type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 31991Y1108(01)
 Forslag til memorandum fra EKSF' s Rådgivende Udvalg om EKSF- budgettet
 EF-Tidende nr. C 291 af 08/11/1991 s. 0002
 FORSLAG TIL MEMORANDUM FRA EKSF'S RAADGIVENDE UDVALG OM EKSF-BUDGETTET (91/C 291/02) (Enstemmigt vedtaget paa det 294. moede den 1. oktober 1991 - én afholdte sig fra at stemme) I. Generelle retningslinjer EKSF's Raadgivende Udvalg bekraefter udtalelsen i sit memorandum om EKSF-Traktatens fremtid af den 12. november 1990 (1) og sin beslutning om EKSF-afgiftssatsen af den 18. december 1990 (2) og anmoder om, at Kommissionen foelger nedenstaaende generelle retningslinjer ved opstillingen af EKSF-budgettet for 1992: - gradvis nedsaettelse af afgiften - gradvis anvendelse af EKSF-reserverne - opstilling af en prioriteringsraekkefoelge for udgifterne i EKSF-budgettet, isaer saaledes at der afsaettes midler til finansiering af endnu noedvendige sociale foranstaltninger og til forskning og udvikling - mere realistisk vurdering af de egentlige udgiftsbehov. II. Udgifter UDGIFTSBEHOVENE VEDROERER: 1) Finansiering af sociale foranstaltninger Det er vigtigt, at artikel 56 i EKSF-Traktaten fortsat spiller den rolle, som den har spillet siden oprettelsen af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, isaer de sidste 15 aar. De bevillinger, der afsaettes hertil, skal goere det muligt at finansiere alle medlemstaternes behov paa det sociale omraade. Dette gaelder ikke kun foranstaltninger som foelge af omstrukturering, men ogsaa uddannelse og omskoling paa lokalt plan. 2) Finansiering af forskning a) Det raadgivende udvalg oensker, at der fortsat afsaettes tilstraekkelige midler til at finansiere en forskningspolitik, der goer det muligt dels at udvikle nye teknologier og tage konkurrencen op med andere producenter, andre materialer og andre energiformer, dels fuldt ud at fortsaette socialforskningen. En saadan politik boer medfoere en udvidelse af anvendelsesomraadet for forskningen vedroerende miljoebeskyttelse, energianven delse og nye muligheder for anvendelse og afsaetning af saavel jern- og staalindustriens som kulindustriens produkter. b) Det raadgivende udvalg konstaterer, at der siden indgaaelsen i 1989 af en bilateral aftale paa kul- og staalomraadet mellem Faellesskabet og USA hersker usikkerhed om stoerrelsen af den procentssats, som hvert projekt kan stoettes med. Denne usikkerhed har i 1990 og 1991 betydet forsinkelser, der i hoej grad har vanskeliggjort udarbejdelsen af et sammenhaengende forskningsprogram. Det raadgivende udvalg understreger paa ny, at al Faellesskabets stoette til forskning kommer fra EKSF-afgiften, der betales af virksomhederne, og derfor ikke kan sammenlignes med offentlige subsidier. Udvalget noterer sig, at der paagaar forhandlinger om indgaaelse af et multilateralt staalarrangement. Udvalget anmoder om, at godkendelsesprocedurerne for finansiering af EKSF-forskning for 1992 under alle omstaendigheder: - hurtigst muligt bliver fastlagt, saaledes at udarbejdelsen og gennemfoerelsen af Faellesskabets forskningsprogram paa kul- og staalomraadet ikke bliver alvorligt vanskeliggjort - bliver udarbejdet i overensstemmelse med de gaeldende internationale aftaler uden at tilsidesaette bestemmelserne i Faellesskabets aftaler. 3) Rentegodtgoerelser Det raadgivende udvalg konstaterer og beklager, at de midler, der skal finansiere rentegodtgoerelserne, i flere regnskabsaar er blevet anvendt til formaal, der ofte ligger langt fra de i EKSF-Traktaten naevnte formaal. Det anmoder om, at disse midler i 1992 dels anvendes til projekter, der er direkte forbundet med jobskabelse for arbejdstagere fra kul- og staalindustrien, dels som til hjaelp til omskoling i medfoer af artikel 54 og 56, stk. 1, litra b). 4) Standardisering Det raadgivende udvalg har med overraskelse konstateret, at Det Europaeiske Faellesskab har planlagt en vaesentligt nedsaettelse af den finansielle stoette, der ydes over EOEF-budgettet til European Committee for Iron and Steel Standardization (ECISS). Det raadgivende udvalg anmoder om, at der i tilfaelde af nedskaeringer i EF-budgettet, allerede for 1992 i EKSF-budgettet stilles de noedvendige midler til raadighed for European Committee for Iron and Steel Standardization, saaledes at det vil vaere muligt at fortsaette standardiseringsarbejdet og ikke afbryde den nuvaerende dynamik, som er noedvendig for gennemfoerelsen af det indre marked. III. Indtaegter Alle de ovenfor beskrevne behov kan og skal finansieres ved at gennemfoere en indtaegtspolitik, der er mere sammenhaengende og i hoejere grad svarer til de eksisterende oekonomiske ressourcer. EF-Kommissionen skal i den henseende tage hoejde for foelgende: a) Tilpasning af indtaegterne til behovene Finansieringsbehovene skal udregnes saa praecist som muligt, dvs. uden overvurderinger. Der har faktisk i de forgangne aar, og isaer for regnskabsaaret 1991, vaeret en meget stor del uudnyttede indtaegter (60 %), der er overfoert fra det foregaaende regnskabsaar. b) Nedsaettelse af afgiftssatsen Denne nedsaettelse blev paabegyndt i 1991. Den skal fortsaettes i regnskabsaaret 1992, idet foelgende aspekter inddrages: - kul- og staalprodukter maa ikke laengere tilsidesaettes i forhold til produkter fra andre industrisektorer eller i forhold til import af EKSF-produkter fra tredjelande, der ikke paalaegges denne afgift - der skal tages hoejde for den forringede konjunktur for staal- og kulsektoren med hensyn til leverancer og priser - der skal indfoeres en strammere behovsfastsaettelse og -kontrol - overskuddet fra de foregaaende regnskabsaar skal soeges anvendt foerst. c) Anvendelse af midler fra EKSF-reservefonden Det synes ikke laengere retfaerdiggjort hverken at bibeholde EKSF-reservefonden paa det niveau, der blev naaet ved udgangen af 1990 (726 mio. ECU) eller fortsat at blokere midlerne, isaer med henblik paa ophaevelse af EKSF-Traktaten i aar 2002. Fra regnskabsaaret 1992 vil der ske en gradvis anvendelse af disse reserver, isaer til forskningsprogrammer. Kommissionen synes i sin meddelelse til Raadet at mene, at EKSF-reserverne boer bibeholdes indtil aar 2002 for at beholde den hoeje kreditvaerdighed (triple A). Det raadgivende udvalg mener, at der findes andre maader, hvorpaa der kan stilles garanti for laan, og Faellesskabets oekonomiske trovaerdighed beror ikke laengere paa eksistensen af disse reserver. Det raadgivende udvalg foreslaar bl.a. at undersoege muligheden for at overgive EKSF's traksaktioner til Den Europaeiske Investeringsbank (EIB), hvis bankvirksomhed er almindelig anerkendt, og ligeledes undersoege muligheden af direkte anvendelse af andre af EOEF's laaneinstrumenter. Det raadgivende udvalg anmoder om, at anvendelsen af reservefondens midler udelukkende sker via EKSF's finansielle instrumenter og udelukkende gaar til kul- og staalindustrien i Faellesskabet, da det er de ansatte i denne sektor, der har muliggjort oprettelsen af fonden. (1) EFT nr. C 302 af 1. 12. 1990, s. 3. (2) EFT nr. C 10 af 16. 1. 1991, s. 5.


type: legislation

text:
 20.8.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 245/3
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 903/2014 AL COMISIEI
 din 19 august 2014
 de stabilire a valorilor forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1),
 având în vedere Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în sectorul fructelor și legumelor și în sectorul fructelor și legumelor procesate (2), în special articolul 136 alineatul (1),
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 prevede, ca urmare a rezultatelor negocierilor comerciale multilaterale din cadrul Rundei Uruguay, criteriile pentru stabilirea de către Comisie a valorilor forfetare de import din țări terțe pentru produsele și perioadele menționate în partea A din anexa XVI la regulamentul respectiv.
 (2)
 Valoarea forfetară de import se calculează în fiecare zi lucrătoare, în conformitate cu articolul 136 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011, ținând seama de datele zilnice variabile. Prin urmare, prezentul regulament trebuie să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Valorile forfetare de import prevăzute la articolul 136 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 sunt stabilite în anexa la prezentul regulament.
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 19 august 2014.
 Pentru Comisie,
 pentru președinte
 Jerzy PLEWA
 Director general pentru agricultură și dezvoltare rurală
 (1) JO L 299, 16.11.2007, p. 1.
 (2) JO L 157, 15.6.2011, p. 1.
 ANEXĂ
 Valorile forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 (EUR/100 kg)
 Codul NC
 Codul țării terțe (1)
 Valoarea forfetară de import
 0707 00 05
 TR
 81,4
 ZZ
 81,4
 0709 93 10
 TR
 102,8
 ZZ
 102,8
 0805 50 10
 AR
 151,4
 TR
 82,0
 UY
 157,6
 ZA
 133,7
 ZZ
 131,2
 0806 10 10
 BR
 182,9
 EG
 207,9
 MA
 170,3
 TR
 147,0
 ZZ
 177,0
 0808 10 80
 AR
 124,0
 BR
 84,2
 CL
 102,1
 CN
 120,3
 NZ
 135,2
 PE
 21,0
 US
 131,1
 ZA
 116,4
 ZZ
 104,3
 0808 30 90
 AR
 35,0
 CL
 65,8
 TR
 132,8
 ZA
 90,0
 ZZ
 80,9
 0809 30
 MK
 67,1
 TR
 126,2
 ZZ
 96,7
 0809 40 05
 BA
 41,0
 ZA
 207,0
 ZZ
 124,0
 (1) Nomenclatura țărilor stabilită prin Regulamentul (CE) nr. 1833/2006 al Comisiei (JO L 354, 14.12.2006, p. 19). Codul „ZZ” desemnează „alte origini”.


text:
 28.11.2013
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 318/15
 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP
 št. 113/2013
 z dne 14. junija 2013
 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP
 SKUPNI ODBOR EGP JE –
 ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti člena 98 Sporazuma,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (1) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (2)
 Uredba (EU) št. 305/2011 razveljavlja Direktivo Sveta 89/106/EGS (2), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (3)
 Prilogo II k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –
 SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
 Člen 1
 Besedilo točke 1 (Direktiva Sveta 89/106/EGS) v poglavju XXI Priloge II k Sporazumu EGP se nadomesti z naslednjim:
 „32011 R 0305: Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov in razveljavitvi Direktive Sveta 89/106/EGS (UL L 88, 4.4.2011, str. 5).“
 Člen 2
 Besedilo Uredbe (EU) št. 305/2011 v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavi v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, je verodostojno.
 Člen 3
 Ta sklep začne veljati 15. junija 2013 ali dan po zadnjem uradnem obvestilu Skupnemu odboru EGP v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP (3), pri čemer se upošteva poznejši datum.
 Člen 4
 Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.
 V Bruslju, 14. junija 2013
 Za Skupni odbor EGP
 Predsednik
 Gianluca GRIPPA
 (1) UL L 88, 4.4.2011, str. 5.
 (2) UL L 40, 11.2.1989, str. 12.
 (3) Navedene so ustavne zahteve.


