type: other

text:
§ 2 Raamatukogu põhiülesanne
 2 RAAMATUKOGU KOGUD
 § 3 Raamatukogu kogude jagunemine
 § 4 Põhikogu
 § 5 Õppekirjanduse kogu
 3 TEAVIKUTE HANKIMINE EHK KOMPLEKTEERIMINE
 § 6 Komplekteerimise alused
 § 7 Põhikogu komplekteerimine
 § 8 Ajakirjade ja ajalehtede tellimine
 § 9 Õppekirjanduse kogu komplekteerimine
 § 10 Komplekteerimise kajastamine
 § 11 Vastuvõtmine saatedokumendi alusel
 § 12 Saatedokumendita saabunud teavikute vastuvõtmine
 § 13 Saatedokumentide numeratsioon
 § 14 Arvestuse alused
 2 Hulgiarvestus
 § 15 Hulgiarvestuse alused
 § 16 Põhikogu hulgiarvestus
 § 17 Õppekirjanduse kogu hulgiarvestus
 3 Üksikarvestus
 § 18 Üksikarvestus automatiseeritud raamatukogus
 § 19 Põhikogu üksikarvestus automatiseerimata raamatukogus
 § 20 Õppekirjanduse kogu üksikarvestus automatiseerimata raamatukogus
 4 Mõõtühikud ja arvestusüksused
 § 21 Mõõtühikud
 § 22 Arvestusüksused
 § 23 Teavikute kustutamise alused
 § 24 Kustutusakti täitmine
 § 25 Kaotatud ja rikutud teavikud
 § 26 Teavikute tarbetud eksemplarid
 § 27 Ajakirjad ja ajalehed
 § 28 Inventuuri läbiviimine
 § 29 Inventuuriakt
 § 30 Puuduvad teavikud
 1 Teavikute töötlemine automatiseerimata raamatukogus
 § 31 Põhikogu teavikute raamatukogunduslik töötlemine
 § 32 Põhikogu teavikute tehniline töötlemine
 § 33 Õppekirjanduse kogu teavikute tehniline töötlemine
 § 34 Sisetöötunnid teavikute töötlemiseks
 2 Teavikute töötlemine automatiseeritud raamatukogus
 § 35 Teavikute raamatukogunduslik töötlemine
 § 36 Teavikute tehniline töötlemine
 § 37 Sisetöötunnid teavikute töötlemiseks
 9 TEAVIKUTE PAIGUTUS JA HOIDMINE
 § 38 Teavikute paigutus
 § 39 Hoiutingimused
 § 40 Kogude korrastamine
 10 KATALOOGID
 § 41 Automatiseerimata raamatukogu kataloogid
 § 42 Automatiseeritud raamatukogu kataloogid
 § 43 Kataloogid üleminekul automatiseerimata raamatukogult automatiseeritud raamatukogule
 1 Lugejateeninduse alused
 § 44 Lugejateeninduse põhimõtted
 2 Lugejate registreerimise alused
 § 45 Lugejate registreerimine
 § 46 Lugejate elektroonilisse andmebaasi või lugejakaardile kantavad andmed
 § 47 Registreerimisvihik
 § 48 Lugejakaart
 3 Kojulaenutus
 § 49 Põhikogu teavikute kojulaenutus
 § 50 Õppekirjanduse kogu teavikute laenutus
 § 51 Kojulaenutus automatiseeritud raamatukogus
 4 Kohalkasutus
 § 52 Kohalkasutuse alused
 5 Lugejateeninduse arvestus
 § 53 Lugejateeninduse arvestuse alused
 § 54 Lugejateeninduse arvestuse pidamine
 § 55 Teatme- ja infoteeninduse korralduse alused
 § 56 Arhiivi korraldamise alused
 § 57 Säilitatavad dokumendid ja säilitusaeg
 § 58 Raamatukogu töötajad ja nende vastutus
 § 59 Finantseerimise alused
 16 RAKENDUSSÄTE
 § 60 Määruse jõustumine
 RT I 2010, 60, 411
 Vastu võetud 24.08.2010 nr 46
 Määrus kehtestatakse «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse» § 41 lõike 4 alusel.
 Määruse eesmärk on määrata kindlaks lasteaed-põhikoolide, põhikoolide ja gümnaasiumide raamatukogude (edaspidi raamatukogu) töökorralduse alused, olenemata kooli omandivormist.
 § 2. Raamatukogu põhiülesanne
 Raamatukogu põhiülesanne on toetada trükiste, audiovisuaalsete ja muude infokandjate säilitamise ja kättesaadavaks tegemise kaudu kooli õppekava järgset õpet, arendada õpilaste iseseisva õpitöö ja teabe hankimise oskust ning lugemishuvi.
 2. peatükk RAAMATUKOGU KOGUD
 § 3. Raamatukogu kogude jagunemine
 Raamatukogu kogud jagunevad otstarbe järgi põhikoguks ja õppekirjanduse koguks.
 § 4. Põhikogu
 (1) Põhikogu on teavikute kogu, mis sisaldab üldarendavaid ning õppe- ja kasvatustegevuses vajalikke pikaajaliseks säilitamiseks mõeldud eri keeltes, liiki ja laadi teavikuid (raamatud, käsikirjad, auvised, elektroonilised teavikud jm) ning perioodikat (ajakirjad ja ajalehed).
 (2) Põhikogus võib vajadusel moodustada lugemissaali ja laenutusosakonna kogusid.
 § 5. Õppekirjanduse kogu
 Õppekirjanduse kogu on «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse» § 15 lõike 2 alusel Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud põhikooli riikliku õppekava, põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava ja gümnaasiumi riikliku õppekava täitmiseks vajalike teavikute kogu, mille moodustavad õpikud ning õppematerjalide komplektid (õpetajaraamat, auvis jms).
 3. peatükk TEAVIKUTE HANKIMINE EHK KOMPLEKTEERIMINE
 § 6. Komplekteerimise alused
 Kogud komplekteerib raamatukoguhoidja kooskõlastatult kooli direktori, kooli õppenõukogu ning klassi- ja aineõpetajatega.
 § 7. Põhikogu komplekteerimine
 (1) Põhikogu komplekteeritakse jooksva komplekteerimise korras kirjastamisega ning raamatuleviga tegelevate isikute ja asutuste tellimiskataloogide ja -nimekirjade alusel ning ostude ja annetuste teel.
 (2) Järelkomplekteerimine toimub paralleelselt jooksva komplekteerimisega.
 (3) Põhikogu teavikute tellimuse koostab raamatukoguhoidja kooskõlastatult klassi- ja aineõpetajatega ning kinnitab kooli direktor.
 § 8. Ajakirjade ja ajalehtede tellimine
 (1) Ajakirjad ja ajalehed tellitakse raamatukogusse ajakirjandusleviga tegelevate isikute ja asutuste kaudu.
 (2) Ajakirjade ja ajalehtede tellimuse koostab raamatukoguhoidja ning kinnitab kooli direktor.
 (3) Ajakirjade ja ajalehtede tellimisel lähtutakse sellest, et põhikooliastmel oleks õpilasele raamatukogus eestikeelsetest ajakirjadest tagatud vähemalt kahe nimetuse lasteajakirja ning gümnaasiumiastmes vähemalt kahe nimetuse keele- või kultuuriajakirja kättesaadavus.
 § 9. Õppekirjanduse kogu komplekteerimine
 (1) Õppekirjanduse kogu komplekteerimisel lähtutakse kooli õppekavast, Eesti Hariduse Infosüsteemi õppekirjanduse alamregistrist, klassi- ja aineõpetajate ettepanekutest ning kooli eelarvelistest vahenditest ja võimalustest.
 (2) Õpiku eksemplaride arvu määramisel tuleb arvestada suurimat õpilaste ja vastava aine õpetajate arvu 3–6 aasta jooksul.
 (3) Õppekirjandus komplekteeritakse eelkomplekteerimise korras kirjastamisega tegelevate isikute ja asutuste kataloogide ja raamatuleviga tegelevate isikute ja asutuste nimekirjade alusel.
 (4) Vajadusel täiendatakse kogusid jooksva või järelkomplekteerimise teel.
 (5) Õppekirjanduse kogu teavikute tellimuse koostab raamatukoguhoidja kooskõlastatult klassi- ja aineõpetajatega ning selle kinnitab kooli direktor.
 § 10. Komplekteerimise kajastamine
 (1) Raamatukogu kogude komplekteerimist kajastavad eelkomplekteerimise kataloogid või nimestikud, jooksva komplekteerimise nimestikud ja järelkomplekteerimise nimestikud.
 (2) Tellimuste andmebaasis või komplekteerimise nimestikes ja kataloogides on teaviku kohta järgmised andmed:
 1) teaviku autor;
 3) köide;
 4) kirjastus;
 5) ilmumisaeg;
 6) tellitud teavikute arv;
 7) komplekteerimise allikas.
 (3) Saabunud teavikud kustutatakse tellimuste nimestikust või andmebaasist, mida korrastatakse vähemalt kord kvartalis.
 (4) Automatiseeritud raamatukogudes tehakse tellimuste andmebaasist vähemalt kord nädalas koopia.
 § 11. Vastuvõtmine saatedokumendi alusel
 (1) Raamatukokku saabunud teavikud võetakse vastu saatedokumendi alusel. Saatedokumendil tähistatakse rahalisele arvestusele kuuluvad teavikud. Rahaliselt mitte arvele võetavate teavikute (ajalehed, ajakirjad jm) saabumise üle peetakse raamatukogus eraldi arvestust.
 (2) Töövihikuid, tööraamatuid ja töölehti rahaliselt arvele ei võeta ning nende soetamiseks kulutatud raha kantakse kuludesse.
 (3) Saadetise vastuvõtmisel võrdleb raamatukoguhoidja saadetist saatedokumendiga.
 (4) Ühe aktiga võetakse vastu samal viisil hangitud (ostetud, annetatud, asendatud, üleantud, vahetatud) teavikud.
 § 12. Saatedokumendita saabunud teavikute vastuvõtmine
 (1) Saatedokumendita saabunud teavikud (annetused, kingitused jms) hinnatakse rahaliselt ja koostatakse vastuvõtuakt kahes eksemplaris, millest üks jääb raamatukokku ja teine antakse raamatupidamise eest vastutavale isikule.
 1) akti number;
 2) teavikute üleandja andmed;
 3) eksemplaride arv;
 4) teavikute kogumaksumus (summa).
 (3) Saatedokumendita saabunud teavikute vastuvõtuakti juurde kuuluvas nimekirjas tuuakse iga saatedokumendita saabunud nimetuse autor, pealkiri, eksemplaride arv, hind ja summa.
 (4) Saatedokumendita saabunud teavikute hinna määrab raamatukoguhoidja vastavalt nende turuhinnale.
 § 13. Saatedokumentide numeratsioon
 Raamatukogul on oma saatedokumentide numeratsioon (hulgiarvestusraamatu rea number) kalendriaasta piires eraldi põhikogu ja õppekirjanduse kogu osas.
 § 14. Arvestuse alused
 (1) Raamatukogu peab eraldi arvestust põhikogu ja õppekirjanduse kogu suuruse, koostise, rahalise väärtuse ja nendes tehtud muudatuste kohta. Arvestust peetakse kõigi raamatukogusse saabunud ja sealt kustutatud teavikute kohta.
 (2) Põhikogu osas peetakse teavikute hulgi-, üksik- ning rahalist arvestust.
 (3) Õppekirjanduse kogu osas peetakse teavikute hulgi- ja rahalist arvestust.
 (4) Ajakirju, ajalehti, kiiresti aeguvaid teavikuid, reklaamtrükiseid ning õpilastele igapäevaseks õppetöös kasutamiseks mõeldud töövihikuid, töölehti ja tööraamatuid rahaliselt arvele ei võeta ning nende hankimiseks kulutatud raha kantakse kuludesse.
 (5) Arvestuse alusel viiakse läbi inventuur, koostatakse statistikaaruanded ja analüüsitakse töötulemusi.
