek izbeigta zobārstniecības amalgamas izmantošana. Saskaņā ar Nolīguma 4. panta 1. punktu un A pielikuma II daļu pusēm jāīsteno vismaz divi pasākumi (piem., jāatļauj izmantot tikai kapsulēto zobārstniecības amalgamu).
 Iecerētā akta mērķis ir pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu. Tālab iecerētajā aktā ierosināts zobārstniecības amalgamas ražošanu un starptautisko tirdzniecību reglamentēt divos posmos. Pirmkārt, tas nosaka, ka no 2022. gada pakāpeniski jāizbeidz tādas zobārstniecības amalgamas ražošana, imports un eksports, ko paredzēts izmantot piena zobu, par 15 gadiem jaunāku bērnu zobu un grūtnieču un krūtsbarotāju zobu ārstēšanā. Otrkārt, tas nosaka, ka no 2025. gada aizliegums ražot, importēt un eksportēt zobārstniecības amalgamu attieksies uz visiem citiem lietojumiem, izņemot gadījumus, kad bezdzīvsudraba alternatīvas nav pieejamas. Tāpēc iecerētais akts paredz svītrot A pielikuma II daļu un zobārstniecības amalgamu iekļaut Nolīguma A pielikuma I daļas dzīvsudrabu saturošo produktu sarakstā.
 3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja
 Nostāja, ko ierosināts ieņemt Savienības vārdā, ir trešajā COP sanāksmē atbalstīt tāda lēmuma pieņemšanu, kas ir saderīgs ar ES acquis.
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/852 (2017. gada 17. maijs) par dzīvsudrabu
 3
 (“Regula (ES) 2017/852”) 10. panta 2. punkts aizliedz no 2018. gada 1. jūlija ES izmantot zobārstniecības amalgamu piena zobu, par 15 gadiem jaunāku bērnu zobu un grūtnieču un krūtsbarotāju zobu ārstēšanā.
 Regulas (ES) 2017/852 19. pantā cita starpā paredzēts, ka Komisijai līdz 2020. gada 30. jūnijam jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kādas ir iespējas pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu ilgtermiņā un vēlams līdz 2030. gadam, ņemot vērā 10. panta 3. punktā minētos valstu plānus par zobārstniecības amalgamas izmantošanas pakāpenisku izbeigšanu un vienlaikus pilnībā ievērojot dalībvalstu kompetenci attiecībā uz veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizēšanu un sniegšanu. Tāpēc Eiropas Komisija 2018. gada septembrī sāka gatavot novērtējumu par to, vai ir iespējams ES līdz 2030. gadam pakāpeniski izbeigt šādu izmantošanu. Pētījumā sagatavos tehnisko novērtējumu un analizēs minētos valstu plānus, kas dalībvalstīm bija jāiesniedz līdz 2019. gada 1. jūlijam. Pētījums noslēgsies 2020. gada februārī, un to izmantos, gatavojot minēto Komisijas ziņojumu, kas jāiesniedz līdz 2020. gada jūnija beigām.
 Tātad ES acquis reglamentē zobārstniecības amalgamas izmantošanu, bet pašlaik neliedz to ražot, importēt un eksportēt. Nākotnē var apsvērt iespēju paplašināt izmantošanas ierobežojumus, proti, aizliegt zobārstniecības amalgamas ražošanu, importu un eksportu; tas cita starpā būs atkarīgs no Regulas (ES) 2017/852 19. pantā paredzētās pārskatīšanas rezultātiem.
 Tāpēc Nolīguma Pušu konferences trešajā sanāksmē ES var atbalstīt tikai tāda lēmuma pieņemšanu, kas ir saskanīgs ar ES acquis. Savienības nostāja ir vajadzīga tālab, ka pēc lēmuma pieņemšanas Nolīguma pusēm jāīsteno iecerētais akts.
 4.Juridiskais pamats
 4.1.Procesuālais juridiskais pamats
 4.1.1.Principi
 Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”. Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
 4
 .
 4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 COP ir ar nolīgumu, proti, ar Minamatas konvenciju par dzīvsudrabu, izveidota struktūra.
 Iecerētais akts, ko COP tiek aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Iecerētajam aktam juridiskas sekas ir tāpēc, ka Nolīguma pusēm ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu tā īstenošanu un ievērošanu.
 Iecerētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu. Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.
 4.2.Materiālais juridiskais pamats
 4.2.1.Principi
 Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā iecerētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja iecerētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.
 4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Iecerētā akta galvenais mērķis un saturs ir saistīts ar vidi. Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.
 4.3.Secinājumi
 Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 192. panta 1. punktam saistībā ar 218. panta 9. punktu.
 2019/0194 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Minamatas konvencijas par dzīvsudrabu Pušu konferences trešajā sanāksmē attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, ar ko pakāpeniski izbeidz zobārstniecības amalgamas izmantošanu un groza minētās konvencijas A pielikumu
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 (1)Savienība ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/939
 5
 ir noslēgusi Minamatas konvenciju par dzīvsudrabu
 6
 (“Nolīgums”), kas stājās spēkā 2017. gada 16. augustā.
 (2)Saskaņā ar Nolīguma Pušu konferences pirmajā sanāksmē pieņemto Lēmumu MC-1/1 par reglamentu puses pieliek visas pūles, lai par visiem būtiskajiem jautājumiem panāktu vienprātību.
 (3)Nolīguma Pušu konference savā trešajā sanāksmē, kas paredzēta 2019. gada 25.–29. novembrī, grasās pieņemt lēmumu (“ierosinātais lēmums”) pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu un grozīt Nolīguma A pielikumu.
 (4)Ierosinātajam lēmumam, ja to pieņems, būs juridiskas sekas, jo Nolīguma pusēm būs jāveic pasākumi, ar ko to īsteno nacionālā un/vai reģionālā līmenī, tāpēc ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma Pušu konferencē.
 (5)Ierosinātais lēmums paredz, ka no 2022. gada tiks aizliegta tādas zobārstniecības amalgamas ražošana, imports un eksports, ko izmanto piena zobu, par 15 gadiem jaunāku bērnu zobu un grūtnieču un krūtsbarotāju zobu ārstēšanā. Ierosinātais lēmums paredz, ka no 2025. gada aizliegums ražot, importēt un eksportēt zobārstniecības amalgamu attieksies uz visiem citiem lietojumiem, izņemot gadījumus, kad bezdzīvsudraba alternatīvas nav pieejamas. Ierosinātais lēmums paredz, ka šos aizliegumus Nolīgumā iestrādās ar Nolīguma A pielikuma grozījumu.
 (6)Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/852 par dzīvsudrabu
 7
 10. panta 2. punkts aizliedz no 2018. gada 1. jūlija Savienībā izmantot zobārstniecības amalgamu piena zobu, par 15 gadiem jaunāku bērnu zobu un grūtnieču un krūtsbarotāju zobu ārstēšanā; savukārt minētās regulas 19. pantā paredzēts, ka Komisijai līdz 2020. gada 30. jūnijam jānovērtē un Eiropas Parlamentam un Padomei jāziņo, kādas ir iespējas pakāpeniski izbeigt zobārstniecības amalgamas izmantošanu ilgtermiņā un vēlams līdz 2030. gadam.
 (7)Tāpēc ierosinātais lēmums būtu jāatbalsta tikai tiktāl, ciktāl tas skar zobārstniecības amalgamas izmantošanas pakāpenisku izbeigšanu piena zobu, par 15 gadiem jaunāku bērnu zobu un grūtnieču un krūtsbarotāju zobu ārstēšanā; proti, Nolīguma Pušu konferencē Savienībai būtu jāatbalsta tikai tāda lēmuma pieņemšana, kas ir saskanīgs ar Savienības acquis,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma Pušu konferences trešajā sanāksmē, ir atbalstīt tāda lēmuma pieņemšanu par zobārstniecības amalgamas izmantošanas pakāpenisku izbeigšanu, kas ir saskanīgs ar Savienības acquis.
 2. pants
 Šis lēmums ir adresēts Komisijai.
 Briselē,
 Padomes vārdā –
 priekšsēdētājs
 (1)
 Padomes Lēmums (ES) 2017/939 (2017. gada 11. maijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Minamatas konvenciju par dzīvsudrabu (OV L 142, 2.6.2017., 4. lpp.).
 (2)
 2019. gada 20. jūnijā Minamatas konvenciju par dzīvsudrabu bija ratificējušas 23 dalībvalstis: Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Dānija, Francija, Horvātija, Igaunija, Īrija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Slovēnija, Somija, Ungārija, Vācija un Zviedrija.