type: wikipedia

text:
Próza (prosa), výraz pochází z latinského výrazu prósa orátio – tj. řeč hovořící přímo, nerýmovaně, próza je tedy každý psaný text nepsaný ve verších. Jde tedy o běžnou, přirozenou formou psaného textu na rozdíl od „vázané řeči“ čili poezie. Odtud také pojem prozaický v přeneseném smyslu, tedy zhruba "protiklad vznešeného". S nástupem volného verše v poezii se hranice mezi pojmy poezie a próza ovšem setřely, americký básník T. S. Eliot to komentoval slovy „rozdíl mezi veršem a prózou je jasný, rozdíl mezi poezií a prózou je nejasný“. Třetí samostatnou kategorií vedle poezie a prózy je drama.
 Próza se dělí na dvě hlavní skupiny, prózu uměleckou a prózu vědeckou. V běžné řeči, zejména v češtině, se však postupem doby pojem próza stal označením hlavně prózy umělecké (v jiných jazycích tomu tak nutně není), tedy synonymem beletrie (i tento pojem však v češtině měnil v čase význam, původně zahrnoval i poezii). Hlavními žánry umělecké prózy v moderní éře jsou román a povídka, vedlejšími žánry pak novela, fejeton a esej. V minulosti to byli spíše žánry legendy, mýtu či pohádky.
 Význam umělecké prózy se zvýšil v době preromantismu a osvícenství. V 19. století se stala rovnocennou poezii a od konce tohoto století je nejrozšířenějším druhem textů.
 Píšeme-li prózu, řídíme se při sestavování vět logikou a gramatickými pravidly, text se člení do odstavců, slova, která k sobě významově patří, se neoddělují pauzou apod. Ve zvukové podobě mají věty přirozenou intonaci (např. v oznamovacích větách mluvčí v závěru klesá hlasem) a přízvuky netvoří pravidelné rytmy.
 Vývoj
 V počátcích literatury byl text psaný prózou spíše výjimečný a zpravidla se jednalo o odborná (náboženská, historická) nebo vzdělávací díla.
 Po vynálezu knihtisku (1445) a nástupu renesance si literatura (resp. autoři) začala klást za cíl oslovit širší čtenářské publikum. To samozřejmě předpokládalo, že knihy bude číst i méně vzdělaná část populace než tomu bylo do té doby, proto byla do prózy převáděna starší veršovaná díla – především eposy a rytířské romány. Období renesance lze tedy označit jako období začátku rozvoje prózy, to však neznamená, že by se próza stala převažující literaturou, naopak byla považována za nižší literární útvar (poměr próza k poezii bývá udáván zhruba jako 2 : 9, toto číslo nelze brát nijak vážně, protože neexistuje žádná statistika vydaných děl, jedná se pouze o odhad).
 Tento poměr se vyrovnal zhruba v 18. století a od 19. století je většina děl vydávána v próze. O současné době lze tvrdit, že poezie je prózou stále více zatlačována do ústraní a převaha prózy se zvyšuje.
 Stavba prozaických děl
 Je samozřejmě velmi těžké hovořit o nějaké obecné stavbě u takto širokého tématu, pokud se zde hovoří o stavbě myslí se tím, že dochází k zanedbání tak specifických prozaických textů jako jsou např. zákony, dále tento popis neplatí u uměleckých zvláštností jako je např. nový román. Zcela všeobecně lze říci pouze, že stavba prózy vychází z námětu, který nemá s literaturou vůbec nic společného a je důvodem k napsání díla, motivací by měla být mj. i touha něco sdělit, ale v próze se často objevuje fakt, že motivací jsou pouze peníze, to se netýká pouze žánrů typu červená knihovna, ale i klasiků (např. Honoré de Balzac).
 Základem díla je příběh – tzv. fabule, což jsou události spojené dohromady určitou dějovou posloupností – tzv. syžet. Příběh může být přerušován vedlejšími, někdy i zcela nesouvisejícími příhodami, s vlastním syžetem. Dobrým příkladem těchto vložených příhod je Jaroslav Hašek, kdy Švejk vypravuje nějaké příhody, které na hlavní děj nemají žádný vliv.
 Často se hovoří o autorově stylu, což je vlastně souhrn prostředků, kterými je dílo psáno – např. charakteristika, popis, používání několikanásobných větných členů, zvláštní větná stavba, atp.
 Dělení
 Díky rozsáhlosti tohoto pojmu je samozřejmě nutné prózu nějak rozdělit. Za základní lze považovat dělení na prózu:
 Uměleckou – tím se rozumí text, který je psán nerýmovanou (resp. neveršovanou) formou – tzv. „řečí všedního dne“. Samozřejmě je různě umělecky ztvárňována jednak volbou vhodných slov, používáním spisovného jazyka (neplatí vždy), zvláštní stavbou věty, tím samozřejmě dochází k určité rytmizaci, která může přejít do volného verše.
 Vědeckou – touto prózou se rozumí specifické druhy literatury, jako jsou vědecká pojednání, návody, publikování nějakého výzkumu
 Rétorickou – či též řečnickou; politické projevy, soudní řeči, slavnostní projevy, kázání
 Dokumentární – úřední listiny, zákony, korespondence
 Publicistickou – žurnalistické články, komentáře, popularizační knihy
 Uměleckou prózu lze dělit z mnoha hledisek, nejčastěji jsou používána:
 Dělení podle forem
 román
 Počátky románu je vzhledem k rozdílným vymezením žánru možné hledat v různých dobách, přičemž existují dva základní názory na věc. První z nich říká, že román vznikl ve starověku, s prapůvodem ve staroegyptském písemnictví a prvním větším rozkvětem v řeckém helénismu, podle druhého vymezení je román původně raněnovověký měšťanský žánr. Ve starověké řecké literatuře vznikala díla románového charakteru od 4. století př. Kr., z většiny z nich však do moderní doby přežily pouze názvy. Nejstarším z dochovaných textů je Charitónův román O věrné lásce Chairea a Kallirhoy z 1. století. Z románů starověké římské literatury zůstaly zachovány fragmenty Petroniova románu Satirikon z 1. století a Apuleiův román Zlatý osel z 2. století. Koncem středověku získal v evropské kultuře vliv rytířský román, ten byl ovšem nejprve veršovaný, až později prozaický. V reakci na něj se rozvíjel burleskní román (Rabelaisův Gargantua a Pantagruel) a pikareskní román. Užší chápání uznává jako román pouze moderní román. Za první moderní román bývá označován Důmyslný rytíř Don Quijote de la Mancha Miguela de Cervantese y Saavedry, nebo Život a zvláštní podivná dobrodružství Robinsona Crusoa, námořníka z Yorku Daniela Defoea. Útvary připomínající román byly v historii psány i mimo evropskou kulturu, v Japonsku, Číně nebo Indii. Jako první román v historii (popřípadě první realistický román) bývá někdy uváděn Příběh prince Gendžiho napsaný japonskou dvorní dámou Murasaki Šikibu v roce 1007 a vypravující příběh císařova levobočka a jeho hledání životní lásky.
 novela
 Kratší, sevřenější vyprávěcí útvar, bez odboček a esejistických pasáží. Přes kořeny ve starší (antické i mimoevropské) tradici je za zakladatele žánru i označení pokládán italský renesanční spisovatel Giovanni Boccaccio, autor sbírky sta novel nazvané Dekameron. Toto dílo bylo mimořádně vlivné a významné, a termín i forma se proto brzy rozšířily (dalším významným renesančním dílem je sbírka Příkladných novel Miguela Cervantese či Canterburské povídky Geoffreyho Chaucera). Po skončení renesance nastal v žánru výrazný útlum. Novela se do centra dění znovu dostává v preromantismu (Chateaubriandova Atala), romantismu (Puškinova Kapitánská dcerka) i realismu (Maupassantův Miláček).
 povídka
 Je kratší než román i novela, zachycuje obvykle jeden vybraný moment života, nikoli delší komplexní příběh. Žánr povídky ve své moderní podobě vznikl až v 19. století. Tehdy byl nejvíce oblíben v americkém prostředí, které umělo více ocenit stručnost a přímočarost. V USA se žánru věnovali autoři jako Nathaniel Hawthorne, Edgar Allan Poe, ve 20. století pak Mark Twain, Francis Scott Fitzgerald. V evropské literatuře stála povídka dlouho ve stínu románu. Ranými povídkáři se v Rusku stali Alexandr Sergejevič Puškin, Nikolaj Vasiljevič Gogol, po nich pak Anton Pavlovič Čechov a Ivan Bunin. Ve Francii patří k velkým jménům Prosper Mérimée a Guy de Maupassant.
 fejeton
 Žánr na rozhraní žurnalistiky a literatury. Jde o krátké zamyšlení, povětšinou psané v lehkém, někdy až humoristickém stylu. Častými nástroji jsou nadsázka, ironie, sarkasmus. Autor je hodně subjektivní, mluví za sebe, často vypráví své osobní zážitky. Fejetony píší novináři (obvykle ti zkušenější, v Česku se specialistou stal Rudolf Křesťan), profesionální spisovatelé (v Česku Jan Neruda, Karel Čapek, Jaroslav Hašek, Karel Poláček či Ludvík Vaculík, ve světě Victor Hugo, Heinrich Heine nebo Gotthold Ephraim Lessing) nebo jsou o pokus o fejeton požádáni různí známí lidé. Takové pokusy ovšem někdy končí nerespektováním pravidel žánru a poklesem ke komentáři, glose či poznámce, čili žánrům čistě publicistickým, které již nespadají do umělecké prózy, ale do prózy publicistické.
 romaneto
 Pojem vymyslel Jan Neruda, aby pojmenoval krátké prózy Jakuba Arbese. Jde v zásadě o novely, typické jsou pro ně ovšem dramatický děj a fantastické motivy. V zahraničí se obvykle užívá pojem „povídky s tajemstvím“. Arbesovy texty se od novel odlišovaly i úvahovými pasážemi, proto Neruda zvolil novotvar. Prvním romanetem byl Arbesův Ďábel na skřipci uveřejněný poprvé v časopise Květy roku 1865. Mezi válkami psal v tomto stylu Ladislav Klíma (Utrpení knížete Sternenhocha).
 esej
 Pojem do literatury a filozofie zavedl Michel de Montaigne, aby pojmenoval úvahu, která hledá nějaký nový, neotřelý pohled, často až riskantním způsobem (proto pojem esej, který by se dal přeložit jako "pokus"). Očekává se rovněž, že autor takový myšlenkový pokus vyvede ve vysoké jazykové a stylistické kvalitě. Téma je často společenské. Autoři do žánru přicházejí z různých zdrojů, často jde o filozofy, spisovatele nebo vědce, avšak u filozofů se očekává, že nepůjde o klasickou filozofickou stať, a stejně tak by vědec neměl předvést vědecký článek, a to ani popularizační. Prostředky by měly být literárnější, téma oslovující širší publikum a myšlenky v nějakém smyslu odvážné. Tyto Montaignovy nároky ovšem splňoval v historii málokdo, proto se esej stal časem synonymem jakékoli úvahy, zvláště v anglosaském prostředí.
 pohádka
 Původně útvar lidové slovesnosti, který byl v interakci s nejstarší literární tradicí – je prokázáno, že evropské pohádky mají zdroj kupříkladu ve sbírce staroindických bajek Pančatantra (zhruba z doby 300 př. n. l.) nebo dokonce již v Eposu o Gilgamešovi, tedy jedné z nejstarších literárních památek vůbec. Lidová slovesnost motivy ze starých textů uchovávala a postupně upravovala. Pohádka jako literární žánr vzniká s průkopnickým dílem Charlese Perraulta Pohádky matky Husy. Tato sbírka lidových evropských pohádek vyšla roku 1696. Krátce na to byla zkompilována sbírka arabských pohádek Tisíc a jedna noc. Nová vlna zájmu o žánr přišla v 19. století s romantismem, zásadní roli zde sehráli bratři Grimmové. Posléze se někteří autoři rozhodli, že použijí žánrová pravidla útvaru a dodají nový, autorský obsah. Průlomovým se v tomto smyslu stalo dílo Hanse Christiana Andersena. Jeho úspěch otevřel cestu dalším autorům jako byly Carlo Collodi (Pinocchiova dobrodružství), Lewis Carroll (Alenka v říši divů), Alan Alexander Milne (Medvídek Pú), Antoine de Saint-Exupéry (Malý princ). Tito autoři využily fantasknost klasické pohádky a rozvinuly ji. Později si autoři začali se žánrem pohrávat různými způsoby, často přidávali humor, ba parodičnost (například Karel Čapek a jeho Devatero pohádek).
 báje a mýtus
 Prastarý žánr, který získal psanou formu již ve starých eposech stojících na počátku literární tradice (v Evropě zejména Homérova Ilias a Odysseia). Později začal být vnímán jako archaický a motivy se spíš rozpouštěly v lidových pohádkách. Zájem o mýtus obnovili romantici 19. století, ve 20. století velký zájem teoretický projevila psychologie (Carl Gustav Jung, Bruno Bettelheim), lingvistika (Vladimir Jakovlevič Propp) a religionistika (Mircea Eliade). Někteří autoři počátku 20. století se ovšem rozhodli žánr obnovit a začít psát mýty nové – k průkopníkům patřili zejména John Ronald Reuel Tolkien (Hobit, Pán prstenů) a Clive Staples Lewis (Letopisy Narnie). Pro odlišení od žánru pohádky, od mýtů klasických a také od sci-fi se jejich stylu začalo říkat fantasy. Na konci 20. století se zvedl o "nové mýty" velký zájem, čehož využily autoři jako Joanne Rowlingová (Harry Potter), George R. R. Martin (Píseň ledu a ohně) nebo Andrzej Sapkowski (Zaklínač).
 Podle literárních stylů
 Další populární dělení se vztahu k literárnímu stylu jakým je dané dílo napsáno, zde lze rozlišovat např. styly:
 humanismus
 manýrismus
 baroko
 klasicismus
 osvícenství
 preromantismus
 romantismus
 realismus
 naturalismus
 modernismus
 parnasismus
 impresionismus
 dekadence
 expresionismus
 surrealismus
 existencialismus
 magický realismus
 postmodernismus
 Podle žánrů
 Vedle prózy hlavního proudu (mainstreamu), existuje i tzv. žánrová próza, v níž autor neklade takový důraz na uměleckost vyjádření, autorskou autenticitu či originalitu formy, ale snaží se naopak dodržet pravidla některého z tradičních žánrů, a to povětšinou populárních. K hlavním větvím žánrové literatury patří především detektivka a krimi, literatura pro děti, sci-fi a fantasy, horor a thriller, humoristická literatura, western, dobrodružná literatura, červená knihovna, někdy je k žánrové literatuře počítán i komiks, který stojí na rozhraní výtvarného umění. Žánry se pak často štěpí na podžánry (jako gotický horor, noir, historická detektivka, dystopická sci-fi, superhrdinský komiks, právnický thriller, špionská nebo válečná dobrodružná literatura, literatura pro dospívající, parodie apod.) a fúzují (dětská fantasy, humoristická sci-fi apod.). Za okrajovější žánrovou literaturu lze označit i literární pornografii. Hraničním jevem je také literatura faktu. Některé žánry se omezují jen na určité kulturní okruhy, například v anglosaském světě je populární tzv. motivační literatura, neboli "inspirational fiction" (např. Slepičí polévka pro duši). Je zcela pravidelným zjevem, že i díla vysoké literatury si postupy žánrové literatury vypůjčují a ozvláštňují je, v literární postmoderně se pak takový postup stal takřka programovým – Jméno růže Umberta Eca tak bylo například napsáno jako detektivka. Není neobvyklé, že některá díla, která jsou zpočátku vnímána jen jako žánrová, jsou do vysoké literatury dodatečně "vyzvednuta" kritickou reflexí (např. Haškovy Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války nebo Rabelaisův Gargantua a Pantagruel). Ke klasikům patří v detektivce Arthur Conan Doyle (Sherlock Holmes), Agatha Christie či George Simenon (komisař Maigret), v literatuře pro děti Astrid Lindgrenová (Děti z Bullerbynu, Pipi Dlouhá punčocha), ve sci-fi Jules Verne, H. G. Wells, Arthur C. Clarke, v dobrodružné literatuře Robert Louis Stevenson nebo Herman Melville, v hororu a thrilleru Bram Stoker nebo Stephen King, v komiksu Stan Lee, v humoristické literatuře Oscar Wilde nebo Jerome K. Jerome. Své klasiky mají i jednotlivé podžánry – špionská dobrodružná literatura Iana Fleminga či Johna le Carré, humoristická sci-fi Douglase Adamse (Stopařův průvodce po Galaxii) a Terryho Pratchetta (Zeměplocha), noirová detektivka Raymonda Chandlera nebo Jo Nesboa (tzv. scandinoir), dystopický komiks Alana Moora (V jako Vendeta) atp.
 Odkazy
 Reference
 Související články
 poezie
 Externí odkazy
 Próza
 Literární žánry