 (6) Raamatukogu teavikute hinna sisse ei kuulu töötlemis-, posti- ja transpordikulud.
 2. jagu Hulgiarvestus
 § 15. Hulgiarvestuse alused
 (1) Kogude suuruse, rahalise väärtuse ja neis tehtud muudatuste kohta peetakse hulgiarvestust.
 (2) Juurde tulnud ja kustutatud teavikute ning kogude hetkeseisu kohta peetakse eraldi hulgiarvestust.
 (3) Jooksval aastal lisandunud teavikute nimetuste arvestust peab raamatukogu põhikogu ja õppekirjanduse kogu osas eraldi.
 (4) Automatiseeritud raamatukogus tehakse kogude andmebaasist vähemalt kord nädalas koopia.
 § 16. Põhikogu hulgiarvestus
 (1) Põhikogu teavikute hulgiarvestust peetakse hulgiarvestusraamatus arvuliselt, laadi, liigi, keele alusel ja rahaliselt. Auviste ja elektrooniliste teavikute üle liigi ja keele alusel arvestust ei peeta.
 (2) Hulgiarvestusraamatusse kantakse saatedokumentide ja aktide alusel kõik saadud ja kustutatud teavikud, iga dokument omaette järjekorranumbriga eraldi real.
 (3) Ajakirju arvestatakse raamatukogus aastakäikude kaupa. Ajalehtede hulgiarvestust ei peeta.
 § 17. Õppekirjanduse kogu hulgiarvestus
 Õppekirjanduse kogu teavikute hulgiarvestust peetakse arvuliselt ja rahaliselt õppeainete või klasside kaupa õpikukogu summaararvestusraamatus või automatiseeritud raamatukogu andmebaasis.
 3. jagu Üksikarvestus
 § 18. Üksikarvestus automatiseeritud raamatukogus
 Automatiseeritud raamatukogu andmebaasis registreeritakse kõik rahaliselt arvele võetud teavikud ja kojulaenutatav perioodika. Iga arvele võetud teavik saab vöötkoodi või inventarinumbri.
 § 19. Põhikogu üksikarvestus automatiseerimata raamatukogus
 (1) Automatiseerimata raamatukogus peetakse põhikogu teavikute üksikarvestust inventariraamatus, milles registreeritakse kõik rahaliselt arvel olevad teavikud (raamatud, noodi- ja kartograafiaväljaanded, kunstitrükised, tehnikakirjanduse erilaadid jms).
 (2) Auvised registreeritakse eraldi inventariraamatus. Inventarinumbrile lisatakse täht A (näiteks 2345-A), märgitakse auvise hind. Auviseid ei arvestata liigi ega keele alusel.
 (3) Inventariraamatu täitmisel antakse igale saabunud eksemplarile oma inventarinumber. Ajakirjade ja ajalehtede komplekte, kiiresti aeguvaid ja reklaamtrükiseid ei inventeerita.
 (4) Inventarinumber on eksemplari unikaalne number ja seda ei kasutata uuesti ka pärast inventeeritud teaviku kustutamist.
 (5) Kui raamatukogus on mitu kogu, mille kohta peetakse eraldi arvestust, lisatakse inventarinumbrile kogu tunnus (näiteks L – lugemissaal, P – põhikogu).
 § 20. Õppekirjanduse kogu üksikarvestus automatiseerimata raamatukogus
 Õppekirjanduse kogu osas üksikarvestust ei peeta.
 4. jagu Mõõtühikud ja arvestusüksused
 § 21. Mõõtühikud
 (1) Teavikuid arvestatakse raamatukogus mõõtühikutega arvestusüksustes. Arvestusüksuse määrab mõõtühik.
 (2) Mõõtühikud on:
 1) nimetus – iga omaette tiitliga teavik. Uue nimetusena arvestatakse kordustrükke ja mitmeköitelise teose iga köidet. Ajakirjade mõõtühikud on nimetus ja aastakäik, ajalehtedel nimetus;
 2) eksemplar – iseseisev teavik, mis on koondatud ühtede kaante vahele (ümbrisesse) ja moodustab terviku;
 3) laudimeeter – UNESCO soovitatud raamatukogustatistika rahvusvaheline mõõtühik. Üks laudimeeter on ühe meetri pikkune, keskmiselt 26 cm sügav ja 37 cm kõrge ning mahutab keskmiselt 33–40 köidet raamatuid või 14 köidet ajakirju.
 § 22. Arvestusüksused
 (1) Raamatukogu arvestusüksus on üksikteaviku eksemplar või nimetus või teavikute komplekt (plaat, kassett, filmirull). Kui diapositiivide sari on omaette karbis (komplektis), arvestatakse seda ühe üksusena. Kui materjal moodustab terviku, mida laenutatakse koos (näiteks irdlisaga raamat), arvestatakse seda ühe üksusena.
 (2) Arvestusüksused on:
 1) raamat – raamatud (vähemalt 49-leheküljelised trükised), brošüürid (5–48-leheküljelised mitteperioodilised trükised), köidetud kaardid, noodid, partituurid;
 2) ajakiri – sama pealkirja all regulaarselt ilmuv perioodikaväljaanne, mille ilmumise lõpp ei ole kindlaks määratud ja üksiknumbrid on jooksvalt numereeritud ja dateeritud;
 3) ajaleht – perioodikaväljaanne, mille numbrid on kronoloogiliselt või järjenumbriliselt loendatud ja mis ilmub tavaliselt vähemalt kord nädalas. Ta on sama päistiitliga, kaaneta, trükitud ajalehepaberile ja tavaliselt A3 formaadis (297 mm×420 mm) või suurem;
 4) käsikiri – käsitsi, kirjutusmasinal või personaalarvutil kirjutatud originaaldokument;
 5) auvis – spetsiaalseadme abil kuulmis- või nägemismeelega tajutava info kandja:
 – audiaalteavik – heliplaat, -lint, -kassett, laserplaat;
 – visuaalteavik – diapositiiv ja -film, kileleht;
 – kombineeritud auvis – helifilm, videokassett;
 6) elektrooniline teavik – CD-ROM, magnetketas ja -lint;
 7) muu teavik – raamatukogus olev teavik, mida eespool ei ole nimetatud, näiteks mängud, pisitrükised, pimedate raamatud jm.
 § 23. Teavikute kustutamise alused
 (1) Aegunud, lagunenud ja liigsel arvul teavikud kustutatakse kogudest ja andmebaasist või kataloogist akti alusel, kuhu kantakse ühel ja samal põhjusel (aegunud, lagunenud, lugejate poolt kaotatud jne) ning ühest ja samast kogust (õppekirjanduse või põhikogust) kustutatud teavikud.
 (2) Õpikud kustutatakse nende lagunemisel, kaotamisel või kustutamisel Eesti Hariduse Infosüsteemi õppekirjanduse alamregistrist.
 (3) Lõikes 2 nimetatud õppekirjanduse alamregistrist kustutatud õpikutest jäetakse õppekirjanduse kogusse soovi korral näidiseksemplarid.
 (4) Kustutusakt koostatakse kahes eksemplaris, millest üks jääb raamatukogule ja teine raamatupidamise eest vastutavale isikule.
 (5) Kustutusaktid kinnitab kooli direktor.
 § 24. Kustutusakti täitmine
 (1) Nii põhikogu kui ka õppekirjanduse kogu kustutusaktide numeratsioon algab number ühest ja jätkub aastast aastasse.
 3) kustutatud teavikute hind ja kogumaksumus;
 5) akti koostaja ja komisjoniliikmete allkirjad.
 (3) Teavikud jaotatakse kustutusaktis arvuliselt, liigi ja keele alusel, auvised, elektroonilised ja muud teavikud – laadide kaupa arvuliselt.
 (4) Põhikogust kustutatud teavikute nimekirjas esitatakse kustutatud teaviku autor, pealkiri, köite number, ilmumisaasta, vöötkoodi- või inventarinumber, keel ja hind.
 (5) Õppekirjanduse kogust kustutatud teavikute nimekirjas esitatakse kustutatud teaviku autor, pealkiri, köite number, ilmumisaasta, eksemplaride arv, ühe eksemplari hind ja kogusumma.
 § 25. Kaotatud ja rikutud teavikud
 (1) Raamatukogu peab arvestust lugejate poolt kaotatud ja rikutud ning asendatud või rahas kompenseeritud teavikute üle lugejate poolt asendatud teavikute arvestusvihikus või automatiseeritud raamatukogu andmebaasis.
 (2) Kaotatud ja rikutud teaviku kohta koostatakse kustutusakt, asenduseks saadud teaviku kohta vastuvõtuakt.
 (3) Parandused teaviku kustutamise kohta tehakse kogude andmebaasis või inventariraamatus ning kataloogis või õppekirjanduse kogu summaararvestuse raamatus, kus teavik on registreeritud.
 (4) Teaviku rahalise kompenseerimise kohta annab raamatukogu lugejale kviitungi, laekunud raha antakse üle raamatupidamisele ning seda kasutatakse raamatukogu kogude komplekteerimiseks.
 § 26. Teavikute tarbetud eksemplarid
 Teavikute üleliigsed või vähekasutatavad eksemplarid võib raamatukogu tasuta jagada või üle anda teistele koolidele või raamatukogudele või võõrandada juriidilistele või füüsilistele isikutele teavikute kokkuleppehinnaga.
 § 27. Ajakirjad ja ajalehed
 Ajakirjade ja ajalehtede hoiuaja otsustab iga raamatukogu vastavalt oma võimalustele. Ajalehtede ja ajakirjade eemaldamisel kogudest akti ei koostata.
 § 28. Inventuuri läbiviimine
 (2) Raamatukogu suletakse inventuuri ajaks.
 (3) Inventuuri läbiviimiseks moodustab kooli direktor komisjoni.
 (4) Inventuuri käigus kontrollivad komisjoni liikmed kõigi teavikute olemasolu raamatukogus. Selleks võrreldakse kohalolevaid teavikuid ja laenutusdokumentidesse kantud andmeid inventuuriraamatute ning arvestuskataloogide ja -kartoteekidega või andmebaasidega.
 § 29. Inventuuriakt
 (1) Inventuuri lõppemisel koostab komisjon akti kahes eksemplaris, millele lisatakse puuduvate teavikute nimekiri. Akti üks eksemplar jääb raamatukogule, teine antakse raamatupidamise eest vastutavale isikule. Inventuuriakti kinnitab kooli direktor.
 § 30. Puuduvad teavikud
 Puuduvate teavikute kustutamise otsustab kooli direktor.
 1. jagu Teavikute töötlemine automatiseerimata raamatukogus
 § 31. Põhikogu teavikute raamatukogunduslik töötlemine
 (1) Põhikogu teavikute raamatukogunduslik töötlemine on liigitamine, kataloogimine, paigutusindeksi määramine ja tehniline töötlemine.
 (2) Põhikogu teavikud liigitatakse Eesti kooliraamatukogude jaoks välja töötatud lihtsustatud UDK liigitustabeli alusel.
 (3) Automatiseerimata raamatukogus koostatakse iga teaviku kohta kataloogimisreeglite alusel tähestikkataloogi põhikaart, täiendkirje või -kirjed, liigikataloogi kaart või kaardid.
 (4) Tähestikkataloogi põhikaardi vasakusse ülanurka kirjutatakse kohaviit, kirje lõppu täiendkirjed, paremasse alanurka täielik indeks, põhikaardi pöördele inventarinumber või -numbrid.
 (5) Kohaviit koosneb paigutusindeksist ja autorimärgisest ning see märgitakse kataloogikaardi vasakusse ülanurka, teaviku tiitellehele ja väliskaanele, heliplaatidel esikülje etiketile, CD-ROMidel ja laserplaatidel voldiku tagaküljele, audio- ja videokassettidel kassetile, diapositiividel, filmidel jms pakendi etiketile.
 (6) Autorimärgis määratakse kasutusel olevate autoritabelite alusel.
 (7) Liigikataloogi kaardi vasakusse alanurka kirjutatakse kataloogiindeks.
 (8) Tähestikkataloogi täiendkirje ja liigikataloogi jaoks dubleeritakse kaardid põhikaardi alusel.