 (3)
 OV L 137, 24.5.2017., 1. lpp.
 (4)
 Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.
 (5)
 Padomes Lēmums (ES) 2017/939 (2017. gada 11. maijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Minamatas konvenciju par dzīvsudrabu (OV L 142, 2.6.2017., 4. lpp.).
 (6)
 Apliecināta Minamatas konvencijas par dzīvsudrabu kopija ir pieejama šeit:
 https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf
 .
 (7)
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/852 (2017. gada 17. maijs) par dzīvsudrabu un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1102/2008 (OV L 137, 24.5.2017., 1. lpp.).


text:
 20.12.2006
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 363/344
 RICHTLINIE 2006/103/EG DES RATES
 vom 20. November 2006
 zur Anpassung bestimmter Richtlinien im Bereich Verkehrspolitik anlässlich des Beitritts Bulgariens und Rumäniens
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
 gestützt auf den Vertrag über den Beitritt Bulgariens und Rumäniens, insbesondere auf Artikel 4 Absatz 3,
 gestützt auf die Akte über den Beitritt Bulgariens und Rumäniens (1), insbesondere auf Artikel 56,
 auf Vorschlag der Kommission,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Wenn über den 1. Januar 2007 hinaus geltende Rechtsakte der Organe aufgrund des Beitritts einer Anpassung bedürfen und die erforderlichen Anpassungen in der Beitrittsakte oder ihren Anhängen nicht vorgesehen sind, werden nach Artikel 56 der Beitrittsakte die erforderlichen Rechtsakte vom Rat erlassen, es sei denn, die ursprünglichen Rechtsakte sind von der Kommission erlassen worden.
 (2)
 In der Schlussakte der Konferenz, auf der der Beitrittsvertrag abgefasst wurde, wird festgestellt, dass die Hohen Vertragsparteien politische Einigung über einige Anpassungen der Rechtsakte der Organe erzielt haben, die aufgrund des Beitritts erforderlich geworden sind, und den Rat und die Kommission ersuchen, diese Anpassungen vor dem Beitritt anzunehmen, wobei erforderlichenfalls eine Ergänzung und Aktualisierung erfolgt, um der Weiterentwicklung des Unionsrechts Rechnung zu tragen.
 (3)
 Die Richtlinien 82/714/EWG (2), 91/439/EWG (3), 91/440/EWG (4), 91/672/EWG (5), 92/106/EWG (6), 96/26/EG (7), 1999/37/EG (8), 1999/62/EG (9) und 2003/59/EG (10) sind daher entsprechend zu ändern —
 HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
 Artikel 1
 Die Richtlinien 82/714/EWG, 91/439/EWG, 91/440/EWG, 91/672/EWG, 92/106/EWG, 96/26/EG, 1999/37/EG, 1999/62/EG und 2003/59/EG werden gemäß dem Anhang geändert.
 Artikel 2
 (1) Die Mitgliedstaaten setzen die Rechts- und Verwaltungsvorschriften in Kraft, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie spätestens am Tag des Beitritts Bulgariens und Rumäniens zur Europäischen Union nachzukommen. Sie übermitteln der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Vorschriften sowie eine Tabelle der Entsprechungen zwischen diesen Vorschriften und der vorliegenden Richtlinie.
 Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
 (2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
 Artikel 3
 Diese Richtlinie tritt vorbehaltlich des Inkrafttretens des Vertrags über den Beitritt Bulgariens und Rumäniens und zum Zeitpunkt seines Inkrafttretens in Kraft.
 Artikel 4
 Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
 Geschehen zu Brüssel am 20. November 2006
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 J. KORKEAOJA
 (1) ABl. L 157 vom 21.6.2005, S. 11.
 (2) ABl. L 301 vom 28.10.1982, S. 1.
 (3) ABl. L 237 vom 24.8.1991, S. 1.
 (4) ABl. L 237 vom 24.8.1991, S. 25.
 (5) ABl. L 373 vom 31.12.1991, S. 29.
 (6) ABl. L 368 vom 17.12.1992, S. 38.
 (7) ABl. L 124 vom 23.5.1996, S. 1.
 (8) ABl. L 138 vom 1.6.1999, S. 57.
