type: legislation

text:
 COMISIÓN EUROPEA
 Bruselas, 28.7.2017
 COM(2017) 385 final
 2017/0163(COD)
 Propuesta de
 REGLAMENTO DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
 que modifica el Reglamento (UE) n.o 1295/2013, por el que se establece el Programa Europa Creativa (2014 a 2020)
 EXPOSICIÓN DE MOTIVOS
 1.CONTEXTO DE LA PROPUESTA
 La Joven Orquesta de la Unión Europea (EUYO), fundada en 1976 a raíz de una Resolución del Parlamento Europeo
 1
 , lleva los últimos cuarenta años actuando en nombre de la Unión. Su presidente honorario es el presidente del Parlamento Europeo y sus patronos honorarios, los jefes de Estado o de Gobierno de los Estados miembros, encabezados por el presidente de la Comisión Europea.
 La EUYO está compuesta por músicos jóvenes procedentes de todos los Estados miembros de la Unión, seleccionados con arreglo a unos exigentes criterios de calidad. Reúne a jóvenes músicos europeos con mucho talento en una orquesta europea de primer orden que trasciende las fronteras culturales.
 Desde sus inicios, la EUYO ha desempeñado un papel único en el fomento del diálogo intercultural, el respeto mutuo y el entendimiento a través de la cultura. Ha actuado en ciudades y festivales destacados de Europa y del mundo, en distintos escenarios formales e informales y adoptando técnicas y formatos tradicionales e innovadores destinados a diferentes públicos. A través de sus actividades, ha ejercido de embajadora cultural de la Unión, exhibiendo la riqueza y la diversidad de las culturas europeas y presentando a talentos emergentes.
 Como grupo de jóvenes músicos excepcionales que trabajan juntos para alcanzar un elevadísimo nivel de ejecución orquestal, la EUYO es una orquesta sin parangón en la escena europea, que exhibe música y talento europeos ante diferentes públicos dentro y fuera de la Unión.
 En una época en la que la UE afronta múltiples retos y necesita conectar más con sus ciudadanos, la EUYO puede desempeñar un papel aún más importante en la transmisión de los principales valores europeos, la construcción de puentes entre los pueblos a través de la música clásica y el acercamiento a la generación más joven de Europa, reuniendo para ello a jóvenes intérpretes de música clásica de diversa procedencia por medio de conciertos y programas de tutorización.
 La financiación de la UE es esencial para la supervivencia de la EUYO como organismo que promueve los valores, la diversidad y el talento juvenil europeos. Sin esa ayuda, no podría involucrarse en esas empoderadoras actividades, y los jóvenes músicos se verían privados de una oportunidad única para actuar en escenarios internacionales, forjarse una carrera y seguir desarrollando su talento bajo la batuta de reputados directores de orquesta. Sus tres mil antiguos alumnos, todos ellos seleccionados a través de un riguroso proceso de audición que se organiza cada año en todos los Estados miembros, han evolucionado hasta formar una red de destacados directores de orquesta, solistas, profesores e instrumentistas que trabajan con prestigiosas orquestas de todo el mundo.
 El Programa Europa Creativa y los programas de financiación que lo antecedieron han apoyado a la EUYO de diversas formas. En 2016, la EUYO recibió una subvención de funcionamiento con arreglo al Reglamento (UE, Euratom) n.o 966/2012
 2
 , por ser un organismo que persigue un objetivo de interés general de la Unión o un objetivo que forma parte y apoya la política cultural de la Unión. En 2017, se financiará de la misma forma.
 Al objeto de garantizar de manera sostenible la actividad continuada de la EUYO y a la vista del carácter específico de su estatus, objetivos estratégicos y actividades, la Comisión propone que sea reconocida como «organismo recogido en un acto de base» a tenor del artículo 190, apartado 1, letra d), del Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión
 3
 y que se modifique en consecuencia el artículo 13, apartado 1, del Reglamento (UE) n.o 1295/2013
 4
 .
 2.BASE JURÍDICA, SUBSIDIARIEDAD Y PROPORCIONALIDAD
 •Base jurídica
 La presente propuesta modifica el Reglamento (UE) n.o 1295/2013 por lo que respecta al subprograma Cultura del Programa Europa Creativa, y se basa, por tanto, en el primer guion del artículo 167, apartado 5, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE).
 •Subsidiariedad
 Con arreglo al artículo 167 del TFUE, la Unión debe intervenir para apoyar y complementar la acción de los Estados miembros. Dado que los objetivos y actividades de la EUYO van más allá del interés y el beneficio exclusivos de uno o varios Estados miembros y dado que la EUYO se creó a raíz de una Resolución del Parlamento Europeo, hay una clara complementariedad al establecerla como un organismo recogido en un acto de base a tenor del artículo 190, apartado 1, letra d), del Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión. Sus actividades generan un valor añadido europeo significativo.
 •Proporcionalidad
 La modificación propuesta se limita a lo estrictamente necesario para abordar el problema y no excede de lo necesario para alcanzar los objetivos. Los cambios consisten únicamente en incluir una referencia a la EUYO en el artículo 13, apartado 1, del Reglamento (UE) n.o 1295/2013.
 3.RESULTADOS DE LAS EVALUACIONES EX POST, DE LAS CONSULTAS CON LAS PARTES INTERESADAS Y DE LAS EVALUACIONES DE IMPACTO
 En la primavera de 2016, en el contexto de una campaña pública en apoyo de la EUYO (SaveEUYO), que atravesaba problemas financieros que amenazaban su existencia, varias partes interesadas del mundo de la cultura y la música manifestaron públicamente su apoyo en declaraciones a la prensa y contactos con la Comisión. Algunos Estados miembros (en particular en el Consejo de Ministros de Cultura de mayo de 2016) y miembros del Parlamento Europeo han respaldado la idea de encontrar una solución para su financiación.
 Habida cuenta del limitado alcance de la modificación propuesta, que, en sí, no tiene repercusiones significativas económicas, medioambientales ni sociales, no es necesario realizar evaluaciones de impacto ni celebrar nuevas consultas.
 4.REPERCUSIONES PRESUPUESTARIAS
 La financiación de la EUYO procederá de la dotación financiera vigente del Programa Europa Creativa y no serán necesarios recursos adicionales del presupuesto de la UE. La «ficha financiera legislativa» adjunta muestra las repercusiones presupuestarias y los recursos humanos y administrativos necesarios, y demuestra la neutralidad presupuestaria de la presente iniciativa.
 5.OTROS ELEMENTOS
 En su propuesta, la Comisión propone:
 ·crear una solución jurídicamente sólida y transparente para garantizar el apoyo sostenible a la EUYO, teniendo en cuenta sus características específicas, mediante el reconocimiento como «organismo recogido en un acto de base» a tenor del artículo 190, apartado 1, letra d), del Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión;
 ·y añadir una nueva letra f) al artículo 13, apartado 1, del Reglamento (UE) n.o 1295/2013, en consecuencia.
 2017/0163 (COD)
 Propuesta de
 REGLAMENTO DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
 que modifica el Reglamento (UE) n.o 1295/2013, por el que se establece el Programa Europa Creativa (2014 a 2020)
 EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
 Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, y en particular su artículo 167, apartado 5, primer guion,
 Vista la propuesta de la Comisión Europea,
 Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los parlamentos nacionales,
 Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo
 5
 ,
 Visto el dictamen del Comité de las Regiones
 6
 ,
 De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario,
 Considerando lo siguiente:
 (1)Mediante el Reglamento (UE) n.o 1295/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo
 7
 se estableció el Programa Europa Creativa (2014 a 2020) para brindar apoyo a los sectores cultural y creativo europeos.
 (2)La Joven Orquesta de la Unión Europea (EUYO) está compuesta por jóvenes músicos seleccionados con arreglo a unos exigentes criterios de calidad a través de un riguroso proceso de audición que se organiza cada año en todos los Estados miembros.
 (3)Reúne a jóvenes músicos europeos con mucho talento en una orquesta europea de primer orden que trasciende los límites culturales. Desde su creación, la EUYO ha desempeñado un papel único en el fomento del diálogo intercultural, el respeto mutuo y el entendimiento a través de la cultura. De este modo, ha ejercido de embajadora cultural de la Unión, exhibiendo la riqueza y la diversidad de las culturas europeas y presentando a talentos emergentes. Además, ha contribuido a difundir las obras europeas y a movilizar el talento juvenil europeo a través de las fronteras nacionales y europeas, permitiendo a jóvenes músicos procedentes de los Estados miembros forjarse una carrera y seguir desarrollando sus capacidades bajo la batuta de reputados directores de orquesta.
 (4)Las actividades de la EUYO están en consonancia con los objetivos del Programa Europa Creativa y con los objetivos específicos del subprograma Cultura.
 (5)La EUYO fue fundada en 1976 a raíz de una Resolución del Parlamento Europeo
 8
 , por lo que no tiene parangón con otras orquestas de Europa. Debido al carácter específico de su estatus, objetivos estratégicos y actividades, la EUYO reúne los requisitos para ser considerada un «organismo recogido en un acto de base» a tenor del artículo 190, apartado 1, letra d), del Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión
 9
 . Por tanto, pueden concedérsele subvenciones sin convocatoria de propuestas.
 (6)Por consiguiente, debe incluirse a la EUYO entre las medidas que se benefician del apoyo del subprograma Cultura.
 (7)Procede, por tanto, modificar el Reglamento (UE) n.o 1295/2013 en consecuencia.
 HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
 Artículo 1
 En el artículo 13, apartado 1, del Reglamento (UE) n.o 1295/2013, se añade la letra f) siguiente:
 «f)
 la Joven Orquesta de la Unión Europea.».
 Artículo 2
 El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
 Será aplicable a partir del 1 de enero de 2018.
 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
 Hecho en Bruselas, el
 Por el Parlamento Europeo
 Por el Consejo
 El Presidente
 El Presidente
 FICHA FINANCIERA LEGISLATIVA
 1.MARCO DE LA PROPUESTA/INICIATIVA
 1.1.Denominación de la propuesta/iniciativa
 1.2.Ámbito(s) político(s) afectado(s) en la estructura GPA/PPA
 1.3.Naturaleza de la propuesta/iniciativa
 1.4.Objetivo(s)
 1.5.Justificación de la propuesta/iniciativa
 1.6.Duración e incidencia financiera
 1.7.Modo(s) de gestión previsto(s)
 2.MEDIDAS DE GESTIÓN
 2.1.Disposiciones en materia de seguimiento e informes
 2.2.Sistema de gestión y de control
 2.3.Medidas de prevención del fraude y de las irregularidades
 3.INCIDENCIA FINANCIERA ESTIMADA DE LA PROPUESTA/INICIATIVA
 3.1.Rúbrica(s) del marco financiero plurianual y línea(s) presupuestaria(s) de gastos afectada(s)
 3.2.Incidencia estimada en los gastos
 3.2.1.Resumen de la incidencia estimada en los gastos
 3.2.2.Incidencia estimada en los créditos de operaciones
 3.2.3.Incidencia estimada en los créditos de carácter administrativo
 3.2.4.Compatibilidad con el marco financiero plurianual vigente
 3.2.5.Contribución de terceros
 3.3.Incidencia estimada en los ingresos
 FICHA FINANCIERA LEGISLATIVA
 1.MARCO DE LA PROPUESTA/INICIATIVA
 1.1.Denominación de la propuesta/iniciativa
 Modificación del Reglamento (UE) n.o 1295/2013, por el que se establece el Programa Europa Creativa (2014 a 2020)
 1.2.Ámbito(s) político(s) afectado(s) en la estructura GPA/PPA
 10
 ACTIVIDAD(ES) DE EDUCACIÓN Y CULTURA: EUROPA CREATIVA
 1.3.Naturaleza de la propuesta/iniciativa
 ◻ La propuesta/iniciativa se refiere a una acción nueva
 ◻ La propuesta/iniciativa se refiere a una acción nueva a raíz de un proyecto piloto / una acción preparatoria
 11
 x La propuesta/iniciativa se refiere a la prolongación de una acción existente
 ◻ La propuesta/iniciativa se refiere a una acción reorientada hacia una nueva acción
 1.4.Objetivo(s)
 1.4.1.Objetivo(s) estratégico(s) plurianual(es) de la Comisión contemplado(s) en la propuesta/iniciativa
 El programa contribuirá a la Estrategia Europa 2020 [COM(2010) 2020, de 3 de marzo de 2010] de la manera siguiente:
 a)
 promoviendo la defensa y el fomento de la diversidad cultural y lingüística europea; y
 b)
 reforzando la competitividad de los sectores cultural y creativo con vistas a fomentar el crecimiento inteligente, sostenible e integrador.