text:
 3.10.2019
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 254/64
 DECIZIA NR. 247/2017 A COMITETULUI MIXT AL SEE
 din 15 decembrie 2017
 de modificare a anexei XX (Mediul) la Acordul privind SEE [2019/1653]
 COMITETUL MIXT AL SEE,
 având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolul 98,
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul delegat (UE) 2017/1499 al Comisiei din 2 iunie 2017 de modificare a anexelor I și II la Regulamentul (UE) nr. 510/2011 al Parlamentului European și al Consiliului în scopul adaptării lor la schimbarea procedurii reglementare de testare utilizate pentru măsurarea emisiilor de CO2 generate de vehiculele utilitare ușoare (1) trebuie încorporat în Acordul privind SEE.
 (2)
 Regulamentul delegat (UE) 2017/1502 al Comisiei din 2 iunie 2017 de modificare a anexelor I și II la Regulamentul (CE) nr. 443/2009 al Parlamentului European și al Consiliului în scopul adaptării lor la schimbarea procedurii de testare reglementare utilizate pentru măsurarea emisiilor de CO2 generate de vehiculele ușoare (2) trebuie încorporat în Acordul privind SEE.
 (3)
 Prin urmare, anexa XX la Acordul privind SEE ar trebui modificată în consecință,
 ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
 Articolul 1
 În anexa XX la Acordul privind SEE, capitolul III se modifică după cum urmează:
 1.
 La punctul 21ae [Regulamentul (CE) nr. 443/2009 al Parlamentului European și al Consiliului] se adaugă următoarea liniuță:
 „—
 32017 R 1502: Regulamentul delegat (UE) 2017/1502 al Comisiei din 2 iunie 2017 (JO L 221, 26.8.2017, p. 4).”
 2.
 La punctul 21ay [Regulamentul (UE) nr. 510/2011 al Parlamentului European și al Consiliului] se adaugă următoarea liniuță:
 „—
 32017 R 1499: Regulamentul delegat (UE) 2017/1499 al Comisiei din 2 iunie 2017 (JO L 219, 25.8.2017, p. 1).”
 Articolul 2
 Textele Regulamentelor delegate (UE) 2017/1499 și (UE) 2017/1502 în limbile islandeză și norvegiană, care urmează să fie publicate în suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, sunt autentice.
 Articolul 3
 Prezenta decizie intră în vigoare la 16 decembrie 2017, cu condiția să se fi efectuat toate notificările prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din Acordul privind SEE (*1) sau la data intrării în vigoare a Deciziei nr. 109/2017 a Comitetului mixt al SEE din 16 iunie 2017 (3), oricare dintre aceste date este ulterioară.
 Articolul 4
 Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
 Adoptată la Bruxelles, 15 decembrie 2017.
 Pentru Comitetul mixt al SEE
 Președintele
 Sabine MONAUNI
 (1) JO L 219, 25.8.2017, p. 1.
 (2) JO L 221, 26.8.2017, p. 4.
 (*1) Nu au fost semnalate obligații constituționale.
 (3) JO L 142, 7.6.2018, p. 41.


text:
 19.6.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 179/70
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 672/2014
 z 18. júna 2014
 o vydávaní dovozných povolení pre žiadosti podané v priebehu prvých siedmich dní mesiaca júna 2014 v rámci colných kvót otvorených nariadením (ES) č. 1385/2007 pre hydinové mäso
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a najmä na jeho článok 188,
 so zreteľom na nariadenie Komisie (ES) č. 1301/2006 z 31. augusta 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné pravidlá pre správu dovozných colných kvót pre poľnohospodárske produkty spravovaných prostredníctvom systému dovozných licencií (2), a najmä na jeho článok 7 ods. 2,
 so zreteľom na nariadenie Komisie (ES) č. 1385/2007 z 26. novembra 2007, ktorým sa ustanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 774/94, pokiaľ ide o otvorenie a správu určitých colných kvót Spoločenstva v odvetví hydinového mäsa (3), a najmä na jeho článok 5 ods. 6,
 keďže:
 žiadosti o dovozné povolenia podané počas prvých siedmich dní mesiaca júna 2014 na čiastkové obdobie od 1. júla do 30. septembra 2014 pri niektorých kvótach prevyšujú množstvá, ktoré sú k dispozícii, malo by sa určiť, do akej miery sa môžu dovozné povolenia vydávať, stanovením koeficientu pridelenia, ktorý sa má uplatňovať na požadované množstvá,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Na žiadosti o dovozné povolenia podané na čiastkové obdobie od 1. júla do 30. septembra 2014 podľa nariadenia (ES) č. 1385/2007 sa uplatnia koeficienty pridelenia uvedené v prílohe k tomuto nariadeniu.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť 19. júna 2014.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 18. júna 2014
 Za Komisiu
 v mene predsedu
 Jerzy PLEWA
 generálny riaditeľ pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka
 (1) Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 671.
 (2) Ú. v. EÚ L 238, 1.9.2006, s. 13.
 (3) Ú. v. EÚ L 309, 27.11.2007, s. 47.
 PRÍLOHA
 Číslo skupiny
 Poradové číslo
 Koeficient pridelenia pre žiadosti o dovozné povolenia podané na čiastkové obdobie od 1.7.2014–30.9.2014
 (%)
 1
 09.4410
 0,231268
 2
 09.4411
 0,233646
 3
 09.4412
 0,245581
 4
 09.4420
 0,269544
 6
 09.4422
 0,270493


