type: other

text:
PROST PRETOK STORITEV | Ddsgn.si
 Prosti pretok storitev je poleg že dveh opisanih, prostega pretoka blaga in prostega pretoka oseb, tretja izmed štirih temeljnih svoboščin, ki jih bom opisal v svojem delu.
 Enako kot velja za prejšnji dve svoboščini, da na območju EU ni več notranjih meja, velja tudi za prosti pretok storitev. Izmenjava storitev naj bi bila torej po načelih notranjega trga EU neovirana. Znotraj ozemlja EU je dovoljeno, tako fizičnim kot tudi pravnim osebam, da svobodno izberejo kraj, četudi je ta v drugi državi članici, kjer bodo opravljali svojo ekonomsko dejavnost.
 Na začetku ustanovite EGS je bila najpomembnejša svoboščina pretok blaga, v zadnjih desetletjih pa se je močno razvila menjava storitvenih dejavnosti – to so oddajanje televizijskih in radijskih programov, zavarovalništvo, turizem, gradbeništvo itd. K hitremu napredku storitvenega sektorja je po vsej verjetnosti ogromno pripomogel hiter razvoj modernih telekomunikacijskih sredstev, kot so internet in elektronska pošta, mobilna telefonija, telefaks.
 Prosti pretok storitev je prav zato v prednosti pred prostim pretokom oseb, ker se lahko v današnjem času čez mejo pretakajo različne storitve, medtem pa ponudniku ali kupcu storitev ni treba fizično zapustiti države .
 Sicer pa je prosti pretok storitev opredeljen kot sekundarna svoboščina, kar pomeni, da nastopi le v primeru, ko neko gospodarsko dejavnost ne moremo uvrstiti med ostale tri primarne svoboščine (prost pretok blaga, oseb in kapitala). V primeru, kjer bi lahko za neko dejavnost rekli, da ta sodi v prost pretok storitev in hkrati tudi v katero koli drugo od preostalih svoboščin, ravnamo po načelih primarne svoboščine in ne po načelih prostega pretoka storitev.
 PRAVILA ZA OPRAVLJANJE STORITEV
 »Direktiva spodbuja svobodo ustanavljanja in opravljanja storitev ter (z izjemami) velja za vse ekonomske aktivnosti, ki predstavljajo storitve. Koncept storitve je opredeljen v skladu s PES in s tem povezano sodno prakso, kjer ne gre prezreti njegove ekstenzivne interpretacije s strani Sodišča ES.«
 Sodišče ES predstavlja dovolj dobrih primerov iz preteklosti, na podlagi katerih se v primeru neprepričanosti lahko brez težav ugotovi, ali določena dejavnost ustreza pojmu storitve.
 Sodišče ES tako predpisuje določena merila, ki morajo biti izpolnjena, da lahko določimo, ali določena dejavnost spada v okvir pojma storitve.
 POJEM STORITVE
 PES opredeljuje pojem storitev kot dejavnost, za katero je predvideno nadomestilo in se je ne more zamenjati za drugo pravico: prosti pretok blaga, oseb ali kapitala.
 Po PES se torej za opravljeno storitev v zameno zahteva denarna odmera. V členu 50 PDEU pa je določeno, da so storitve predvsem :
 • dejavnosti z industrijsko naravo,
 • dejavnosti gospodarske narave,
 • obrtniške storitve in
 • poklicne storitve.
 Direktiva o storitvah in PES določata, da mora dejavnost, da bi bila ta opredeljena kot »storitev«, izvajati samozaposlena oseba. Ponudnik, ki je lahko tako fizična kot tudi pravna oseba, mora zagotoviti storitev gospodarskega značaja, kar pomeni, da se storitev opravlja v zameno za plačilo. Tu ni pomembno, kdo plača storitev – lahko prejemnik storitve ali kdor koli drug .
 Značilnost storitve je torej, da:
 • se opravljajo z namenom pridobivanja dobička;
 • so navadno industrijskega, trgovskega oz. obrtnega značaja, nanašajo pa se tudi na različne poklice;
 • svobodo opravljanja storitev opredeljuje nediskriminatornost na temelju državne pripadnosti;
 • so storitve po določbi 50. člena le tiste, ko se ponudnik storitev giblje v državi članici, v kateri ponuja storitev, izrecno pa se člen ne nanaša na osebo, ki potuje v drugo državo članico, da bi tam storitve prejela.
 DEJAVNOST MORA BITI EKONOMSKE NARAVE
 »Glede na sodno prakso mora dejavnost, da je zajeta v obsegu člena 49 in 56 PDEU, predstavljati ekonomsko dejavnost. Pri ocenjevanju ekonomske narave te dejavnosti Sodišče opozarja, da obseg členov 49 in 56 PDEU ne sme biti interpretiran restriktivno (kar zadeva koncepta ekonomske dejavnosti in opravljanja storitev v smislu člena 56 PDEU, in potrebno je izpostaviti, da slednja definirata področje uporabe ene temeljnih svoboščin zagotovljenih s PDEU in kot taka ne smeta biti interpretirana restriktivno).«
 Dejavnost ekonomske narave ni odvisna od pravnega statusa ponudnika in storitev na državni ravni. Sodišča zato meni, da lahko predstavljajo dejavnost ekonomske narave tudi dejavnosti, ki jih izvajajo člani verske ali filozofske skupnosti, prav tako pa lahko gospodarsko dejavnost izvajajo neprofesionalne športne organizacije
 STORITEV MORA BITI OPRAVLJENA ZA NADOMESTILO
 V členu 57 PDEU je določeno, da se mora dejavnost, da bi bila ta lahko opredeljena kot »storitev« v okviru te Pogodbe, opravljati v zameno za plačilo. Z vidika sodne prakse Sodišča ES je temeljna lastnost plačila v tem, da predstavlja nek nadomestek za opravljeno storitev, kar pomeni, da se mora v zameno za opravljeno storitev izročiti denarno nadomestilo (prav tam).
 Pri plačilu storitve ni potrebno, da storitev plača prav prejemnik storitve. Glede na rešene primere Sodišča ES iz preteklosti, zlasti na področju športnih, avdiovizualnih ter zdravstvenih storitev, opazimo, da člen 57 PDEU ne zahteva, da je storitev denarno poravnana s strani tistega, za kogar je bila storitev opravljena. Bistvena značilnost plačila je, da predstavlja povračilo za opravljeno storitev, ne glede na to, od koga in na kakšen način je bilo povračilo financirano
 PRAVICA DO USTANAVLJANJA IN OPRAVLJANJA STORITEV
 Na področju prava Skupnosti igra prosti pretok oseb zelo pomembno vlogo, kajti pomeni eno izmed temeljnih svoboščin, prav tako pa predstavlja enega izmed glavnih ciljev ES, saj je prosto gibanje oseb opredeljeno v temeljnih načeli PES, in sicer že v preambuli. Svobodno gibanje oseb pa je pomembno tudi na področju prostega pretoka storitev.