 1.4.2.Objetivo(s) específico(s) y actividad(es) GPA/PPA afectada(s)
 Objetivos específicos:
 a)
 apoyar la capacidad de los sectores cultural y creativo europeos para operar a nivel transnacional;
 b)
 promover la difusión transnacional de las obras culturales y creativas y de sus operadores y llegar a nuevos públicos en Europa y fuera de ella;
 c)
 reforzar la capacidad financiera de los sectores cultural y creativo; y
 d)
 apoyar la cooperación estratégica transnacional, con el fin de impulsar el desarrollo de políticas, la innovación, la captación de público y nuevos modelos empresariales.
 Actividad(es) GPA/PPA afectada(s)
 15.04 – Europa Creativa
 1.4.3.Resultado(s) e incidencia esperados
 Especifíquense los efectos que la propuesta/iniciativa debería tener sobre los beneficiarios / la población destinataria.
 Una solución jurídicamente sólida y transparente para garantizar el apoyo sostenible a la EUYO, teniendo en cuenta sus características específicas, mediante el reconocimiento como «organismo recogido en un acto de base» a tenor del artículo 190, letra d), del Reglamento (UE) n.o 1268/2012 y la modificación del artículo 13, apartado 1, del Reglamento (UE) n.o 1295/2013 en consecuencia.
 1.4.4.Indicadores de resultados e incidencia
 Especifíquense los indicadores que permiten realizar el seguimiento de la ejecución de la propuesta/iniciativa.
 Dado que esta modificación es una ampliación del Programa Europa Creativa vigente, queda englobado en las consideraciones del punto 1.4.4 de la ficha financiera del programa [COM(2011) 785 final].
 1.5.Justificación de la propuesta/iniciativa
 1.5.1.Necesidad(es) que debe(n) satisfacerse a corto o largo plazo
 Garantizar una ayuda sostenible para la EUYO.
 1.5.2.Valor añadido de la intervención de la UE
 -
 jóvenes músicos procedentes de todos los Estados miembros de la Unión, seleccionados con arreglo a unos exigentes criterios de calidad, trabajando juntos en una orquesta de primer orden que trasciende las fronteras culturales;
 -
 fomento del diálogo intercultural, el respeto mutuo y el entendimiento a través de la cultura; y
 -
 exhibición de la riqueza y la diversidad de las culturas europeas y presentación de talentos emergentes ante públicos variopintos dentro y fuera de la UE.
 1.5.3.Principales conclusiones extraídas de experiencias similares anteriores
 La EUYO ha recibido apoyo del Programa Europa Creativa y de programas de financiación que lo antecedieron de diversas formas. Su excelencia goza de amplio reconocimiento. Sin embargo, la ausencia de apoyo sostenible ha sido un obstáculo para seguir desarrollando sus actividades. Sin ese apoyo a nivel de la UE, no podría seguir adelante con sus actividades. La Unión se quedaría sin un importante embajador cultural y los jóvenes músicos se verían privados de una oportunidad única para actuar en escenarios internacionales, forjarse una carrera y seguir desarrollando su talento bajo la batuta de reputados directores de orquesta.
 1.5.4.Compatibilidad y posibles sinergias con otros instrumentos adecuados
 No se solapa con ninguna actividad financiada por otros programas de la Unión.
 1.6.
 1.6.Duración e incidencia financiera
 X Propuesta/iniciativa de duración limitada
 –X
 Propuesta/iniciativa en vigor desde el 1 de enero de 2018 hasta el 31 de diciembre de 2020
 –◻ Propuesta/iniciativa de duración ilimitada
 –Ejecución: fase de puesta en marcha desde AAAA hasta AAAA
 –y pleno funcionamiento a partir de la última fecha.
 1.7.Modo(s) de gestión previsto(s)
 12
 X Gestión directa a cargo de la Comisión
 –◻ por sus servicios, incluido su personal en las Delegaciones de la Unión;
 –◻
 por las agencias ejecutivas.
 ◻ Gestión compartida con los Estados miembros
 ◻ Gestión indirecta mediante delegación de tareas de ejecución presupuestaria en:
 –◻ terceros países o los organismos que estos hayan designado;
 –◻ organizaciones internacionales y sus agencias (especifíquense);
 –◻el BEI y el Fondo Europeo de Inversiones;
 –◻ los organismos a que se hace referencia en los artículos 208 y 209 del Reglamento Financiero;
 –◻ organismos de Derecho público;
 –◻ organismos de Derecho privado investidos de una misión de servicio público, en la medida en que presenten garantías financieras suficientes;
 –◻ organismos de Derecho privado de un Estado miembro a los que se haya encomendado la ejecución de una colaboración público-privada y que presenten garantías financieras suficientes;
 –◻ personas a quienes se haya encomendado la ejecución de acciones específicas en el marco de la PESC, de conformidad con el título V del Tratado de la Unión Europea, y que estén identificadas en el acto de base correspondiente.
 –Si se indica más de un modo de gestión, facilítense los detalles en el recuadro de observaciones.
 Observaciones
 [...]
 [...]
 2.MEDIDAS DE GESTIÓN
 2.1.Disposiciones en materia de seguimiento e informes
 Especifíquense la frecuencia y las condiciones de dichas disposiciones.
 La Comisión es responsable de garantizar el seguimiento periódico y la evaluación externa de los proyectos financiados en el marco del Programa Europa Creativa, incluidas las actividades de la EUYO.
 2.2.Sistema de gestión y de control
 2.2.1.Riesgo(s) definido(s)
 Dado que esta modificación es una ampliación del Programa Europa Creativa vigente, queda englobado en las consideraciones del punto 2.2.1 de la ficha financiera del programa [COM(2011) 785 final].
 2.2.2.Información relativa al sistema de control interno establecido
 Dado que esta modificación es una ampliación del Programa Europa Creativa vigente, queda englobado en las consideraciones del punto 2.2.2 de la ficha financiera del programa [COM(2011) 785 final].
 2.2.3.Estimación de los costes y beneficios de los controles y evaluación del nivel de riesgo de error esperado
 [pm]
 [pm]
 2.3.Medidas de prevención del fraude y de las irregularidades
 Especifíquense las medidas de prevención y protección existentes o previstas.
 La Comisión garantizará que, cuando se realicen las acciones financiadas en el marco del presente Reglamento, los intereses financieros de la Unión queden protegidos mediante la aplicación de medidas preventivas contra el fraude, la corrupción y cualquier otra actividad ilegal, mediante la realización de controles efectivos, la recuperación de las cantidades abonadas indebidamente y, si se detectan irregularidades, la imposición de sanciones efectivas, proporcionadas y disuasorias. Está autorizada a realizar controles y verificaciones in situ en el marco del presente Reglamento, con arreglo al Reglamento (Euratom, CE) n.o 2185/96 del Consejo. Si es necesario, la Oficina Europea de Lucha contra el Fraude (OLAF) llevará a cabo investigaciones con arreglo al Reglamento (CE) n.o 1073/1999.
 3.INCIDENCIA FINANCIERA ESTIMADA DE LA PROPUESTA/INICIATIVA
 3.1.Rúbrica(s) del marco financiero plurianual y línea(s) presupuestaria(s) de gastos afectada(s)
 ·Líneas presupuestarias existentes
 En el orden de las rúbricas del marco financiero plurianual y las líneas presupuestarias.
 Rúbrica del marco financiero plurianual
 Línea presupuestaria
 Tipo de
 gasto
 Contribución
 Rúbrica 3: Seguridad y ciudadanía
 CD/CND
 13
 de países de la AELC
 14
 de países candidatos
 15
 de terceros países
 a efectos de lo dispuesto en el artículo 21, apartado 2, letra b), del Reglamento Financiero
 3
 15 04 02 - Subprograma Cultura. Apoyar acciones transfronterizas y promover la circulación y la movilidad transnacionales
 CD
 NO
 NO
 NO
 NO
 16
 3.2.Incidencia estimada en los gastos
 La financiación de la EUYO procederá de la dotación financiera vigente del subprograma Cultura del Programa Europa Creativa y no serán necesarios recursos adicionales del presupuesto de la UE.
 3.2.1.Resumen de la incidencia estimada en los gastos
 En millones EUR (al tercer decimal)
 Rúbrica del marco financiero
 plurianual
 Número
 [3] Seguridad y ciudadanía
 DG: EAC
 Año
 N
 17
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 TOTAL
 • Créditos de operaciones
 (1)
 (2)
 15 04 02 – Europa Creativa. Subprograma Cultura
 Compromisos
 (1a)
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 (2a)
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 Créditos de carácter administrativo financiados mediante la dotación de programas específicos
 18
 Número de línea presupuestaria
 (3)
 TOTAL de los créditos
 para la DG EAC*
 Compromisos
 =1+1a+3
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 =2+2a
 +3
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 • TOTAL de los créditos de operaciones
 Compromisos
 (4)
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 (5)
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 • TOTAL de los créditos de carácter administrativo financiados mediante la dotación de programas específicos
 (6)
 TOTAL de los créditos
 para la RÚBRICA <3>
 del marco financiero plurianual
 Compromisos
 =4+6
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 =5+6
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 Si la propuesta/iniciativa afecta a más de una rúbrica:
 • TOTAL de los créditos de operaciones
 Compromisos
 (4)
 Pagos
 (5)
 • TOTAL de los créditos de carácter administrativo financiados mediante la dotación de programas específicos
 (6)
 TOTAL de los créditos
 para las RÚBRICAS 1 a 4
 del marco financiero plurianual
 (Importe de referencia)
 Compromisos
 =4+6
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 =5+6
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 Rúbrica del marco financiero
 plurianual
 5
 «Gastos administrativos»
 En millones EUR (al tercer decimal)
 Año
 N
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 TOTAL
 DG: EAC
 • Recursos humanos
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 • Otros gastos administrativos
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 TOTAL para la DG EAC
 Créditos
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 TOTAL de los créditos
 para la RÚBRICA 5
 del marco financiero plurianual
 (Total de los compromisos = total de los pagos)
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 En millones EUR (al tercer decimal)
 Año
 N
 19
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 TOTAL
 TOTAL de los créditos
 para las RÚBRICAS 1 a 5*
 del marco financiero plurianual
 Compromisos
 0,600
 0,600
 0,600
 1,800
 Pagos
 0,480
 0,600
 0,600
 0,120
 1,800
 * Rúbrica 5: Los costes de administración, incluidos los recursos humanos, se cubrirán mediante redistribución interna de la DG EAC.
 3.2.2.Incidencia estimada en los créditos de operaciones
 –◻
 La propuesta/iniciativa no exige la utilización de créditos de operaciones.
 –X
 La propuesta/iniciativa exige la utilización de créditos de operaciones, tal como se explica a continuación:
 Créditos de compromiso en millones EUR (al tercer decimal)
 Indíquense los objetivos y los resultados
 ⇩
 Año
 N
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 TOTAL
 RESULTADOS
 Tipo
 20
 Coste medio
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número
 Coste
 Número total
 Coste total
 OBJETIVOS ESPECÍFICOS (a) a (d)
 21
 ...
 - Resultado
 Subvención de funcionamiento
 0,6
 1
 0,600
 1
 0,600
 1
 0,600
 1,800
 COSTE TOTAL
 1
 0,600
 1
 0,600
 1
 0,600
 1,800
 Resultados
 Subvención de funcionamiento para la EUYO
 Estructura de costes
 Sobre la base de la experiencia previa en materia de financiación de la EUYO a nivel de la UE, todavía en el marco del Programa Europa Creativa, una subvención de funcionamiento adecuada para esta organización ascendería a 600 000 EUR.
 3.2.3.Incidencia estimada en los créditos de carácter administrativo
 3.2.3.1.Resumen
 –◻
 La propuesta/iniciativa no exige la utilización de créditos administrativos
 –X
 La propuesta/iniciativa exige la utilización de créditos administrativos, tal como se explica a continuación:
 En millones EUR (al tercer decimal)
 Año
 N
 22
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 TOTAL
 RÚBRICA 5
 del marco financiero plurianual
 Recursos humanos
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 Otros gastos administrativos
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 Subtotal para la RÚBRICA 5
 del marco financiero plurianual
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 Al margen de la RÚBRICA 5
 23
 del marco financiero plurianual
 Recursos humanos
 Otros gastos
 de carácter administrativo
 Subtotal
 al margen de la RÚBRICA 5
 del marco financiero plurianual
 TOTAL
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 p.m.
 Los créditos necesarios para recursos humanos y otros gastos de carácter administrativo se cubrirán mediante créditos de la DG ya asignados a la gestión de la acción y/o reasignados dentro de la DG, que se complementarán, en caso necesario, con cualquier dotación adicional que pudiera asignarse a la DG gestora en el marco del procedimiento de asignación anual y a la luz de los imperativos presupuestarios existentes.