 § 32. Põhikogu teavikute tehniline töötlemine
 (1) Automatiseerimata raamatukogu põhikogu teavikute tehniline töötlemine on tembeldamine või inventarinumbri ja kohaviida märkimine, raamatutasku ja raamatukaardi vormistamine ning autorimärgise teavikule märkimine.
 (2) Teavikud tembeldatakse raamatukogu templiga ja varustatakse inventarinumbriga. Templi jäljend lüüakse ja inventarinumber kirjutatakse raamatu tiitellehe pöördele, 17. lehekülje vasakusse nurka teksti alla ja irdlisadele, ajalehtedel esiküljele, ajakirjadel jms trükistel esikaane pöördele. Heliplaatidel märgitakse inventarinumber ja lüüakse templi jäljend esikülje etiketile, CD-ROMidel ja laserplaatidel voldiku tagaküljele, audio- ja videokassettidel kassetile, diapositiividel, filmidel jms pakendi etiketile. Tembeldamine ja inventarinumbri märkimine ei tohi rikkuda teaviku teksti ja illustratsioone.
 (3) Automatiseerimata raamatukogud vormistavad raamatukaardi. Raamatukaardile märgitakse raamatu kohaviit, inventarinumber, autor, pealkiri, raamatu ilmumisaasta ja hind; mitmeköitelise teose puhul kirjutatakse pealkirja järele köite number.
 (4) Raamatukaardi uuendamisel kantakse uuele kaardile eelmisel kaardil registreeritud laenutuste arv.
 § 33. Õppekirjanduse kogu teavikute tehniline töötlemine
 Õppekirjanduse kogu teavikute tehniline töötlemine on tembeldamine.
 § 34. Sisetöötunnid teavikute töötlemiseks
 2. jagu Teavikute töötlemine automatiseeritud raamatukogus
 § 35. Teavikute raamatukogunduslik töötlemine
 (3) Automatiseeritud raamatukogus märksõnastatakse põhikogu teavikud Eesti üldise märksõnastiku alusel.
 § 36. Teavikute tehniline töötlemine
 (1) Automatiseeritud raamatukogus on teavikute tehniline töötlemine tembeldamine, vöötkoodi või inventarinumbriga varustamine ja kohaviida märkimine.
 (2) Teavikud tembeldatakse raamatukogu templiga. Jäljend lüüakse raamatu tiitellehe pöördele, 17. lehekülje vasakusse nurka teksti alla ja irdlisadele, ajalehtedel esiküljele, ajakirjadel jms trükistel esikaane pöördele. Heliplaatidel lüüakse templi jäljend esikülje etiketile, CD-ROMidel ja laserplaatidel voldiku tagaküljele, audio- ja videokassettidel kassetile, diapositiividel, filmidel jms pakendi etiketile. Tembeldamine ei tohi rikkuda teaviku teksti ja illustratsioone.
 (3) Raamatu tiitellehe pöördele ja irdlisadele kirjutatakse inventari- või vöötkoodinumber.
 (4) Kohaviit koosneb paigutusindeksist ja autorimärgisest ning see märgitakse teaviku tiitellehele ja väliskaanele, heliplaatidel esikülje etiketile, CD-ROMidel ja laserplaatidel voldiku tagaküljele, audio- ja videokassettidel kassetile, diapositiividel, filmidel jms pakendi etiketile.
 (5) Autorimärgise võib määrata vastavalt kasutusel olevale automatiseeritud infootsisüsteemide võimalustele või kasutusel olevate autoritabelite alusel.
 § 37. Sisetöötunnid teavikute töötlemiseks
 9. peatükk TEAVIKUTE PAIGUTUS JA HOIDMINE
 § 38. Teavikute paigutus
 (1) Raamatukogul peavad olema eraldi ruumid lugemissaali, raamatuhoidla ning õpikute säilitamise ja parandamise jaoks.
 (7) Raamaturiiulite peavahekäik peab olema 120–140 cm, vahekäik 80–90 cm lai.
 § 39. Hoiutingimused
 (2) Kunstliku valgustuse normid raamatukogu ruumides on järgmised:
 1) päevavalguslampide puhul peab tööpinna valgustustihedus olema vähemalt 300 luksi;
 (3) Raamatukogu ruumide suhteline õhuniiskus peab olema 40–70% ning õhutemperatuur vähemalt 18 °C.
 § 40. Kogude korrastamine
 10. peatükk KATALOOGID
 § 41. Automatiseerimata raamatukogu kataloogid
 (1) Automatiseerimata raamatukogu teavikud peavad olema kajastatud kataloogides ja lugejatele kättesaadavad.
 (2) Automatiseerimata raamatukogus peavad olema järgmised kataloogid:
 1) tähestikkataloog;
 2) liigikataloog.
 (3) Automatiseerimata raamatukogu kataloogidest on võimalik teavikuid otsida:
 1) autori või pealkirja järgi;
 2) liigi järgi.
 § 42. Automatiseeritud raamatukogu kataloogid
 (1) Automatiseeritud raamatukogus peavad kõik teavikud olema kajastatud elektronkataloogis.
 (2) Automatiseeritud raamatukogu kataloogidest on võimalik teavikuid otsida:
 1) autori järgi;
 2) pealkirja järgi;
 3) laadi järgi;
 4) liigi järgi;
 5) märksõna järgi;
 6) keele järgi;
 7) ilmumisaja järgi.
 (3) Automatiseeritud raamatukogudes tehakse kogude andmebaasist vähemalt kord nädalas koopia.
 § 43. Kataloogid üleminekul automatiseerimata raamatukogult automatiseeritud raamatukogule
 Kuni elektroonilise lugejakataloogi kasutuselevõtuni peetakse paralleelselt arvutikataloogiga kaartkatalooge. Elektronkataloogi kirjeid ei dubleerita kaartkataloogis.
 1. jagu Lugejateeninduse alused
 § 44. Lugejateeninduse põhimõtted
 (1) Lugejateenindus on raamatukogu põhiülesanne ning raamatukogu on kasutajatele avatud ühe ametikohaga töötajaga raamatukogu puhul vähemalt 6 tundi, üle ühe ametikohaga töötajaga raamatukogu puhul vähemalt 8 tundi koolipäeva jooksul. Lahtiolekuajad peavad olema fikseeritud ning nähtavad kõigile külastajatele. Lahtioleku aegade määramisel arvestatakse sellega, et raamatukogu oleks võimalik külastada ka pärast õppetundide lõppu.
 (2) Raamatukogu teenindab kõiki antud kooli õpilasi, pedagooge ja teisi töötajaid ning vanemaid, välja arvatud lugejad, kellelt on võetud vastavalt raamatukogu kasutamiseeskirjale raamatukogu kasutamise õigus.
 (4) Raamatukogu põhiteenused – teavikute kohalkasutus ja kojulaenutus – on tasuta. Eriteenused – kopeerimine, printimine – võivad olla tasulised. Eriteenuste eest võetava tasu suuruse määrab ja kinnitab direktor.
 (5) Õpilaste tekitatud ainelise kahju hüvitab õpilane või tema vanem vastavalt kooli kehtestatud korrale. Tagastamata (kaotatud) või rikutud teavikud on raamatukogu kasutaja kohustatud asendama samade või raamatukogu poolt võrdväärseks tunnistatud teavikutega või tasuma nende turuväärtuse. Täpsemalt nähakse hüvituskord ette raamatukogu kasutamiseeskirjas.
 (6) Automatiseeritud raamatukogus tehakse lugejate andmebaasist vähemalt kord nädalas koopia.
 2. jagu Lugejate registreerimise alused
 § 45. Lugejate registreerimine
 (2) Pedagoogid ja teised töötajad ning vanemad registreeritakse lugejaks isikut tõendava dokumendi alusel.
 (3) Lugejad taasregistreeritakse alates iga aasta 1. septembrist. Lugejate andmed kontrollitakse ja täpsustatakse ning tehakse vajalikud parandused lugejate andmebaasis või lugejakaardil ja registreerimisvihikus. Võlglasi ümber ei registreerita.
 § 46. Lugejate elektroonilisse andmebaasi või lugejakaardile kantavad andmed
 (1) Lugejate elektroonilises andmebaasis või lugejakaardil on järgmised andmed õpilase kohta:
 2) klass;
 5) telefon.
 (2) Lugejate elektroonilises andmebaasis või lugejakaardil on järgmised andmed pedagoogi ja teise töötaja ning vanema kohta:
 4) telefon.
 § 47. Registreerimisvihik
 Automatiseerimata raamatukogus kasutatakse lisaks lugejakaardile registreerimisvihikut, kus lugeja kohta on järgmised andmed:
 1) registreerimise kuupäev ja number;
 3) klass (õpilastel);
 § 48. Lugejakaart
 (1) Õpilaste lugejakaardid järjestatakse kartoteegis klasside või õpperühmade kaupa.
 (2) Pedagoogide ja teiste töötajate ning vanemate lugejakaardid järjestatakse kartoteegis tähestikulises järjekorras.
 3. jagu Kojulaenutus
 § 49. Põhikogu teavikute kojulaenutus
 (1) Põhikogust võib lugeja laenata teavikuid koju tähtajani, mis on märgitud raamatukogu kasutamiseeskirjas.
 (2) Põhikogust ei laenutata välja teavikuid, mis on mõeldud kohapeal lugemiseks (lugemissaali raamatud, teatmeraamatud, entsüklopeediad), uusi ajakirju ja ajalehti, eriti väärtuslikke ja haruldasi ainueksemplare, v.a raamatukogu kasutamiseeskirjaga määratud juhtudel ja korras.
 (4) Tagastustähtaja ületamise eest võib lugejale määrata viivise vastavalt raamatukogu kasutamiseeskirjale. Viivise võtmise korral on raamatukogu kohustatud andma lugejale kviitungi viivise suuruse ja tasumise kohta. Viivistest laekunud raha antakse üle raamatupidamisele ning seda kasutatakse raamatukogu kogude komplekteerimiseks.
 (5) Raamatukogu kasutamiseeskirja rikkunud lugejalt võib raamatukogu kasutamiseeskirjaga määratud korras raamatukogu kasutamisõiguse ära võtta.
 (6) Laenutusi võib vormistada kahel viisil:
 1) raamatukaardile märgitakse raamatu laenutamise kuupäev või tagastustähtaeg ning lugeja registreerimisnumber või nimi; raamatukaart (-kaardid) pannakse lugejakaardi vahele;
 2) iga laenutatud teaviku kohta kantakse lugejakaardile laenutamise kuupäev või tagastustähtaeg, inventari- (eksemplari-) number, liik, autor, pealkiri (võib lühendada), köite või ande number, ajakirjal aasta ja number; lugeja annab laenutuse kohta allkirja; raamatukaardile märgitakse tagastustähtaeg ja lugeja registreerimisnumber; raamatukaart pannakse lugejakaardi vahele.
 § 50. Õppekirjanduse kogu teavikute laenutus
 (1) Õppekirjanduse kogust laenutatakse teavikuid kolmel viisil:
 1) individuaalselt õpilasele;
 (2) Aine- või klassikomplektina laenutatud õppekirjanduse eest vastutab vastavalt aineõpetaja või klassijuhataja, kes korraldab õpikute õpilaste kasutusse andmise ja raamatukogule tagastamise.
 (3) Õppekirjanduse kogu teavikutest jääb raamatukogusse igast nimetusest üks eksemplar, mis on mõeldud kohapeal kasutamiseks.
 (4) Õppe- ja kasvatustegevuses pidevalt kasutusel olev kirjandus ja muud infokandjad antakse vajadusel vastavasse õppekabinetti, kus nende kasutamise ja säilitamise eest vastutab vastava õppe- või ainekabineti juhataja.
 (5) Õppe- või ainekabinetti antud põhifondi teavikud tagastatakse või pikendatakse nende laenutust iga õppetsükli lõpus.
 (6) Õppekirjanduse tagastamine õppetsükli või õppeaasta lõpul toimub raamatukogu poolt määratud korra alusel ning sätestatakse raamatukogu kasutuseeskirjas.