 (9) ABl. L 187 vom 20.7.1999, S. 42.
 (10) ABl. L 226 vom 10.9.2003, S. 4.
 ANHANG
 VERKEHRSPOLITIK
 A. STRASSENVERKEHR
 1.
 31991 L 0439: Richtlinie 91/439/EWG des Rates vom 29. Juli 1991 über den Führerschein (ABl. L 237 vom 24.8.1991, S. 1), geändert durch:
 —
 11994 N: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Republik Österreich, der Republik Finnland und des Königreichs Schweden (ABl. C 241 vom 29.8.1994, S. 21)
 —
 31994 L 0072: Richtlinie 94/72/EG des Rates vom 19.12.1994 (ABl. L 337 vom 24.12.1994, S. 86)
 —
 31996 L 0047: Richtlinie 96/47/EG des Rates vom 23.7.1996 (ABl. L 235 vom 17.9.1996, S. 1)
 —
 31997 L 0026: Richtlinie 97/26/EG des Rates vom 2.6.1997 (ABl. L 150 vom 7.6.1997, S. 41)
 —
 32000 L 0056: Richtlinie 2000/56/EG der Kommission vom 14.9.2000 (ABl. L 237 vom 21.9.2000, S. 45)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32003 L 0059: Richtlinie 2003/59/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 15.7.2003 (ABl. L 226 vom 10.9.2003, S. 4)
 —
 32003 R 1882: Verordnung (EG) Nr. 1882/2003 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29.9.2003 (ABl. L 284 vom 31.10.2003, S. 1).
 a)
 In Anhang I Nummer 2 unter den Worten „Seite 1 enthält“ erhält der dritte Gedankenstrich folgende Fassung:
 „—
 das Unterscheidungszeichen des Mitgliedstaats, der den Führerschein ausstellt, wie folgt:
 B
 :
 Belgien
 BG
 :
 Bulgarien
 CZ
 :
 Tschechische Republik
 DK
 :
 Dänemark
 D
 :
 Deutschland
 EST
 :
 Estland
 GR
 :
 Griechenland
 E
 :
 Spanien
 F
 :
 Frankreich
 IRL
 :
 Irland
 I
 :
 Italien
 CY
 :
 Zypern
 LV
 :
 Lettland
 LT
 :
 Litauen
 L
 :
 Luxemburg
 H
 :
 Ungarn
 M
 :
 Malta
 NL
 :
 Niederlande
 A
 :
 Österreich
 PL
 :
 Polen
 P
 :
 Portugal
 RO
 :
 Rumänien
 SLO
 :
 Slowenien
 SK
 :
 Slowakei
 FIN
 :
 Finnland
 S
 :
 Schweden
 UK
 :
 Vereinigtes Königreich“.
 b)
 Anhang I Nummer 3 Absatz 2 erhält folgende Fassung:
 „Will ein Mitgliedstaat diese Eintragungen in einer anderen Landessprache abfassen als einer der folgenden Sprachen: Bulgarisch, Dänisch, Deutsch, Englisch, Estnisch, Finnisch, Französisch, Griechisch, Italienisch, Lettisch, Litauisch, Maltesisch, Niederländisch, Polnisch, Portugiesisch, Rumänisch, Slowakisch, Slowenisch, Spanisch, Schwedisch, Tschechisch oder Ungarisch, so erstellt er unbeschadet der übrigen Bestimmungen dieses Anhangs unter Verwendung einer der vorgenannten Sprachen eine zweisprachige Fassung des Führerscheins.“.
 c)
 Anhang Ia Nummer 2 Buchstabe c erhält folgende Fassung:
 „c)
 das Unterscheidungszeichen des ausstellenden Mitgliedstaats im Negativdruck in einem blauen Rechteck, umgeben von zwölf gelben Sternen:
 B
 :
 Belgien
 BG
 :
 Bulgarien
 CZ
 :
 Tschechische Republik
 DK
 :
 Dänemark
 D
 :
 Deutschland
 EST
 :
 Estland
 GR
 :
 Griechenland
 E
 :
 Spanien
 F
 :
 Frankreich
 IRL
 :
 Irland
 I
 :
 Italien
 CY
 :
 Zypern
 LV
 :
 Lettland
 LT
 :
 Litauen
 L
 :
 Luxemburg
 H
 :
 Ungarn
 M
 :
 Malta
 NL
 :
 Niederlande
 A
 :
 Österreich
 PL
 :
 Polen
 P
 :
 Portugal
 RO
 :
 Rumänien
 SLO
 :
 Slowenien
 SK
 :
 Slowakei
 FIN
 :
 Finnland
 S
 :
 Schweden
 UK
 :
 Vereinigtes Königreich“.