 3.2.3.2.Necesidades estimadas de recursos humanos
 –◻
 La propuesta/iniciativa no exige la utilización de recursos humanos.
 –X
 La propuesta/iniciativa exige la utilización de recursos humanos, tal como se explica a continuación:
 Estimación que debe expresarse en unidades de equivalente a jornada completa
 Año N
 Año N+1
 Año N+2
 Año N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 • Empleos de plantilla (funcionarios y personal temporal)
 XX 01 01 01 (Sede y Oficinas de Representación de la Comisión)
 0,5
 0,5
 0,5
 0,5
 XX 01 01 02 (Delegaciones)
 XX 01 05 01 (Investigación indirecta)
 10 01 05 01 (Investigación directa)
 • Personal externo (en unidades de equivalente a jornada completa: EJC)
 24
 XX 01 02 01 (AC, ENCS, INT de la dotación global)
 XX 01 02 02 (AC, LA, ENCS, INT y JED en las Delegaciones)
 XX 01 04 yy
 25
 - en la sede
 - en las Delegaciones
 XX01 05 02 (AC, ENCS, INT; investigación indirecta)
 10 01 05 02 (AC, INT, ENCS; investigación directa)
 Otras líneas presupuestarias (especifíquense)
 TOTAL
 0,5
 0,5
 0,5
 0,5
 XX es el ámbito político o título presupuestario en cuestión.
 Las necesidades en materia de recursos humanos las cubrirá el personal de la DG ya destinado a la gestión de la acción y/o reasignado dentro de la DG, que se complementará, en caso necesario, con cualquier dotación adicional que pudiera asignarse a la DG gestora en el marco del procedimiento de asignación anual y a la luz de los imperativos presupuestarios existentes.
 Descripción de las tareas que deben llevarse a cabo:
 Funcionarios y agentes temporales
 Implementación de la ampliación del Programa Europa Creativa.
 Personal externo
 3.2.4.Compatibilidad con el marco financiero plurianual vigente
 –X
 La propuesta/iniciativa es compatible con el marco financiero plurianual vigente.
 –◻
 La propuesta/iniciativa implicará la reprogramación de la rúbrica correspondiente del marco financiero plurianual.
 Explíquese la reprogramación requerida, precisando las líneas presupuestarias afectadas y los importes correspondientes.
 –◻
 La propuesta/iniciativa requiere la aplicación del Instrumento de Flexibilidad o la revisión del marco financiero plurianual.
 Explíquese qué es lo que se requiere, precisando las rúbricas y líneas presupuestarias afectadas y los importes correspondientes.
 3.2.5.Contribución de terceros
 –X La propuesta/iniciativa no prevé la cofinanciación por terceros.
 –La propuesta/iniciativa prevé la cofinanciación que se estima a continuación:
 Créditos en millones EUR (al tercer decimal)
 Año
 N
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 Total
 Especifíquese el organismo de cofinanciación
 TOTAL de los créditos cofinanciados
 3.3.Incidencia estimada en los ingresos
 –X
 La propuesta/iniciativa no tiene incidencia financiera en los ingresos.
 –◻
 La propuesta/iniciativa tiene la incidencia financiera que se indica a continuación:
 –◻
 en los recursos propios
 –◻
 en ingresos diversos
 En millones EUR (al tercer decimal)
 Línea presupuestaria de ingresos:
 Créditos disponibles para el ejercicio presupuestario en curso
 Incidencia de la propuesta/iniciativa
 26
 Año
 N
 Año
 N+1
 Año
 N+2
 Año
 N+3
 Insértense tantos años como sea necesario para reflejar la duración de la incidencia (véase el punto 1.6)
 Artículo ....
 En el caso de los ingresos diversos «asignados», especifíquese la línea o líneas presupuestarias de gasto en la(s) que repercutan.
 Especifíquese el método de cálculo de la incidencia en los ingresos.
 (1)
 Resolución relativa a la propuesta de resolución presentada por la Sra. Kellett-Bowman sobre la formación de una orquesta de jóvenes de la Comunidad Europea (DO C 79 de 5.4.1976, p. 8).
 (2)
 Véase el artículo 121, apartado 1, letra b), del Reglamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 25 de octubre de 2012, sobre las normas financieras aplicables al presupuesto general de la Unión y por el que se deroga el Reglamento (CE, Euratom) n.o 1605/2002 del Consejo (DO L 298 de 26.10.2012, p. 1).
 (3)
 Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión, de 29 de octubre de 2012, sobre las normas de desarrollo del Reglamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, sobre las normas financieras aplicables al presupuesto general de la Unión (DO L 362 de 31.12.2012, p. 1).
 (4)
 Reglamento (UE) n.o 1295/2013, por el que se establece el Programa Europa Creativa (2014 a 2020) y se derogan las Decisiones n.o 1718/2006/CE, n.o 1855/2006/CE y n.o 1041/2009/CE (DO L 347 de 20.12.2013, p. 221).
 (5)
 DO C [...] de [...], p. [...].
 (6)
 DO C [...] de [...], p. [...].
 (7)
 Reglamento (UE) n.o 1295/2013, por el que se establece el Programa Europa Creativa (2014 a 2020) y se derogan las Decisiones n.o 1718/2006/CE, n.o 1855/2006/CE y n.o 1041/2009/CE (DO L 347 de 20.12.2013, p. 221).
 (8)
 Resolución relativa a la propuesta de resolución presentada por la Sra. Kellett-Bowman sobre la formación de una orquesta de jóvenes de la Comunidad Europea (DO C 79 de 5.4.1976, p. 8).
 (9)
 Reglamento Delegado (UE) n.o 1268/2012 de la Comisión, sobre las normas de desarrollo del Reglamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, sobre las normas financieras aplicables al presupuesto general de la Unión (DO L 362 de 31.12.2012, p. 1).
 (10)
 GPA: Gestión por actividades. PPA: Presupuestación por actividades.
 (11)
 Tal como se contempla en el artículo 54, apartado 2, letras a) o b), del Reglamento Financiero.
 (12)
 Las explicaciones sobre los modos de gestión y las referencias al Reglamento Financiero pueden consultarse en:
 http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
 (13)
 CD = créditos disociados / CND = créditos no disociados.
 (14)
 Asociación Europea de Libre Comercio.
 (15)
 Países candidatos y, en su caso, países candidatos potenciales de los Balcanes Occidentales.
 (16)
 La línea presupuestaria 15 04 02 es una línea presupuestaria PECO y AELC. La acción específica de la EUYO no estará sujeta al acuerdo con estos terceros países.
 (17)
 El año N es el año de comienzo de la ejecución de la propuesta/iniciativa.
 (18)
 Asistencia técnica y/o administrativa y gastos de apoyo a la ejecución de programas o acciones de la UE (antiguas líneas «BA»), investigación indirecta, investigación directa.
 (19)
 El año N es el año de comienzo de la ejecución de la propuesta/iniciativa.
 (20)
 Los resultados son los productos y servicios que van a suministrarse (por ejemplo, número de intercambios de estudiantes financiados, número de kilómetros de carreteras construidos, etc.).
 (21)
 Tal como se describe en el punto 1.4.2, «Objetivo(s) específico(s)...».
 (22)
 El año N es el año de comienzo de la ejecución de la propuesta/iniciativa.
 (23)
 Asistencia técnica y/o administrativa y gastos de apoyo a la ejecución de programas y/o acciones de la UE (antiguas líneas «BA»), investigación indirecta, investigación directa.
 (24)
 AC = agente contractual; AL = agente local; ENCS = experto nacional en comisión de servicios; INT = personal de empresas de trabajo temporal («intérimaires»); JED = joven experto en delegación.
 (25)
 Por debajo del límite de personal externo con cargo a créditos de operaciones (antiguas líneas «BA»).
 (26)
 Por lo que se refiere a los recursos propios tradicionales (derechos de aduana, cotizaciones sobre el azúcar), los importes indicados deben ser importes netos, es decir, importes brutos tras la deducción del 25 % de los gastos de recaudación.


jurisdiction: EU

text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,16.10.2020
 COM(2020) 654 final
 2020/0293(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (Berni konventsioon) alalise komitee 40. koosolekul
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni alalise komitee 40. koosolekul 1.–4. detsembril 2020. aastal Prantsusmaal Strasbourgis seoses konventsiooni muutmist käsitleva kahe otsuse kavandatava vastuvõtmisega alalises komitees ja laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimisega.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsioon (Berni konventsioon)
 Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) eesmärk on kaitsta Euroopa floorat ja faunat ning nende looduslikke kasvu- ja elupaiku eelkõige selliste liikide puhul, kelle kaitsmine nõuab mitme riigi koostööd. See on valitsustevaheline lepe, mis sõlmiti Euroopa Nõukogu egiidi all. Konventsioon jõustus 1. juunil 1982.
 Euroopa Liit on kõnealuse konventsiooni osaline alates 1. septembrist 1982
 1
 . Praeguseks on konventsioonil 51 osalist, sealhulgas kõik ELi liikmesriigid.
 2.2.Alaline komitee
 Alaline komitee on konventsiooni otsuseid tegev organ. Ta vastutab konventsiooni kohaldamise jälgimise eest. Komitee ülesanded on loetletud konventsiooni artiklites 13–15. Komitee kohtub vähemalt korra kahe aasta tagant ja alati, kui konventsiooniosaliste enamus seda nõuab. Alalisel komiteel on tavaks kohtuda igal aastal.
 Vastavalt konventsiooni artiklile 16 võetakse konventsiooni artiklite 13–24 muudatus vastu konventsiooniosaliste kolmeneljandikulise häälteenamusega alalises komitees, misjärel esitatakse see ministrite komiteele heakskiitmiseks.
 Konventsiooni artikli 14 kohaselt võib alaline komitee teha ettepanekuid konventsiooni tõhustamiseks. Sellest tulenevalt võib alaline komitee otsustada teha ministrite komiteele ettepaneku võtta vastu laiendatud osaline kokkulepe konventsiooni kohaldamise parandamiseks. Vastavalt kodukorra artiklile 8b võetakse alalise komitee otsus vastu kahekolmandikulise häälteenamusega.
 2.3.Alalise komitee kavandatud õigusakt
 Alaline komitee võtab 1.–4. detsembril 2020 Prantsusmaal Strasbourgis toimuval neljandal kohtumisel eeldatavasti vastu otsused, milles käsitletakse järgmist:
 ·konventsiooni muutmine finantsklauslite lisamiseks (edaspidi „esimene kavandatav akt“) ja
 ·laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimine Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni rakendamise fondi kohta (edaspidi „teine kavandatav akt“).
 Esimese kavandatava akti eesmärk on muuta konventsiooni, et kehtestada finantsmehhanism, mille kohaselt alaline komitee määrab kindlaks konventsiooniosaliste kohustuslike rahaliste osamaksete skaala, mis täiendab Euroopa Nõukogu tavapäraseid eelarveeraldisi.
 Vastavalt konventsiooni artiklile 16 jõustub kavandatav akt kõigi konventsiooniosaliste jaoks pärast selle heakskiitmist ministrite komitees ja seejärel kolmkümmend päeva pärast seda, kui kõik konventsiooniosalised on teatanud aktsepteerimisest.
 Teise kavandatava akti eesmärk on tugevdada valitsustevahelist koostööd Berni konventsiooni rakendamisel, kehtestades kohustusliku rahalise osamakse laiendatud osalise kokkuleppe osalistele.
 Vastavalt Euroopa Nõukogu põhikirja artiklile 20.d ja Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee menetluste ja töömeetodite juhendi artiklile 2 jõustub alalise komitee otsuse järel teine kavandatav õigusakt kõigi laiendatud osalise kokkuleppe osaliste suhtes pärast seda, kui ministrite komitee on selle vastu võtnud hääletavate esindajate kahekolmandikulise häälteenamusega ja ministrite komitees osalevate esindajate häälteenamusega ning seejärel pärast seda, kui on saavutatud allakirjutanute künnis. Kui ministrite komitee ei otsusta teisiti, on liikmete miinimumkünniseks üks kolmandik Euroopa Nõukogu liikmesriikidest, mis praegu koosneks 16 riigist.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Vastavalt alalise komitee 6. detsembril 2019. aastal vastu võetud resolutsioonile nr 9 (2019) (Berni konventsiooni rahastamise kohta, millega algatati konventsiooniosaliste kohustuslike osamaksude uue süsteemi loomine) loodi istungitevaheline ekspertide töörühm, et aidata sekretariaadil esitada ettepanekuid finantsklauslite lisamiseks Berni konventsiooni artiklite muutmise teel ja laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimiseks, mida arutatakse alalise komitee 40. koosolekul.