 Prosto gibanje oseb se namreč razvršča na »delavce«, osebe, ki svojo dejavnost opravljajo kot zaposlene osebe, in na »svobodne poklice«, osebe, ki kot samozaposlene opravljajo različne dejavnosti, s katerimi si zagotavljajo pozitivno poslovanje, ki se večinoma nanaša na delo opravljano s »svojimi rokami« .
 Delavec torej lahko opravlja svobodne poklice na notranjem trgu Skupnosti na dva načina. Pri prvem načinu posameznik uporabi pravico do proste ustanovitve sedeža, tako da na ozemlju druge države članice ustanovi svoj sedež in tam za nedoločen čas opravlja neko pridobitno dejavnost.
 Drugi način pa je uporaba pravice do prostega opravljana storitev, v tem primeru posameznik odide na območje druge države članice le z namenom, da bi tam opravil storitev za ustrezno denarno nadomestilo, takoj po opravljeni storitvi pa se vrne na ozemlje svoje države članice, kjer ima tudi sedež svoje ekonomske dejavnosti – v tem primeru posameznik odide v drugo državo članico le za določen čas .
 Z notranjim trgom torej povezujemo dve svoboščini: pravico do ustanavljanja sedeža in pravico do opravljana storitev v drugi državi članici. Ti dve svoboščini temeljita na 49. in 56. členu PDEU in predstavljata izhodiščni določbi prostega pretoka storitev. Za pravico svobodnega ustanavljanja sedeža in pravico do opravljanja storitev je pomemben tudi 18. člen PDEU, ki prepoveduje diskriminacijo, se pravi kakršno koli razlikovanje na podlagi državljanstva.
 Člen 18 PDEU tako zapoveduje, da morajo biti samozaposlene osebe, ki opravljajo svojo gospodarsko dejavnost v drugi državi članici, obravnavane enako kot državljani države, kjer samozaposlene osebe storitev izvajajo .
 PRAVICA DO USTANAVLJANJA SEDEŽA
 “Svoboda ustanavljanja sedeža je urejena v členih 49–54 PDEU. Za ustanavljanje sedeža v smislu navedenih določil gre v primeru, da oseba (fizična ali pravna) za nedoločen čas opravlja svojo dejavnost iz nekega stalnega »centra« v drugi državi članici. Če gre le za začasno prestavitev opravljanja dejavnosti v drugi državi (na primer, če italijansko podjetje gradi avtocesto v Sloveniji), ne gre za ustanavljanje sedeža, temveč za opravljanje storitev v drugi državi članici. To pomeni, da se uporabljajo pravila o prostem pretoku storitev.”
 Enako kot pri prostem gibanju delavcev velja svoboda ustanavljanja sedeža samo za fizične osebe, ki so državljani držav članic ter za pravne osebe, ki imajo svoj sedež podjetja v eni izmed držav članic. Svoboda ustanavljanja sedeža daje samozaposlenim osebam pravico do tako imenovane primarne pravice ustanavljanja sedeža, kar pomeni, da lahko npr. slovenski računovodja preseli svojo pisarno iz Slovenije v Italijo.
 V 49. členu PDEU pa je zajeta tudi svoboda tako imenovanega sekundarnega ustanavljanja sedeža, kar pomeni, da lahko delavec ali gospodarska družba v drugi državi članici ustanovi hčerinsko družbo, agencijo ali podružnico svojega podjetja. V tem primeru bi to pomenilo, da bi slovenski računovodja obdržal svojo pisarno v Sloveniji, v Italiji pa bi odprl še eno.
 Pravica ustanavljanja podjetja pa ne velja samo za premestitev ali ustanovitev drugega sedeža iz ene države članice v drugo državo članico. Posameznik, ki je državljan ene od držav članic in ki svojo ekonomsko dejavnost opravlja v tretji državi, lahko premesti ali ustanovi drug sedež v državi članici. Potemtakem lahko slovenski računovodja, ki opravlja svojo dejavnost v Srbiji, premestil ali ustanovil drug sedež v Sloveniji oz. kateri koli drugi državi članici EU.
 Svoboščino ustanavljanja sedeža lahko posamezniki koristijo samo v primeru, če ostale države članice priznavajo poklicne kvalifikacije, ki so jih uporabniki te svoboščine pridobili v domači državi članici. Se pravi, da morajo biti pogoji, ki so predpisani za pridobitev spričeval ter drugih poklicnih kvalifikacij v neki državi članici, v precejšnji meri usklajeni s pogoji iz ostalih držav članic.
 V današnjih časih skrbi za usklajenost Direktiva, ki predpisuje nek splošen sistem priznanja spričeval, doseženih v okviru višjega in poklicnega izobraževanja. Bistvo tega pravila je, da se spričevalo, ki ga posameznik pridobi v eni državi članici, prizna tudi v vseh ostalih državah članicah.
 V primeru, da pa je čas šolanja v državi članici, kjer je posameznik pridobil spričevalo, občutno krajši kot v drugi državi članici, kjer naj bi ga posameznik uveljavljal, lahko ta država zahteva dodatno opravljanje izpitov ali več delovnih izkušenj
 Člen 49 PDEU, ki določa svobodo ustanavljanja sedeža, in člen 54 PDEU, ta določa svobodo opravljanje storitev, se po navadi predstavljata skupaj, ker oba temeljita na členu 18 PDEU.
 Svoboda opravljanja storitev se od 49. člena PDEU razlikuje po tem, da je pri svobodi opravljanja storitev izvajanje dejavnosti časovno omejeno. To pomeni, da izvajalec storitev v drugi državi članici izvaja neko dejavnost samo za določen čas, sedeža, kot je gospodarska družba, pa v njej ne ustanovi. Pri prostem pretoku storitev ponudnik ohrani središče svoje dejavnosti v svoji domači državi. Ponudnik, ki ponuja storitev v drugi državi članici, mora upoštevati tako imenovane predpise namembne države, ki veljajo za tamkajšnje državljane .
 Za razlikovanje, ali se dejavnost posameznika ocenjuje po pravilih o opravljanju storitev ali po pravilih o prosti ustanovitvi sedeža, je torej pomembna narava dela. Se pravi, ali se dejavnost opravlja stalno ali začasno, neprekinjeno ali prekinjeno, z močno ali pomanjkljivo vezjo do gostujoče države članice itd. In če tu potegnemo črto, ugotovimo, da se svoboda opravljanja storitev nanaša na primere, v katerih posameznik – izvajalec dejavnosti, obdrži sedež v svoji državi članice, storitve pa začasno opravlja tudi prek meja države, medtem pa svoboda ustanovitve sedeža omogoča državljanom ali pravnim osebam znotraj EU sodelovanje v drugih državah članicah za nedoločen čas
 Tako kot pri drugih temeljnih svoboščinah, je tudi pri prostem pretoku storitev jedro pravne ureditve diskriminacija na podlagi državljanstva. Na podlagi 56. člena PDEU je prepovedana tako posredna kot tudi neposredna diskriminacija .
 Pri svobodnem opravljanju storitev je ena stranka diskriminirana, kadar je v povsem enakem položaju kot druga stranka, vendar sta obravnavani različno. Stranka je diskriminirana tudi, kadar je v popolnoma različnem položaju kot druga stranka, vendar sta obe obravnavani enako .