 d)
 Anhang Ia Nummer 2 Buchstabe e erhält folgende Fassung:
 „e)
 die Aufschrift ‚Modell der Europäischen Gemeinschaften‘ in der (den) Sprache(n) des Mitgliedstaats, der den Führerschein ausstellt, und die Aufschrift 'Führerschein' in den anderen Sprachen der Gemeinschaft in rosafarbenem Druck als Hintergrund des Führerscheins:
 Свидетелство за управление на МПС
 Permiso de Conducción
 Řidičský průkaz
 Kørekort
 Führerschein
 Juhiluba
 Άδεια Οδήγησης
 Driving Licence
 Permis de conduire
 Ceadúnas Tiomána
 Patente di guida
 Vadītāja apliecība
 Vairuotojo pažymėjimas
 Vezetői engedély
 Liċenzja tas-Sewqan
 Rijbewijs
 Prawo Jazdy
 Carta de Condução
 Permis de conducere
 Vodičský preukaz
 Vozniško dovoljenje
 Ajokortti
 Körkort“;
 e)
 In Anhang Ia Nummer 2 unter den Worten „Seite 2 enthält“ erhält Buchstabe b Satz 2 folgende Fassung:
 „Will ein Mitgliedstaat diese Eintragungen in einer anderen Landessprache abfassen als einer der folgenden Sprachen: Bulgarisch, Dänisch, Deutsch, Englisch, Estnisch, Finnisch, Französisch, Griechisch, Italienisch, Lettisch, Litauisch, Maltesisch, Niederländisch, Polnisch, Portugiesisch, Rumänisch, Slowakisch, Slowenisch, Spanisch, Schwedisch, Tschechisch oder Ungarisch, so erstellt er unbeschadet der übrigen Bestimmungen dieses Anhangs unter Verwendung einer der vorgenannten Sprachen eine zweisprachige Fassung des Führerscheins.“.
 2.
 31992 L 0106: Richtlinie 92/106/EWG des Rates vom 7. Dezember 1992 über die Festlegung gemeinsamer Regeln für bestimmte Beförderungen im kombinierten Güterverkehr zwischen Mitgliedstaaten (ABl. L 368 vom 17.12.1992, S. 38), geändert durch:
 —
 11994 N: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Republik Österreich, der Republik Finnland und des Königreichs Schweden (ABl. C 241 vom 29.8.1994, S. 21)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33).
 In Artikel 6 Absatz 3 wird zwischen den Angaben für Belgien und die Tschechische Republik Folgendes eingefügt:
 „— Bulgarien:
 данък върху превозните средства;“
 zwischen den Angaben für Portugal und Slowenien wird Folgendes eingefügt:
 „— Rumänien:
 Taxa asupra mijloacelor de transport;“.
 3.
 31996 L 0026: Richtlinie 96/26/EG des Rates vom 29. April 1996 über den Zugang zum Beruf des Güter- und Personenkraftverkehrsunternehmers im innerstaatlichen und grenzüberschreitenden Verkehr sowie über die gegenseitige Anerkennung der Diplome, Prüfungszeugnisse und sonstigen Befähigungsnachweise für die Beförderung von Gütern und die Beförderung von Personen im Straßenverkehr und über Maßnahmen zur Förderung der tatsächlichen Inanspruchnahme der Niederlassungsfreiheit der betreffenden Verkehrsunternehmer (ABl. L 124 vom 23.5.1996, S. 1), zuletzt geändert durch:
 —
 31998 L 0076: Richtlinie 98/76/EG des Rates vom 1.10.1998 (ABl. L 277 vom 14.10.1998, S. 17)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32004 L 0066: Richtlinie 2004/66/EG des Rates vom 26.4.2004 (ABl. L 168 vom 1.5.2004, S. 35).