 Euroopa Nõukogu tavapärane eraldis Berni konventsioonile on aastate jooksul järk-järgult vähenenud, nii et Berni konventsiooni toimimist ei ole võimalik tagada ilma osaliste märkimisväärsete vabatahtlike makseteta, mis on samuti vähenemas. Seetõttu on oluline luua konventsiooni jaoks usaldusväärne rahastamisallikas.
 Ettepanek muuta konventsiooni nii, et see sisaldaks kohustusliku osamakse kehtestamise mehhanismi, on kooskõlas enamiku mitmepoolsete keskkonnalepingute sätetega, mistõttu tuleks seda põhimõtteliselt toetada. Siiski eristatakse muude mitmepoolsete keskkonnalepingute puhul tavaliselt põhieelarvet ja programmilist eelarvet, kusjuures ainult esimese puhul kehtivad kohustuslikud osamaksed. Konventsiooni muutmise ettepanekus ei selgitata, et loodava mehhanismi puhul järgitaks seda tava. Kavandatavas muudatuses ei täpsustata ka kohaldatavate osamaksete määra. Seetõttu ei peaks liit toetama muudatust selle praegusel kujul, vaid toetama selles küsimuses hääletamise edasilükkamist, et jääks võimalus läbirääkimisperioodiks, mil kavandatud muudatuse teksti saaks täpsustada, et kõnealune teema oleks esitatud selgelt.
 Arvestades kavandatud muudatuse üle läbirääkimiste pidamiseks ja muudatuse jõustumiseks vajalikku aega, on ühtlasi vaja ka kiiremat lahendust. Seetõttu peaks liit toetama ettepanekut luua laiendatud osaline kokkulepe, et võimaldada nendel osalistel ja mitteosalistel, kes seda soovivad, kõnealuse kokkuleppega ühineda ja toetada konventsiooni rakendamisega seotud tegevusi.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõike 9 kohaselt võetakse vastu otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 2
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Alaline komitee on konventsiooniga loodud organ.
 Otsus, mille alaline komitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav akt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv kooskõlas konventsiooni artikliga 6.
 Kavandatavate aktidega ei täiendata ega muudeta konventsiooni institutsioonilist raamistikku.
 Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kaht eesmärki või reguleeritakse kaht valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on üksnes kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava akti eesmärk ja sisu on seotud keskkonnaga.
 Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 192 lõige 1.
 4.3.Järeldus
 Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 192 lõige 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 5.Kavandatava akti avaldamine
 Kuna alalise komitee kavandatavad aktid vajavad lisaks ministrite komitee heakskiitu, ei ole asjakohane neid pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.
 2020/0293 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (Berni konventsioon) alalise komitee 40. koosolekul
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Liit sõlmis Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) nõukogu otsuse 82/72/EMÜ
 3
 alusel ja see jõustus 1. septembril 1982.
 (2)Konventsiooni artikli 16 kohaselt võib alaline komitee vastu võtta konventsiooni muudatusi, mis saadetakse ministrite komiteele heakskiitmiseks.
 (3)Vastavalt konventsiooni artiklile 14, mille kohaselt Berni konventsiooni osaliste alaline komitee vastutab konventsiooni kohaldamise jälgimise eest ja võib eelkõige teha ettepanekuid konventsiooni tõhususe parandamiseks, võib alaline komitee otsustada teha ministrite komiteele ettepaneku laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimiseks, et parandada konventsiooni kohaldamist.
 (4)Alaline komitee peab oma 1.–4. detsembril 2020 toimuval 40. istungil vastu võtma otsused konventsiooni muutmise kohta finantsklauslite lisamiseks ning laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimiseks Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni rakendamise fondi kohta.
 (5)On asjakohane määrata kindlaks Euroopa Liidu nimel alalises komitees võetav seisukoht, kuna kõnealune otsus on liidule siduv.
 (6)Sekretariaat on esitanud ettepaneku muuta konventsiooni, et kehtestada finantsmehhanism, mille kohaselt alaline komitee määrab kindlaks konventsiooniosaliste kohustuslike rahaliste osamaksete skaala, mis täiendab Euroopa Nõukogu tavapäraseid eelarveeraldisi.
 (7)Vastavalt konventsiooni artiklile 16 jõustub kõnealune muudatus kõigi konventsiooniosaliste jaoks pärast selle heakskiitmist ministrite komitees ja seejärel kolmkümmend päeva pärast seda, kui kõik konventsiooniosalised on teatanud muudatuse aktsepteerimisest.
 (8)Sekretariaat on esitanud ka ettepaneku tugevdada valitsustevahelist koostööd Berni konventsiooni rakendamiseks laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimise kaudu, mis sisaldaks laiendatud osalise kokkuleppe osaliste kohustuslikku rahalist osamakset.
 (9)Vastavalt Euroopa Nõukogu põhikirja artiklile 20.d ja Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee menetluste ja töömeetodite juhendi artiklile 2 jõustub alalise komitee otsuse järel kavandatav laiendatud osaline kokkulepe kõigi laiendatud osalise kokkuleppe osaliste suhtes pärast seda, kui ministrite komitee on selle vastu võtnud hääletavate esindajate kahekolmandikulise häälteenamusega ja ministrite komitees osalevate esindajate häälteenamusega ning seejärel pärast seda, kui on saavutatud allakirjutanute künnis.
 (10)Berni konventsiooni toimimiseks on hädasti vaja luua turvaline ja usaldusväärne rahastamisallikas, võttes arvesse Euroopa Nõukogu tavapärase rahaeraldise ning konventsiooniosaliste vabatahtlike maksete vähenemist.
 (11)Konventsiooni muutmine finantsmehhanismi kehtestamiseks on kooskõlas sellega, kuidas rahastatakse muid mitmepoolseid keskkonnalepinguid, ning sellega tagatakse kõigi konventsiooniosaliste õiglane panus. Konventsiooni muutmise ettepaneku tekst on loodava finantsmehhanismi osas siiski ebaselge, eelkõige selles, mis puudutab põhieelarve ja programmilise eelarve eristamist ning nõutavate osamaksete taset.
 (12)Toetus konventsiooni muutmiseks, et kehtestada finantsmehhanism, peab olema kooskõlas aluslepingu artikli 218 lõigetes 2–4 sätestatud menetlusega.
 (13)Konventsiooni muudatuse üle läbirääkimiste pidamiseks ja muudatuse jõustumiseks kuluva aja tõttu on vaja leida kiirem lahendus, milleks on välja pakutud laiendatud osaline kokkulepe.
 (14)Laiendatud osalised kokkulepped ei ole iseenesest rahvusvahelised lepingud, vaid koostöövorm Euroopa Nõukogus.
 (15)Pidades silmas aluslepingust tulenevaid lojaalse koostöö kohustusi, oleksid laiendatud osalise kokkuleppe osaliseks hakkavad liikmesriigid kohustatud tagama, et kõnealuse kokkuleppe kohaldamine oleks kooskõlas liidu huvidega Berni konventsiooni kontekstis,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu nimel Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni alalise komitee 40. koosolekul võetav seisukoht on järgmine:
 ·teha ettepanek lükata konventsiooni muutmise ettepaneku hääletus edasi alalise komitee 41. koosolekule;
 ·toetada ettepanekut laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimiseks.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 Nõukogu 3. detsembri 1981. aasta otsus 82/72/EMÜ Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni sõlmimise kohta (EÜT L 38, 10.2.1982, lk 1).
 (2)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (3)
 EÜT L 38, 10.2.1982, lk 1.


type: wikipedia

text:
Derivaatta tarkoittaa matematiikassa reaaliarvoja saavan funktion herkkyyttä muutokselle yhden sen riippumattoman muuttujan suhteen. Derivaatta on matemaattisen analyysin peruskäsitteitä. Se johdetaan funktion tietyn välin keskimääräisestä muutosnopeudesta, jonka arvosta määritetään raja-arvon avulla muutosnopeus yhdessä kohtaa. Sanaa derivaatta käytetään suomessa sekä funktion derivaatan arvon että sen derivaattafunktion synonyyminä.
 Jos rajoitutaan yhden muuttujan funktioihin, voidaan muutosnopeuden keskiarvoa kuvata funktion kuvaajan keskimääräiseksi jyrkkyydeksi. Sitä havainnollistetaan esimerkiksi Suomen lukioiden matematiikan oppimäärissä kuvaajan sekantilla (keskimääräinen muutosnopeus), jonka kulmakerroin on kyseisellä välillä funktion jyrkkyyksien likiarvo. Mitä pienempi on sekantin rajaama väli, sitä paremmin sen jyrkkyys vastaa funktion kuvaajan jyrkkyyksiä kyseisellä välillä. Lopulta, kun väliä pienennetään raja-arvon avulla pisteeksi, saadaan derivaatta (muutosnopeus yhdessä kohdassa). Sitä havainnollistetaan yleensä tangentilla, jonka kulmakerroin on derivaatan arvon suuruinen.
 Yhden muuttujan derivaatta voidaan yleistää usean muuttujan funktioille, jossa sitä kutsutaan funktion differentiaaliksi, mutta termiä differentiaali voidaan käyttää myös yhden muuttujan funktioille. Differentiaali on funktion kokonaismuutoksen lineaarinen osa, joka esitetään usean muuttujan funktioiden tapauksessa Jacobin matriisin avulla.
 Yhden reaalimuuttujan funktiot
 Määritelmä kahden kohdan avulla
 Yhden reaalimuuttujan funktion derivaatan formaalinen määritelmä käyttää aina hyväkseen sen muutosnopeuden raja-arvoa. Seuraavassa funktion muutosnopeutta ilmaistaan sen erotusosamäärällä käyttäen valitun välin päätepisteitä ja
 Merkinnällä tarkoitetaan suureen arvojen muutosta tai erotusta . Välin jälkimmäistä päätepistettä siirretään lähemmäksi välin ensimmäistä päätepistettä . Tämä merkitään raja-arvon arvolla
 Tällöin voidaan sanoa (jos raja-arvo on olemassa), että funktiolla on derivaatan arvo kohdassa , joka merkitään tavallisesti .
 Määritelmä välin pituuden avulla
 Toisessa yleisessä määritelmässä erotusosamäärä muodostetaan pisteiden ja avulla, missä luku on pisteiden välinen etäisyys. Sijoittamalla tämä erotusosamäärään saadaan
 Nyt väliä voidaan raja-arvossa pienentää pienentämällä lukua , jolloin saadaan (mikäli raja-arvo on olemassa) derivaatan arvo pisteessä
 Funktion kulun tarkastelu
 Derivaattafunktion avulla saadaan selville sellaiset kohdat, joissa alkuperäinen funktio mahdollisesti muuttaa kulkusuuntaansa. Näissä kohdissa derivaattafunktion arvo on nolla (eli funktion kulmakerroin on 0). Derivaattafunktion merkki - ja funktion kulkusuunta - voi vaihtua vain derivaatan nollakohdassa. Mikäli tällaisia kohtia ei ole, on funktio aidosti kasvava tai aidosti vähenevä.
 Esimerkiksi kolmannen asteen funktio derivoituu sääntöjen mukaisesti muotoon . Laskemalla derivaattafunktion nollakohdat, jotka ovat ja saadaan selville kohdat joissa alkuperäinen funktio todennäköisesti vaihtaa kulkusuuntaansa. Lasketaan derivaatan arvo kunkin nollakohdan kummallakin puolella, esimerkiksi pisteissä -2, 0 ja 2. Jos saatu arvo on negatiivinen, on funktion kuvaaja laskeva, jos positiivinen, on funktion kuvaaja nouseva.
 Mikäli funktion kulkua tarkasteltaisiin suljetulla välillä , huomattaisiin, että funktio saisi suurimman ja pienimmän arvonsa kyseisissä derivaatan nollakohdissa. Nämä kohdat ja ovat funktion paikallisia maksimi- ja minimikohtia. Funktiolla ei kuitenkaan ole suurinta tai pienintä arvoa, kun tarkasteluvälinä on koko reaaliakseli, koska sen arvojoukko on negatiivisesta äärettömyydestä positiiviseen äärettömyyteen.
 Derivaatan olemassaolo
 Derivaatta on olemassa pisteessä , mikäli erotusosamäärän raja-arvo on äärellinen ja se voidaan määrittää yksikäsitteisesti. Käyttämällä hyväksi toispuoleisen derivaatan käsitteitä, voidaan derivaatan olemassaolo ilmaista niin, että sekä vasemmanpuoleisen että oikeanpuoleisen derivaatan tulee olla olemassa ja niiden arvojen tulisi olla yhtä suuret.