type: other

text:
Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks – Riigi Teataja
 Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks
 Struktuuritoetuse andmise tingimused täiskasvanute võtmepädevuste arendamiseks - sisukord
 9 TOETUSE SAAJA, PARTNERI NING RAKENDUSÜKSUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
 RT I, 20.06.2020, 20
 Vastu võetud 17.02.2016 nr 10
 RT I, 19.02.2016, 4
 jõustumine 22.02.2016
 19.06.2020 RT I, 20.06.2020, 18 23.06.2020
 Määrusega reguleeritakse „Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava 2014−2020“ prioriteetse suuna „Ühiskonna vajadusele vastav haridus ja hea ettevalmistus osalemaks tööturul“ meetme „Täiskasvanud elanikkonna kompetentside arendamine“ tegevuse „Täiskasvanutele kvaliteetse ja asjakohase täienduskoolituse ja ümberõppe pakkumine kutse- ja erialase kvalifikatsiooni tõstmiseks ning elukestva õppe võtmepädevuste parandamiseks“ eesmärkide elluviimist.
 1) võtmepädevused on õppimisoskus, sotsiaalsed oskused ja kodanikupädevus, algatusvõime ja ettevõtlikkus, emakeeleoskus, võõrkeelteoskus, digipädevus, matemaatikapädevus ja teadmised teaduse ja tehnoloogia alustest ning kultuuriteadlikkus ja -pädevus;
 2) prioriteetsed võtmepädevused on õppimisoskus, sotsiaalsed oskused, digipädevus, algatusvõime ja ettevõtlikkus ning võõrkeelteoskus, sealhulgas muukeelsete täiskasvanute eesti keele oskus.
 (1) Toetuse andmise eesmärk on täiskasvanute võtmepädevuste arendamine ja õpihoiakute parandamine.
 (2) Käesoleva määrusega kavandatud tegevused panustavad Eesti elukestva õppe strateegia 2020 strateegilise eesmärgi 5 „Võrdsed võimalused elukestvas õppes osalemiseks“ elluviimisesse ja täiskasvanuhariduse programmi (edaspidi täiskasvanuhariduse programm).
 (3) Toetust saavad projektid panustavad meetme 1.6 „Täiskasvanud elanikkonna kompetentside arendamine“ tegevuse 1.6.2 „Täiskasvanutele kvaliteetse ja asjakohase täienduskoolituse ja ümberõppe pakkumine kutse- ja erialase kvalifikatsiooni tõstmiseks ning elukestva õppe võtmepädevuste parandamiseks“ väljundnäitajasse. Projektid toetavad kaudselt ka tegevuse 1.6.1 „Madala haridustasemega täiskasvanute tagasitoomine tasemekoolitusse ja õppes osalemise toetamine“ väljundnäitaja saavutamist.
 Rakendusüksuse või rakendusasutuse toimingu või otsuse peale tuleb enne halduskohtusse kaebuse esitamist esitada vaie rakendusasutusele vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-le 51. Juhul, kui vaie esitatakse rakendusüksuse toimingu või otsuse peale, esitatakse vaie läbi rakendusüksuse rakendusasutusele. Vaie vaadatakse läbi haldusmenetluse seaduses sätestatud korras.
 (1) Toetust antakse projektile, mille iga toetatav tegevus panustab käesoleva määruse §-s 3 toodud eesmärgi saavutamisse ja mille raames tehakse vähemalt käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 1 sätestatud tegevusi ning vajaduse korral punktides 2 ja 3 sätestatud tegevusi.
 (2) Projektide tegevuste sihtgrupp on põhi- või keskhariduseta ja/või erialase ettevalmistuseta täiskasvanud ja teised elukestvas õppes vähem osalevad grupid.
 (3) Toetatavad tegevused on:
 1) koolituste läbiviimine prioriteetsete võtmepädevuste arendamiseks;
 2) tugitegevused sihtgrupi õppimise juurde toomiseks, positiivse õpihoiaku kujundamiseks, koolitustel osalemise ja lõpetamise toetamiseks ning õpitee jätkamise valmisoleku kujundamiseks;
 3) koolitajate koolitus ja arendustegevused sihtgrupipõhise lähenemise tagamiseks, õppijate õpioskuste arendamiseks ja positiivse õpihoiaku kujundamiseks.
 (4) Võtmepädevuste osas, mis ei ole määratletud käesolevas määruses prioriteetsetena, on koolituste pakkumine lubatud siis, kui koolitus on lõimitud õppimisoskuse arendamisega.
 (5) Prioriteetsete võtmepädevuste alaste koolituste läbiviija peab olema täienduskoolitusasutuse pidaja täiskasvanute koolituse seaduse § 1 lõike 5 mõistes (edaspidi täienduskoolitusasutuse pidaja) või sellega võrdsustatud isik või asutus, kellel on täienduskoolituse läbiviimise kogemus igal aastal viimase kolme kalendriaasta jooksul.
 1) personalikulud vastavalt Vabariigi Valitsuse 1. septembri 2014. a määruse nr 143 „Perioodi 2014-2020 struktuuritoetusest hüvitatavate kulude abikõlblikuks lugemise, toetuse maksmise ning finantskorrektsioonide tegemise tingimused ja kord“ (edaspidi ühendmäärus) §-s 3 sätestatud tingimustele;
 4) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel täiskasvanud elanikkonnale suunatud koolituste kulud käesoleva määruse lisas kehtestatud ühikuhindade alusel;
 5) teavitamiskulud;
 6) infomaterjalide koostamise ja tõlkimise kulud;
 7) ürituste ja seminaride kulud;
 8) transpordikulu;
 9) muud projekti elluviimiseks otseselt vajalikud kulud.
 (2) Mitteabikõlblikud on ühendmääruse §-s 4 loetletud kulud, kaudse kuluna hüvitatavad kulud kuludokumentide alusel ja käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel täiskasvanud elanikkonnale suunatud koolituste puhul ühikuhinnas sisalduvad kulud kuludokumentide alusel.
 (3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud abikõlblikud kulud peavad olema kooskõlas ühendmääruse §-ga 2, käesolevas määruses sätestatud tingimustega ja taotluse rahuldamise otsusega.
 (1) Meetme abikõlblikkuse periood on 1. oktoober 2015 kuni 30. juuni 2021.
 [RT I, 20.06.2020, 18 - jõust. 23.06.2020]
 (2) Projekti abikõlblikkuse periood sätestatakse taotluse rahuldamise otsuses. Projekti abikõlblikkuse periood ei tohi olla pikem kui 36 kuud.
 (3) Varaseim projekti abikõlblikkuse alguskuupäev teatatakse taotlusvooru väljakuulutamisel.
 (1) Taotletava toetuse piirsummad projekti kohta määratakse taotlusvooru väljakuulutamisel.
 (2) Toetuse maksimaalne määr on kuni 100% abikõlblike kulude maksumusest.
 (3) Avatud taotlusvooru eelarve annab rakendusasutus teada taotlusvooru väljakuulutamise ettepanekus.
 (1) Taotlejad võivad olla era- ja avalik-õiguslikud juriidilised isikud, riigi või kohaliku omavalitsuse asutused, välja arvatud kutseõppeasutused ja üldhariduskoolid.
 (2) Taotlejal peab olema vähemalt kolmeaastane kogemus viimase seitsme aasta jooksul täiskasvanuhariduse valdkonna projektide läbiviimisel.
 (3) Taotleja võib projekti kaasata partnereid. Partner peab olema täienduskoolitusasutuse pidaja või sellega võrdsustatud isik või asutus.
 (4) Taotleja ja partner peavad vastama Vabariigi Valitsuse 21. augusti 2014. a määruse nr 133 “Perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse taotlemise ja taotluste menetlemise nõuded ja tingimused toetuse andmise tingimuste määruse kehtestamiseks” (edaspidi taotluste menetlemise määrus) §-s 2, välja arvatud punktide 3 ja 4 osas, ja § 3 lõigetes 1 ja 2 esitatud nõuetele.
 1) projekt peab panustama käesoleva määruse ja täiskasvanuhariduse programmi eesmärkide täitmisesse;
 2) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidava koolituse koolituskulud peavad moodustama projekti abikõlblikest kuludest vähemalt 60%;
 3) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidavat koolitust peab ühe projekti raames läbi viima vähemalt kaheksas maakonnas;
 4) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punkti 1 alusel läbiviidava ühe koolituse maksimaalne pikkus on 80 akadeemilist tundi;
 5) taotluses tuleb näidata tegevus ja tegevuse maksumus taotleja ja partneri(te) lõikes.
 2) partneri(te) kaasamise korral partneri(te) kinnituskiri projektis osalemise kohta;
 3) käesoleva määruse § 6 lõike 3 punktis 1 toodud koolituste puhul koolituskava koolituse läbiviijate, sihtrühmade, võtmepädevuste ja maakondade lõikes.
 (3) Kui taotleja on projektile või projekti osadele tegevustele taotlenud toetust samal ajal mitmest meetmest või muudest riigieelarvelistest, Euroopa Liidu või välisabi vahenditest, peab taotleja esitama sellekohase teabe.
 4) võimaldama kontrollida taotluse, taotleja ja partneri vastavust nõuetele, sealhulgas teha kohapealset kontrolli;
 5) teavitama rakendusüksust viivitamata taotluses esitatud andmetes toimunud muudatustest või ilmnenud asjaoludest, mis võivad mõjutada taotluse kohta otsuse tegemist.
 (1) Toetuse andmiseks kuulutab rakendusüksus rakendusasutuse ettepanekul välja avatud taotlusvooru. Ettepanek sisaldab muuhulgas taotlusvooru eelarvet ja ajakava.
 (2) Taotlusvooru tähtajast ja taotlusvooru eelarvest teavitab rakendusüksus vähemalt kahes üleriigilise levikuga päevalehes ja oma veebilehel vähemalt 45 kalendripäeva enne taotluste esitamise tähtpäeva.
 (2) Taotlus esitatakse rakendusüksusele taotleja esindusõigusliku isiku poolt taotlusvooru väljakuulutamise teates nimetatud viisil ja rakendusüksuse poolt kinnitatud vormil struktuuritoetuste registri vahendusel. Kui register ei võimalda taotluste esitamist, esitatakse taotlus digitaalselt allkirjastatuna rakendusüksusele registriväliselt.
 (2) Kui taotlust ei esitata tähtaegselt, jäetakse taotlus tähtaega ennistamata otsusega vastu võtmata perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse § 21 lõike 3 alusel.
 (3) Rakendusüksus edastab taotlejale taotluse vastu võtmata jätmise otsuse digitaalselt allkirjastatuna, võimalusel struktuuritoetuse registri kaudu viie tööpäeva jooksul taotluse esitamisest arvates.
 (4) Taotluse menetlemise tähtaeg on kuni 60 tööpäeva taotluse esitamise tähtpäevast rakendusüksusele. Taotluse menetlemise aega võib pikendada taotleja poolt puuduste kõrvaldamiseks kasutatud aja võrra.
 (6) Rakendusüksusel on õigus teha taotlejale ettepanek muuta taotletud toetuse summat ja projektis kavandatud tegevusi tingimusel, et toetuse summa ja toetuse osakaal ei suurene, v.a. juhul kui see on arvutusvea parandamiseks vajalik.
 (1) Taotluste nõuetele vastavuse kontrolli viib 10 tööpäeva jooksul taotluse registreerimisest läbi rakendusüksus, kes:
 1) kontrollib taotleja, partneri(te) ja taotluse tehnilist vastavust nõuetele ning kohustuslike lisadokumentide olemasolu;
 2) juhul, kui taotluses esineb puudusi, informeerib viivitamatult taotlejat ja annab ühe taotluse raames kuni kümme tööpäeva puuduste kõrvaldamiseks;
 (2) Rakendusüksusele antud taotluste nõuetele vastavuse kontrolli tähtaeg pikeneb käesoleva lõike 1 punktis 2 taotlejale puuduste kõrvaldamiseks antud tähtaja võrra.
 (6) Taotlust ei tunnistata nõuetele vastavaks, kui esineb vähemalt üks alljärgnevatest asjaoludest:
 1) taotlus ei vasta käesoleva määruse § 11 sätestatud nõuetele ja taotleja ei ole taotluses esinevaid puudusi käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2 määratud tähtaja jooksul kõrvaldanud;
 (2) Rakendusüksus võib vajadusel kaasata hindamisprotsessi täiendavaid eksperte.
 (3) Hindamiskomisjoni liikmed ja eksperdid peavad deklareerima oma erapooletust ja sõltumatust hinnatavatest projektidest, taotlejatest ja partneritest ning peavad vastama struktuuritoetuse seaduse § 21 lg 4 sätestatud tingimustele.