 In Anhang Ia erhält Fußnote 1 folgende Fassung:
 „(1)
 Länderkennzeichen: (B) Belgien, (BG) Bulgarien, (CZ) Tschechische Republik, (DK) Dänemark, (D) Deutschland, (EST) Estland, (GR) Griechenland, (E) Spanien, (F) Frankreich, (IRL) Irland, (I) Italien, (CY) Zypern, (LV) Lettland, (LT) Litauen, (L) Luxemburg, (H) Ungarn, (M) Malta, (NL) Niederlande, (A) Österreich, (PL) Polen, (P) Portugal, (RO) Rumänien, (SLO) Slowenien, (SK) Slowakei, (FIN) Finnland, (S) Schweden, (UK) Vereinigtes Königreich.“.
 4.
 31999 L 0037: Richtlinie 1999/37/EG des Rates vom 29. April 1999 über Zulassungsdokumente für Fahrzeuge (ABl. L 138 vom 1.6.1999, S. 57), geändert durch:
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32003 L 0127: Richtlinie 2003/127/EG der Kommission vom 23.12.2003 (ABl. L 10 vom 16.1.2004, S. 29).
 a)
 In Anhang I Abschnitt II.4 wird nach dem Eintrag für Belgien Folgendes eingefügt:
 „BG
 :
 Bulgarien“;
 nach dem Eintrag für Portugal wird Folgendes eingefügt:
 „RO
 :
 Rumänien“.
 b)
 In Anhang I Abschnitt III.1.A Buchstabe b wird nach dem Eintrag für Belgien Folgendes eingefügt:
 „BG
 :
 Bulgarien“;
 nach dem Eintrag für Portugal wird Folgendes eingefügt:
 „RO
 :
 Rumänien“.
 c)
 In Anhang II Abschnitt II.4 wird nach dem Eintrag für Belgien Folgendes eingefügt:
 „BG
 :
 Bulgarien“;
 nach dem Eintrag für Portugal wird Folgendes eingefügt:
 „RO
 :
 Rumänien“.
 d)
 In Anhang II Abschnitt III.1.A Buchstabe b wird nach dem Eintrag für Belgien Folgendes eingefügt:
 „BG
 :
 Bulgarien“;
 nach dem Eintrag für Portugal wird Folgendes eingefügt:
 „RO
 :
 Rumänien“.
 5.
 31999 L 0062: Richtlinie 1999/62/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Juni 1999 über die Erhebung von Gebühren für die Benutzung bestimmter Verkehrswege durch schwere Nutzfahrzeuge (ABl. L 187 vom 20.7.1999, S. 42), geändert durch:
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32006 L 0038: Richtlinie 2006/38/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17.5.2006 (ABl. L 157 vom 9.6.2006, S. 8).
 In Artikel 3 Absatz 1 wird zwischen den Angaben für Belgien und die Tschechische Republik Folgendes eingefügt:
 „— Bulgarien:
 данък върху превозните средства,“;
 zwischen den Angaben für Portugal und Slowenien wird Folgendes eingefügt:
 „— Rumänien:
 Taxa asupra mijloacelor de transport.“.
 6.
 32003 L 0059: Richtlinie 2003/59/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 15. Juli 2003 über die Grundqualifikation und Weiterbildung der Fahrer bestimmter Kraftfahrzeuge für den Güter- oder Personenkraftverkehr und zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 3820/85 des Rates und der Richtlinie 91/439/EWG des Rates sowie zur Aufhebung der Richtlinie 76/914/EWG des Rates (ABl. L 226 vom 10.9.2003, S. 4), geändert durch:
 —
 32004 L 0066: Richtlinie 2004/66/EG des Rates vom 26.4.2004 (ABl. L 168 vom 1.5.2004, S. 35).
 a)
 In Anhang II Nummer 2 unter den Worten „Seite 1 enthält“ wird unter Buchstabe c zwischen den Einträgen für Belgien und die Tschechische Republik Folgendes eingefügt:
 „BG
 :
 Bulgarien“;
 zwischen den Einträgen für Portugal und Slowenien wird Folgendes eingefügt:
 „RO
 :
 Rumänien“.
 b)
 In Anhang II Nummer 2 unter den Worten „Seite 1 enthält“ wird unter Buchstabe e vor dem Eintrag für die Tschechische Republik Folgendes eingefügt:
 „карта за квалификация на водача“
 zwischen den Einträgen für Portugal und die Slowakei wird Folgendes eingefügt:
 „Cartela de pregătire profesională a conducătorului auto“.