 § 51. Kojulaenutus automatiseeritud raamatukogus
 (1) Automatiseeritud raamatukogus registreeritakse laenutus laenutuste andmebaasis. Laenutamise käigus on andmebaasist võimalik saada teavet teaviku asukoha (lugemissaalis, õppekirjanduse kogus, põhikogus, välja laenutatud), teaviku laenutanud lugeja ja tagastamise tähtaja kohta.
 (2) Tagastatud teavikud kustutatakse laenutuste andmebaasist. Tagastamise käigus saadakse andmebaasist teavet, kas teaviku tagastamine on hilinenud.
 (3) Automatiseeritud raamatukogus tehakse laenutuste andmebaasist vähemalt kord nädalas koopia.
 4. jagu Kohalkasutus
 § 52. Kohalkasutuse alused
 (3) Teavikute kohalkasutust raamatukogu andmebaasis või lugejakaardil ei registreerita.
 (5) Raamatukogu külastuseks loetakse ka kohalkasutus. Külastused registreeritakse statistikalehel.
 5. jagu Lugejateeninduse arvestus
 § 53. Lugejateeninduse arvestuse alused
 1) täiskasvanud (pedagoogid ja teised töötajad, vanemad ning 10.–12. klassi õpilased);
 2) lapsed (1.–9. klassi õpilased).
 (3) Põhikogu ja õppekirjanduse kogu laenutusi arvestatakse eraldi.
 (4) Põhikogu laenutusi arvestatakse arvuliselt ja teaviku laadi (raamatud ja perioodika) järgi, raamatute laenutusi ka keelte järgi. Eraldi arvestust peetakse 1.–9. klassi õpilastele laenutatud teavikute, ilu- ja lastekirjanduse laenutuste kohta.
 (5) Õppekirjanduse kogu laenutusi arvestatakse arvuliselt.
 (6) Laenutusüksuseks on teavikute hulgiarvestuse üksused.
 (7) Külastusena arvestatakse lugeja käiku raamatukogusse, osalemist raamatukogu korraldatud üritustel, kohallaenutust lugemissaalis, samuti laenutustähtaja pikendamist telefoni või elektronposti teel. Külastusi võib registreerida valikstatistika abil.
 (8) Automatiseeritud raamatukogus tehakse lugejateeninduse statistikast vähemalt kord nädalas koopia.
 § 54. Lugejateeninduse arvestuse pidamine
 (1) Automatiseerimata raamatukogus peetakse jooksva päeva arvestust statistikalehel. Päeva kokkuvõte kantakse raamatukogupäevikusse.
 (2) Iga kuu lõpul tehakse raamatukogupäevikus kokkuvõtted.
 (3) Iga statistilise aruandeperioodi lõpus tehakse raamatukogupäevikus kokkuvõtted põhinäitajatest koos eelmise aasta võrdlusandmetega.
 (4) Automatiseeritud raamatukogus peetakse lugejate, külastuste ja laenutuste arvestust elektrooniliselt.
 § 55. Teatme- ja infoteeninduse korralduse alused
 (2) Raamatukogu teatmestusse kuuluvad kõik raamatukogus olevad teatmeteosed, kataloogid, kartoteegid ja andmebaasid.
 (3) Lugeja esitab infopäringu suuliselt või kirjalikult. Teadis antakse lugejale sobivas vormis (suuliselt või kirjalikult).
 § 56. Arhiivi korraldamise alused
 (2) Raamatukogu arhiiv korraldatakse arhiiviseaduse ja Vabariigi Valitsuse 29. detsembri 1998. a määrusega nr 308 kinnitatud «Arhiivieeskirja» nõuete ja korra kohaselt.
 § 57. Säilitatavad dokumendid ja säilitusaeg
 1) käskkirjad;
 2) raamatukogu tööd korraldavad omavalitsus- ja riigiasutuste dokumendid;
 3) tööplaanid ja -aruanded;
 4) põhikogu inventariraamatud;
 5) põhikogu hulgiarvestusraamatud;
 6) inventuuriaktid.
 2) õppekirjanduse kogu saatelehed ja kustutusaktid;
 3) põhikogu saatelehed ja kustutusaktid.
 § 58. Raamatukogu töötajad ja nende vastutus
 (1) Raamatukoguhoidja peab omama erialast haridust või kutsestandardi «Raamatukoguhoidja III, IV ja V» kutsekvalifikatsiooni vähemalt III taset.
 (3) Mitme töötajaga raamatukogus võib kooli direktor (juhataja) nimetada ühe töötaja raamatukogu juhatajaks.
 § 59. Finantseerimise alused
 (1) Õppekirjanduse kogu soetamise kulud kaetakse «Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses» sätestatud alustel.
 16. peatükk RAKENDUSSÄTE


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 10.2.2012
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 37/60
 RICHTLINIE 2012/2/EU DER KOMMISSION
 vom 9. Februar 2012
 zur Änderung der Richtlinie 98/8/EG des Europäischen Parlaments und des Rates zwecks Aufnahme der Wirkstoffe Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid und basisches Kupfercarbonat in Anhang I
 (Text von Bedeutung für den EWR)
 DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION —
 gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
 gestützt auf die Richtlinie 98/8/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. Februar 1998 über das Inverkehrbringen von Biozid-Produkten (1), insbesondere auf Artikel 16 Absatz 2 Unterabsatz 2,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Mit der Verordnung (EG) Nr. 1451/2007 der Kommission vom 4. Dezember 2007 über die zweite Phase des Zehn-Jahres-Arbeitsprogramms gemäß Artikel 16 Absatz 2 der Richtlinie 98/8/EG des Europäischen Parlaments und des Rates über das Inverkehrbringen von Biozid-Produkten (2) wurde die Liste der Wirkstoffe festgelegt, die im Hinblick auf ihre mögliche Aufnahme in Anhang I, IA oder IB der Richtlinie 98/8/EG bewertet werden sollen. Diese Liste umfasst Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid und basisches Kupfercarbonat zur Verwendung in der in Anhang V der Richtlinie definierten Produktart 8 „Holzschutzmittel“.
 (2)
 Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid und basisches Kupfercarbonat wurden gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1451/2007 in Einklang mit Artikel 11 Absatz 2 der Richtlinie 98/8/EG im Hinblick auf die Verwendung in der Produktart 8 beurteilt.
 (3)
 Frankreich wurde zum berichterstattenden Mitgliedstaat benannt und legte der Kommission gemäß Artikel 14 Absätze 4 und 6 der Verordnung (EG) Nr. 1451/2007 am 10. Mai 2007 in Bezug auf Kupfer(II)-oxid, am 19. Februar 2008 in Bezug auf Kupfer(II)-hydroxid sowie am 10. Mai 2007 und 19. Februar 2008 in Bezug auf basisches Kupfercarbonat den jeweiligen Bericht der zuständigen Behörde zusammen mit Empfehlungen vor.
 (4)
 Die Mitgliedstaaten und die Kommission haben die Berichte der zuständigen Behörde geprüft. Das Ergebnis dieser Überprüfung wurde gemäß Artikel 15 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1451/2007 am 22. September 2011 im Ständigen Ausschuss für Biozid-Produkte in einem Bewertungsbericht festgehalten.
 (5)
 Auf der Grundlage der Bewertungen kann davon ausgegangen werden, dass als Holzschutzmittel verwendete Biozid-Produkte, die Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid oder basisches Kupfercarbonat enthalten, die Anforderungen gemäß Artikel 5 der Richtlinie 98/8/EG erfüllen. Daher sollten Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid und basisches Kupfercarbonat in Anhang I der Richtlinie aufgenommen werden.
 (6)
 Auf Unionsebene wurden nicht alle möglichen Verwendungszwecke bewertet. Deshalb sollten die Mitgliedstaaten die Verwendungszwecke oder Expositionsszenarios und die Risiken für die Bevölkerungsgruppen und die Umweltkompartimente bewerten, die bei der Risikobewertung auf Unionsebene nicht in repräsentativer Weise berücksichtigt wurden, und bei Erteilung der Produktzulassungen dafür sorgen, dass geeignete Maßnahmen getroffen bzw. spezielle Auflagen vorgesehen werden, um die festgestellten Risiken auf ein vertretbares Maß zu begrenzen.
 (7)
 Angesichts der festgestellten Risiken für die menschliche Gesundheit erscheint es angemessen vorzuschreiben, dass für Produkte, die Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid oder basisches Kupfercarbonat enthalten und die für eine industrielle Verwendung zugelassen wurden, sichere Betriebsverfahren aufzustellen sind und dass diese Produkte nur mit einer geeigneten persönlichen Schutzausrüstung zu verwenden sind, sofern im Antrag auf Produktzulassung nicht nachgewiesen wird, dass die Risiken für industrielle Anwender auf andere Weise auf ein vertretbares Maß reduziert werden kann.
 (8)
 Kupfer(II)-hydroxid und basisches Kupfercarbonat wurden außerdem in Bezug auf die Verwendung im Tauchverfahren bewertet und sollten angesichts der festgestellten Risiken für die menschliche Gesundheit nur dann für diesen Verwendungszweck zugelassen werden, wenn Daten vorgelegt werden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls durch die Anwendung von geeigneten Risikominderungsmaßnahmen die Anforderungen von Artikel 5 und Anhang VI erfüllt. Für Kupfer(II)-oxid wurde die Verwendung im Tauchverfahren nicht geprüft, so dass nach dem Erwägungsgrund 6 Produkte nur dann für einen solchen Verwendungszweck zugelassen werden können, wenn der zulassende Mitgliedstaat ihn prüft.
 (9)
 Bei Holz, das mit Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid oder basischem Kupfercarbonat behandelt wurde und für Konstruktionen im Freien in der Nähe von oder über Wasser vorgesehen ist („Brücken“-Szenario in Anwendungsklasse 3 nach OECD-Definition (3)), wurden unannehmbare Risiken für die Umwelt festgestellt. Bei der Verwendung von behandeltem Holz in Kontakt mit Süßwasser (Anwendungsklasse 4b nach OECD-Definition) wurden für basisches Kupfercarbonat und Kupfer(II)-oxid unannehmbare Risiken für die Umwelt festgestellt. Es empfiehlt sich daher vorzuschreiben, dass Produkte nur dann für die Behandlung von für diese Verwendungszwecke bestimmtes Holz zugelassen werden, wenn Daten vorgelegt werden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls unter Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen die Anforderungen von Artikel 5 und Anhang VI der Richtlinie 98/8/EG erfüllt. Für Kupfer(II)-hydroxid wurde die Verwendung bei Holz in Kontakt mit Süßwasser nicht geprüft, so dass nach dem Erwägungsgrund 6 Produkte nur dann für einen solchen Verwendungszweck zugelassen werden können, wenn der zulassende Mitgliedstaat ihn prüft.
 (10)
 Angesichts der festgestellten Risiken für die Umweltkompartimente Wasser und Boden empfiehlt es sich vorzuschreiben, dass frisch behandeltes Holz nach der Behandlung unter einer Abdeckung und/oder auf undurchlässigem, hartem Untergrund gelagert werden muss und dass etwaige Verluste bei der Anwendung von Produkten, die als Holzschutzmittel verwendet werden und Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid oder basisches Kupfercarbonat enthalten, zwecks Wiederverwendung oder Beseitigung aufgefangen werden müssen.
 (11)
 Die Bestimmungen dieser Richtlinie sollten in allen Mitgliedstaaten gleichzeitig angewendet werden, damit die Gleichbehandlung aller Biozid-Produkte, die den Wirkstoff Kupfer(II)-oxid, Kupfer(II)-hydroxid oder basisches Kupfercarbonat enthalten, auf dem EU-Markt gewährleistet und das ordnungsgemäße Funktionieren des Marktes für Biozid-Produkte im Allgemeinen erleichtert wird.