 Vaikeasti käyttäytyvillä funktioilla ei riitä erotusosamäärän raja-arvon intuitiivinen sievennys, vaan tarvitaan täsmällisempi matemaattinen määritelmä. Sellainen on esimerkiksi
 .
 Toisin sanoen kaikille ehdotetuille luvuille löytyy siitä riippuva luku siten, että erotusosamäärän arvot ovat alle :in päässä raja-arvosta eli derivaatan arvosta, kun muuttujan arvot ovat alle :n päässä lähestyttävästä arvosta. Mikäli aina lukua pienennettäessä, löytyy edellistä pienempi , voidaan pitää osoitettuna, että raja-arvo tulee löytymään.
 Yhden muuttujan derivaattafunktio
 Derivaattafunktio tarkoittaa sellaista lauseketta, jolla voi laskea funktion derivaatan arvon kyseisessä kohdassa ilman raja-arvon määritystä. Tällaisen funktion määrittämistä kutsutaan derivoimiseksi. Derivointifunktiota kutsutaan yleisesti myös derivaataksi. Derivaattafunktion määrittelyjoukko voi olla sama kuin funktion määrittelyjoukko, mutta toisinaan se on suppeampi väli.
 Määritetään funktion derivaattafunktio missä funktion määrittelyjoukon pisteessä hyvänsä. Niissä pisteissä, missä raja-arvo on määritelty, saadaan derivaattafunktioksi (käytetään toista määritelmää)
 Tämän derivaattafunktion määrittelyjoukko saadaan, kun raja-arvon kannalta määrittelemättömät kohdat jätetään funktion määrittelyjoukosta pois.
 Esimerkiksi funktion derivaattafunktio määritetään seuraavasti. Merkitään lausekkeet erotusosamäärään ja määritetään raja-arvo:
 Lausekkeella voi helposti laskea funktion derivaatan arvoja ilman, että raja-arvoa tarvitsee enää määrittää.
 Tilanteita, jossa derivaatan arvoa ei voi funktion määrittelyalueelta määrittää, liittyvät esimerkiksi funktion liian suureen jyrkkyyteen. Silloin funktion kuvaajalle piirretty tangentti on pystysuora, jolle ei ole määritelty kulmakerrointa. Jos derivaatta voidaan määrittä kaikissa muissa funktion määrittelyjoukon kohdissa, muodostuu tästä derivaattafunktion määrittelyjoukko. Laajin väli, missä derivaatta on mielekästä määrittää, on funktion oma määrittelyjoukko.
 Derivaatta-operaattori ja muita merkintätapoja
 Operaattoria, jolla funktion derivoinnin aikomus ilmaistaan, merkitään derivaatta-operaattorilla. Suomenkin lukiokoulutuksessa on yleisesti käytössä iso D-kirjain. Edellisen esimerkin derivointia merkitään sillä
 Toinen yleinen merkintä "pilkku"-merkintä, jossa funktion derivaattafunktiota merkitään
 Tässä Leonhard Eulerin ja Louis Langrangen mukaan nimetyssä nk. Euler-Lagrange-merkintätavassa oletetaan, että lukija tuntee muuttujan, jonka suhteen derivointi suoritetaan. Tämän vuoksi sitä käytetään pääasiassa yhden muuttujan derivoinnissa, ja sekin on siten yleinen esimerkiksi suomalaisessa koulumatematiikassa. Mikäli muuttujana on aika (merkitään t), kuten fysiikassa on yleistä, käytetään "piste"-merkintää
 Useamman muuttujan funktioissa voidaan suorittaa derivointi yhdelle muuttujalle, joka tulee ilmoittaa lukijalle alaindeksinä tai uudella merkinnällä
 Merkinnät ja tarkoittavat suureiden ja differenssejä ja nimittäjästä voidaan päätellä, minkä muuttujan suhteen derivointi suoritetaan.
 Derivaatan arvo jossakin kohdassa merkitään vastaavasti , , tai
 Moninkertaiset derivaatat
 Kun funktion :n derivaattafunktio on myös derivoituva, voidaan funktiota kutsutaan kahdesti derivoituvaksi. Kahdesti derivoitu funktio eli toinen derivaatta määritetään
 ja merkitään , tai . Derivaattafunktioiden derivaattoja tarvitaan monissa sovelluksissa. Silloin voidaan yleistää, että jos :n :s derivaattafunktio on derivoituva, niin funktio on kertaa derivoituva, ja sen :ttä derivaattaa merkitään , tai .
 Jos funktion (:s) derivaatta on olemassa ja jatkuva, niin funktion sanotaan olevan ( kertaa) jatkuvasti derivoituva. Mikäli funktion :s derivaattafunktio on olemassa ja jatkuva, sanotaan, että funktio on -funktio. Jos funktio on äärettömän monta kertaa derivoituva ja sen jokainen derivaattafunktio on jatkuva, niin funktion sanotaan olevan -funktio.
 Eräiden alkeisfunktioiden derivointia
 Seuraavassa luettelossa on eräiden alkeisfunktioiden derivaattojen muistikaavoja. Siinä ei oteta kantaa funktion ja derivaatan määrittelyjoukkoihin.
 Potenssin derivaattafunktio voidaan määrittää derivaatan määritelmän mukaan
 jolloin potenssifunktiolle saadaan
 Koska
 ,
 missä vastaa kunkin termin binomikerrointa (erityisesti ja ), voidaan erotusosamäärä kirjoittaa
 Tämän todistuksen ja summaussäännön perusteella voidaan helposti todistaa polynomifunktion derivaatta.
 Yleisiä derivointisääntöjä
 Mikäli funktio on alkeisfunktioiden yhdistelmä, kuten niiden summa, erotus, tulo, osamäärä tai yhdistelmä, voidaan niitä derivoida seuraavien sääntöjen puitteissa.
 Vakiofunktion derivointi voidaan suorittaa määritelmän kautta seuraavasti:
 Yhden kompleksimuuttujan funktiot
 Jos merkitään kompleksilukujen muuttujia , ja tietyssä alueessa G (sisältää luvun ) määriteltyä kompleksifunktiota , pystytään joskus määrittämään funktion derivaatta.
 Holomorfinen funktio
 Derivaatta on olemassa, mikäli toteuttaa Cauchyn–Riemannin yhtälöt ja sen osittaisderivaatat ovat pisteen ympäristössä G jatkuvat. Tällaisia kompleksifunktioita kutsutaan holomorfisiksi funktioiksi. Silloin raja-arvo
 voidaan määrittää yksikäsitteisesti.
 Derivaatan olemassaolon toteaminen
 Esimerkiksi toisen asteen kompleksifunktio voidaan kirjoittaa auki
 Derivaatan olemassaolo voidaan todeta muodostamalla funktion reaali- ja imaginaariosien osittaisderivaatat
 ja
 Koska saadut osittaisderivaatat ovat polynomeina jatkuvia ja ne toteuttavat Cauchyn–Riemannin yhtälöt
 ja
 on funktio derivoituva.
 Kompleksifunktioiden derivointikaavat
 Kompleksisten alkeisfunktioiden derivointisäännöt ja yleiset derivointisäännöt säilyvät samanlaisina kuin reaalimuuttujaisilla alkeisfunktioilla.
 Usean muuttujan funktiot
 Yhden muuttujan funktion derivointi voidaan yleistää vektoriarvoisen muuttujan vektoriarvoiseen funktion derivaattaan. Vektorilla voidaan esittää useamman muuttujan funktion määrittelyjoukkoa. Funktion kuvaus on tällöin . Vektoreissa voidaan käyttää myös kompleksimuuttujia. Derivaatta määritellään tällaisilla funktioilla luonnollisella tavalla.
 Osittaisderivaatta
 Reaaliarvoisille usean muuttujan funktiolle voidaan määritellä osittaisderivaatta, joka on tavallinen derivaatta yhden muuttujansa suhteen. Osittaisderivoitaessa yhtä muuttujaa, muita muuttujia kohdellaan kuin vakioita. Sitä käytetään, kun halutaan tietää yhden muuttujan muutoksen vaikutus funktion arvoihin.
 Suunnattu derivaatta
 Reaaliarvoisille usean muuttujan funktiolle voidaan määritellä suunnattu derivaatta, joka on tavallinen derivaatta yhdessä pisteessä halutussa suunnassa. Kussakin määrittelyjoukon pisteessä voidaan funktiolle määrittää suunnattu derivaatta äärettömän moneen eri suuntaan. Erisuuntaiset derivaatat ovat arvoltaan usein erisuuruisia. Ne voidaan laskea kätevästi käyttäen gradienttia. Sunnatulla derivaatalle voidaan määrittää myös toispuoleinen derivaatta.
 Sovelluksia
 Derivointi on hyödyllinen matemaattinen apuneuvo myös teknisissä tieteissä. Seuraavassa yksinkertainen esimerkki derivaatan käytöstä fysiikassa. Oletetaan, että halutaan selvittää vaikkapa putoamiskiihtyvyys , kun mitataan putoavan pallon putoama matka ajan funktiona. Tiedetään, että matka voidaan ilmaista
 ja nopeus on matkan derivaatta ajan suhteen
 mistä edelleen putoamiskiihtyvyys on nopeuden derivaatta ajan suhteen. Toisin sanoen siis matkan toinen derivaatta:
 Kun mitattu etäisyys derivoidaan ajan suhteen numeerisesti, saadaan putoamiskiihtyvyys. Ajan suhteen derivoitaessa saatetaan joskus myös käyttää derivaatan merkkinä pistettä derivoitavan suureen päällä ja .
 Historia
 Aluksi tutkittiin suureiden muuttumista kun muuttujien arvoa muutettiin. Suureen muutosnopeuden arvo riippui käytettävästä muuttujan arvon muutossuuruudesta ja se saatiin sitä paremmaksi, mitä pienempi oli muutujan muutosväli. Käyttöön otettiin infinitesimaalin käsite. Se vastasi ”pienintä mahdollista muutosta” suureen arvossa. Derivaatta määritettiin siksi funktion arvon muutosnopeudeksi, kun muuttuja muuttui vain infinitesimaalisen vähän. Infinitesimaalit on 1900-luvulta asti korvattu raja-arvon käsitteellä, jossa muutosnopeuden keskiarvo on annetulla välillä korvattu erotusosamäärällä. Kun annettua väliä pienennetään rajatta, saadaan derivaatan arvo erotusosamäärän raja-arvona.
 Derivaatan käsitteen esittivät ensimmäisenä Isaac Newton ja Gottfried Leibniz 1600-luvulla. Sanan derivaatta (johdos) otti käyttöön Joseph-Louis Lagrange 1700-luvun lopulla.
 Katso myös
 Osittaisderivaatta
 Integraalifunktio
 Jatkuva funktio
 Gradientti
 Lähteet
 Hurri-Syrjänen, Ritva: Differentiaali- ja integraalilaskenta I, (luentomoniste), Helsingin yliopisto, 1999
 Viitteet
 Kirjallisuutta
 Aiheesta muualla
 Matematiikan etäopiskeluympäristö, Derivaatta. Opetus.tv.
 ”Newton, Leibniz, and Usain Bolt”. Khan Academy.
 ”Derivative”. MathWorld.
 Differentiaalilaskenta
 Analyysi
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: caselaw

text:
 10.1.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 6/24
 Arrêt du Tribunal de première instance du 12 novembre 2008 — Evropaïki Dynamiki/Commission
 (Affaire T-406/06) (1)
 («Marchés publics de services - Appel d'offres concernant les services d'assistance en faveur du système de registres établi en vertu de la directive 2003/87/CE - Rejet de l'offre d'un soumissionnaire - Décision d'attribution à un autre soumissionnaire - Erreur manifeste d'appréciation - Obligation de motivation - Demande de dommages et intérêts»)
 (2009/C 6/48)
 Langue de procédure: l'anglais
 Parties
 Partie requérante: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athènes, Grèce) (représentants: N. Korogiannakis et N. Keramidas, avocats)
 Partie défenderesse: Commission des Communautés européennes (représentants: M. Wilderspin et E. Manhaeve, agents)
 Objet
 D'une part, demande d'annulation de la décision de la Commission du 19 octobre 2006, rejetant l'offre soumise par la requérante dans le cadre d'un appel d'offres concernant les services d'assistance en faveur du système de registres, établi en vertu de la directive 2003/87/CE du Parlement européen et du Conseil, du 13 octobre 2003, établissant un système d'échange de quotas d'émission de gaz à effet de serre dans la Communauté et modifiant la directive 96/61/CE du Conseil (JO L 275, p. 32), le journal des transactions communautaire indépendant (CITL), la maintenance technique et l'aide aux utilisateurs (JO 2006, S 102), ainsi qu'une demande d'annulation de la décision d'attribuer le marché à un autre soumissionnaire et, d'autre part, demande de dommages et intérêts.