 c)
 In Anhang II Nummer 2 unter den Worten „Seite 2 enthält“ erhält Buchstabe b Satz 2 folgende Fassung:
 „Will ein Mitgliedstaat diese Eintragungen in einer anderen Landessprache abfassen als einer der folgenden Sprachen: Bulgarisch, Dänisch, Deutsch, Englisch, Estnisch, Finnisch, Französisch, Griechisch, Italienisch, Lettisch, Litauisch, Maltesisch, Niederländisch, Polnisch, Portugiesisch, Rumänisch, Slowakisch, Slowenisch, Spanisch, Schwedisch, Tschechisch oder Ungarisch, so erstellt er unbeschadet der übrigen Bestimmungen dieses Anhangs unter Verwendung einer der vorgenannten Sprachen eine zweisprachige Fassung des Fahrerqualifizierungsnachweises.“.
 B. EISENBAHNVERKEHR
 31991 L 0440: Richtlinie 91/440/EWG des Rates vom 29. Juli 1991 zur Entwicklung der Eisenbahnunternehmen der Gemeinschaft (ABl. L 237 vom 24.8.1991, S. 25), geändert durch:
 —
 32001 L 0012: Richtlinie 2001/12/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 26.2.2001 (ABl. L 75 vom 15.3.2001, S. 1)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32004 L 0051: Richtlinie 2004/51/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29.4.2004 (ABl. L 164 vom 30.4.2004, S. 164).
 In Anhang I wird in der Liste der Häfen nach den Angaben für Belgien Folgendes eingefügt:
 „БЪЛГАРИЯ
 Варна
 Бургас
 Русе
 Лом
 Видин“;
 nach den Angaben für Portugal wird Folgendes eingefügt:
 „ROMÂNIA
 Constanţa
 Mangalia
 Midia
 Tulcea
 Galaţi
 Brăila
 Medgidia
 Olteniţa
 Giurgiu
 Zimnicea
 Calafat
 Turnu Severin
 Orşova“
 C. BINNENSCHIFFSVERKEHR
 1.
 31982 L 0714: Richtlinie 82/714/EWG des Rates vom 4. Oktober 1982 über die technischen Vorschriften für Binnenschiffe (ABl. L 301 vom 28.10.1982, S. 1), geändert durch:
 —
 11994 N: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Republik Österreich, der Republik Finnland und des Königreichs Schweden (ABl. C 241 vom 29.8.1994, S. 21)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33).
 Anhang I wird wie folgt geändert:
 i)
 In Kapitel II wird in dem Eintrag „Zone 3“ Folgendes hinzugefügt:
 „Republik Bulgarien
 Donau: von km 845,650 bis km 374,100“
 „Rumänien
 Donau: von der serbisch-montenegrinisch-rumänischen Grenze (km 1075) bis zum Schwarzen Meer am Sulina-Arm
 Donau-Schwarzmeerkanal (64,410 km Länge): von der Verbindung mit der Donau bei km 299,300 der Donau bei Cernavodă (km 64 bzw. km 410 des Kanals) bis zum Hafen Constanţa Süd-Agigea (km ‚0‘ des Kanals)
 Poarta Albă-Midia Năvodari-Kanal (34,600 km Länge): von der Verbindung mit dem Donau-Schwarzmeerkanal bei km 29 und km 410 bei Poarta Albă (km 27 bzw. km 500 des Kanals) bis zum Hafen Midia (km ‚0‘ des Kanals)“.
 ii)
 In Kapitel III wird in dem Eintrag „Zone 4“ Folgendes hinzugefügt:
 „Rumänien
 Alle Wasserstraßen außer denen der Zone 3.“.
 2.