 V praksi bi kot primer diskriminacije na podlagi državljanstva lahko navedli položaj, ko more državljan druge države članice plačati višjo vstopnino za ogled košarkaške tekme kot državljan države, v kateri se tekma odvija. Prepovedani so tudi ukrepi, ki za pogoj opravljanja storitev določajo, da mora imeti ponudnik storitev prebivališče ali sedež v tej državi .
 Pri izvajanju storitev niso prepovedani samo diskriminatorni ukrepi na podlagi državljanstva, ampak tudi vsi drugi ukrepi, ki imajo diskriminatorne učinke. Tu štejemo predvsem predpise, ki za opravljanje določene vrste storitev predpisujejo pogoje, ki morajo biti izpolnjeni v tisti državi članici, kjer naj bi se ta storitev izvajala .
 V takem primeru morajo države članice upoštevati pogoje, ki so jih morali ponudniki storitev opraviti že v svoji domači državi na podlagi domačih predpisov.
 Sodišče EU dopušča, da pride v nekaterih primerih do izjem – države članice namreč lahko v lastni zakonodaji postavijo zahteve, ki temeljijo na zagotavljanju :
 • varovanja javnega interesa,
 • varstva potrošnikov,
 • varstva delavcev,
 • varstva poklicnih kodeksov,
 • učinkovitosti davčnega nadzora in davčnega sistema,
 • svobode tiska in pluralizma,
 • prometne varnosti ter
 • učinkovitega in kakovostnega sodstva.
 IZJEME PRI SVOBODNEMU OPRAVLJANJU STORITEV
 »PES določa enake omejitve za prosto ustanovitev sedeža in za prosto opravljanje storitev.
 Do omejitve načela, ki zagotavlja prosto gibanje svobodnih poklicev, lahko pride sam v dveh primerih: ko gre za 1. izvajanje javne oblasti in 2. za razloge javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja.«
 OPRAVLJANJE JAVNE SLUŽBE
 Člen 51 PDEU dovoljuje državam članicam, da na področju prostega opravljanja storitev prepovejo državljanom drugih držav članic izvajanje tiste dejavnosti, ki je po predpisih povezana z izvajanjem javnih pooblastil.
 S to prepovedjo želijo državljanom drugih držav članic preprečiti vmešavanje v notranje zadeve države članice .
 Pri tej prepovedi je pomembno merilo dejavnost in ne poklic, kajti člen 51 PDEU se sklicuje na prepoved opravljanja dejavnosti (in ne poklica), povezane z javno oblastjo.
 Sodišče ES se je s tem vprašanjem srečalo pri zadevi Reyners, ko je moralo odločiti, ali je poklic oz. dejavnost odvetnikov povezana z izvajanjem javne oblasti.
 V tej zadevi je bilo odločeno, da so posamezni poklici lahko v celoti izvzeti iz pravice prostega opravljanja storitev le v primeru, kadar ima dejavnost, ki jo opravljajo, vpliv na področje javne oblasti, ta vpliv pa je neločljivo povezan s siceršnjo naravo poklica.
 Torej, če je dejavnost določenega svobodnega poklica povezana z delom na področju, ki je povezan z javno oblastjo, je treba preveriti, ali je mogoče to področje ločiti od siceršnjega poklica.
 V primeru, da se ugotovi, da je dejavnost, ki spada na področje javne oblasti pretesno povezana s poklicem in bi se ob ločitvi pomen poklica spremenil, se takšen poklic v celoti izvzame iz načela prostega pretoka storitev, v nasprotnem primeru pa se izvzame le del, ki se bo prenesel na področje državne oblasti .
 Kar zadeva razlago omejitev iz razloga javne oblasti je značilno:
 • Izjeme, določene v določbi 51. člena PDEU, se morajo razlagati restriktivno,
 • izvajanje javne oblasti mora biti posredno in neposredno (specifično),
 • izjema se lahko nanaša samo na izvajanje določenih dejavnosti poklica, nikakor pa se ne more nanašati na izvzem celotnega poklica, če ta v resnici ni v celoti povezan z izvajanjem javne oblasti.
 Gledano na prakso Sodišča ES je to izločilo iz izvajanja dejavnosti, ki bi lahko bile povezane z izvajanjem javne oblasti dejavnosti svetovanja ter pravno pomoč in zastopanje strank v sodnih postopkih pred sodišči;
 • dejavnosti, povezane z izvajanjem javne oblasti, morajo biti obravnavane (interpretirane) enako na celotnem ozemlju Skupnosti.
 Gre torej za koncept prava Skupnosti in država članica ne more sama odločati, kaj se šteje za izjemo od javne oblasti.
 JAVNI RED, JAVNA VARNOST IN JAVNO ZDRAVJE
 »Poglavitna značilnost iz razlogov javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja, ki izhaja iz prakse Sodišča ES v tem, da to priznava izjeme le, če je njihov cilj mogoče opredeliti kot javni interes, ki pa ne vključuje ekonomskih ciljev. Da ekonomski razlogi ne morejo predstavljati razloga za omejevanje prostega opravljanja storitev, je Sodišče ES večkrat potrdilo v svojih odločitvah.«
 Prvi odstavek 52. člena PDEU določa, da do omejitve načela o prostem pretoku storitev lahko pride tudi v primeru, ko gre za razlog javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja. Nacionalni predpisi na tem področju predpostavljajo tudi posebno ureditev za tujce, če je to iz razlogov javnega reda, varnosti in zdravja potrebno in upravičeno.
 Glede pomena in uporabe člena 52 PDEU je bilo še nekaj nejasnosti, zato je Sodišče ES prejelo številna vprašanja, kljub temu da je bil njegov pomen razširjen z Direktivo 64/221.
 Odgovor Sodišča na vprašanja je bil, da se ukrepi, ki so bili sprejeti na podlagi zaščite javnega reda, varnosti in zdravja, ne smejo razlagati preozko in se morajo nanašati na posameznikovo osebno prepričanje. Država članica, kjer bi posameznik rad opravljal svoj poklic, ne sme izgnati posameznika s svojega ozemlja samo iz razloga, da je bil ta v preteklosti že obsojen.
 Sklicevanje države na kazensko obsodbo v preteklosti pride v poštev samo v primeru, če država dokaže, da upravičeno sumi, da je posameznik zmožen kaznivo dejane ponoviti.
 Kazenska obsodba v preteklosti postane pomembna, če je bilo kaznivo dejane posameznika povezano z opravljanjem dejavnosti, npr. da posameznik opravlja poklic psihiatra, v preteklosti pa je bil obtožen preprodaje z mamili.