 (12)
 Vor der Aufnahme eines Wirkstoffs in Anhang I der Richtlinie 98/8/EG ist eine angemessene Frist einzuräumen, damit die Mitgliedstaaten und die Betroffenen sich auf die Erfüllung der neuen Anforderungen vorbereiten können, und damit sichergestellt ist, dass die Antragsteller, die Unterlagen eingereicht haben, die volle zehnjährige Datenschutzfrist nutzen können, die gemäß Artikel 12 Absatz 1 Buchstabe c Ziffer ii der Richtlinie 98/8/EG zum Zeitpunkt der Aufnahme anläuft.
 (13)
 Nach der Aufnahme ist den Mitgliedstaaten eine angemessene Frist für die Umsetzung von Artikel 16 Absatz 3 der Richtlinie 98/8/EG einzuräumen.
 (14)
 Die Richtlinie 98/8/EG ist daher entsprechend zu ändern.
 (15)
 Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Biozid-Produkte —
 HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
 Artikel 1
 Anhang I der Richtlinie 98/8/EG wird entsprechend dem Anhang der vorliegenden Richtlinie geändert.
 Artikel 2
 (1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen bis spätestens 31. Januar 2013 die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie nachzukommen.
 Sie wenden diese Bestimmungen ab dem 1. Februar 2014 an.
 Bei Erlass dieser Vorschriften nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
 (2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
 Artikel 3
 Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
 Artikel 4
 Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
 Brüssel, den 9. Februar 2012
 Für die Kommission
 Der Präsident
 José Manuel BARROSO
 (1) ABl. L 123 vom 24.4.1998, S. 1.
 (2) ABl. L 325 vom 11.12.2007, S. 3.
 (3) OECD series on emission scenario documents, Nr. 2, Emission Scenario Document for Wood Preservatives, Teil 2, S. 64.
 ANHANG
 In Anhang I der Richtlinie 98/8/EG werden die folgenden Einträge eingefügt:
 Nr.
 Gebräuchliche Bezeichnung
 IUPAC-Bezeichnung Kennnummern
 Mindestreinheit des Wirkstoffs im Biozid-Produkt in der Form, in der es in Verkehr gebracht wird
 Zeitpunkt der Aufnahme
 Frist für die Erfüllung von Artikel 16 Absatz 3 (ausgenommen Produkte mit mehr als einem Wirkstoff; bei diesen Produkten muss Artikel 16 Absatz 3 bis zu dem in der letzten Entscheidung über die Aufnahme ihrer Wirkstoffe festgesetzten Zeitpunkt erfüllt werden.)
 Aufnahme befristet bis
 Produktart
 Sonderbestimmungen (1)
 „50
 Kupferhydroxid
 Kupfer(II)-hydroxid
 EG-Nr.: 243-815-9
 CAS-Nr.: 20427-59-2
 965 g/kg
 1. Februar 2014
 31. Januar 2016
 31. Januar 2024
 8
 Bei der Prüfung eines Antrags auf Zulassung eines Produkts gemäß Artikel 5 und Anhang VI bewerten die Mitgliedstaaten erforderlichenfalls für ein bestimmtes Produkt die Verwendungszwecke oder Expositionsszenarien und die Risiken für die Bevölkerungsgruppen und die Umweltkompartimente, die bei der Risikobewertung auf EU-Ebene nicht repräsentativ berücksichtigt wurden.
 Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Zulassungen an folgende Bedingungen geknüpft sind:
 (1)
 Die Produkte werden nur dann für die Verwendung im Tauchverfahren zugelassen, wenn im Antrag auf Produktzulassung Daten vorgelegt wurden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls durch die Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen die Anforderungen von Artikel 5 und Anhang VI erfüllt.
 (2)
 Für für industrielle Zwecke zugelassene Produkte werden sichere Betriebsverfahren aufgestellt und die Produkte werden mit geeigneter persönlicher Schutzausrüstung verwendet, sofern in dem Antrag auf Produktzulassung nicht nachgewiesen werden kann, dass das Risiko für industrielle Anwender auf andere Weise auf ein vertretbares Maß reduziert werden kann.
 (3)
 Auf Etiketten und, falls vorhanden, Sicherheitsdatenblättern von zugelassenen Produkten wird angegeben, dass frisch behandeltes Holz nach der Behandlung unter einer Abdeckung und/oder auf undurchlässigem, hartem Untergrund gelagert werden muss, um direktes Austreten in den Boden oder in Gewässer zu verhindern, und dass etwaige Verluste bei der Anwendung des Produkts zwecks Wiederverwendung oder Beseitigung aufgefangen werden müssen.
 (4)
 Produkte dürfen nur dann für die Behandlung von Holz zugelassen werden, das für Konstruktionen im Freien in der Nähe von oder über Wasser verwendet wird, wenn Daten vorgelegt werden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls unter Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen den Anforderungen von Artikel 5 und von Anhang VI genügt.
 51
 Kupfer(II)-oxid
 Kupfer(II)-oxid
 EG-Nr.: 215-269-1
 CAS-Nr.: 1317-38-0
 976 g/kg
 1. Februar 2014
 31. Januar 2016
 31. Januar 2024
 8
 Bei der Prüfung eines Antrags auf Zulassung eines Produkts gemäß Artikel 5 und Anhang VI bewerten die Mitgliedstaaten erforderlichenfalls für ein bestimmtes Produkt die Verwendungszwecke oder Expositionsszenarien und die Risiken für die Bevölkerungsgruppen und die Umweltkompartimente, die bei der Risikobewertung auf EU-Ebene nicht repräsentativ berücksichtigt wurden.
 Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Zulassungen an folgende Bedingungen geknüpft sind:
 (1)
 Für für industrielle Zwecke zugelassene Produkte werden sichere Betriebsverfahren aufgestellt, und die Produkte werden mit geeigneter persönlicher Schutzausrüstung verwendet, sofern in dem Antrag auf Produktzulassung nicht nachgewiesen werden kann, dass das Risiko für industrielle Anwender auf andere Weise auf ein vertretbares Maß reduziert werden kann.
 (2)
 Auf Etiketten und, falls vorhanden, Sicherheitsdatenblättern von zugelassenen Produkten wird angegeben, dass frisch behandeltes Holz nach der Behandlung unter einer Abdeckung und/oder auf undurchlässigem, hartem Untergrund gelagert werden muss, um direktes Austreten in den Boden oder in Gewässer zu verhindern, und dass etwaige Verluste bei der Anwendung des Produkts zwecks Wiederverwendung oder Beseitigung aufgefangen werden müssen.
 (3)
 Produkte dürfen nur dann für die Behandlung von Holz, das für Konstruktionen im Freien in der Nähe von oder über Wasser verwendet wird, oder von Holz in Kontakt mit Süßwasser zugelassen werden, wenn Daten vorgelegt werden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls unter Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen den Anforderungen von Artikel 5 und von Anhang VI genügt.
 52
 Basisches Kupfercarbonat
 Kupfer(II)-carbonat, Kupfer(II)-hydroxid (1:1)
 EG-Nr.: 235-113-6
 CAS-Nr.: 12069-69-1
 957 g/kg
 1. Februar 2014
 31. Januar 2016
 31. Januar 2024
 8
 Bei der Prüfung eines Antrags auf Zulassung eines Produkts gemäß Artikel 5 und Anhang VI bewerten die Mitgliedstaaten erforderlichenfalls für ein bestimmtes Produkt die Verwendungszwecke oder Expositionsszenarien und die Risiken für die Bevölkerungsgruppen und die Umweltkompartimente, die bei der Risikobewertung auf EU-Ebene nicht repräsentativ berücksichtigt wurden.
 Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Zulassungen an folgende Bedingungen geknüpft sind:
 (1)
 Die Produkte werden nur dann für die Verwendung im Tauchverfahren zugelassen, wenn im Antrag auf Produktzulassung Daten vorgelegt wurden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls durch die Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen die Anforderungen von Artikel 5 und Anhang VI erfüllt.
 (2)
 Für für industrielle Zwecke zugelassene Produkte werden sichere Betriebsverfahren aufgestellt, und die Produkte werden mit geeigneter persönlicher Schutzausrüstung verwendet, sofern in dem Antrag auf Produktzulassung nicht nachgewiesen werden kann, dass das Risiko für industrielle Anwender auf andere Weise auf ein vertretbares Maß reduziert werden kann.
 (3)
 Auf Etiketten und, falls vorhanden, Sicherheitsdatenblättern von zugelassenen Produkten wird angegeben, dass frisch behandeltes Holz nach der Behandlung unter einer Abdeckung und/oder auf undurchlässigem, hartem Untergrund gelagert werden muss, um direktes Austreten in den Boden oder in Gewässer zu verhindern, und dass etwaige Verluste bei der Anwendung des Produkts zwecks Wiederverwendung oder Beseitigung aufgefangen werden müssen.
 (4)
 Produkte dürfen nur dann für die Behandlung von Holz, das für Konstruktionen im Freien in der Nähe von oder über Wasser verwendet wird, oder von Holz in direktem Kontakt mit Süßwasser zugelassen werden, wenn Daten vorgelegt werden, die belegen, dass das Produkt gegebenenfalls unter Anwendung geeigneter Risikominderungsmaßnahmen den Anforderungen von Artikel 5 und von Anhang VI genügt.“
 (1) Für die Umsetzung der allgemeinen Grundsätze von Anhang VI sind Inhalt und Schlussfolgerungen der Bewertungsberichte auf der folgenden Website der Kommission zu finden: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


type: wikipedia

text:
Andrew Jackson Young Jr. (nascido em 12 de março de 1932) é um político, diplomata e ativista estadunidense. Começando sua carreira como pastor protestante, Young foi um dos primeiros líderes no movimento dos direitos civis, atuando como diretor-executivo da Conferência de Liderança Cristã do Sul (SCLC) e um confidente próximo de Martin Luther King Jr. Young mais tarde se tornou ativo na política, atuando como um congressista da Georgia nos EUA, embaixador dos Estados Unidos nas Nações Unidas sob a presidência de Jimmy Carter e 55.o prefeito de Atlanta. Desde que deixou o cargo, Young fundou ou serviu em muitas organizações que trabalham em questões de políticas públicas e lobby político.
 Primeiros anos e educação
 Andrew Young nasceu em 12 de março de 1932, em Nova Orleans. Filho da professora Daisy Young e do dentista Andrew Jackson Young Sr. O pai de Young contratou um boxeador profissional para ensinar Andrew e seu irmão a se defenderem. Em uma entrevista de 1964 com o autor Robert Penn Warren para o seu livro Who Speaks for the Negro?, Young relembra as tensões da segregação em Nova Orleans, especialmente porque crescera em uma família próspera. Ele lembra que seus pais tentaram "compensar a segregação" cuidando de seus filhos, mas relutavam em ajudar comunidades negras menos ricas da região.
 Young estudou na Dillard University por um ano antes de se formar na Howard University. Em 1955 ele obteve o diploma de bacharel em divindade pelo Hartford Seminary, localizado na cidade de Hartford, Connecticut. Ele é membro da fraternidade Alpha Phi Alpha.
 Início da carreira
 Young foi designado para servir como pastor de uma igreja em Marion, Alabama. Foi em Marion que ele conheceu Jean Childs, que mais tarde tornou-se sua esposa. Young ficou interessado no conceito de resistência não-violenta de Mahatma Gandhi como uma tática para a mudança social. Ele incentivou os afro-americanos a se registrar para votar no estado do Alabama e, algumas vezes, enfrentava ameaças de morte ao fazê-lo. Foi nessa época que ele se tornou amigo e aliado de Martin Luther King Jr.
 Em 1955, ele aceitou o pastorado na Igreja Congregacional Betânia, em Thomasville, Geórgia.
 Em 1957, Young e Jean se mudaram para a cidade de Nova Iorque quando ele aceitou um emprego na Divisão de Jovens do Conselho Nacional de Igrejas. Enquanto morava em Nova York, Young apareceu regularmente no Look Up and Live, um programa semanal de televisão do canal CBS apresentado nas manhãs de domingo, produzido pelo Conselho Nacional de Igrejas, em um esforço para alcançar jovens seculares.
 Young serviu como pastor da Igreja Congregacional Evergreen em Beachton, Geórgia, de 1957 a 1959.