 31991 L 0672: Richtlinie 91/672/EWG des Rates vom 16. Dezember 1991 über die gegen-seitige Anerkennung der einzelstaatlichen Schiffspatente für den Binnenschiffsgüter- und -perso-nenverkehr (ABl. L 373 vom 31.12.1991, S. 29), geändert durch:
 —
 11994 N: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Republik Österreich, der Republik Finnland und des Königreichs Schweden (ABl. C 241 vom 29.8.1994, S. 21)
 —
 12003 T: Akte über die Beitrittsbedingungen und die Anpassungen der Verträge — Beitritt der Tschechischen Republik, der Republik Estland, der Republik Zypern, der Republik Lettland, der Republik Litauen, der Republik Ungarn, der Republik Malta, der Republik Polen, der Republik Slowenien und der Slowakischen Republik (ABl. L 236 vom 23.9.2003, S. 33)
 —
 32003 R 1882: Verordnung (EG) Nr. 1882/2003 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29.9.2003 (ABl. L 284 vom 31.10.2003, S. 1).
 a)
 Anhang I wird wie folgt geändert:
 i)
 Unter der Überschrift „GRUPPE A“ wird Folgendes hinzugefügt:
 „Rumänien:
 —
 brevet de căpitan fluvial categoria A (Schiffsführerpatent A) (gemäß dem Erlass des Ministers für öffentliche Arbeiten, Verkehr und Wohnungswesen Nr. 984/04.07.2001 zur Billigung der Verordnung über die Ausstellung nationaler Befähigungszeugnisse für Binnenschiffsführer, M.Of., p. I, nr. 441/6.VIII.2001).“
 ii)
 Unter der Überschrift „GRUPPE B“ wird Folgendes hinzugefügt:
 „Republik Bulgarien:
 —
 Свидетелство за правоспособност ‚Капитан вътрешно плаване‘ (Befähigungszeugnis für Binnenschiffsführer)
 —
 Свидетелство за правоспособност ‚Щурман вътрешно плаване‘ (Befähigungszeugnis für Wachoffiziere in der Binnenschifffahrt) (Наредба No 6 от 25.7.2003 г. на министъра на транспорта и съобщенията за компетентност на морските лица в Република България, обн. ДВ, бр.83 от 2003 г. Gemäß dem Erlass Nr. 6 des Ministers für Verkehr und Kommunikation vom 25. Juli 2003 über die Befähigung von Seeleuten in der Republik Bulgarien, DV No. 83/2003).“
 „Rumänien:
 —
 brevet de căpitan fluvial categoria B (Schiffsführerpatent B) (gemäß dem Erlass des Ministers für öffentliche Arbeiten, Verkehr und Wohnungswesen Nr. 984/04.07.2001 zur Billigung der Verordnung über die Ausstellung nationaler Befähigungszeugnisse für Binnenschiffsführer, M.Of., p. I, nr. 441/6.VIII.2001).“.
 b)
 Anhang II wird Folgendes hinzugefügt:
 „Rumänien
 Donau: von Brăila (km 175) bis zum Schwarzen Meer am Sulina-Arm“.


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/27
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2005 – Cwik v. Komise
 (Spojené věci T-155/03, T-157/03 a T-331/03) (1)
 („Úředníci - Hodnotící zpráva - Hodnotící období 1995/1997, 1997/1999 a 1999/2001 - Žaloba na neplatnost - Současné vystavení následných hodnotících zpráv - Nesrovnalosti řízení - Opožděnost - Individuální složka - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Inkoherentnost odůvodnění - Náhrada utrpěné újmy - Majetková újma - Nemajetková újma“)
 (2006/C 48/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Cwik (Tervuren, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst a E. de Schietere de Lophem, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrhy na zrušení rozhodnutí Komise o konečném vystavení hodnotících zpráv žalobce za období od 1. července 1995 do 30. června 1997, od 1. července 1997 do 30. června 1999 a od 1. července 1999 do 30. června 2001 a v případě potřeby rozhodnutí Komise, kterými se zamítají stížnosti žalobce týkající se těchto zpráv, a jednak návrhy na náhradu tvrzené majetkové a nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise, kterými se konečně vystavují hodnotící zprávy žalobce za hodnotící období 1995/1997 a 1997/1999, jakož i rozhodnutí Komise, kterými se zamítají stížnosti žalobce týkající se těchto hodnotících zpráv, se zrušují.
 2)
 Komisi se ukládá zaplatit žalobci částku 2 000 eur z titulu náhrady škody.
 3)
 Ve zbývající části se žaloby zamítají.
 4)
 Ve věcech T-155/03 a T-157/03 se Komisi ukládá náhrada nákladů řízení.
 5)
 Ve věci T-331/03 Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů vynaložených žalobcem.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.7.2003.