 V primeru, da država članica posameznika ne sprejme na svoje ozemlje, se lahko ta pritoži, in tako postane predmet ponovne preiskave s strani Sodišča ES, ki razsodi, ali je država posamezniku upravičeno preprečila vstop na njihovo ozemlje
 »V zvezi z obrazložitvijo omejitev, ki se nanašajo na zavarovanje (ohranitev) javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja, Sodišče ES ni pustilo popolnoma prostih rok državam članicam. Poleg tega, da je sprejelo posebna navodila, ki naj bi jih spoštovale države članice pri implementaciji (sprejemu) te določbe v nacionalno zakonodajo, na primer izgon iz države ali pa zavrnitev izdaje dovoljenja za ustanovitev sedeža, je sprejelo tudi nekaj pomembnih odločb glede samega postopka.«
 Pojem delavca v smislu PDEU
 ZGODOVINSKI RAZVOJ PROSTEGA PRETOKA OSEB
 PREPOVED DISKRIMINATORNE NOTRANJE OBDAVČITVE BLAGA
 PREPOVED DAJATEV Z ENAKIM UČINKOM
 PREPOVED CARIN
 CARINE IN DAJATVE Z ENAKIM UČINKOM
 CARINSKI STATUS BLAGA


type: wikipedia

text:
21. februāris ir gada 52. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 313 (314 garajā gadā) dienas.
 Vārda dienas
 Ariadne, Eleonora
 Notikumi
 1440. gads — dibināta Prūsijas Konfederācija.
 1613. gads — Mihails Romanovs tika izvēlēts par caru, sākot Romanovu dinastijas valdīšanu Krievijas Impērijā.
 1848. gads — Kārlis Markss un Frīdrihs Engelss publicēja Komunisma manifestu.
 1916. gads — Pirmais pasaules karš: sākās Verdenas kauja.
 1945. gads — Pēnemindē vācieši palaida pēdējo A4 (V-2) raķeti.
 1953. gads — Frānsiss Kriks un Džeimss Votsons atklāja DNS molekulas struktūru.
 1960. gads — Kubā tika nacionalizēti visi uzņēmumi.
 1972. gads — PSRS automātiskā zonde Luna-20 nolaidās uz Mēness.
 1992. gads — ANO Drošības padome apstiprināja rezolūciju 743, lai sūtītu miera uzturēšanas spēkus uz Dienvidslāviju.
 1995. gads — Stīvs Fosets nolaidās Kanādas provincē Saskačevanā, kļūstot par pirmo cilvēku, kas vienatnē šķērsojis Kluso okeānu gaisa balonā.
 2007. gads — Itālijas premjerministrs Romāno Prodi paziņoja par atkāpšanos no amata, bet to noraidīja Itālijas prezidents Džordžo Napolitāno.
 2008. gads — ar raķeti SM-3 tika iznīcināts sabojājies ASV spiegošanas pavadonis USA-193.
 2020. gads — finanšu darījuma darba grupa (FATF) plenārsēdē Parīzē secinājusi, ka Latvija ir pirmā "Moneyval" dalībvalsts, kura sekmīgi izpildījusi visas FATF 40 rekomendācijas.
 2022. gads — Krievijas—Ukrainas—NATO krīze: Krievijas prezidents Vladimirs Putins parakstīja Luganskas un Doneckas tautas republikas atzīšanas deklarāciju.
 Dzimuši
 1728. gads — Pēteris III (Пётр III), Krievijas cars (miris 1762. gadā)
 1779. gads — Frīdrihs Kārlis fon Savinjī (Friedrich Carl von Savigny), vācu jurists (miris 1861. gadā)
 1791. gads — Kārlis Černi (Carl Czerny), austriešu mūziķis (miris 1857. gadā)
 1885. gads — Saša Gitrī (Sacha Guitry), franču aktieris (miris 1957. gadā)
 1903. gads:
 Anaīsa Nina (Anaïs Nin), franču rakstniece (mirusi 1977. gadā)
 Raimons Keno (Raymond Queneau), franču rakstnieks (miris 1976. gadā)
 Ūlavs V (Olav V), Norvēģijas karalis (miris 1991. gadā)
 1904. gads — Aleksejs Kosigins (Алексей Косыгин), PSRS politiķis (miris 1980. gadā)
 1924. gads — Roberts Mugabe (Robert Mugabe), Zimbabves prezidents (miris 2019. gadā)
 1925. gads — Toms Gērelss (Tom Gehrels), nīderlandiešu ASV astronoms (miris 2011. gadā)
 1937. gads — Haralds V (Harald V), Norvēģijas karalis
 1946. gads — Elans Rikmens (Alan Rickman), angļu aktieris un režisors (miris 2016. gadā)
 1951. gads — Viktors Dergunovs (Виктор Дергунов), Latvijas krievu ārsts un politiķis
 1953. gads — Viljams Pītersens (William Petersen), amerikāņu aktieris
 1955. gads — Kelsijs Gramers (Kelsey Grammer), ASV aktieris
 1962. gads — Čaks Palahņuks (Chuck Palahniuk), ASV rakstnieks
 1964. gads:
 Marks Kelijs (Mark Kelly), ASV kosmonauts
 Skots Kelijs (Scott Kelly), ASV kosmonauts
 1978. gads — Ralfs Bartelss (Ralf Bartels), vācu lodes grūdējs
 1979. gads — Dženifere Lava Hjūita (Jennifer Love Hewitt), ASV aktrise
 1980. gads
 Dāvis Sīmanis jaunākais, latviešu režisors
 Džigme Khesars Namgjels Vangčuks (འཇིགས་མེད་གེ་སར་རྣམ་རྒྱལ་དབང་ཕྱུག་), Butānas karalis
 1983. gads — Melānija Lorāna (Mélanie Laurent), franču aktrise, modele, režisore, dziedātāja un rakstniece
 1987. gads — Iļja Proskurjakovs (Илья Проскуряков), krievu hokejists
 1989. gads — Korbins Blo (Corbin Bleu), ASV aktieris un dziedātājs
 Miruši
 4. gads — Gajs Cēzars (Gaius Julius Caesar), nozīmētais imperatora Oktaviāna pēctecis (dzimis 20. gadā p.m.ē.)