 (1) Nõuetele vastavaks tunnistatud projekte hinnatakse järgmiste valikukriteeriumite alusel, mille osakaalud koondhindest on järgmised:
 1) projekti mõju meetme ja täiskasvanuhariduse programmi eesmärkide saavutamisele – 20% maksimaalsest koondhindest;
 2) koolituste regionaalne ulatus – 5%;
 3) koolitatavate sihtgrupi suurus ja vastavus käesoleva määruse § 6 lõikes 2 toodud sihtgrupi kirjeldusele ja valiku põhjendatus – 15%;
 4) projekti ja tegevuste põhjendatus – 25% maksimaalsest koondhindest;
 5) projekti kuluefektiivsus – 15% maksimaalsest koondhindest;
 6) toetuse taotleja (ja partnerite) suutlikkus projekti ellu viia – 15% maksimaalsest koondhindest;
 7) jätkusuutlikkus – 5%.
 (2) Hindamine viiakse läbi rakendusüksuse kinnitatud hindamismetoodika järgi. Hindamismetoodika koostamisel lähtub rakendusüksus käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud valikukriteeriumitest.
 (3) Rakendusüksus kooskõlastab hindamismetoodika enne kinnitamist rakendusasutusega ja avalikustab selle oma veebilehel hiljemalt taotlusvooru väljakuulutamise päeval.
 (4) Iga hinnatava taotluse kohta täidab hindamiskomisjon hindamislehe, kuhu märgitakse hindamiskriteeriumite lõikes taotlusele antud punktid ja põhjendused antud punktide kohta. Hindamislehe allkirjastavad kõik taotlust hinnanud hindamiskomisjoni liikmed.
 (5) Projektide hindamise tulemusena moodustatakse pingerida projektidest, mille koondindeks on vähemalt 55% punktide maksimumsummast. Hindamiskomisjon teeb rakendusüksusele ettepaneku pingereas olevate taotluste rahuldamiseks. Põhjendatud juhtudel võib hindamiskomisjon teha rakendusüksusele ettepaneku taotluses kirjeldatud projektidele täiendavate tingimuste seadmiseks, nt toetussumma vähendamiseks.
 (6) Juhul kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 loetletud valikukriteeriumide alusel on taotlus saanud koondhindeks vähem kui 55% maksimumsummast, siis ei kuulu taotlus rahuldamisele.
 (7) Kui pingereas olevate projektide maht on suurem, kui taotlusvooru eelarve vabade vahendite jääk, eelistatakse võrdse koondhindega projektide korral taotlust, mida hinnati käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 1 alusel kõrgema hindega. Kui ka sellisel juhul on hinded võrdsed, heidetakse valiku tegemiseks liisku.
 (1) Rahuldamisele kuuluvad nõuetele vastavaks tunnistatud taotlused, mis on saanud koondhindeks käesoleva määruse § 18 lõikes 1 loetletud valikukriteeriumide alusel vähemalt 55% maksimumsummast vastavalt hindamise käigus tekkinud pingereale ning jäänud taotlusvooru eelarve piiresse.
 (2) Taotluse rahuldamise otsuses sätestatakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 4 toodut, täpsustatakse toetuse saaja õigusi ja kohustusi ning kehtestatakse tingimusi.
 (3) Taotlus ja selle kohta täiendavalt esitatud teave on taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 6 kohaselt taotluse rahuldamise otsuse lahutamatu lisa. Taotluse rahuldamise otsuses võib jätta märkimata taotluses sisalduva teabe ja sellele viidata, kui teave võetakse otsustamisel arvesse taotluses esitatud sõnastuses.
 (1) Taotlus jäetakse rahuldamata taotluste menetlemise määruse § 8 lõigetes 2 ja 3 ning käesoleva määruse § 16 lõikes 7 ja § 18 lõikes 6 nimetatud juhtudel.
 (2) Menetluses olevate taotluste kohta, mille rahaline maht ületab taotlusvooru eelarve vaba jäägi ja mida ei ole võimalik vastavalt taotluste menetlemise määruse § 9 lõikes 1 sätestatule osaliselt rahuldada, tehakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõike 2 punkti 6 alusel taotluse rahuldamata jätmise otsus.
 (3) Taotluse rahuldamata jätmise otsuses märgitakse taotluste menetlemise määruse § 8 lõikes 5 sätestatud teave.
 (4) Taotluse rahuldamise või rahuldamata jätmise otsus edastatakse taotlejale elektrooniliselt või struktuuritoetuste registri kaudu 10 tööpäeva jooksul otsuse tegemisest arvates.
 3) projekti eesmärgid, tulemused või väljundid on saavutatavad ka väiksemas toetuse mahus kui on taotletud.
 (4) Taotluse kõrvaltingimustega rahuldamisel ei teki toetuse saajal õigust toetuse maksetele, sealhulgas toetuse ettemaksetele. Õigustoetusega seotud maksetele tekib toetuse saajal pärast seda, kui rakendusüksus on tuvastanud tingimuse saabumise või täitmise toetuse saaja esitatud teabe põhjal, va kui teavet on võimalik rakendusüksusel tuvastada infosüsteemi vm registrist või andmeallikast.
 (1) Taotluse rahuldamise otsust muudetakse rakendusüksuse algatusel või toetuse saaja sellekohase kirjaliku avalduse alusel taotluste menetlemise määruse §-des 10 ja 11 sätestatud tingimustel ja korras.
 (2) Toetuse saaja on kohustatud taotlema rakendusüksuselt taotluse rahuldamise otsuse muutmist, kui projekti eelarve kavandatud tegevuste lõikes muutub üle 15%. Väiksemate muutuste korral tuleb rakendusüksust kirjalikult teavitada ja rakendusüksus kooskõlastab muudatuse kirjalikult taasesitatavas vormis.
 (3) Rakendusüksus võib taotluse rahuldamise otsuse tunnistada kas osaliselt või täielikult kehtetuks vastavalt perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse § 22 lõikele 3 või teha finantskorrektsiooni otsuse § 45 lõike 1 alusel.
 (1) Toetuse maksmisel lähtutakse perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-dest 28 ja 29, ühendmääruse §-dest 11–15 ja 18, käesolevas määruses ja taotluse rahuldamise otsuses sätestatud maksete tegemise täpsustavatest tingimustest ja korrast.
 (2) Käesoleva määruse § 7 lõike 1 punktis 2 nimetatud kulud hüvitatakse vastavalt ühendmääruse § 15 lõigetele 1 ja 4 ning § 7 lõike 1 punktis 4 nimetatud kulud vastavalt ühendmääruse § 15 lõigetele 1 ja 2. Ülejäänud § 7 lõikes 1 nimetatud kulud hüvitatakse tegelike kulude alusel vastavalt ühendmääruse § 14 lõike 1 punktile 1. Põhjendatud juhtudel võib toetuse saajale teha ettemakseid vastavaltlõikele 5..
 (3) Toetuse saaja esitab maksetaotluse struktuuritoetuse registri kaudu või registri väliselt rakendusüksuse kinnitatud vormil. Maksetaotlus esitatakse vähemalt kord kvartalis ja mitte tihedamini kui kord kuus. Juhul, kui toetuse saaja on riigiasutus ning makstud abikõlblikud kulud on võrdsed või ületavad riigihanke piirmäära, esitatakse maksetaotlus kord kuus.
 (5) Ettemakseid võib põhjendatud juhtudel teha järgmiselt:
 1) toetuse saajale, kes ei ole riigiasutus ega äriühing, ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 ja lõikes 2 kehtestatud tingimustel ning ettemaksena saadud toetuse kasutamise tõendamisel juhindutakse ühendmääruse § 18 lõigetest 9−12;
 2) toetuse saajale, kes ei ole riigiasutus, ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 2 kehtestatud tingimustel ning ettemaksena saadud toetuse kasutamise tõendamisel juhindutakse ühendmääruse § 18 lõikest 13.
 (6) Ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 nimetatud ettemakse taotlemisel menetleb rakendusüksus maksetaotlust mitte kauem kui 15 kalendripäeva alates maksetaotluse saamisest. Maksetaotluses ning ettemakse kasutamise aruandes sisalduvate kulude abikõlblikkust ning kuludega seotud toetuse saaja kohustuste nõuetekohast täitmist kontrollib rakendusüksus mitte kauem kui 90 kalendripäeva alates maksetaotluse saamisest.
 (7) Rakendusüksus võib perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 30 lõikes 1 sätestatud juhul peatada maksetaotluse ja ettemakse kasutamise aruande menetlemise osaliselt või täielikult.
 (8) Kui maksetaotluse menetlemisel ilmneb maksetaotluses puuduseid, mida on võimalik määratud tähtaja jooksul kõrvaldada, siis määrab rakendusüksus puuduste kõrvaldamiseks tähtaja vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 30 lõikele 2.
 (9) Ühendmääruse § 18 lõike 1 punktis 1 nimetatud ettemaksete tegemisel ei või ettemaksena välja maksta viimast 5% määratud toetusest.
 (10) Lõppmakse tehakse pärast projekti tegevuste elluviimise ja tulemuste saavutamise, projekti kulude abikõlblikkuse ja kulude maksmise tõendamist ning lõpparuande kinnitamist. Lõppmakse suurus on vähemalt 5% projektile taotluse rahuldamise otsusega määratud toetuse summast.
 (1) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele rakendusüksuse kehtestatud vormil vahearuandeid ja lõpparuande. Rakendusüksus esitab aruanded rakendusasutusele teadmiseks 10 tööpäeva jooksul peale aruande aktsepteerimist.
 (2) Toetuse saaja esitab rakendusüksusele projekti elluviimise kohta projekti aruande vähemalt üks kord aastas. Toetuse taotluse rahuldamise otsuses võib ette näha sagedasema vahearuande esitamise korra.
 (3) Aruannete vormi kehtestab rakendusüksus ja avalikustab oma veebilehel.
 (4) Lõpparuanne esitatakse 30 kalendripäeva jooksul pärast projekti abikõlblikkuse perioodi lõppu.
 9. peatükk TOETUSE SAAJA, PARTNERI NING RAKENDUSÜKSUSE ÕIGUSED JA KOHUSTUSED
 (1) Toetuse saaja tagab perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse §-des 24 ja 26 sätestatud kohustuste täitmise ja projekti elluviimise taotluse rahuldamise otsuses fikseeritud tähtaegade ja tingimuste kohaselt ning vastavalt käesoleva määruse § 11 lg 1 punktides 1-4 nimetatud tingimustele.
 (2) Toetuse saaja on kohustatud esitama rakendusüksusele koos § 23 lg 4 nimetatud maksete prognoosiga kooskõlastamiseks koolituskava koolituse läbiviijate, sihtrühmade, võtmepädevuste ja maakondade lõikes.
 (3) Toetuse saaja kogub vastavalt 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 24 punktile 7 tegevustes osalejate kohta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 125 lõike 2 punktis e nimetatud andmeid ja esitab need rakendusüksusele rakendusüksuse kehtestatud vormil ja tähtajaks.
 (4) Partner peab täitma perioodi 2014−2020 struktuuritoetuse seaduse §-s 25 nimetatud kohustusi.
 (2) Toetuse saajale antakse võimalus esitada oma seisukohad perioodi 2014−2020 struktuuritoetuste seaduse § 23 lõikes 2 sätestatud juhtudel ja puuduste kõrvaldamise raames.
 1) korraldama taotlusvoorude ja vajadusel vahehindamise läbiviimist, sealhulgas koostama vajalikud juhendid, vormid, töökorrad jms, ja tagama hindamiskomisjoni tehnilise teenindamise;
 3) sisestama taotluse, projekti seire- ja muud andmed struktuuritoetuse registrisse, kui taotlejal või toetuse saajal ei ole võimalik esitada andmeid läbi struktuuritoetuste registri;
 4) seirama meetme tegevuse rahalisi jääke ja vajadusel esitama rakendusasutusele ülevaateid selle kohta;
 12) teostama kontrolle toetuse saaja juures vastavalt perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduse § 41 lõikele 2 §-le 42;
 13) täitma muid perioodi 2014–2020 struktuuritoetuse seaduses ja selle alusel antud õigusaktides ning käesolevas määruses sätestatud toimingud.
 Lisa Võtmepädevuste arendamise koolituste standardiseeritud ühikuhinnad ja nende alusel toetuse maksmise põhimõtted