 Em 1960, ele ingressou na Conferência de Liderança Cristã do Sul. Já não satisfeito com seu trabalho na cidade de Nova York, Young se mudou para Atlanta, Geórgia, em 1961, a convite de Bernard Lafayette e trabalhou para registrar eleitores negros. Young desempenhou um papel fundamental nos eventos de 1963 em Birmingham, Alabama, servindo como mediador entre as comunidades brancas e negras. Young fazia esse trabalho de negociação enquanto enfrentavam um cenário de inúmeros protestos.
 Em 1964, Young foi nomeado diretor executivo da Conferência de Liderança Cristã do Sul. Como colega e amigo de Martin Luther King Jr., ele trabalhou como estrategista e negociador durante as Campanhas de Direitos Civis em Birmingham (1963), St. Augustine (1964), Selma (1965) e Atlanta (1966). Ele foi preso por sua participação em manifestações de direitos civis, tanto em Selma, Alabama, quanto em St. Augustine, Flórida. O movimento ganhou a aprovação no Congresso da Lei dos Direitos Civis de 1964 e Lei dos Direitos de Voto de 1965. Young estava com King em Memphis, Tennessee, quando King foi assassinado em 1968.
 Embaixador das Nações Unidas
 Embaixador Young, ligando da cidade de Nova York em um telefone seguro da STU-I durante as negociações de paz Egito-Israel. (Museu da NSA)
 Em 1977, o presidente Jimmy Carter nomeou Young para servir como embaixador dos Estados Unidos nas Nações Unidas. Young foi o primeiro afro-americano a ocupar o cargo. O vereador da cidade de Atlanta, Wyche Fowler, venceu a eleição especial para preencher a vaga de Young no Congresso.
 Embora os EUA e a ONU tenham promulgado um embargo de armas contra a África do Sul, como embaixador do presidente Carter na ONU, Young vetou sanções econômicas.
 Young causou polêmica quando, durante uma entrevista em julho de 1978 com o jornal francês Le Matin de Paris, enquanto discutia a União Soviética e seu tratamento de dissidentes políticos, ele disse: "Ainda temos centenas de pessoas que eu classificaria como prisioneiros políticos em nossas prisões, "em referência a direitos civis presos e manifestantes anti-guerra. Em resposta, o representante dos EUA Larry McDonald (D-GA) patrocinou uma resolução para impeachment de Young, mas a medida falhou de 293 a 82. Carter se referiu a ela em uma entrevista coletiva como uma "declaração infeliz".
 Em 1979, Young desempenhou um papel de liderança no avanço de um assentamento na Rodésia, com Robert Mugabe e Joshua Nkomo, que haviam sido dois dos líderes militares na Guerra de Rodesian Bush, que terminou em 1979. O acordo abriu o caminho para Mugabe assumir primeiro-ministro da recém-formada República do Zimbábue. Houve uma eleição geral em 1979, levando o bispo Abel Muzorewa ao poder como líder do Conselho Nacional Africano Unificado, levando ao país de vida curta do Zimbábue, Rodésia. Young se recusou a aceitar os resultados das eleições e descreveu a eleição como "neofascista", um sentimento ecoado pelas resoluções 445 e 448 do Conselho de Segurança das Nações Unidas. A situação foi resolvida no ano seguinte com o Acordo da Casa de Lancaster e o estabelecimento do Zimbábue.
 O favorecimento de Young a Mugabe e Nkomo sobre Muzorewa e seu antecessor e aliado, Ian Smith, tem sido controverso. Muitos ativistas afro-americanos, incluindo Jesse Jackson e Coretta Scott King, apoiaram o anticolonialismo representado por Mugabe e Nkomo. [3] No entanto, houve oposição de outros, incluindo o líder dos direitos civis Bayard Rustin, que argumentou que as eleições de 1979 haviam sido "livres e justas", além dos senadores Harry F. Byrd Jr. (I-VA) e Jesse. Lemes (R-NC). Mais tarde, foi criticado em 2005 por Gabriel Shumba, diretor executivo do Fórum de exilados anti-Mugabe do Zimbábue.
 Em julho de 1979, Young descobriu que um próximo relatório da Divisão das Nações Unidas para os Direitos Palestinos pedia a criação de um Estado Palestino. Young queria adiar o relatório porque o governo Carter estava lidando com muitas outras questões na época. Ele se reuniu com representantes da ONU de vários países árabes para tentar convencê-los de que o relatório deveria ser adiado; eles concordaram em princípio, mas insistiram que a Organização de Libertação da Palestina também tinha que concordar. Como resultado, em 20 de julho, Young se encontrou com Zehdi Terzi, representante da ONU da OLP, no apartamento do embaixador da ONU no Kuwait. Em 10 de agosto, as notícias da reunião tornaram-se públicas quando o Mossad vazou sua transcrição da reunião, adquirida ilegalmente, primeiro ao Primeiro Ministro Menachem Begin e depois pelo seu escritório à Newsweek. A reunião foi altamente controversa, uma vez que os Estados Unidos já haviam prometido a Israel que não se reuniria diretamente com a OLP até reconhecer o direito de existência de Israel.
 O embaixador da Young na ONU terminou em 14 de agosto. Carter negou qualquer cumplicidade no que foi chamado de "Caso Andy Young" e pediu que Young se demitisse. Questionado sobre o incidente pela Time logo depois, Young declarou: "É muito difícil fazer as coisas que acho que são do interesse do país e manter os padrões de protocolo e diplomacia... Eu realmente não sinto sinto muito por qualquer coisa que eu tenha feito." Logo depois, no programa de televisão Meet the Press, ele afirmou que Israel era" teimoso e intransigente ".
 Depois que seu embaixador terminou, Young tornou-se professor convidado na Michigan State University, em East Lansing, Michigan.
 Prefeito de Atlanta
 Em 1981, depois de ter sido solicitado por várias pessoas, incluindo Coretta Scott King, a viúva de Martin Luther King Jr., Young concorreu à prefeitura de Atlanta. Ele foi eleito no final daquele ano com 55% dos votos, sucedendo a Maynard Jackson. Como prefeito de Atlanta, ele trouxe US $ 70 bilhões em novos investimentos privados. Ele continuou e expandiu os programas de Jackson para incluir empresas pertencentes a minorias e mulheres em todos os contratos da cidade. A Força Tarefa do Prefeito em Educação estabeleceu a Dream Jamboree College Fair, que triplicou as bolsas de estudos concedidas aos formandos das escolas públicas de Atlanta. Em 1985, ele se envolveu na reforma do zoológico de Atlanta, que foi renomeado como zoológico de Atlanta. Young foi reeleito como prefeito em 1985 com mais de 80% dos votos. Atlanta sediou a Convenção Nacional Democrata de 1988 durante o mandato de Young. Ele foi proibido, por limites de prazo, de concorrer a um terceiro mandato. Durante seu mandato, ele falou sobre como estava "feliz por ser prefeito desta cidade, onde um dia o prefeito me jogou na cadeia".
 Eleições para governador da Georgia
 Depois de deixar o gabinete do prefeito no início de 1990, Young lançou uma candidatura à indicação democrata para governador em 1990. Ele participou de uma primária que incluía três ex-futuros governadores da Geórgia: o então vice-governador Zell Miller, o então senador estadual Roy Barnes e o ex-governador Lester Maddox. O campo também continha a representante do estado Lauren "Bubba" McDonald. A primeira pesquisa apontou Young entre 38% e 30% de Miller, 15% para Maddox e 10% para Barnes, com o McDonald a 7%. Young fez uma campanha árdua, mas pela primária, sem mensagem central, sua campanha teve problemas contra o tenente-governador bem-preparado e preparado. Miller liderou a primária com 40%, contra 29% e 21% para Young, enquanto Barnes, Maddox obteve 7% e McDonald completou 3%. O futuro senador americano Johnny Isakson ganhou a indicação republicana. Após a impressionante e ampla vitória primária de Miller, a campanha de Young fracassou. Muitos acham que ele falhou em seu esforço ao tentar obter apoio entre os eleitores brancos rurais e conservadores, em vez de criar sua base urbana e afro-americana. Além disso, Young nunca encontrou um problema que despertasse simpatizantes, ao contrário de Miller, que ganhava eleitores ao defender uma loteria estadual. Miller venceu o segundo turno, 2 a 1, e encerrou as aspirações do governador de Young para sempre.
 Carreira pós-prefeitura
 Young foi diretor do Instituto Drum Major de Políticas Públicas e também é presidente do conselho da Iniciativa Global para o Avanço da Terapia Nutricional.
 Em 1996, Young foi co-presidente dos Jogos Olímpicos de Verão de 1996.
 De 2000 a 2001, Young serviu como presidente do Conselho Nacional de Igrejas.
 Andrew Young na Biblioteca Presidencial LBJ em 2013
 Em 2003, Young fundou a Fundação Andrew Young, uma organização destinada a apoiar e promover educação, saúde, liderança e direitos humanos nos Estados Unidos, África e Caribe.
 De fevereiro a agosto de 2006, Young serviu como porta-voz público das Famílias Trabalhadoras do Wal-Mart, um grupo de defesa da cadeia de varejo Wal-Mart. Young renunciou ao cargo logo após uma entrevista controversa com o O Los Angeles Sentinel, no qual, quando perguntado sobre o Wal-Mart prejudicar empresas independentes, ele respondeu: "Você vê que são as pessoas que estão nos sobrecarregando e se esgotaram e se mudaram para a Flórida. Acho que roubaram nossa comunidades eram suficientes. Primeiro eram judeus, depois coreanos e agora árabes."
 Em 2007, a GoodWorks Productions lançou o documentário Rwanda Rising, [30] sobre o progresso de Ruanda desde o genocídio de Ruanda em 1994. Young também atuou como narrador do filme. Ruanda Rising estreou como a seleção da noite de abertura no Pan African Film Festival em Los Angeles em 2007.
 Uma versão editada de Rwanda Rising serviu como episódio piloto de Andrew Young Presents, uma série de especiais trimestrais de uma hora que vão ao ar na televisão sindicalizada nacionalmente.
 Em 22 de janeiro de 2008, Young apareceu como convidado no programa de televisão The Colbert Report. O anfitrião Stephen Colbert convidou Young a aparecer durante a greve dos roteiristas, porque, em 1969, o pai de Young e Colbert havia trabalhado juntos para mediar uma greve de trabalhadores hospitalares. Young fez outra aparição no The Colbert Report em 5 de novembro de 2008, para falar sobre a eleição de Barack Obama para a presidência.
 Em 9 de janeiro de 2015, Young proferiu a palestra no Dia de Comemoração da Martin Luther King Jr. da Universidade de Vanderbilt. O tema foi "Desmantelando a segregação: raça, pobreza e privilégio", e Young falou sobre suas experiências em Selma, histórias de viagens com King e seus conselhos para a próxima geração de líderes. [36]
 Em 13 de maio de 2019, Young fez o discurso na cerimônia de início da primavera da Universidade de Emory.
 Em 29 de maio de 2020, Young declarou que motins, violência e saques "prejudicam a causa em vez de ajudá-la".
 Vida Pessoal
 Young tem quatro filhos com sua primeira esposa, Jean Childs Young, que morreu de câncer de fígado em 1994. Sua sogra era Idella Jones Childs. Ele se casou com Carolyn McClain em 1996.
 Em setembro de 1999, Young foi diagnosticado com câncer de próstata que foi removido com sucesso com cirurgia em janeiro de 2000.
 Prêmios
 Medalha Presidencial da Liberdade (1981);
 Legião de Honra;
 Medalha da NAACP;
 Referências
 Democratas da Geórgia
 Representantes permanentes dos Estados Unidos nas Nações Unidas
 Prefeitos dos Estados Unidos
 Pastores dos Estados Unidos
 Políticos afro-americanos
 Naturais de Nova Orleans
 !Mais Teoria da História na Wiki (Negres)


type: contracts

text:
 7.2.2019
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 36/26
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 82/2017
 z dnia 5 maja 2017 r.
 zmieniająca załącznik II (Przepisy techniczne, normy, badania i certyfikacja) do Porozumienia EOG [2019/194]
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym („Porozumienie EOG”), w szczególności jego art. 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 W Porozumieniu EOG należy uwzględnić rozporządzenie Komisji (UE) 2016/1776 z dnia 6 października 2016 r. zmieniające załącznik II do rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1333/2008 w odniesieniu do stosowania sukralozy (E 955) jako wzmacniacza smaku w gumie do żucia z dodatkiem cukrów lub polioli (1).