 Dispositif
 1)
 Le recours est rejeté.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE est condamnée à supporter ses propres dépens ainsi que ceux exposés par la Commission.
 (1) JO C 42 du 24.2.2007.


text:
Israel Contreras est un boxeur vénézuélien né le à La Guaira.
 Carrière
 Passé professionnel en 1981, il échoue pour le titre de champion du monde des poids super-mouches WBA le par KO au round contre Khaosai Galaxy. L'année suivante, il s'empare de la ceinture de champion du Venezuela des poids coqs et le de celle de champion du monde WBO de la catégorie. Contreras laisse cette ceinture vacante après sa victoire face à Ray Minus le afin d'affronter le champion WBA, Luisito Espinosa. Le combat a lieu le et voit le succès du vénézuélien par KO au round. Il est revanche battu dès le combat suivant, toujours au round, par Eddie Cook le et met un terme à sa carrière en 1995 sur un bilan de 38 victoires, 3 défaites et 1 match nul.
 Israel Contreras tient un rôle dans Apocalypto (2006), un film américain réalisé par Mel Gibson.
 Référence
 Liens externes
 Boxeur vénézuélien
 Champion du monde de boxe WBA
 Champion du monde de boxe WBO
 Naissance en décembre 1960
 Naissance à La Guaira
 Acteur vénézuélien


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0118(14)
 Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 139/1999 av den 5 november 1999 om ändring av bilaga I (Veterinära frågor och växtskyddsfrågor) till EES-avtalet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 015 , 18/01/2001 s. 0028 - 0029
 Gemensamma EES-kommitténs beslutnr 139/1999av den 5 november 1999om ändring av bilaga I (Veterinära frågor och växtskyddsfrågor) till EES-avtaletGEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR FATTAT DETTA BESLUTmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ändrat genom protokollet med justeringar av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artikel 98 i detta, ochav följande skäl:(1) Bilaga I till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 76/1999 av den 25 juni 1999(1).(2) Kommissionens beslut 95/94/EG av den 24 mars 1995 om upprättande av en förteckning över godkända stationer för insamling av sperma vid export till gemenskapen av sperma från tamsvin från vissa tredje länder(2) bör införlivas med avtalet.(3) Kommissionens beslut 97/170/EG av den 18 februari 1997 om ändring av beslut 95/94/EG om upprättande av en förteckning över godkända stationer för insamling av sperma vid export till gemenskapen av sperma från tamsvin från vissa tredje länder(3) bör införlivas med avtalet.(4) Detta beslut är inte tillämpligt på Island och Liechtenstein.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Följande nya punkt skall införas efter punkt 173 (kommissionens beslut 98/424/EG) i del 8.2 i kapitel I i bilaga I till avtalet:"174. 395 D 0094: Kommissionens beslut 95/94/EG av den 24 mars 1995 om upprättande av en förteckning över godkända stationer för insamling av sperma vid export till gemenskapen av sperma från tamsvin från vissa tredje länder (EGT L 73, 1.4.1995, s. 87), ändrat genom- 397 D 0170: Kommissionens beslut 97/170/EG av den 18 februari 1997 (EGT L 68, 8.3.1997, s. 27)."Artikel 2Texterna till beslut 95/94/EG och 97/170/EG på norska, som bifogas den norska språkversionen av detta beslut, är giltiga.Artikel 3Detta beslut träder i kraft den 6 november 1999 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén.Artikel 4Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 5 november 1999.På Gemensamma EES-kommitténs vägnarN. v. LiechtensteinOrdförande(1) EGT L 296, 23.11.2000, s. 1.(2) EGT L 73, 1.4.1995, s. 87.(3) EGT L 68, 8.3.1997, s. 27.


type: other

text:
BGE-116-IA-197 - 1990-07-27 - BGE - Verfassungsrecht - Art. 4 BV; Zonenplanung (Art. 15 RPG). 1. Verfahren (Art. 87 OG): Gegen einen letztinstanzlichen...
 116 Ia 197
 33. Auszug aus dem Urteil der I. öffentlichrechtlichen Abteilung vom 27. Juli 1990 i.S. Baukonsortium X. und Mitbeteiligte gegen Einwohnergemeinde Kappel und Regierungsrat des Kantons Solothurn (staatsrechtliche Beschwerde)
 Art. 4 BV; Zonenplanung (Art. 15 RPG). 1. Verfahren (Art. 87 OG): Gegen einen letztinstanzlichen Zwischenentscheid im Rahmen eines Zonenplanungsverfahrens kann staatsrechtliche Beschwerde wegen Verletzung von Art. 4 BV geführt werden, wenn das Bundesgericht in einem durch die Gemeinde gleichzeitig angehobenen Verfahren ohnehin weitgehend über dieselben Fragen zu entscheiden hat (E. 1b). 2. Begriff des Landes, das weitgehend überbaut ist, im Sinne von Art. 15 lit. a RPG. Bedeutung der Erschliessung im Rahmen der Gesamtbeurteilung (E. 2b).
 Art. 4 Cst.; zone à bâtir (art. 15 LAT). 1. Procédure (art. 87 OJ): le recours de droit public pour violation de l'art. 4 Cst. peut être exercé contre une décision incidente de dernière instance, lorsque les questions soulevées coïncident dans une large mesure avec celles que le Tribunal fédéral doit de toute façon résoudre dans une procédure entreprise simultanément par la commune (consid. 1b). 2. Notion du territoire déjà largement bâti aux termes de l'art. 15 let. a LAT. Importance de l'équipement, dans le cadre d'une appréciation globale (consid. 2b).
 Art. 4 Cost.; zone edificabili (art. 15 LPT). 1. Procedura (art. 87 OG): il ricorso di diritto pubblico per violazione dell'art. 4 Cost. può essere proposto contro una decisione incidentale emanata in ultima istanza, ove le questioni sollevate coincidano in ampia misura con quelle che il Tribunale federale deve comunque risolvere in un procedimento promosso simultaneamente dal comune (consid. 1b). 2. Nozione di terreno già edificato in larga misura, ai sensi dell'art. 15 lett. a LPT. Rilevanza dell'urbanizzazione nel quadro di una valutazione globale (consid. 2b).
 Sachverhalt ab Seite 198
 BGE 116 Ia 197 S. 198
 Der Regierungsrat des Kantons Solothurn hat am 12. Juli 1988 den vom Gemeinderat der Einwohnergemeinde Kappel am 30. Juni 1987/3. November 1987 revidierten Zonenplan im Sinne der Erwägungen teilweise genehmigt. Den Erwägungen des regierungsrätlichen Entscheids ist zu entnehmen, dass das Fassungsvermögen der vom Gemeinderat Kappel festgesetzten Bauzone um ca. 300 Einwohner zu gross sei. Diese Feststellung führte den Regierungsrat unter anderem dazu, die von der Einwohnergemeinde Kappel vorgesehene planungsrechtliche Behandlung des Grundstücks GB Kappel Nr. 293 sowie der Nachbarparzelle GB Kappel Nr. 291 in seinem Entscheid vom 12. Juli 1988 nicht zu genehmigen. Diese Parzellen befanden sich nach dem Zonenplan der Einwohnergemeinde Kappel von 1968 in der Wohnzone WG 4 (Wohn- und Gewerbezone, 4 Geschosse), wobei die nordwestlichen Teile in der zweiten Etappe lagen. In dem vom Gemeinderat festgesetzten, dem Regierungsrat zur Genehmigung unterbreiteten Zonenplan wurden diese Grundstücke der Wohn-Ortsbildschutzzone 2-geschossig (OSCH 2) zugeteilt. Gegen den erwähnten Regierungsratsentscheid vom 12. Juli 1988, in welchem der vom Gemeinderat beschlossenen Zuordnung der Parzellen Nrn. 291 und 293 zur Wohnzone OSCH 2 die Genehmigung verweigert worden ist, führen die Grundeigentümer staatsrechtliche Beschwerde wegen Verletzung des Willkürverbots (Art. 4 BV) (siehe auch 116 Ia 193 ff., 221 ff., 236 f.).
 1. b) Der angefochtene Entscheid ist teilweise ein Rückweisungsentscheid und insofern ein Zwischenentscheid, der das umstrittene Ortsplanungsverfahren nicht abschliesst. Staatsrechtliche Beschwerden gegen Zwischenentscheide, die lediglich einen Schritt auf dem Weg zu einem letztinstanzlichen Endentscheid darstellen, sind gemäss Art. 87 OG wegen Verletzung von Art. 4 BV nicht zulässig, es sei denn, der Zwischenentscheid habe für den Betroffenen einen nicht wiedergutzumachenden Nachteil zur Folge. Soweit andere Rügen erhoben werden, können letztinstanzliche Zwischenentscheide auch dann angefochten werden, wenn sie keinen nicht wiedergutzumachenden Nachteil bewirken (Art. 86 OG). Werden neben der Verletzung von Art. 4 BV noch weitere Beschwerdegründe vorgebracht, so tritt das Bundesgericht auf die Beschwerde in vollem Umfang ein, allerdings nur dann, wenn die
 BGE 116 Ia 197 S. 199
 neben der Verletzung von Art. 4 BV geltend gemachten Verfassungsrügen nicht mit der Willkürrüge zusammenfallen, somit selbständige Bedeutung haben und nicht offensichtlich unzulässig oder unbegründet sind (BGE 115 Ia 314 E. 2b mit Hinweisen). Die Beschwerdeführer rügen lediglich die Verletzung des Willkürverbots (Art. 4 BV) und machen keine Beeinträchtigung anderer verfassungsmässiger Rechte geltend. Auf ihre Beschwerden kann somit grundsätzlich nur eingetreten werden, wenn der angefochtene Entscheid für die Beschwerdeführer einen nicht wiedergutzumachenden Nachteil zur Folge hat. Nach der Rechtsprechung des Bundesgerichts bedarf es eines nicht wiedergutzumachenden Nachteils rechtlicher Natur, damit ein Zwischenentscheid im Sinne von Art. 87 OG mit staatsrechtlicher Beschwerde wegen Verletzung von Art. 4 BV angefochten werden kann; eine bloss tatsächliche Beeinträchtigung wie beispielsweise eine Verlängerung oder Verteuerung des Verfahrens genügt nicht (BGE 108 Ia 204 E. 1 mit Hinweisen). Der Nachteil ist nur dann rechtlicher Art, wenn er auch durch einen für den Beschwerdeführer günstigen Endentscheid nicht mehr behoben werden könnte (BGE 115 Ia 319 E. 1a/bb mit Hinweisen). Indessen muss die blosse Möglichkeit eines nicht wiedergutzumachenden Nachteils rechtlicher Natur genügen. Zudem ist der gesetzgeberische Grund, der zum Erlass dieser Bestimmung geführt hat, zu beachten. Es geht um Gründe der Prozessökonomie: das Bundesgericht soll sich als Staatsgerichtshof in der Regel nur einmal mit einem Prozess befassen müssen, und zwar erst dann, wenn feststeht, dass die beschwerdeführende Partei einen endgültigen Nachteil erlitten hat (BGE 106 Ia 235 mit Hinweisen). Das Bundesgericht hat schon vor 10 Jahren festgehalten, dass diese Forderung seit dem Inkrafttreten des heute geltenden OG von 1943 nichts an Aktualität eingebüsst hat. Die notorische Überlastung des Bundesgerichts gebietet vielmehr, am dargelegten Grundsatz festzuhalten. Eine Lockerung der Praxis liesse sich auch mit dem Text des Gesetzes kaum vereinbaren (BGE 106 Ia 235). Im vorliegenden Fall ist jedoch weiter zu berücksichtigen, dass das Bundesgericht auch eine staatsrechtliche Beschwerde der Gemeinde Kappel gegen den hier angefochtenen Entscheid des Regierungsrats zu behandeln hat (BGE 116 Ia 221 ff.) und in diesem Verfahren weitgehend über dieselben materiellen Fragen entscheidet, die auch die Beschwerdeführer in der vorliegenden staatsrechtlichen Beschwerde aufwerfen. Würde im heutigen Zeitpunkt nur auf die
 BGE 116 Ia 197 S. 200
 Autonomiebeschwerde eingetreten, nicht jedoch auch auf die von den privaten Beschwerdeführern eingereichten staatsrechtlichen Beschwerden, so hätte sich das Bundesgericht mit der Planungssache Kappel in unerwünschter Weise zweimal zu befassen. Es entspricht daher der prozessökonomischen Zielsetzung von Art. 87 OG, alle Beschwerden gleichzeitig zu behandeln. Somit kann im vorliegenden Fall offengelassen werden, ob der angefochtene Entscheid für die Beschwerdeführer möglicherweise einen nicht wiedergutzumachenden Nachteil rechtlicher Natur zur Folge hat.