text:
Stjepan "Stipe" Mesić (Orahovica, 24. prosinca 1934.) hrvatski je političar koji je bio drugi predsjednik Republike Hrvatske u dva mandata od 19. veljače 2000. do 18. veljače 2010., te predsjednik prve vlade Republike Hrvatske od svibnja do kolovoza 1990., predsjednik drugog saziva Hrvatskog sabora od 1992. do 1994. i bivši predsjednik predsjedništva SFRJ od listopada do prosinca 1991. (konkurentno je obnašao i dužnost Glavnog tajnika Pokreta nesvrstanih).
 Mesić je bio zastupnik u Hrvatskom saboru u 1960-ima, a nakon toga van politike do 1990.-e kada je postao član Hrvatske demokratske zajednice (HDZ), a potom i hrvatski premijer. Sabor Republike Hrvatske izabrao ga je za hrvatskog člana predsjedništva SFRJ, napušta premijersku dužnost, odlazi u Beograd gdje je prvo postao potpredsjednik, a zatim 1991. i posljednji predsjednik predsjedništva SFR Jugoslavije. Godine 1992. postao je predsjednik Sabora Republike Hrvatske.
 Godine 1994. izašao je iz HDZ-a s istomišljenicima i osnovao stranku Hrvatski nezavisni demokrati (HND). Kasnije je većina članova HND-a, uključujući Mesića, prešla u Hrvatsku narodnu stranku (HNS).
 Kad je Franjo Tuđman umro u prosincu 1999. godine, Mesić je u 2. krugu glasovanja na predsjedničkim izborima izabran za predsjednika Hrvatske (veljača 2000.). Ponovo je izabran za predsjednika u siječnju 2005. godine.
 Rane godine
 Mesić je rođen u slavonskom mjestu Orahovici. Gimnaziju je pohađao u Osijeku i Požegi, a diplomirao je pravo na Sveučilištu u Zagrebu. Nakon studija, Mesić je radio u Orahovici i Našicama. Odslužio je vojsku, položio pravosudni ispit i radio kao općinski sudac. Oženio se Milkom rođ. Dudunić, i dobili su dvije kćeri.
 S cijelom je obitelji preselio u Zagreb i godine 1964. postao direktor sektora općih poslova u poduzeću Univerzal Corporation, te je svojom voljom postao član Saveza komunista Jugoslavije (partijska podružnica: Savez komunista Hrvatske).
 Godine 1966. izabran je kao neovisan građanin u Općinsko vijeće Orahovice, pobijedivši kandidate iz Saveza komunista te iz Socijalističkog saveza radnog naroda. Godine 1967. postao je gradonačelnik Orahovice, i član ondašnjega Sabora SR Hrvatske.
 Pokrenuo je građenje prve privatne tvornice u Jugoslaviji, pa ga je Tito optužio da potiho uvodi kapitalizam (nezakonit po Ustavnom poretku).
 Poslije donošenja "Deklaracije o položaju i imenu hrvatskoga jezika" 1967. godine, Mesić ju je javno osudio u govoru pred Saborom, gdje je njene sastavljače prozvao kao: "političke diverzante koji razaraju temelje Jugoslavije", i pozvao da ih se kazneno progoni na sudu. Ipak, u 1970-ima Mesić je podržao Hrvatsko proljeće, pa je optužen zbog "neprijateljske propagande" i osuđen na godinu dana zatvora. Suđenje je trajalo 3 dana, a od 55 svjedoka samo je 5 svjedočilo protiv njega. Nakon priziva, proces se odužio do 1975., kada je odslužio godinu dana u zatvoru u Staroj Gradiški.
 Prvi višestranački izbori, raspad SFRJ, domovinski rat
 Izabran je 1990. kao kandidat HDZ-a na prvim višestranačkim izborima u Hrvatskoj nakon 2. svj. rata. Postao je premijer Hrvatske, i na toj funkciji bio od svibnja do kolovoza 1990.. Ipak, ubrzo je dao ostavku kako bi bio izabran u federativno predsjedništvo, gdje je prvo bio potpredsjednik.
 Predsjednici su se godišnje automatski izmjenjivali po ključu republika/pokrajina. Kad je bio red da Mesić bude predsjednik, srpski član predsjedništva Borisav Jović tražio je glasovanje. 4 člana (Srbija, Crna Gora, Vojvodina, Kosovo) bili su protiv njega, a 4 člana (Hrvatska, Slovenija, Bosna i Hercegovina, Makedonija) bili su za. Posredovanjem Europske zajednice Mesić je ipak postao predsjednik.
 Mnogi neovisni promatrači smatraju da je u to doba Mesić osigurao mjesto u povijesti vještim manevriranjem i blokadom velikosrpski nastrojene vrhuške da izvede državni udar, te da je, unatoč mnogim svojim kasnijim problematičnim potezima, u to vrijeme bio pravi čovjek na pravom mjestu.
 Kad je Hrvatska proglasila neovisnost, Mesić se vratio u domovinu i dao ostavku na mjesto predsjednika jer SFRJ očigledno više nije postojala. Godine 1992. izabran je u Sabor i postao njegov predsjednik.
 23. svibnja 1994., 2 mjeseca nakon Washingtonskog sporazuma smijenjen je s pozicije predsjednika Hrvatskog Sabora. Neko vrijeme (par dana prije toga) je istupio iz HDZ-a i osnovao novu stranku, Hrvatske nezavisne demokrate. Kao razlog za istup je kasnije navodio protivljenje vladinoj politici prema Bosni i Hercegovini, optužujući Tuđmana da želi podijeliti BiH s Miloševićem. Međutim on je iz HDZ-a istupio tek godinu i pol nakon početka bošnjačko-hrvatskoga sukoba i preko 2 mjeseca od njegovog kraja. Njegov izlazak iz HDZ-a se poklapa s njegovim (i Manolićevim) sukobom sa Šuškovom strujom unutar HDZ-a. Kritizirao je i privatizaciju zbog pljačke i profiterstva. Godine 1995. je sudjelovao na 2. saboru HSP-a, tj. frakcije HSP-a odane Dobroslavu Paragi, na Zagrebačkom velesajmu. Nakon vojno-redarstvene akcije Bljesak Mesić odlazi kod američkog veleposlanika Petera Galbraitha i uspoređuje ju s "etničkim čišćenjem".
 Mesić je 1997. zajedno s većim dijelom svoje stranke prešao u Hrvatsku narodnu stranku (HNS) gdje je postao izvršni potpredsjednik stranke.
 Predsjednički mandat
 Prvi predsjednički mandat
 Izabran je za predsjednika Hrvatske 2000. godine nakon što je pobijedio u prvom krugu izbora, te u drugom krugu porazio kandidata HSLS-a i SDP-a Dražena Budišu. Mesić je nastupio kao kandidat stranaka HNS, HSS, LS te IDS. Nakon što je postao predsjednik, istupio je iz članstva u HNS-u.
 Kritizirao je politiku pokojnog predsjednika Tuđmana kao nacionalističku, bez slobode medija i s lošim gospodarstvom. Na početku svoga prvog mandata odmah se zalagao se za liberalniji pristup kako bi se Hrvatska otvorila stranim investitorima, s manje više uspjeha.
 Kao predsjednik tijekom svog prvog mandata, umirovio je 7 hrvatskih generala koji su dvaput pisali otvorena pisma javnosti u kojima su tvrdili da vlast želi kriminalizirati Domovinski rat i da zanemaruje Hrvatsku vojsku. Mesić je tvrdio da časnici na dužnosti ne smiju pisati javna politička pisma bez odobrenja vrhovnog zapovjednika, tj. predsjednika države jer oni njemu izravno odgovaranju po zakonu i ustavu. Oporbene stranke su brzo osudile ovu Mesićevu odluku kao opasan potez za nacionalnu sigurnost Hrvatske, no on je tvrdio da je to bila jedina ispravna odluka koju je mogao donijeti jer se u vojsci neposlušnost ne može tolerirati. Mesić je kasnije umirovio još četiri generala sa sličnim objašnjenjem.
 Tokom svoga prvog mandata u vanjskoj politici, predsjednik Mesić se zalaže da Hrvatska postane članica Europske unije i NATO-a. Također je pokrenuo obostrane isprike za moguće ratne zločine s predsjednikom Srbije i Crne Gore, što je dio hrvatske javnosti loše primio. Posebno pozitivno je bio primitak u izraelskom parlamentu (Knesset), koji je bio prvijenac za Hrvatsku. Ondje se ispričao za istrebljenje Židova u NDH tijekom 2. svjetskog rata, te se nakon njegovog govora počinju otvarati izravni diplomatski kanali s Izraelom.
 Drugi predsjednički mandat
 U predsjedničkim izborima 2005-e je kao kandidat osam političkih stranaka osvojio skoro polovicu glasova (48,92%). U drugom krugu se suočio s protukandidatkinjom Jadrankom Kosor i pobijedio s gotovo 66% glasova. Njegov drugi petogodišnji mandat istekao je u veljači 2010.
 Angažman nakon prestanka predsjedničkog mandata
 Nakon prestanka mandata predsjednika RH, Stjepan Mesić predano promovira hrvatske gospodarske veze, prvenstveno u izvaneuropskim zemljama. 2010. godine bio je angažiran u Kirgistanu, na misiji smanjivanja etničkih napetosti u toj zemlji.
 Nakon kraja svojeg mandata Stjepan Mesić se politički profilira nešto ljevije, nego je to pokazivao dok je bio u službi. U govoru na okupljanju antifašističkih boraca i njihovih mlađih antifašističkih sljedbenika u Kućibregu (na slovensko - hrvatskoj granici) 2014. godine prigovara tako aktualnim vlastima u Hrvatskoj kojima je na čelu SDP na nedovoljno odlučnoj politici "koja kao da ne zna što bi s antifašizmom, kao da ga se srami, jer joj je desnica nametnula svoje mišljenje da je komunizam zločin ... Komunizam i socijalizam nisu fizički likvidirali ljude na osnovu rasne i nacionalne pripadnosti, a fašizam jest, i to ću uporno ponavljati dokle god sam živ, i nikakva diploma nikome ne daje za pravo da mladima govori kako su fašizam i komunizam isto".
 Ocjene i kritike
 Neki analitičari tvrde da predsjednik Mesić premalo djeluje u unutrašnjoj politici, koju je posve prepustio vladi i premijeru. Drugi analitičari pak smatraju da se radi o marioneti stranih režima koji su financirali njegovu kampanju (Mesić nije nikada otkrio financijske izvore svoje kampanje, kao što to nije otkrio niti jedan drugi predsjednički kandidat), kao i o čovjeku koji je na svjedočenju generalu Tihomiru Blaškiću u Haagu iznio niz tvrdnji kojima je implicirao krivnju Hrvatske za rat u Bosni i Hercegovini. Svjedočenje je, unatoč zaštiti, nekoliko puta parcijalno objavljivano u medijima, a nakon što je Domagoj Margetić stavio svjedočenje Stjepana Mesića na internetsku stranicu, premijer Sanader zamolio je predsjednika Mesića da zatraži od suda skidanje oznake tajnosti. Mesić je to prihvatio. Desno orijentirani dio hrvatske političke javnosti je zamjerio predsjedniku Mesiću iznošenje mnogih tvrdnji, koje su označene neistinitima, a njegovi motivi dvojbenima, tim odnosom u očima mnogih nerijetko je proglašavan "izdajnikom". S druge strane, liberalniji dijelovi građanstva (a i šire), pozdravili su njegova nastojanja da preoblikuje Hrvatsku u modernu europsku državu, u kojoj ideja vladavine prava ima središnju ulogu, pri čemu je nužno poći od vlastitih grijeha i promašaja (uključujući tu i zbivanja tijekom Domovinskog rata). Takve ideje, međutim, dočekane su "na nož", dijelom i od onih koji su se plašili za posljedice vlastitih djela tijekom rata u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.
 Mesićev prvi mandat nije bio nabijen poviješću kao što su to bili Tuđmani dani, a i hrvatsko glasačko tijelo je u međuvremenu promijenilo generalnu političku orijentaciju (smanjila se podrška HDZ-u, većinom u korist lijevih stranaka).
 Predsjednik Mesić je bio protiv invazije SAD-a na Irak koja se dogodila 2003. bez odobrenja Ujedinjenih naroda, što mu je priskrbilo dodatni ugled kako u domovini, tako i svijetu. Učinio je primjetan pomak u vanjskopolitičkim odnosima Hrvatske i Libije razmijenivši diplomatske posjete s tamošnjim vođom Moamerom Gadafijem, unatoč negodovanju britanskih i EU diplomata.
 Iako su se očekivali problemi u odnosima lijevo orijentiranog Predsjednika Republike i nove Vlade sastavljene od političara desne orijentacije, Mesić se uspješno prilagodio na promjenu vlasti u Hrvatskoj 2003.
 -->
 Stjepan Mesić, gostujući na Obiteljskom radiju, komentirao je tvrdnje onih koji ga optužuju da je surađivao s Udbom. Mesić je pritom odgovorio: "Pa, ne znam kako bih ja bio suradnik UDBE valjda kad sam bio na izdržavanju kazne u Staroj Gradiški, valjda kad sam se javljao na 150 natječaja, kad su svi ovi seronje normalno radili, normalno zarađivali svoj kruh ili možda stvarno radili za UDBU ili za nekog drugog."
 Osude
 Hrvatsko nacionalno etičko sudište optužilo je i 18. travnja 2015. jednoglasno etički osudilo Stjepana Mesića zbog veleizdaje Hrvatskih nacionalnih interesa jer je primjerice kao zastupnik u Saboru SR Hrvatske, iznimno žestoko progonio hrvatske znanstvenike i kulturne djelatnike koji su potpisali Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, što je u prvoj polovici 1990-ih kao visoki državni dužnosnik Republike Hrvatske međunarodno kompromitirao Hrvatsku kad je tijekom javnih okupljanja u hrvatskom iseljeništvu držao proustaške govore i pjevao ustaške pjesme, u proljeće 1994. kao Predsjednik Zastupničkog doma Hrvatskog sabora sudjelovao u pokušaju izvođenja državnog udara, te je od tada sudjelovao u pokretanju i daljnjim konstruiranju optužnice protiv države Hrvatske za počinjenje navodnog udruženog zločinačkog pothvata te što je 1998. bio svjedok protiv Republike Hrvatske pred ICTY u Den Haagu, a u razdoblju od kad je bio predsjednik Republike Hrvatske (2000. – 2010.) bio je jedan od glavnih promicatelja optužbe protiv Hrvatske....i dr.
 U Hagu je tvrdio da su se Slobodan Milošević i dr. Franjo Tuđman na Sastanku u Karađorđevu navodno dogovorili o podjeli Bosne i Hercegovine, te potom izvršili agresiju i najteže ratne zločine. Nakon svjedočenja kao zaštićeni svjedok u Haagu i učestalih djelomičnih objava njegova svjedočenja, u sklopu drugih promjena Kaznenoga zakona pojavila se 2004. godine jednokratna odredba "Otkrivanje identiteta zaštićenog svjedoka". Manje od dvije godine kasnije, u siječnju 2006., taj je status ukinut te je Mesićevo svjedočenje postalo javna, svima dostupna informacija.
 Privatni život
 Stjepan Mesić je oženjen s Milkom Mesić. Imaju dvije kćeri, Dunju i Sašu.
 Djela
 Kako smo srušili Jugoslaviju: politički memoari posljednjeg predsjednika Predsjedništva SFRJ, 1992.
 Kako je srušena Jugoslavija: politički memoari, 2. izd., 1994.
 Der Verfall Jugoslawiens, (prijevod na njemački: Erna Ferenđa i ini), 1994.
 The demise of Yugoslavia: a political memoir (prijevod na engleski: Milena Benini, 2004.
 Si është shkatërruar Jugosllavia: (memoare politike) (prijevod na albanski: Xhelal Fejza), 2006.
 Rat u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini: 1991. – 1995. (autor Dušan Bilandžić, Mesić je jedan od ostalih autora), 1999.
 Dnevnici Radija "Slobodna Evropa": 1994. – 2000. (ur. Mile Stojić i Ivan Lovrenović), 2001. (suautor)
 Hrvatska - stoto Papino putovanje, 2003. (suautor)
 50 godina trgovačkih sudova u Republici Hrvatskoj 1954. – 2004. (ur. Borislav Blažević), 2004. (suautor)
 Čemu dijalog povjesničara - istoričara? (osam skupova: 1998. – 2003. i osam knjiga/zbornika radova: 2000. – 2004.) (prir. Igor Graovac), 2005. (suautor)
 Conflict and renewal: Europe transformed, 2007. (suautor)
 Latvija un Otra pasaules kara beigas Eiropa: atzimejot nacistu kapitulacijas 60. gadadienu, 2007. (Mesić je autor dodatka Horvatijas Republikas prezidenta Stjepana Mesiča 2005. gada 8. marta vestule)
 Poruke, 2007.
 Doba ekonomske diplomacije (autorica Jasna Plevnik), 2010. (Stjepan Mesić je među ostalim autorima)
 Hrvati u BiH: ustavni položaj, kulturni razvoj i nacionalni identitet (ur. Ivan Markešić), 2010. (suautor)
 Kina na Balkanu, 2013. (ostali autori: Jasna Plevnik, Ljubo Jurčić)
 Izvori
 Vanjske poveznice
 Predsjednik udruge "Bolji Split" Jure Papić, predsjedniku Mesiću uručio je povelju počasnog člana za doprinos u kulturi u RH i Gradu Splitu te promicanju ciljeva Udruge Bolji Split
 Stranica predsjednika Hrvatske
 Hrvatski predsjednici
 Predsjednici hrvatske vlade
 Predsjednici Hrvatskog sabora od 1990.
 Predsjednici Jugoslavije
 Hrvatski političari od 1989.
 HDZ
 HND
 HNS-LD
 Životopisi, Orahovica