 (2)
 Niniejsza decyzja dotyczy prawodawstwa w zakresie środków spożywczych. Prawodawstwa w zakresie środków spożywczych nie stosuje się do Liechtensteinu na czas rozszerzenia na Liechtenstein obowiązywania Umowy między Wspólnotą Europejską a Konfederacją Szwajcarską dotyczącej handlu produktami rolnymi, jak określono we wprowadzeniu do rozdziału XII załącznika II do Porozumienia EOG. Niniejszej decyzji nie stosuje się zatem do Liechtensteinu.
 (3)
 Należy zatem odpowiednio zmienić załącznik II do Porozumienia EOG,
 PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
 Artykuł 1
 W rozdziale XII w pkt 54zzzzr (rozporządzenie (WE) nr 1333/2008 Parlamentu Europejskiego i Rady) w załączniku II do Porozumienia EOG dodaje się tiret w brzmieniu:
 „—
 32016 R 1776: rozporządzeniem Komisji (UE) 2016/1776 z dnia 6 października 2016 r. (Dz.U. L 272 z 7.10.2016, s. 2).”.
 Artykuł 2
 Teksty rozporządzenia (UE) 2016/1776 w języku islandzkim i norweskim, które zostaną opublikowane w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej, są autentyczne.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 6 maja 2017 r. pod warunkiem dokonania wszystkich notyfikacji przewidzianych w art. 103 ust. 1 Porozumienia EOG (*1).
 Artykuł 4
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 5 maja 2017 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Claude MAERTEN
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 272 z 7.10.2016, s. 2.
 (*1) Nie wskazano wymogów konstytucyjnych.


type: caselaw

text:
 5.3.2005
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 57/15
 Beroep, op 21 december 2004 ingesteld door Commissie van de Europese Gemeenschappen tegen Helleense Republiek
 (Zaak C-518/04)
 (2005/C 57/30)
 Procestaal: Grieks
 Bij het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen is op 21 december 2004 beroep ingesteld tegen Helleense Republiek door Commissie van de Europese Gemeenschappen, vertegenwoordigd door haar juridisch adviseur M. van Beek en door M. Konstandinidi, lid van haar juridische dienst.
 Verzoekster concludeert dat het den Hove behage:
 —
 vast te stellen dat de Helleense Republiek, door niet de nodige maatregelen te treffen voor de instelling en toepassing van een doeltreffend systeem van strikte bescherming van de adder Vipera schweizeri op Milos, wat het vermijden van iedere opzettelijke verstoring van de betrokken soort, vooral tijdens de perioden van voortplanting, afhankelijkheid van de jongen en overwintering, alsook van iedere beschadiging of vernieling van de voortplantings- of rustplaatsen betreft, de verplichtingen niet is nagekomen die op haar rusten krachtens artikel 12, lid 1, sub b en d, van richtlijn 92/43/EEG inzake de instandhouding van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna (1);
 —
 de Helleense Republiek in de kosten te verwijzen.
 Middelen en voornaamste argumenten
 Richtlijn 92/43/EEG van de Raad van 21 mei 1992 inzake de instandhouding van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna, heeft tot doel, bij te dragen tot het waarborgen van de biologische diversiteit door het instandhouden van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna op het Europese grondgebied van de lidstaten waarop het Verdrag van toepassing is.
 Het beroep van de Commissie betreft het verzuim van de Griekse regering om een systeem van strikte bescherming van de reptielsoort Vipera schweizeri (adder) op het eiland Milos in te stellen en toe te passen.
 De Commissie verzoekt het Hof, vast te stellen dat de Helleense Republiek, door niet de nodige maatregelen te treffen voor de instelling en toepassing van een doeltreffend systeem van strikte bescherming van de adder Vipera schweizeri op Milos, wat het vermijden van iedere opzettelijke verstoring van de betrokken soort, vooral tijdens de perioden van voortplanting, afhankelijkheid van de jongen en overwintering, alsook van iedere beschadiging of vernieling van de voortplantings- of rustplaatsen betreft, de verplichtingen niet is nagekomen die op haar rusten krachtens artikel 12, lid 1, sub b en d, van richtlijn 92/43/EEG inzake de instandhouding van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna.
 (1) PB L 206 van 22.7.1992, blz. 7.


text:
Engong est un village du Cameroun, situé dans l'arrondissement de Lembe-Yezoum, le département de la Haute-Sanaga et la Région du Centre.
 Population
 En 1963, Engong comptait 67 habitants, principalement des Yezoum. Lors du recensement de 2005, on y a dénombré 8 personnes .
 Notes et références
 Annexes
 Bibliographie
 Dictionnaire des villages de la Haute-Sanaga, Institut de recherches scientifiques du Cameroun, , 55 p.
 Liens externes
 Lembe-Yezoum, sur le site Communes et villes unies du Cameroun (CVUC)
 Village dans la région du Centre (Cameroun)


text:
 Anunţ juridic important
 |
 22001D0017
 Jurnalul Oficial L 117 , 26/04/2001 p. 0021 - 0022 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 LV.ES capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 MT.ES capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 PL.ES capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 SK.ES capitol 11 volum 06 p. 117 - 118 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 06 p. 117 - 118
 Decizia nr. 17/2001 a Comitetului mixt al SEEdin 28 februarie 2001de modificare a anexelor X (Servicii audiovizuale) și XI (Servicii de telecomunicații) la Acordul SEECOMITETUL MIXT AL SEE,având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost modificat prin Protocolul de adaptare a Acordului privind Spațiul Economic European, denumit în continuare "acordul", în special articolul 98,întrucât:(1) Anexa X la acord a fost modificată prin Decizia nr. 32/2000 a Comitetului mixt al SEE din 31 martie 2000 [1].(2) Anexa XI la acord a fost modificată prin Decizia nr. 108/2000 a Comitetului mixt al SEE din 30 noiembrie 2000 [2].(3) Directiva 98/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 1998 privind protecția juridică a serviciilor cu acces condiționat sau întemeiate pe aceste servicii [3] trebuie să fie încorporată în acord,DECIDE:Articolul 1După punctul 1a (Directiva 95/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului) din anexa X la acord se inserează următorul punct:"1b. 398 L 0084: Directiva 98/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 1998 privind protecția juridică a serviciilor cu acces condiționat sau întemeiate pe aceste servicii (JO L 320, 28.11.1998, p. 54)."Articolul 2După punctul 5i (Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului) din anexa XI la acord se inserează următorul punct:"5j. 398 L 0084: Directiva 98/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 1998 privind protecția juridică a serviciilor cu acces condiționat sau întemeiate pe aceste servicii (JO L 320, 28.11.1998, p. 54)."Articolul 3Textele Directivei 98/84/CE în limbile islandeză și norvegiană, care urmează să fie publicate în Suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Comunităților Europene, sunt autentice.Articolul 4Prezenta decizie intră în vigoare la 1 martie 2001 cu condiția transmiterii prealabile către Comitetul mixt al SEE a tuturor notificărilor prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din acord [****].Articolul 5Prezenta decizie se publică în Secțiunea SEE și în Suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Comunităților Europene.Adoptată la Bruxelles, 28 februarie 2001.Pentru Comitetul mixt al SEEPreședinteleP. Westerlund[1] JO L 141, 15.6.2000, p. 57.[2] JO L 45, 15.2.2001, p. 47.[3] JO L 320, 28.11.1998, p. 54.[****] Sunt indicate cerințe constituționale.--------------------------------------------------


text:
La d'infanterie coloniale (ou DIC) est une unité militaire française qui regroupait des troupes coloniales. Créée peu avant la Seconde Guerre mondiale, elle combat jusqu'en .
 Historique des garnisons, combats et batailles
 Entre-deux-guerres
 Composition mi-1939
 La division a son état-major à Toulouse.
 Demi-brigade de mitrailleurs indochinois et malgaches, de Pamiers :
 de mitrailleurs malgaches, de Pamiers,
 de mitrailleurs indochinois, de Carcassonne.
 de tirailleurs sénégalais, de Montauban, Castelsarrasin et Cahors,
 régiment de tirailleurs sénégalais, de Perpignan et Sète,
 d'artillerie coloniale, d'Agen et Auch.
 Seconde Guerre mondiale
 Composition en 1940
 En mai 1940 :
 d'infanterie coloniale, mobilisé à Brest,
 de tirailleurs sénégalais, mobilisé à Montauban.
 régiment de tirailleurs sénégalais, mobilisé à Perpignan
 d'artillerie coloniale, mobilisé à Agen,
 régiment d'artillerie lourde coloniale, mobilisé à Auch,
 groupe de reconnaissance de division d'infanterie, mobilisé à Tarbes.
 1939
 La participe à l'offensive de la Sarre en septembre 1939, au nord de Bitche. Lors de l'hiver 1939-1940, les deux régiments de tirailleurs sénégalais partent dans le midi de la France et sont remplacés par la de mitrailleurs coloniaux, le d'infanterie coloniale et le régiment d'infanterie coloniale du Maroc. Ils reviennent en avril 1940.
 1940
 La D.I.C. s'est illustrée au cours de la Bataille de France de 1940. Cantonnée en Alsace, à Molsheim, pendant près de six mois chez Monsieur Louis Winterberger parmi les officiers se trouvait Louis Lesieux qui fut par la suite le premier PDG d'Air France (décédé en 1996).
 Après la percée allemande du , des troupes sont amenées sur la rive gauche de la Somme pour constituer la Armée française dans l'objectif de tenir le fleuve et de contre-attaquer les troupes allemandes qui se sont éloignées fortement de leurs bases de départ.
 La division d'infanterie coloniale commandée par le général de Bazelaire de Ruppierre, à laquelle appartenaient notamment les et Régiments de Tirailleurs sénégalais, a combattu du jusqu'au dans les environs d'Amiens (Aubigny, Fouilloy, Villers-Bretonneux, Dury et Saleux).
 Le , les Allemands massacrent un certain nombre de tirailleurs de la d'infanterie coloniale faits prisonniers au bois d'Eraine à Cressonsacq.
 Le , la division, quasiment vidée de son infanterie, forme un groupement avec les restes des et d'infanterie. À la fin des combats après l'armistice du 22 juin 1940, les débris de la division ont tous passé le Cher et se rassemblent dans le Lot.
 Guerre d'Indochine
 Commandants de la Division
 1938-1940 : général Maurice de Bazelaire de Ruppierre
 1951-1953 : général Raymond Delange
 Lieux de mémoire de la D.I.C.
 Oise
 Erquinvillers (Oise) : Monument à la D.I.C.
 Ferme de Levremont (Oise), entre Montdidier et Saint-Just-en-Chaussée : Monument à la D.I.C.
 Angivillers : monument à la sortie du village en direction de Pronleroy
 Circuit des Tirailleurs:
 Avrechy : Cimetière communal, tombes de soldats de la D.I.C.
 Lieuvillers : panneau à la mémoire des Tirailleurs sénégalais à côté du monument aux morts ; Plaque de rue
 Plainval : stèle commémorative à la 4e D.I.C.
 Ravenel (Oise) : panneau à la mémoire des Tirailleurs sénégalais près du monument aux morts
 Somme
 Aubigny : sur le mur extérieur du cimetière, stèle à la mémoire de la D.I.C. mai-.
 Blangy-Tronville : sur le mur extérieur de la mairie, stèle à la mémoire de la D.I.C. mai-.
 Cachy : place à la mémoire de la D.I.C. apposée sur le monument de la guerre de 1870.
 Démuin : stèle à la mémoire de la D.I.C. mai- sur le muret cloturant le monument aux morts.