 2. a) Im angefochtenen Entscheid führt der Regierungsrat zum Gebiet Unterdorf unter anderem aus, der Ostrand der Gemeinde Kappel werde durch weitgehend intakte Bauten des alten Dorfkerns geprägt. In diesem Bereich befänden sich mehrere aktive Landwirtschaftsbetriebe. Die alten markanten Hofgebäude und die zugehörigen Hofstätten und Gärten würden zusammen einen harmonischen Übergang zum Landwirtschaftsgebiet bilden und damit einen wesentlichen Bestandteil des schützenswerten Ortsbildes der Gemeinde Kappel darstellen. Im alten Zonenplan sei dieses Gebiet vollständig der Wohn- und Gewerbezone WG 2 bzw. WG 3 zugewiesen gewesen. Anlässlich der Vorprüfung zum Zonenplan sei die Gemeinde darauf hingewiesen worden, dass die Ausscheidung einer Bauzone im Bereich dieses Dorfrandgebiets aus verschiedenen Gründen problematisch sei. Zum einen seien existenzfähige Landwirtschaftsbetriebe am Rand der Bauzone gemäss der Praxis des Regierungsrats dem Landwirtschaftsgebiet zuzuweisen, um sie vor den nachteiligen Auswirkungen einer nahen Bauzone möglichst gut zu schützen. Zum andern sei es aus ortsbild- und landschaftsschützerischen Gründen wichtig, die bestehenden Obstgärten und Hofstätten ungeschmälert zu erhalten. Der zur Genehmigung eingereichte Zonenplan scheide nun grössere Teile dieses Gebiets als Reservegebiet, einige Grundstücke sogar als Bauzone aus. Gemäss § 26 des Baugesetzes des Kantons Solothurn vom 3. Dezember 1978 (BauG) werde innerhalb des Siedlungsgebiets die Bauzone ausgeschieden. Diese umfasse Land, das bereits weitgehend überbaut oder erschlossen sei oder auf absehbare Zeit für eine geordnete Besiedlung benötigt werde und erschlossen werden könne. Eine Bautätigkeit im Gebiet "Unterdorf" würde nicht nur das Orts- und Landschaftsbild erheblich stören, sondern auch die Landwirtschaft behindern. Deshalb seien die ausgeschiedenen Bauzonen im Bereich der Hofstätten der Parzellen GB Nrn. 281, 282, 284, 291, 293 problematisch. Die
 BGE 116 Ia 197 S. 201
 Erhaltung der intakten östlichen Dorfansicht mit den vorgelagerten Obstgärten verlange eine Auszonung dieser Parzellen. Im übrigen könnten weder ein Gestaltungsplan, noch spezielle Vorschriften zur Ortsbildschutzzone die Zerstörung dieses wertvollen, harmonischen Übergangs zum Landwirtschaftsgebiet verhindern. Die periphere, zum Teil sogar inselartige Lage dieser Grundstücke und das Interesse an der Verhinderung einer übergrossen Bauzone würden diese Massnahme rechtfertigen. Die umstrittenen Parzellen seien vollumfänglich dem Landwirtschaftsgebiet zuzuweisen. b) Die Beschwerdeführer wenden gegen dieses Vorgehen im wesentlichen ein, ihr Land müsse aufgrund von § 26 Abs. 1 BauG eingezont werden, da es sowohl weitgehend überbaut als auch erschlossen sei. Gemäss Art. 15 RPG umfassen Bauzonen Land, das sich für die Überbauung eignet und weitgehend überbaut ist oder voraussichtlich innert fünfzehn Jahren benötigt und erschlossen wird. Die in dieser Vorschrift enthaltenen Grundsätze sind entscheidend für die Frage, ob ein Grundstück in die Bauzone aufzunehmen ist oder nicht. Art. 15 RPG geht nach dem Grundsatz des Vorrangs des Bundesrechts (Art. 2 ÜbBest BV) allfällig davon abweichendem kantonalem Planungsrecht vor. Das Raumplanungsgesetz des Bundes knüpft am bestehenden baulichen Zustand an, d.h. an den vorhandenen Bauten und deren Nutzungsmöglichkeiten sowie - im Zusammenhang damit - unter anderem an der bereits erstellten Infrastruktur. Eine "weitgehende Überbauung" ist eine effektiv bewohnte und benutzte Häusergruppe, die zudem von derartiger Qualität ist, dass sie sinnvollerweise nur der Bauzone zugeteilt werden kann. Nur die in die Bauzonen gehörenden Bauten, d.h. diejenigen des allgemeinen Siedlungsbaus, sind bei der Beurteilung, ob bereits eine weitgehende Überbauung besteht, zu berücksichtigen. Landwirtschaftliche und andere, primär für die Freilandnutzung bestimmte Bauten, geben in der Regel kein oder nur ein wenig gewichtiges Argument für die Zuteilung zur Bauzone ab (BGE 113 Ia 450 ff. E. d). Im vorliegenden Fall ist zu beachten, dass diejenigen Teile der Grundstücke Nrn. 291 und 293, auf denen grosse Gebäude stehen, in der Bauzone verbleiben. Eine Zuordnung zur Landwirtschaftszone ist lediglich für die grösseren nordwestlich davon liegenden Teile dieser Parzellen vorgesehen. Dort steht auf Parzelle Nr. 293 der von den Beschwerdeführern erwähnte Speicher. Die Parzellen liegen, wie der Regierungsrat zutreffend ausführt, am
 BGE 116 Ia 197 S. 202
 Siedlungsrand und können, soweit sie nicht zur Bauzone geschlagen werden sollen, nach den Kriterien der bundesgerichtlichen Rechtsprechung nicht als weitgehend überbaut betrachtet werden. Daran ändert nichts, dass die Grundstücke allenfalls bereits voll erschlossen sind, denn nach der Praxis des Bundesgerichts macht Erschliessung allein keine "weitgehende Überbauung" aus. Sie ist bloss ein Element im Rahmen der Gesamtbeurteilung (BGE 113 Ia 451). Sie begründet daher für sich allein betrachtet auch keinen Anspruch auf Einzonung (BGE 107 Ia 243 E. 3b; BGE 105 Ia 233 f. E. 3c/aa; vgl. nicht publiziertes Urteil vom 20. April 1989 i.S. Einwohnergemeinde Etziken). Im Rahmen dieser Gesamtbeurteilung durfte der Regierungsrat dem Einbezug der Parzellen Nrn. 291 und 293 in die Bauzone ohne Verfassungsverletzung die Genehmigung verweigern. Neben den Gesichtspunkten des Ortsbildschutzes und der Landwirtschaft führten den Regierungsrat namentlich Überlegungen zur zulässigen Grösse der gesamten Bauzone zu diesem Ergebnis. Er nahm sogar in Kauf, dass trotz einiger Rückzonungsaufträge an die Gemeinde immer noch eine nach den Kriterien von Art. 15 RPG zu grosse Bauzone bestehen bleibt. Auf das Problem der Bauzonendimensionierung muss jedoch im vorliegenden Fall nicht weiter eingegangen werden, da die Beschwerdeführer die vom Regierungsrat in dieser Hinsicht gemachten Ausführungen nicht in Frage stellen. Durch sein Vorgehen hat der Regierungsrat aus diesen Gründen auch nicht in unzulässiger Weise in das Ermessen der Gemeinde eingegriffen. Schliesslich kann nicht von einer willkürlichen Anwendung des kantonalen Rechts gesprochen werden, da sich dieses wie erwähnt an den Rahmen der in Art. 15 RPG enthaltenen Grundsätze über die Ausscheidung von Bauzonen zu halten hat. In diesem Sinne ist der angefochtene Entscheid weder unter dem Aspekt von Art. 4 BV noch in bezug auf Art. 22ter BV zu beanstanden (vgl. BGE 116 Ia 230 E. 3b).
 Entscheid : 116 IA 197
 Datum : 27. Juli 1990
 Publiziert : 31. Dezember 1990
 Status : 116 IA 197
 Regeste : Art. 4 BV; Zonenplanung (Art. 15 RPG). 1. Verfahren (Art. 87 OG): Gegen einen letztinstanzlichen...
 bauzone • regierungsrat • bundesgericht • staatsrechtliche beschwerde • gemeinde • zonenplan • zwischenentscheid • gemeinderat • frage • wohnzone • endentscheid • landwirtschaftsbetrieb • erschliessung • geschoss • umfang • landwirtschaftszone • bundesgesetz über die raumplanung • baute und anlage • entscheid • solothurn
 105-IA-223 • 106-IA-229 • 107-IA-240 • 108-IA-203 • 113-IA-444 • 115-IA-311 • 115-IA-315 • 116-IA-193 • 116-IA-197 • 116-IA-221
 BV: 4, 22ter
 BV ÜbBest.: 2
 OG: 86, 87
 RPG: 15


text:
 26.5.2015
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 171/15
 Verzoek om een prejudiciële beslissing, ingediend door de Grondwettelijk Hof (België) op 19 februari 2015 — Paul Vervloet e.a., Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne tegen Ministerraad, interveniërende partijen: Arcofin CVBA e.a.
 (Zaak C-76/15)
 (2015/C 171/17)
 Procestaal: Nederlands
 Verwijzende rechter
 Grondwettelijk Hof
 Partijen in het hoofdgeding
 Verzoekers: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne
 Verweerder: Ministerraad
 Interveniërende partijen: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA
 Prejudiciële vragen
 1)
 Dienen de artikelen 2 en 3 van richtlijn 94/19/EG (1) van het Europees Parlement en de Raad van 30 mei 1994 inzake de depositogarantiestelsels, in voorkomend geval in samenhang gelezen met de artikelen 20 en 21 van het Handvest van de grondrechten van de Europese Unie (2) en met het algemene gelijkheidsbeginsel, in die zin te worden geïnterpreteerd dat:
 a)
 zij aan de lidstaten de verplichting opleggen om de aandelen van de erkende coöperatieve vennootschappen die actief zijn in de financiële sector, op dezelfde wijze te waarborgen als de deposito's?
 b)
 zij zich ertegen verzetten dat een lidstaat aan de entiteit die gedeeltelijk belast is met de waarborg van de in die richtlijn beoogde deposito's de opdracht toevertrouwt om eveneens, ten belope van 1 00 000 euro, de waarde van de aandelen van de vennoten, natuurlijke personen, van een erkende coöperatieve vennootschap die actief is in de financiële sector, te waarborgen?
 2)
 Is het besluit van de Europese Commissie van 3 juli 2014 (3)„betreffende steunmaatregel SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) door België ten uitvoer gelegd — Garantieregeling ter bescherming van de aandelen van individuele leden van financiële coöperaties” verenigbaar met de artikelen 107 en 296 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie in zoverre het de waarborgregeling die het voorwerp van dat besluit uitmaakt, kwalificeert als nieuwe staatssteun?
 3)
 In geval van een ontkennend antwoord op de tweede vraag, dient artikel 107 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie in die zin te worden geïnterpreteerd dat een regeling van staatswaarborg toegekend aan de vennoten, natuurlijke personen, van erkende coöperatieve vennootschappen die actief zijn in de financiële sector, in de zin van artikel 36/24, § 1, eerste lid, 3o, van de wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België, nieuwe staatssteun vormt die bij de Europese Commissie moet worden aangemeld?
 4)
 In geval van een bevestigend antwoord op de tweede vraag, is hetzelfde besluit van de Europese Commissie verenigbaar met artikel 108, lid 3, van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie indien het in die zin wordt geïnterpreteerd dat daarin wordt geoordeeld dat de in het geding zijnde staatssteun tot uitvoering is gebracht vóór 3 maart 2011 of 1 april 2011 of op een van beide data, of, omgekeerd, indien het in die zin wordt geïnterpreteerd dat daarin wordt geoordeeld dat de in het geding zijnde staatssteun op een latere datum tot uitvoering is gebracht?
 5)
 Dient artikel 108, lid 3, van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie in die zin te worden geïnterpreteerd dat het een lidstaat verbiedt om een maatregel, zoals die welke is vervat in artikel 36/24, eerste lid, 3o, van de wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België, aan te nemen, indien die maatregel staatssteun tot uitvoering brengt of staatssteun vormt die reeds tot uitvoering is gebracht en die staatssteun nog niet is aangemeld bij de Europese Commissie?
 6)
 Dient artikel 108, lid 3, van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie in die zin te worden geïnterpreteerd dat het een lidstaat verbiedt om, zonder voorafgaande kennisgeving aan de Europese Commissie, een maatregel, zoals die welke is vervat in artikel 36/24, eerste lid, 3o, van de wet van 22 februari 1998 tot vaststelling van het organiek statuut van de Nationale Bank van België, aan te nemen, indien die maatregel staatssteun vormt die nog niet tot uitvoering is gebracht?