text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52009PC0246
 Förslag till rådets beslut om att inte införa paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG och om återkallande av godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller detta ämne (Text av betydelse för EES) /* KOM/2009/0246 slutlig */
 [pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 25.5.2009KOM(2009) 246 slutligFörslag tillRÅDETS BESLUTom att inte införa paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG och om återkallande av godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller detta ämne(Text av betydelse för EES)MOTIVERINGSyftet med bifogade förslag till rådsbeslut är att paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 inte införs som verksamt ämne på positivlistan (bilaga I) i rådets direktiv 91/414/EEG och att växtskyddsmedel som innehåller detta ämne återkallas. Förslaget om att inte införa grundar sig på ett antal frågor som väckts under utvärderingen av de verksamma ämnena.Genom rådets direktiv 91/414/EEG infördes harmoniserade rambestämmelser för godkännande och utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden. Verksamma ämnen avsedda att användas som växtskyddsmedel bedöms och godkänns på gemenskapsnivå och förtecknas därefter i bilaga I till det direktivet. Enskilda växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen bedöms och godkänns av medlemsstaterna enligt de harmoniserade reglerna.De uppgifter som inkommit från näringslivet bedömdes först av den rapporterande medlemsstaten, i detta fall Grekland, som lämnade ett utkast till utvärderingsrapport. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet anordnade en granskning av den första bedömningen och lämnade sina slutsatser om riskbedömningen av paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 till kommissionen den 19 december 2008.Under utvärderingen av dessa verksamma ämnen väcktes en rad frågor. Framför allt fanns det inte tillräckligt underlag för att påvisa att ämnena inte medför någon risk för användare, personal och andra som befinner sig i närheten samt konsumenter.Utkastet till beslut om att inte införa ämnet lades fram för ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa den 12 mars 2009, och- 21 medlemsstater (254 röster) röstade för,- 3 medlemsstater (21 röster) röstade mot, och- 3 medlemsstater (60 röster) avstod från att rösta.Kommittén avgav inget yttrande. Enligt artikel 19 i direktiv 91/414/EEG och i överensstämmelse med artikel 5 i rådets beslut 1999/468/EG ska kommissionen därför lägga fram ett förslag för rådet om de åtgärder som ska vidtas. Rådet har därefter tre månader på sig att fatta beslut med kvalificerad majoritet.Utkastet till beslut omfattas inte av Europaparlamentets rätt till information enligt artikel 8 i rådets beslut 1999/468/EG.Förslag tillRÅDETS BESLUTom att inte införa paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 i bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG och om återkallande av godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller detta ämne(Text av betydelse för EES)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden[1], särskilt artikel 8.2 fjärde stycket, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 8.2 i direktiv 91/414/EEG får en medlemsstat under en period av tolv år efter anmälan av det direktivet godkänna att växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen som inte är upptagna i bilaga I till det direktivet och som fanns på marknaden två år efter anmälan av direktivet, släpps ut på marknaden under den tid som dessa ämnen successivt undersöks inom ramen för ett arbetsprogram.(2) Kommissionens förordningar (EG) nr 1112/2002[2] och (EG) nr 2229/2004[3] innehåller närmare bestämmelser om genomförandet av den fjärde etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i direktiv 91/414/EEG och en förteckning över de verksamma ämnen som ska bedömas för att eventuellt tas upp i bilaga I till direktiv 91/414/EEG. I den förteckningen ingår paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3.(3) Effekterna av paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 på människors hälsa och på miljön har bedömts i enlighet med bestämmelserna i förordningarna (EG) nr 1112/2002 och (EG) nr 2229/2004 för ett antal användningsområden som anmälaren föreslagit. I dessa förordningar utses dessutom de rapporterande medlemsstater som i enlighet med artikel 21.3 i förordning (EG) nr 2229/2004 ska lämna relevanta bedömningsrapporter och rekommendationer till Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa). För paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 utsågs Danmark till rapporterande medlemsstat, och alla relevanta upplysningar lämnades den 6 maj 2008.(4) Bedömningsrapporten granskades av medlemsstaterna och Efsa inom dess arbetsgrupp för utvärdering och lades fram för kommissionen den 19 december 2008 i form av Efsas slutsats angående granskningen av riskbedömningen för bekämpningsmedel med de verksamma ämnena paraffinoljorna CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3[4]. Medlemsstaterna och kommissionen granskade rapporten i ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, och den färdigställdes slutgiltigt den 12 mars 2009 i form av kommissionens granskningsrapport om paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3.(5) Under utvärderingen av dessa verksamma ämnen väcktes en rad frågor. Bl.a. fanns det inte tillräckligt underlag för att påvisa att ämnena inte medför någon risk för användare, personal och andra som befinner sig i närheten samt konsumenter. Vidare hade Efsa i sina slutsatser väckt ett antal andra frågor som också har tagits med i granskningsrapporten för dessa ämnen. Följaktligen var det inte möjligt att på grundval av tillgängliga uppgifter dra slutsatsen att paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 uppfyller de villkor för införande som anges i bilaga I till direktiv 91/414/EEG.(6) Kommissionen uppmanade anmälaren att inkomma med synpunkter på resultatet av granskningen och att meddela om ansökan om att få ämnena godkänt vidhölls. Anmälaren inkom med synpunkter som har granskats omsorgsfullt. Trots de argument som anmälaren lade fram kunde frågorna emellertid inte avföras, och bedömningar på grundval av inlämnade uppgifter har inte visat att växtskyddsmedel som innehåller paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3, under föreslagna användningsvillkor, generellt uppfyller kraven i artikel 5.1 a och b i direktiv 91/414/EEG.(7) Paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 bör därför inte införas i bilaga I till direktiv 91/414/EEG.(8) Det bör vidtas åtgärder för att se till att beviljade godkännanden för växtskyddsmedel innehållande paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 dras tillbaka inom en föreskriven period och inte förnyas samt att inga nya godkännanden beviljas för sådana växtskyddsmedel.(9) Om medlemsstaterna beviljar tidsbegränsade anstånd för att kvarvarande lager av de växtskyddsmedel som innehåller paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 ska kunna bortskaffas, lagerföras, släppas ut på marknaden och användas bör den perioden begränsas till högst 12 månader så att kvarvarande lager kan användas under ytterligare en odlingssäsong, vilket betyder att lantbrukarna har tillgång till växtskyddsmedel som innehåller paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 i 18 månader efter antagandet av detta beslut.(10) Detta beslut påverkar inte inlämnandet av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i direktiv 91/414/EEG och kommissionens förordning (EG) nr 33/2008 av den 17 januari 2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets direktiv 91/414/EEG i fråga om ett ordinarie och ett påskyndat förfarande för bedömning av verksamma ämnen som omfattades av det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i det direktivet men som inte införts i dess bilaga I[5] om att ta upp paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 i bilaga I till det direktivet.(11) Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa lämnade inget yttrande inom den tid som kommitténs ordförande bestämt.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 ska därför inte tas upp som verksamma ämnen i bilaga I till direktiv 91/414/EEG.Artikel 2Medlemsstaterna ska se till atta) att godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller paraffinoljor, CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 återkallas från och med den [FÖR IN DATUM SEX MÅNADER EFTER DEN DAG DÅ DETTA BESLUT ANTAS],b) inga godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller paraffinoljor med CAS-nr 64742-46-7, 72623-86-0 och 97862-82-3 beviljas eller förnyas från och med dagen för offentliggörandet av detta beslut.Artikel 3En eventuell övergångsperiod som beviljas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.6 i direktiv 91/414/EEG ska vara så kort som möjligt och upphöra senast den [FÖR IN DATUM 18 MÅNADER EFTER DEN DAG DÅ DETTA BESLUT ANTOGS].Artikel 4Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförande [1] EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.[2] EGT L 168, 27.6.2002, s. 14.[3] EGT L 379, 24.12.2004, s. 13.[4] ”Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substances paraffin oils CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 and CAS 97862-82-3”, (färdigställd den 19 december 2008), EFSA Scientific Report , nr 216, 2008.[5] EUT L 15, 18.1.2008, s. 5.