 Fouilloy : sur le mur extérieur du cimetière communal, stèle à la mémoire de la D.I.C. mai-.
 Glisy : sur le mur extérieur de l'église, à gauche de l'entrée, stèle à la mémoire de la D.I.C mai-.
 Le Hamel : sur le mur d'un bâtiment de la place du village, stèle à la mémoire de la D.I.C. mai-.
 Longueau : 2 stèles à la mémoire de la D.I.C mai- (1 - Rue du phare du Monde, derrière Buffalo Grill. 2 - Chaussée Jules Ferry, entre le pont de l'Avre et l'entrée de parc équipement de la SNCF)
 Remiencourt : une plaque portant cette dédicace : « Aux combattants de la 4e D.I.C. Marsouins, Bigors et Tirailleurs Sénégalais morts pour la France et au 2e R.I.C. Défenseur de Remiencourt 7 juin 1940 ».
 Villers-Bretonneux : dans l'entrée de la mairie, stèle à la mémoire de la D.I.C. mai-.
 Pour approfondir
 Bibliographie
 Jacques Béal, Hommes et Combats en Picardie 1939 / 1945, Amiens, Martelle Éditions, 1994
 Articles connexes
 Seconde Guerre mondiale
 Bataille de France
 Liste des mémoriaux et cimetières militaires de la Somme
 Liste de massacres perpétrés par les forces allemandes en France durant la Seconde Guerre mondiale
 Liens externes
 Les Tirailleurs sénégalais dans la Campagne de France (1940)
 Circuit des Tirailleurs
 Notes et références
 Notes
 Références
 Division d'infanterie coloniale de l'Armée de terre française
 Unité des troupes de marine française dissoute
 Unité d'infanterie française dissoute
 Troupe coloniale française
 4e Division d'infanterie coloniale
 4e Division d'infanterie coloniale


text:
Rəna İsmayılova (, * 28. August 1950 in Baku, Aserbaidschanische Sozialistische Sowjetrepublik) ist eine aserbaidschanische Organistin und Musikpädagogin, die wesentlich zur Förderung und Verbreitung aserbaidschanischer Orgelmusik beitrug.
 Leben
 Rəna İsmayılova wurde am 28. August 1950 in der aserbaidschanischen Hauptstadt Baku als Tochter eines Künstler-Ehepaares geboren. Ihr Vater war der Porträtmaler Nəcəfqulu İsmayılov (1923–1990), ihre Mutter die Porträtmalerin Güllü Mustafayeva (1919–1994). Sie wuchs mit zwei älteren Geschwistern aus der ersten Ehe ihrer Mutter und einer jüngeren Schwester in Baku auf. Nach ihrer Schulzeit besuchte sie die renommierteste musikalische Ausbildungsstätte des Landes, die Musikakademie Baku, die sie in den Fächern Klavier und Orgel abschloss. Danach besuchte sie die Graduiertenschule des Moskauer Konservatoriums. Dort zählte Leonid Rojsman zu ihren Lehrern.
 İsmayılova trug wesentlich zur Förderung und Verbreitung aserbaidschanischer Orgelmusik bei. Die meisten Orgelwerke aserbaidschanischer Komponisten, darunter Firəngiz Əlizadə, S. Ibrahimova, N. Mammadov, F. Huseynov, N. Aliverdibeyov, R. Hasanova und J. Abbasov, entstanden in enger kreativer Kommunikation mit ihr und wurden von ihr erstaufgeführt. Unter ihrer Leitung wurde erstmals eine zweibändige Sammlung von Noten mit dem Titel „Orgelmusik aserbaidschanischer Komponisten“ (Azərbaycan bəstəkarlarının orqan musiqisi) veröffentlicht.
 Im Jahr 1980 wurde sie mit dem Orden Verdienter Künstler der Republik Aserbaidschan (Azərbaycan Respublikasının əməkdar artisti) geehrt.
 Seit 1987 war İsmayılova als Musikpädagogin in der Abteilung „Orgel und Cembalo“ der Musikakademie Baku tätig. Zu ihren Schülern zählen Fuad Abdullayev, der Preisträger des ersten Wettbewerbs aserbaidschanischer Orgelkünstler, und Sevinj Ibrahimova, eine weitere Absolventin dieses Wettbewerbs.
 Neben ihrer Lehrtätigkeit gab İsmayılova Konzerte in vielen europäischen Städten und war Organisatorin und Teilnehmerin zahlreicher Konzerte und Musikabende. Als Ensemblepartnerin trat sie mit bekannten aserbaidschanischen Künstlern wie V. Tonkha, den Volkskünstlern Aserbaidschans Fidan und Xuraman Qasımova, S. Ganiyev, Ch. Mammadov, A. Manafli und Rustam Abdullayev auf. İsmayılova nahm 1991 an der internationalen Konferenz „Orgel gestern und heute“ in Nischni Nowgorod teil.
 1994 betreute İsmayılova ehrenamtlich eine Gruppe von Flüchtlingskindern aus Bergkarabach und begleitete sie für drei Monate nach Deutschland.
 Seit 1996 lebt sie mit ihrer Familie in Köln. Sie gibt in Deutschland weiterhin Orgelkonzerte und widmet sich der Kirchenmusik. Im September 2016 reiste sie aufgrund einer Einladung erstmals wieder nach Aserbadschaidschan, um beim VIII. Üzeyir-Hacıbəyov-Musikfestival (Üzeyir Hacıbəyli VIII Beynəlxalq Musiqi Festivalı) aufzutreten.
 Familie
 Ihr Halbbruder Əli Haqverdiyev (1939–1992) war in seiner Heimat ein bekannter Opernsänger und Filmschauspieler. Die aserbaidschanische Musikwissenschaftlerin Zemfira Qafarova (* 1942) ist ihre Halbschwester, der Komponist Ramiz Mustafayev war ihr Onkel mütterlicherseits.
 Auszeichnungen und Ehrungen
 1980: Orden Verdienter Künstler der Republik Aserbaidschan
 Veröffentlichungen
 Weblinks
 Einzelnachweise
 Klassischer Organist
 Verdienter Künstler der Aserbaidschanischen Sozialistischen Sowjetrepublik
 Hochschullehrer (Baku)
 Sowjetbürger
 Aserbaidschaner
 Geboren 1950
 Frau


text:
 18.9.2017
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 309/24
 Petición de decisión prejudicial planteada por el Bundesverwaltungsgericht (Alemania) el 30 de mayo de 2017 — Nisreen Sharqawi y otros/Bundesrepublik Deutschland
 (Asunto C-319/17)
 (2017/C 309/30)
 Lengua de procedimiento: alemán
 Órgano jurisdiccional remitente
 Bundesverwaltungsgericht
 Partes en el procedimiento principal
 Recurrentes: Nisreen Sharqawi y otros
 Recurrida: Bundesrepublik Deutschland
 Cuestiones prejudiciales
 1)
 ¿Se opone la disposición transitoria del artículo 52, párrafo primero, de la Directiva 2013/32/UE (1) a la aplicación de una normativa nacional que, para transponer el artículo 33, apartado 2, letra a), de la Directiva 2013/32/UE, que contiene una ampliación de los límites de la autorización conferida por su predecesora, establece que no se admitirá una solicitud de protección internacional cuando al solicitante le haya sido reconocida protección subsidiaria en otro Estado miembro, en la medida en que, a falta de un régimen transitorio nacional, tal normativa nacional es aplicable también a las solicitudes presentadas antes del 20 de julio de 2015?
 ¿Permite la disposición transitoria del artículo 52, apartado 1, de la Directiva 2013/32/UE a los Estados miembros, en particular, transponer con efectos retroactivos la ampliación de los límites de la autorización que resulta del artículo 33, apartado 2, letra a), de la Directiva 2013/32/UE, con la consecuencia de que las solicitudes de asilo presentadas antes de la transposición al Derecho interno y que aún no han sido resueltas con carácter definitivo tampoco son admitidas?
 2)
 ¿Concede el artículo 33 de la Directiva 2013/32/UE a los Estados miembros la opción de elegir entre rechazar una solicitud de asilo por ser internacionalmente responsable otro Estado miembro (conforme al Reglamento de Dublín) o bien rechazarla por inadmisible con arreglo al artículo 33, apartado 2, letra a), de la Directiva 2013/32/UE?
 3)
 En caso de respuesta afirmativa a la segunda cuestión, ¿se opone el Derecho de la Unión a que un Estado miembro rechace por inadmisible una solicitud de protección internacional con motivo de la concesión de protección subsidiaria en otro Estado miembro, en virtud de la autorización que confiere el artículo 33, apartado 2, letra a), de la Directiva 2013/32/UE, cuando:
 a)
 el solicitante pide una ampliación de la protección subsidiaria que le fue concedida en otro Estado miembro (el reconocimiento de la condición de refugiado) y el procedimiento de asilo en ese otro Estado miembro adolecía y adolece aún de deficiencias sistemáticas, o
 b)
 el régimen de la protección internacional, en particular las condiciones de vida de las personas beneficiarias de la protección subsidiaria, en el Estado miembro que ya concedió al solicitante tal protección subsidiaria,
 —
 vulneran el artículo 4 de la Carta o el artículo 3 del CEDH, o
 —
 no satisfacen las exigencias de los artículos 20 y siguientes de la Directiva 2011/95/UE, aunque no lleguen a vulnerar el artículo 4 de la Carta o el artículo 3 del CEDH?
 4)
 En caso de respuesta afirmativa a la letra b) de la tercera cuestión, ¿procede la misma respuesta cuando las personas beneficiarias de la protección subsidiaria no reciban prestaciones de subsistencia, o las que reciban sean de mucho menor alcance que en otros Estados miembros, aunque dichas personas no sean tratadas al respecto de manera diferente a los nacionales de ese Estado miembro?
 5)
 En caso de respuesta negativa a la segunda cuestión:
 a)
 ¿Es aplicable el Reglamento de Dublín III en un procedimiento de concesión de protección internacional cuando la solicitud de asilo es anterior al 1 de enero de 2014 pero la petición de readmisión no se ha presentado hasta después de esa fecha y el solicitante ya obtuvo previamente (en febrero de 2013) protección subsidiaria en el Estado miembro requerido?
 b)
 ¿Cabe deducir que la normativa de Dublín establece de forma implícita la transferencia de la responsabilidad al Estado miembro que efectúa la petición de readmisión de un solicitante cuando el Estado miembro responsable requerido ha rechazado, con arreglo a la normativa de Dublín, la readmisión solicitada en plazo y, en su lugar, se ha remitido a un acuerdo de readmisión bilateral?
 (1) Directiva 2013/32/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 26 de junio de 2013, sobre procedimientos comunes para la concesión o la retirada de la protección internacional (DO 2013, L 180, p. 60).


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/27
 Žaloba podaná dne 22. května 2008 – JOOP! v. OHIM (zobrazení vykřičníku)
 (Věc T-191/08)
 (2008/C 183/51)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: JOOP! GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers a T. Rein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. března 2008 ve věci R 1822/2007–1;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství, představující vykřičník, pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 (přihláška č. 5 332 176).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není nutné ji vyhradit k volnému nakládání.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
En bonde (fra oldnordisk búandi = "bofast mand") holder og avler dyr og dyrker jorden i et landbrug eller på en bondegård, (mens en jæger jager vildt, og en nomaden flytter rundt for at skaffe græsning til dyrene). En bonde er typisk en landbo.
 Ordet har en gammeldags klang og bruges nedsættende med betydningen: "dum og tilbagestående". Derfor foretrækker de fleste udøvere af erhvervet i stedet betegnelsen landmand. Landbrugsminister Niels Anker Kofoed holdt fast ved stillingsbetegnelsen bonde. Også i Kraks blå Bog.
 Sammen med Karl og Svend er Bonde blandt de mest almindelige danske personnavne. Alle tre navne forekommer i runeindskrifter, men aldrig som forled i stennavne på -lev og -sted, så de er oprindeligt tilnavne.
 Noter
 Eksterne henvisninger
 Landmænd
 Stillingsbetegnelser