 1513. gads — Jūlijs II (Iulius II), Romas pāvests (dzimis 1443. gadā)
 1677. gads — Benedikts Spinoza (ברוך שפינוזה; Benedictus de Spinoza), ebreju Nīderlandes filozofs (dzimis 1632. gadā)
 1730. gads — Benedikts XIII (Benedictus XIII), Romas pāvests (dzimis 1650. gadā)
 1824. gads — Ežēns de Boarnē (Eugène de Beauharnais), Napoleona pieņemtais dēls (dzimis 1781. gadā)
 1895. gads — Nikolajs Ļeskovs (Николай Семёнович Лесков), krievu rakstnieks (dzimis 1831. gadā)
 1919. gads — Kurts Eisners (Kurt Eisner), vācu politiķis (dzimis 1867. gadā)
 1938. gads — Džordžs Elerijs Heils (George Ellery Hale), ASV astronoms (dzimis 1868. gadā)
 1945. gads — Konstantīns Čakste, latviešu jurists, politiķis, pretestības kustības dalībnieks Otrā pasaules kara laikā (dzimis 1901. gadā)
 1950. gads — Frederiks Kīpings (Frederick Keeping), britu riteņbraucējs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs (miris 1867. gadā)
 1965. gads — Malkolms X (Malcolm X), ASV musulmaņu garīgais līderis, cilvēktiesību aizstāvis (miris 1965. gadā)
 1989. gads — Šāndors Mārai (Márai Sándor); ungāru rakstnieks (dzimis 1900. gadā)
 2006. gads — Genādijs Aigi (Генна́дий Айги́), čuvašu izcelsmes dzejnieks un tulkotājs (dzimis 1934. gadā)
 2015. gads — Aleksejs Gubarevs (Алексей Александрович Губарев), PSRS kosmonauts (dzimis 1931. gadā)
 2017. gads — Kenets Erovs (Kenneth Arrow), ASV ekonomists (dzimis 1921. gadā)
 2020. gads — Mihkels Smeļanskis (Mihkel Smeljanski), igauņu aktieris un dziedātājs (dzimis 1950. gadā)
 Svētku un piemiņas dienas
 Starptautiskā dzimtās valodas diena (UNESCO)
 Starptautiskā tūrisma gidu diena
 Atsauces
 Februāris


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 15.2.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 45/6
 Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Solvay SA/Comisia Europeană
 (Cauza C-455/11 P) (1)
 (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Durata încălcării - Noțiunile „acord” și „practică concertată” - Comunicare privind cooperarea - Obligația de motivare - Reducerea amenzii)
 2014/C 45/10
 Limba de procedură: engleza
 Părțile
 Recurentă: Solvay SA (reprezentanți: O. W. Brouwer, advocaat, M. O'Regan, solicitor)
 Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, A. Biolan și J. Bourke, agenți, asistați de M. Gray, BL)
 Obiectul
 Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 iunie 2011 în cauza Solvay/Comisia (T-186/06) prin care Tribunalul a admis în parte o acțiune având ca obiect, pe de o parte, anularea în parte a Deciziei 2006/903/CE a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) (JO L 353, p. 54), referitoare la un ansamblu de acorduri și de practici concertate constând în schimburi de informații privind prețurile și volumele de vânzări, în acorduri privind prețurile și reducerea capacităților de producție în SEE, precum și în supravegherea punerii în aplicare a acestor acorduri pe piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu, precum și, pe de altă parte, anularea sau reducerea amenzii aplicate recurentei — Noțiunile „acord” și „practică concertată”
 Dispozitivul
 1.
 Respinge recursul principal și recursul incident.
 2.
 Obligă Solvay SA la plat cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.
 3.
 Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.
 (1) JO C 347, 26.11.2011.


text:
František Hossa (* 13. september 1954, Smižany) je bývalý hokejový obranca a bývalý hlavný tréner slovenskej reprezentácie v ľadovom hokeji. Viedol slovenské mužstvo na MS 2003 (bronz), 2004 (4. miesto), 2005 (5. miesto), 2006 (8. miesto) a na Olympijských hrách v Turíne (5. miesto).
 Po olympiáde Františkovi Hossovi skončila zmluva. SZĽH ju predĺžil ešte do konania Majstrovstiev sveta 2006 v Lotyšsku. Krátko po šampionáte potvrdil svoj odchod a o niekoľko dní bol vymenovaný za generálneho manažéra Dukly Trenčín. 19. novembra 2006 sa stal hlavným trénerom klubu slovenskej extraligy HK Aquacity ŠKP Poprad. V Poprade skončil 17. septembra 2008 po nepresvedčivých výkonoch v prvých piatich kolách Slovnaft Extraligy v ročníku 2008/2009.
 Zúčastnil sa aj MS 2007 - vo funkcii generálneho manažéra.
 Popritom bol členom výkonného výboru a predsedom trénersko-metodickej komisie SZĽH. V júni 2007 sa pôsobenia v SZĽH vzdal, ako dôvod uviedol klubové vyťaženie.
 Od júla 2008 bol asistentom slovenského reprezentačného trénera Jána Filca (spolu s Ľubomírom Pokovičom).
 Rodina
 Obaja synovia Marián (Chicago Blackhawks) a Marcel (Dinamo Riga) sú hokejisti.
 Externé odkazy
 František Hossa na eliteprospects.com
 Referencie
 Narodenia v 1954
 Slovenskí hokejisti
 Slovenskí hokejoví tréneri
 Hráči Dukly Trenčín
 Osobnosti zo Smižian


text:
ΕΝΑ BLOG ΓΙΑ ΤΟΝ ΟΑΕΔ: ΟΕΛ ΟΑΕΔ: ΠΑΡΑΛΟΓΕΣ ΚΑΙ ΠΑΡΑΤΥΠΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΤΗΣ ΕΙΔΙΚΗΣ ΥΠΗΡΕΣΙΑΣ ΔΙΑΧΕΙΡΙΣΗΣ(ΕΥΔ) ΓΙΑ ΤΗΝ ΠΡΑΚΤΙΚΗ ΑΣΚΗΣΗ
 ΟΕΛ ΟΑΕΔ: ΠΑΡΑΛΟΓΕΣ ΚΑΙ ΠΑΡΑΤΥΠΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΤΗΣ ΕΙΔΙΚΗΣ ΥΠΗΡΕΣΙΑΣ ΔΙΑΧΕΙΡΙΣΗΣ(ΕΥΔ) ΓΙΑ ΤΗΝ ΠΡΑΚΤΙΚΗ ΑΣΚΗΣΗ
 Ανακοίνωση Ομοσπονδίας Εκπαιδευτικών Λειτουργών ΟΑΕΔ σχετικά με
 ΠΑΡΑΛΟΓΕΣ ΚΑΙ ΠΑΡΑΤΥΠΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΤΗΣ ΕΙΔΙΚΗΣ ΥΠΗΡΕΣΙΑΣ ΔΙΑΧΕΙΡΙΣΗΣ (ΕΥΔ) ΓΙΑ ΤΗΝ ΠΡΑΚΤΙΚΗ ΑΣΚΗΣΗ
 Με το υπ ́ αρ. 35882/31-5-2018 έγγραφό της η Διεύθυνση Εκπαίδευσης του ΟΑΕΔ κοινοποίησε «απαίτηση» της Ειδικής Διαχειριστικής Επιτροπής (ΕΥΔ) να συγκεντρωθούν παραστατικά στοιχεία, που αφορούν στην υλοποίηση της Πρακτικής άσκησης των μαθητών που φοιτούν στις ΕΠΑ.Σ. Μαθητείας.
 1. Του συνόλου των καθαρών αμοιβών των μαθητών 17,12 ευρώ και ειδικότερα των 6 ευρώ που αφορά το ποσό που καταβάλουν οι επιχειρήσεις στους μαθητευόμενους εργαζόμενους με αποδείξεις είτε γραμματίων είσπραξης, είτε extrait τραπέζης της επιχείρησης, είτε αντίγραφο τραπεζικού λογαριασμού των μαθητών.
 2. Με βάση τις αναλυτικές περιοδικές δηλώσεις (ΑΠΔ) ζητείται επίσης να υποβληθούν παραστατικά που να αποδεικνύουν τις ασφαλιστικές εισφορές των μαθητών προς τα ασφαλιστικά ταμεία προφανώς από τραπεζικούς λογαριασμούς των επιχειρήσεων.
 Οι ενέργειες αυτές θεωρούνται από την ΕΥΔ ως υποχρεωτικές δεδομένου ότι τίθεται θέμα ομαλής χρηματοδότησης του συστήματος!