text:
A Verdanimációk (eredeti cím: Cars Toon) 2008 és 2014 között futott amerikai 3D-s számítógép animációs vígjátéksorozat, amelyet John Lasseter, Rob Gibbs és Jeremy Lasky rendezett, a Verdák című animációs film alapján.
 Amerikában a Disney Channel mutatta be 2008. október 27-én. Magyarországön szintén a Disney Channel mutatta be.
 Történet
 A Verdák filmből már ismert két főszereplő vidám mindennapjait mutatja be a sorozat, amely Kipufogófürdő városában játszódik. Matuka, a régi roncsszállító meséli el kissé nagyotmondó történeteit versenyautó barátjának, Villám McQueen-nek. E történetekben Matuka hol űrhajós, hol kaszkadőr, esetleg tűzoltókocsi vagy pankrátor, valamint egyszer egy UFO-t is látott. Történeteiben általában Villámnak is szán kisebb-nagyobb szerepeket, amikor az nem hiszi el a történetek hitelességét. Ennek ellenére Villám minden alkalommal azt mondja rájuk: "Bocs Matu, de ez csak kamu". Viszont a sorozat epizódjainak végén nagyjából beigazolódnak Matuka nagyotmondó történetei (például, mikor arról mesél, hogy űrhajós volt, később személyesen felkeresi őt a NASA, vagy amikor az UFO-val való találkozásról mesél, megmutatja, hogy tud repülni, amit UFO barátja, Matufó tanított neki.).
 Szereplők
 Matuka: Kipufogófürdő hűséges, mindig jókedvű, bár néha kicsit nagyotmondó vontatókocsija. Szereti vidám történeteivel szórakoztatni a barátait.
 Villám McQueen: A Szelep Kupa versenyfutam többszörös győztese, aki Kipufogófürdő városában rendezte be főhadiszállását, és itt is telepedett le. Ő Matuka legjobb barátja, gyakran hallgatja barátja színes történeteit, annak ellenére, hogy sosem hiszi el hitelességüket.
 Mia és Tia: Egy sportautó ikerpár, a valóságban Villám McQueen elszánt rajongói, Matuka nagyotmondó történetei szerint pedig az ő roncsszállítói rajongói. Rendesen nem beszélnek általában, csak csecsemő módra gügyögnek.
 Luigi: Az olasz származású Fiat 500-as, Kipufogófürdő ügyes szerelője.
 Guido: A kis targonca, Luigi segédje, aki kizárólag csak olaszul beszél.
 Lizzie: Egy 23-as T-modell, Kipufogófürdő legidősebb lakója.
 Tőtike: A kipufogófürdői benzinkút mindig vidám tulajdonosa.
 Sheriff: Kipufogófürdő rettenthetetlen rendőre.
 Sally: Villám McQueen barátnője. Csak néhány részben tűnik fel.
 Matufó: Egy kedves UFO, aki nagyon hasonlít Matukára. Matuka barátja lesz, és megtanítja őt repülni. Csak egy részben tűnik fel (UFO Matuka).
 Szereposztás
 Epizódok
 1. évad: Matuka meséi
 2. évad: Mesék Kipufogófürdőből
 Gyártás
 A Verdák című film sikere után 2006 ban megkezdődött a sorozat gyártása. Az első kilenc epizódot a Pixar és a Walt Disney Television Animation készítette, míg a többit a Pixar leányvállalata, a Pixar Canada készítette.
 A Rob Gibbs rendező a 2013-as Disney D23 Expon elmondta az második évad ötödik rész címét, "To Protect and Serve". Az epizód 2014-ben debütált volna Disney Channelen. Azonban soha nem mutatták be.
 Jegyzetek
 További információk
 2008-ban bemutatott amerikai televíziós sorozatok
 Amerikai számítógépes animációs sorozatok
 Televíziós vígjátéksorozatok
 A Disney Channel saját gyártású műsorai
 2014-ben befejezett amerikai televíziós sorozatok


text:
Jean-Paul Laurens, född 28 mars 1838 i Fourquevaux, död 23 mars 1921 i Paris, var en fransk akademisk målare. Laurens utförde i huvudsak historiemålningar och porträtt.
 Biografi
 Laurens var i sin ungdom kringresande målare, som dekorerade landskyrkor. Han fick sedan studera i Toulouse och därefter i Paris hos Léon Cogniet. Sedan uppträdde han med historiska och religiösa kompositioner tills han slog in på det område, som en tid framåt karakteriserade hans konstnärskap. Han behandlade historiska motiv, som skildrade död och förgängelse i ett realistiskt framställningssätt och ofta nog med gripande och uppskakande styrka i det psykologiska innehållet. Flera bibliska ämnen faller inom detta skede.
 För kapitolium i Toulouse har Laurens utfört stora väggmålningar 1895. Laurens har utfört dekorativa målningar i Hederslegionens palats (kupolen) och i Odéonteatern i Paris (plafonden), kartonger till gobelängvävnad (6 kompositioner till Jeanne d'Arcs historia förekom på Stockholmsutställningen 1897) samt illustrationer till flera böcker.
 Hans elevateljé i Paris har haft stort anseende och bland hans lärjungar fanns Richard Bergh.
 Verk (urval)
 Historiemålningar
 Catos död (1863)
 Tiberius’ död (1864)
 Hertigens av Enghien avrättning (1872)
 Frans af Borghia inför Isabellas af Portugal lik (1876)
 Österrikiska generalstaben samlad kring general Marceaus lik (1877, som vann hedersmedaljen)
 Befrielsen av de inmurade i Carcassonne (1879, Luxembourg)
 Kejsar Maximilian före sin arkebusering (1882, museet i Moskva),
 Republiken utropas 24 februari 1848 (1902).
 Jeanne d'Arc (triptyk i Hotel de ville i Tours)
 Förhöret (medeltidsskola, salongen 1910)
 Sträckbänken (medeltida tortyrscen, 1911)
 Religiösa ämnen
 Kristus och dödens ängel
 Hesekiels syn
 Robert den frommes bannlysning (1875, Luxembourgmuseet)
 Interdiktet (liken, som inte begravas, utanför den tillbommade kyrkan, 1875)
 Dammen i Belesda (1874)
 Den heliga Genovevas död (tre stora, mycket figurrika väggmålningar i Panteon, 1883)
 Det heliga brödraskapet (1889, Luxembourg)
 Kloster eleven (1904)
 Porträtt
 Självporträtt (1882, Uffizierna i Florens)
 Beethoven (stor allegorisk målning, salongen 1908)
 Källor
 Franska konstnärer
 Födda 1838
 Avlidna 1921
 Män
 Personer från Haute-Garonne


type: caselaw

text:
 15.8.2008
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 209/69
 Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 februarie 2008 — Semeraro/Comisia Comunităților Europene
 (Cauza F-19/06) (1)
 (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2004 - Articolul 43 din Statutul funcționarilor - Obligația de motivare - Promovare - Procedura de atestare)
 (2008/C 209/124)
 Limba de procedură: franceza
 Părțile
 Reclamantă: Maria Magdalena Semeraro (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)
 Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și M. Velardo, agenți)
 Obiectul
 Anularea deciziei AIPN din 8 noiembrie 2005 de respingere a reclamației reclamantei privind raportul asupra evoluției carierei întocmit în privința sa pentru anul 2004
 Dispozitivul
 1)
 Anulează raportul asupra evoluției carierei doamnei Semeraro referitor la perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2004.
 2)
 Comisia Comunităților Europene suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.
 (1) JO C 108, 6.5.2006, p. 30.