 (1) PB L 135, blz. 5.
 (2) JO 2000, C 364, p. 1.
 (3) Besluit 2014/686/EU van de Commissie van 3 juli 2014 betreffende steunmaatregel SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) door België ten uitvoer gelegd — Garantieregeling ter bescherming van de aandelen van individuele leden van financiële coöperaties [Kennisgeving geschied onder nummer C(2014) 1021] (PB L 284, blz. 53).


text:
O Centro Universitário Curitiba (UNICURITIBA) é uma instituição de ensino superior que ministra cursos de graduação, pós-graduação, mestrado e doutorado.
 História
 As origens do Centro Universitário Curitiba (UNICURITIBA) remontam ao final do século XIX, quando em 1897 o professor Elysio de Oliveira Vianna dá início a uma escola primária na capital paranaense, batizada então com seu nome. Foi a partir dessa instituição básica de ensino que seu sobrinho, professor Milton Vianna, desenvolveu e criou o Ginásio Novo Ateneu (que futuramente viria a ser conhecido como Colégio Novo Ateneu, 1925-2020), em 1925.
 Em 1950, é fundado a Faculdade de Direito de Curitiba por Milton Vianna. No fim da década de 1990, foram criadas a Faculdade de Ciências Administrativas de Curitiba e a Faculdade de Comunicação Social de Curitiba. A partir de então, a instituição passou a operar sob o timbre de Faculdades Integradas Curitiba. Pouco tempo depois, no ano de 2002, foi inaugurado o Campus Milton Vianna Filho, situada na Rua Chile, no Bairro Rebouças, em Curitiba. Situado na antiga sede do Serviço Nacional de Aprendizagem Industrial (SENAI), o prédio foi projetado especificamente para receber uma instituição de ensino de grande porte, contando com mais de 70 salas de aula, cinco blocos, laboratórios de informática, estúdios de áudio, vídeo e fotografia, laboratórios de engenharia, maquetaria, agência de publicidade júnior e um escritório jurídico.
 No ano de 2006, iniciaram as atividades do Programa de Mestrado em Direito Empresarial e Cidadania, cuja linha de pesquisa está sedimentada no estudo dos direitos fundamentais e dos ramos do direito empresarial e econômico, destacando-se o funcionamento ininterrupto do programa e a formação de inúmeros pesquisadores e professores. No ano seguinte, em 2007, a instituição foi elevada à condição de Centro Universitário, passando então a adotar sua atual nomenclatura: Centro Universitário Curitiba (UNICURITIBA). E em 2019 foi aprovado, pela CAPES, o programa de Doutorado em Direito Empresarial e Cidadania, consolidando o Programa de Pós-Graduação Strictu Sensu e o ensino contínuo das ciências jurídicas na instituição, permitindo a formação integral dos seus egressos.
 Ainda em 2019, no fim do ano, o Centro Universitário Curitiba foi adquirido pela Anima Educação, grupo educacional brasileiro. Em 2020, com a consolidação do negócio, a Anima Educação procedeu à unificação das suas instituições de ensino existentes na capital paranaense e passou a geri-las sob a marca UNICURITIBA.
 Nesta nova gestão, o UNICURITIBA conta com mais de 50 cursos de graduação, diversos cursos de especialização e o Programa de Pós-Graduação em Direito Empresarial e Cidadania, com Mestrado e Doutorado. Estruturalmente, além do Campus Milton Vianna Filho, a instituição passou a contar com um Campus no bairro Pinheirinho, às margens da Rodovia Regis Bittencourt.
 Ligações externas
 Página oficial
 Centro Universitário Curitiba
 Fundações no Paraná em 1950


text:
 •fr** EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
 •te -it
 Bryssel, 15.12.1997
 KOM(97) 712 lopull.
 Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY)
 tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta Norjan yksinomaisella talousvyöhykkeellä ja Jan Mayenin
 ympärillä olevalla kalastusvyöhykkeellä kalastaville jäsenvaltion aluksille vuodeksi 1998
 (komission esittämä)
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- PERUSTELUT
 Yhteisön ja Norjan väliset neuvottelut käytiin Bergenissä 12. - 14. päivänä marraskuuta 1997 ja
 Brysselissä 26. - 28. päivänä marraskuuta 1997, ja niissä päästiin sopimukseen keskinäisistä
 kalastusjärjestelyistä vuodelle 1998.
 Yhteisö on myös neuvotellut Ruotsin puolesta Norjan kanssa sopiakseen kalastusjärjestelyistä
 vuodelle 1998. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan mukaisesti yhteisö hoitaa näiden
 maiden kolmansien maiden kanssa tekemiä kalastussopimuksia.
 Tämän ehdotuksen neuvoston asetukseksi tarkoituksena on jakaa jäsenvaltioiden kesken vuonna
 1998 Norjan talousvyöhykkeellä käytettävissä olevat kiintiöt edellä mainittujen järjestelyjen
 mukaisesti.
 «£
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- Ehdotus:
 NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o /98
 annettu 1997
 tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta Norjan yksinomaisella talousvyöhykkeellä ja Jan Mayenin
 ympärillä olevalla kalastusvyöhykkeellä kalastaville jäsenvaltion aluksille vuodeksi 1998
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
 ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta
 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/921 ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen,
 sekä katsoo, että
 yhteisö ja Norja ovat neuvotelleet keskinäisistä kalastusoikeuksistaan vuoden 1998 osalta ja
 erityisesti tiettyjen pyyntikiintiöiden jakamisesta yhteisön aluksille Norjan kalastusvyöhykkeellä,
 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 96 ja 124 artiklan mukaisesti yhteisö hoitaa Suomen
 tasavallan ja Ruotsin lamingaskunnan kolmansien maiden kanssa tekemiä kalastussopimuksia,
 Ruotsin kuningaskunnan ja Norjan kuningaskunnan välisessä 9 päivänä joulukuuta 1976 tehdyssä
 kalastussopimuksessa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö Ruotsin puolesta ja Norja ovat
 neuvotelleet kalastusoikeuksistaan vuoden 1998 osalta,
 käytettävissä olevat pyyntimahdollisuudet olisi jaettava kiintiöinä jäsenvaltioiden kesken niiden
 tehokkaan hoidon varmistamiseksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 8 artiklan mukaisesti,
 tässä asetuksessa tarkoitettuun kalastustoimintaan sovelletaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan
 sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa
 (ETY) N:o 2847/932 säädettyjä asiaankuuluvia valvontatoimenpiteitä,
 Norjan kanssa ei ole päästy sopimukseen siitä, olisiko pyyntimahdollisuuksiin sovellettava TACien
 ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä
 toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/963 säännöksiä, ja
 yleisestä edusta johtuvien pakottavien syiden vuoksi tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta
 1998,
 1
 EYVL N:o L 389,31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
 2
 EYVL N:oL 261,20.10.1993, s. 1
 3
 EYVLN:oL 115,9.5.1996, s. 3
 ---pagebreak--- ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
 / artikla
 1. Jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset saavat pyytää 1 päivästä tammikuuta 31 päivään
 joulukuuta 1998:
 Norjan yksinomaiseen talousvyöhykkeeseen kuuluvilla vesillä linjan 62°00' pohjoista
 leveyttä pohjoispuolella tai Jan Mayenin ympärillä olevalla kalastusvyöhykkeellä
 liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa,
 Norjan yksinomaiseen talousvyöhykkeeseen kuuluvilla vesillä linjan 62°00' pohjoista
 leveyttä eteläpuolella liitteessä II vahvistettujen kiintiöiden rajoissa.
 2 artikla
 Liitteissä I ja II vahvistettuihin kiintiöihin ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 2 ja 3
 artiklassa sekä 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
 3 artikla
 Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
 Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998. - - -
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 Tehty Brysselissä 1997
 Neuvoston puolesta
 Puheenjohtaja
 (f
 ---pagebreak--- LIITEI
 Asetuksen 1 artiklassa tarkoitettujen yhteisön pyyntikiintiöiden
 jako Norjan vesillä vuonna 1998
 Norjan vedet linjan 62°00f pohjoista leveyttä pohjoispuolella
 (tonneina, tuore-ja kokonaispaino)
 Laji ICES-alue Yhteisön Jäsenvaltioille
 pyyntikiintiöt myönnetyt kiintiöt
 Turska UI 27 080 Ranska 3 003
 Saksa 3 272
 Yhdistynyt kuningaskunta 12 695
 Espanja 3 650
 Portugali 3 650
 Irlanti 405
 Kreikka 405
 Kolja UI 2 500 Ranska 322
 Saksa 534
 Yhdistynyt kuningaskunta 1644
 Seiti 1,11 4 000 Ranska 515
 Saksa 3 200
 Yhdistynyt kuningaskunta 285
 Punasimppu UI 3 500,(0 Ranska 220
 Saksa 1880
 Yhdistynyt kuningaskunta 400
 Espanja 190
 Portugali 810
 Grönlanninpallas 1,11 100 Saksa 50
 Yhdistynyt kuningaskunta 50
 Mustakitaturska II 1000 Ranska 500
 Saksa 500(3)
 Muut lajit UI 450 Ranska 60
 (sivusaaliit) Saksa 150
 Yhdistynyt kuningaskunta 240
 Makrilli lia 12 020(2) Tanska 12 020
 0) Mikäli Norja panee täytäntöön punasimppuun suunnatun kalastuksen kieltämisen alueilla, jotka sijaitsevat linjan
 70° pohjoista leveyttä pohjoispuolella, rajoitusta sovelletaan myös tätä kiintiötä kalastaviin yhteisön aluksiin.
 (2)
 Josta 12 020 tonnia voidaan pyytää ICES-alueelta IVa, ja Norja voi pyytää enintään 60 000 tonnia samalta
 alueelta TACista, joka on vahvistettu linjan 62° 00' pohjoista leveyttä pohjoispuolella olevalle alueelle.
 (3)
 Tilapäisratkaisu vuodeksi 1998.
 r
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- LIITE II
 Asetuksen 1 artiklassa tarkoitettujen yhteisön pyyntikiintiöiden
 jako Norjan vesillä vuonna 1998
 Norjan vedet linjan 62°00f pohjoista leveyttä eteläpuolella
 (tonneina, tuore-ja kokonaispaino)
 Laji ICES-alue Yhteisön Jäsenvaltioille
 pyyntikiintiöt myönnetyt kiintiöt
 Harmaaturska11; IV 50 000 Tanska 47 500 w
 Yhdistynyt kuningaskunta 2 500(3)
 Tuulenkala IV 150 000 Tanska 142 500 w
 Yhdistynyt kuningaskunta 7 500.3)
 Katkaravut IV 1265 Tanska 1080
 Ruotsi 185(4)
 Muut lajit IV 11000 Tanska 5 500
 Yhdistynyt kuningaskunta 4 125
 Saksa 620
 Belgia 60
 Ranska 255
 Alankomaat 440
 Ruotsi p.m. (5)
 Turska IV 500 Ruotsi 490
 Kolja rv 930 Ruotsi 900
 Seiti IV 1 150 Ruotsi 1 120
 Lyyraturska, IV 190 Ruotsi 190
 Valkoturska
 Silli IV 850 Ruotsi 850 (V
 Makrilli IV 240 Ruotsi 240w
 Teolliset lajit IV 800 Ruotsi 800TM°'
 O) Mukaan luettuna mustakitaturskat ja sekaisin olevat piikkimakrillit.
 (2)
 Harmaaturskan ja tuulenkalan osalta myönnetyn kokonaiskiintiön rajoissa harmaaturskan ja tuulenkalan määrää
 voidaan pyynnöstä vaihtaa keskenään enintään 38 000 tonnia.
 (3)
 Harmaaturskan ja tuulenkalan osalta myönnetyn kokonaiskiintiön rajoissa harmaaturskan ja tuulenkalan määrää
 voidaan pyynnöstä vaihtaa keskenään enintään 2 000 tonnia.
 (4)
 Turskan, koljan, seidin, lyyraturskan ja valkoturskan sivusaaliit luetaan näiden lajien kiintiöihin.
 (5)
 Norjan Ruotsille myöntämä "muiden lajien" kiintiö tavanomaisella tasolla.
 (6)
 Josta enintään 400 tonnia piikkimakrillia.
 C
 ---pagebreak--- ISSN 1024-4492
 KOM(97) 712 lopullinen
 ASIAKIRJAT
 FI 03 11
 Luettelonumero : CB-CO-97-732-FI-C
 ISBN 92-78-29695-3
 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
 L-2985 Luxemburg
 Q-