 Η Ο.Ε.Λ. μελετώντας την κατάσταση αυτή έχει να κάνει τα παρακάτω σχόλια:
 1. Ως κλάδος αγωνιζόμαστε να αναζητήσουμε θέσεις πρακτικής άσκησης, να τοποθετήσουμε τις μαθήτριες και τους μαθητές σε θέσεις εργασίας ως πρακτικά ασκούμενους, να παρακολουθήσουμε την υλοποίηση του προγράμματος μαθητείας και τις εργασιακές συνθήκες. Αυτή την δουλειά την κάνει ο ΟΑΕΔ από συστάσεως του 65 χρόνια.
 2. Κάθε μήνα συλλέγουμε και ελέγχουμε τα παραστατικά που φέρνουν οι μαθητές στην εκπαιδευτική μονάδα όπως παρουσιολόγια εργασίας και ΑΠΔ. Συντάσσονται δελτία εισόδου-εξόδου μαθητών για κάθε έτος και πιστώνονται οι αμοιβές των μαθητών ανά μήνα σε τραπεζικούς λογαριασμούς με αποδείξεις καταβολής ανά μαθητή. Στοιχεία που συγκεντρώνει το σχολείο.
 3. Παράλληλα με τις εργασίες αυτές οι εκπαιδευτικές μονάδες είναι επιφορτισμένες με την συγκέντρωση δικαιολογητικών για την καταβολή επιδομάτων σίτισης και στέγασης με έλεγχο παραστατικών στοιχείων όπως απουσίες μαθητών, μισθωτήρια συμβόλαια, αποδεικτικά πληρωμών ενοικίων μέσω τραπεζικών καταθέσεων.
 4. Όλες αυτές οι εργασίες γίνονται με υπολόγους τους Διευθυντές των σχολικών μονάδων τους ελάχιστους διοικητικούς υπαλλήλους, όσους έχουν απομείνει μετά τις συνταξιοδοτήσεις και τις μετακινήσεις τους στα Κ.Π.Α και κυρίως και σχεδόν αποκλειστικά από τους εκπαιδευτικούς. Στην αλυσίδα όλων αυτών των ενεργειών εμπλέκονται οι εκπαιδευτικοί ,που είναι υπεύθυνοι είτε για την πρακτική άσκηση, είτε για τα Γραφεία Διασύνδεσης και όλοι που είναι υπεύθυνοι ειδικοτήτων.
 5. Επίσης οι εκπαιδευτικοί του Ο.Α.Ε.Δ. στελεχώνουν τις Διευθύνσεις των Ι.Ε.Κ. και Κ.Ε.Κ. στην κυριολεξία με έναν ή δυο άτομα και καλύπτουν ανάγκες 30 Ι.Ε.Κ. και 5 Κ.Ε.Κ. σε όλη την χώρα. Χωρίς την συνδρομή των 1500 περίπου εκπαιδευτικών 200 αναπληρωτών (γιατί άραγε τόσο λίγοι;) και 1300 ωρομισθίων τα σχολεία δεν θα μπορούσαν να καλύψουν την ζήτηση των μαθητών που προσέρχονται σε αυτά. Επισημαίνεται ότι ο σχεδιασμός των Κ.Ε.Κ. και η ανάπτυξη τους βρίσκεται σε εξέλιξη με τεράστιο και ευρύ πεδίο ανάπτυξης σε όλες τις σχολικές μονάδες.
 6. Τέλος οι εκπαιδευτικοί του ΟΑΕΔ είναι επιφορτισμένοι μια ημέρα την εβδομάδα είτε με άδεια ημέρας, είτε ολιγόωρη να επισκέπτονται φορείς του Δημοσίου και επιχειρήσεις του ιδιωτικού τομέα διενεργώντας επιτόπιους ελέγχους είτε για αναζήτηση θέσεων πρακτικής άσκησης, είτε κυρίως για επίσκεψη σε εργαζόμενους μαθητές προκειμένου να παρακολουθήσουν το πρόγραμμα πρακτικής άσκησης. Σε όλη αυτή την διαδικασία οι εκπαιδευτικοί του ΟΑΕΔ όχι μόνο δεν αμείβονται για εργασίες εκτός της σχολικής μονάδας, αλλά τηρούν πλήρως το εβδομαδιαίο διδακτικό ωράριο χωρίς μειώσεις όπως συμβαίνει στους εκπαιδευτικούς του Υπουργείου Παιδείας. Επισημαίνεται ότι ο θεσμός Μαθητείας του Ο.Α.Ε.Δ. με 5 ημέρες εκπαίδευσης στο σχολείο με 21 ώρες/εβδομάδα και παράλληλα 4 ή 5 ημέρες πρακτικής άσκησης για τους μαθητές λόγω της συνεχούς και καθημερινής ανατροφοδότησης της σχολικής μονάδας (εκπαιδευτικοί ) από την πρακτική άσκηση δια των μαθητών δέχεται ένα ακόμη τεράστιο έργο που περιέχει σε καθημερινή βάση :
 · Συμβουλευτική στους μαθητές για την επίλυσης θεμάτων που ανακύπτουν από την πρακτική άσκηση.
 · Επίλυση εργατικών διαφορών και επικοινωνία με τις αρμόδιες αρχές (ΕΦΚΑ, ΣΕΠΕ, κλπ).
 · Έκτακτες επικοινωνίες και επισκέψεις με επιχειρήσεις, λογιστήρια, γονείς των μαθητών.
 · Συζητήσεις για διακοπές συμφωνητικών και αναζητήσεις νέων θέσεων πρακτικής άσκησης.
 · Συνεργασία με επαγγελματικά σωματεία και επιμελητήρια.
 7. Το τεράστιο αυτό έργο επιφορτίζονται βασικά οι τακτικοί εκπαιδευτικοί του Ο.Α.Ε.Δ. οι οποίοι είναι μόλις 480 στις 51 εκπαιδευτικές μονάδες που αριθμούν περίπου 11.500 μαθητές οι οποίοι κάνουν κατά μέσο όρο περίπου 20 μήνες πρακτική άσκηση!
 8. Παράλληλα με όλα αυτά σημαντικός αριθμός εκπαιδευτικών περίπου το 30% του δυναμικού εμπλέκεται στις διαδικασίες αξιολόγησης των αιτήσεων των υποψήφιων αναπληρωτών και ωρομίσθιων εκπαιδευτικών τους μήνες Ιούνιο, Ιούλιο και Αύγουστο τόσο κατά την υποβολή των αιτήσεων όσο και κατά την διαδικασία των ενστάσεων.
 9. Επισημαίνουμε ότι σύμφωνα με την κείμενη νομοθεσία όπως προκύπτει από έγγραφο του Υπουργείου Εργασίας (39214/751/12-1-2-16 ΓΕΝΙΚΗ Δ/ΝΣΗ ΕΡΓΑΣΙΑΣ ΚΑΙ ΕΝΤΑΞΗΣ ΣΤΗΝ ΑΠΑΣΧΟΛΗΣΗ) η σύμβαση μαθητείας εμφανίζεται ως σύμβαση εξαρτημένης εργασίας μαθητευόμενου, όπου ο μαθητευόμενος καλύπτεται από υποχρεώσεις και δικαιώματα των γενικών και ειδικών διατάξεων της εργατικής νομοθεσίας, μέσα στα οποία περιλαμβάνονται και τα θέματα που έχουν σχέση με τα δικαιώματα για την καταβολή μισθών, δώρων, επιδομάτων άδειας κ.α.. Το σχολείο δεν αποτελεί ούτε φορολογική αρχή, ούτε ελεγκτική για την εφαρμογή διατάξεων υγιεινής ασφάλειας, εφαρμογής της εργατικής νομοθεσίας και καταβολής ασφαλιστικών εισφορών, ούτε του επιτρέπεται να τις υποκαταστήσει. Η ΕΥΔ έχει μπερδέψει τον ρόλο του σχολείου και των θεσμοθετημένων αρχών που συντεταγμένα έχουν επιφορτιστεί από την πολιτεία για το συγκεκριμένο έργο. Οι εκπαιδευτικές μονάδες στο πλαίσιο αυτό και όπως παραπάνω περιγράφηκε μεριμνούν και συνεπικουρούν το έργο αυτό πάντα σε επικοινωνία και συνεργασία με τους μαθητές και τις επιχειρήσεις. Ας μην επιχειρούν λοιπόν κάποιοι να ακυρώσουν τον ρόλο της εκπαιδευτικής μονάδας και να προσθέσουν προβλήματα εκεί που δεν υφίστανται επιδιώκοντας να ακυρώσουν τον ρόλο της εκπαίδευσης και του θεσμού της Μαθητείας του Ο.Α.Ε.Δ.. Θα μας βρουν μπροστά τους μαζί με τους μαθητές, τους γονείς και την κοινωνία της εργασίας. Οι μαθητές είναι πρώτα μαθητές που φοιτούν, μαθαίνουν, ασκούνται στην τέχνη που επέλεξαν στις εγκαταστάσεις του σχολείου και εξ αυτού του δικαιώματος πραγματοποιούν και την πρακτική τους άσκηση.
 Συνεπώς αναφερόμαστε σε ένα έργο που κατά κύριο λόγο διατρέχεται από διοικητικές εργασίες εντελώς ασυνήθιστες για το πλαίσιο μιας εκπαιδευτικής μονάδας που είναι ενταγμένη σε τυπικό ή μη τυπικό εκπαιδευτικό σύστημα και μάλιστα με ακραία και εντελώς οδυνηρή υποστελέχωση. Για κάθε τακτικό εκπαιδευτικό του ΟΑΕΔ που έχει το παραπάνω έργο αντιστοιχούν 23 μαθήτριες και μαθητές, ενώ στο Υπουργείο Παιδείας για κάθε τακτικό εκπαιδευτικό στα ΕΠΑ.Λ. αντιστοιχούν 10 περίπου μαθητές (στοιχεία ΕΛΣΤΑΤ 2014)!
 Κάπου σε όλη αυτή την περιγραφή της πραγματικότητας αφήσαμε έξω το πιο θεμελιώδες έργο αυτό της καθημερινής εκπαιδευτικής διαδικασίας και επικοινωνίας με τις μαθήτριες και τους μαθητές μας στο γνωστικό και συναισθηματικό πεδίο. Είναι προφανές ότι το έργο αυτό παίρνει άλλες διαστάσεις όταν έχουμε μαθητές που στην κυριολεξία με απαράμιλλη γενναιότητα αγωνίζονται 12 ώρες την ημέρα (4 ώρες σχολείο, 6 ώρες εργασία και 2 ώρες μετακινήσεις) να διεκδικήσουν μόρφωση και εργασία, έτσι ώστε ως εκπαιδευτικοί να ανταποκρινόμαστε στις ιδιαίτερα αυξημένες ανάγκες των μαθητών μας . Κάτω από αυτές τις συνθήκες η νέα «υποχρέωση» η οποία είναι και αίολη νομικά εμπλέκοντας εκτός των άλλων και διαχείριση προσωπικών δεδομένων όπως οι τραπεζικοί λογαριασμοί μαθητών και επιχειρήσεων, έχει ξεχειλίσει το ποτήρι. Φαίνεται πως κάποιοι εκτός του ΟΑΕΔ δεν γνωρίζουν τι γίνεται στον Οργανισμό, πως γίνεται και με ποια μέσα.
 Επισημαίνουμε για μια ακόμη φορά την απαράδεκτη καθυστέρηση υπογραφής της ΚΥΑ για την επιδότηση των μαθητών, γεγονός που προκαλεί δισεπίλυτα προβλήματα στους μαθητές, τους γονείς, τις σχολικές μονάδες. Οι ενέργειες αυτές αποτελούν βασικές αιτίες μαθητικής διαρροής λόγω της μεγάλης καθυστέρησης καταβολής δεδουλευμένων αμοιβών. Επιτέλους σε μια εποχή που οι σχολικές μονάδες του Ο.Α.Ε.Δ. ΕΠΑ.Σ., Ι.Ε.Κ., Κ.Ε.Κ. με εκδηλώσεις εξωστρέφειας που τυγχάνουν ευρύτατης αποδοχής από τις τοπικές κοινωνίες, που μαθητές εκπαιδευτικοί και επιχειρήσεις, αναδεικνύουν το έργο του Ο.Α.Ε.Δ. σε όλη την χώρα ο καθένας ας κάνει σωστά την δουλειά του και να μην επιχειρεί να προσθέτει προβλήματα και βαθμούς δυσκολίας στον θεσμό της Μαθητείας του Ο.Α.Ε.Δ..
 Καλούμε την πολιτική ηγεσία του Υπουργείου Εργασίας και την Διοίκηση του ΟΑΕΔ να ακυρώσει αυτή την νέα «υποχρέωση» η οποία προσθέτει γραφειοκρατία, νομικά θέματα εφαρμογής, προσωπικό οικονομικό κόστος στους μαθητές και αξεπέραστα προβλήματα σε ένα εκπαιδευτικό κλάδο που αγωνίζεται να διατηρήσει όρθιο ένα σύστημα επαγγελματικής εκπαίδευσης με ιστορία, εμπειρία και αποτελεσματική λειτουργία στην καταπολέμηση της ανεργίας των νέων.
 Καλούμε επίσης τους Κοινωνικούς Εταίρους που συμμετέχουν στο Δ.Σ. του ΟΑΕΔ να συμβάλλουν στην προσπάθεια αυτή, ως βασικοί πυλώνες στήριξης του θεσμού της Μαθητείας.
 Ο κλάδος μας θα αντιδράσει άμεσα και αγωνιστικά με κάθε πρόσφορο τρόπο προς αυτή την απαράδεκτη προς το έργο μας τακτική.
 Αναρτήθηκε από ΜΑΚΡΑΚΗΣ ΓΕΩΡΓΙΟΣ στις 1:48 μ.μ.
 Βουτιά στα χρώματα! Εικαστική 'Έκθεση ΒΝΣ ΟΑΕΔ
 ΟΕΛ ΟΑΕΔ: ΠΑΡΑΛΟΓΕΣ ΚΑΙ ΠΑΡΑΤΥΠΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΤΗΣ Ε...
 Η ΠΕΥ ΟΑΕΔ πάει Επίδαυρο...
 Τι αλλάζει στα επιδόματα ανεργίας και αφερεγγυότητ...
 Νέα ρύθμιση στο θέμα της εγγραφής στον ΟΑΕΔ σπου...
 Δημόσιο: Προστίθενται στο 2019 οι προσλήψεις που δ...


type: contracts

text:
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 202/230
 PROTOKOL (br. 4)
 O STATUTU EUROPSKOG SUSTAVA SREDIŠNJIH BANAKA I EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
 VISOKE UGOVORNE STRANKE,
 ŽELEĆI utvrditi Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke predviđen člankom 129. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,
 SPORAZUMJELE SU SE o sljedećim odredbama koje se prilažu Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije:
 POGLAVLJE I.
 EUROPSKI SUSTAV SREDIŠNJIH BANAKA
 Članak 1.
 Europski sustav središnjih banaka
 U skladu s člankom 282. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Europska središnja banka (ESB) i nacionalne središnje banke čine Europski sustav središnjih banaka (ESSB). ESB i nacionalne središnje banke država članica čija je valuta euro čine Eurosustav.
 ESSB i ESB izvršavaju svoje zadaće i obavljaju svoje aktivnosti u skladu s odredbama Ugovorâ i ovog Statuta.
 POGLAVLJE II.
 CILJEVI I ZADAĆE ESSB-A
 Članak 2.
 Ciljevi
 U skladu s člankom 127. stavkom 1. i člankom 282. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije glavni je cilj ESSB-a održavanje stabilnosti cijena. Ne dovodeći u pitanje cilj stabilnosti cijena, ESSB podržava opće ekonomske politike u Uniji kako bi doprinio ostvarivanju ciljeva Unije utvrđenih u članku 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. ESSB djeluje u skladu s načelom otvorenog tržišnog gospodarstva sa slobodnim tržišnim natjecanjem, dajući prednost učinkovitoj raspodjeli resursa te u skladu s načelima određenima člankom 119. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
 Članak 3.
 Zadaće
 3.1. U skladu s člankom 127. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije osnovne zadaće koje se provode putem ESSB-a jesu:
 —
 utvrđivanje i provođenje monetarne politike Unije,
 —
 obavljanje deviznih poslova u skladu s odredbama članka 219. tog Ugovora,
 —
 držanje i upravljanje službenim deviznim pričuvama država članica,
 —
 promicanje nesmetanog funkcioniranja platnih sustava.
 3.2. U skladu s člankom 127. stavkom 3. navedenog Ugovora, članak 3. stavak 3.1. treća alineja ne dovodi u pitanje držanje i upravljanje operativnim deviznim sredstvima od strane vlada država članica.
 3.3. U skladu s člankom 127. stavkom 5. navedenog Ugovora, ESSB doprinosi nesmetanom vođenju politika koje provode nadležne vlasti, a koje se odnose na bonitetni nadzor kreditnih institucija i stabilnost financijskog sustava.
 Članak 4.
 Savjetodavne funkcije
 U skladu s člankom 127. stavkom 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije:
 (a)
 savjetovanje s ESB-om potrebno je:
 —
 o svakom predloženom aktu Unije iz nadležnosti ESB-a;
 —
 od strane nacionalnih tijela, u vezi sa svakim prijedlogom propisa iz nadležnosti ESB-a, ali u granicama i pod uvjetima koje odredi Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41.;
 (b)
 O pitanjima iz svoje nadležnosti ESB može podnositi mišljenja institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije ili nacionalnim tijelima.
 Članak 5.
 Prikupljanje statističkih podataka
 5.1. Kako bi preuzela zadaće ESSB-a, ESB uz pomoć nacionalnih središnjih banaka prikuplja potrebne statističke podatke od nadležnih nacionalnih tijela ili izravno od gospodarskih subjekata. U tu svrhu surađuje s institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i s nadležnim tijelima država članica ili trećih zemalja te s međunarodnim organizacijama.
 5.2. Nacionalne središnje banke, u mjeri u kojoj je to moguće, izvršavaju zadaće opisane u članku 5. stavku 5.1.
 5.3. ESB prema potrebi, pomaže usklađivanju pravila i praksi koje uređuju prikupljanje, objedinjavanje i distribuciju statističkih podataka u područjima svoje nadležnosti.
 5.4. Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41. utvrđuje pravne i fizičke osobe koje podliježu obvezi izvješćivanja, režim tajnosti te odgovarajuće odredbe za izvršenje.
 Članak 6.
 Međunarodna suradnja
 6.1. U području međunarodne suradnje koja obuhvaća zadaće povjerene ESSB-u, ESB odlučuje o načinu zastupljenosti ESSB-a.
 6.2. ESB i nacionalne središnje banke, ako im ESB to odobri, mogu sudjelovati u međunarodnim monetarnim institucijama.
 6.3. Članak 6. stavci 6.1. i 6.2. ne dovode u pitanje članak 138. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
 POGLAVLJE III.
 USTROJ ESSB-A
 Članak 7.
 Neovisnost
 U skladu s člankom 130. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, pri izvršavanju ovlasti i obavljanju zadaća i dužnosti koje su im dodijeljene ovim Ugovorom i ovim Statutom, ni ESB ni nacionalne središnje banke kao niti članovi njihovih tijela nadležnih za odlučivanje ne smiju tražiti ni primati naputke od institucija, tijela, ureda i agencija Unije, bilo koje vlade država članica ili bilo kojeg drugog tijela. Institucije, tijela, uredi i agencije Unije i vlade država članica obvezuju se da će poštovati ovo načelo i da neće nastojati utjecati na članove tijela nadležnih za odlučivanje u ESB-u ili u nacionalnim središnjim bankama u obavljanju njihovih zadaća.
 Članak 8.
 Opće načelo
 ESSB-om upravljaju tijela ESB-a nadležna za odlučivanje.
 Članak 9.
 Europska središnja banka
 9.1. ESB, koji u skladu s člankom 282. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ima pravnu osobnost, u svakoj državi članici uživa najširu pravnu sposobnost koja se priznaje pravnim osobama na temelju prava države članice; ESB osobito može stjecati pokretnine i nekretnine ili njima raspolagati te biti stranka u sudskom postupku.
 9.2. ESB osigurava da se zadaće dodijeljene ESSB-u na temelju članka 127. stavaka 2., 3. i 5. Ugovora o funkcioniranju Europske unije provode putem njegovih vlastitih aktivnosti na temelju ovog Statuta ili putem nacionalnih središnjih banaka na temelju članka 12. stavka 12.1. i članka 14.
 9.3. U skladu s člankom 129. stavkom 1. navedenog Ugovora tijela ESB-a nadležna za odlučivanje jesu Upravno vijeće i Izvršni odbor.
 Članak 10.
 Upravno vijeće
 10.1. U skladu s člankom 283. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Upravno vijeće sastoji se od članova Izvršnog odbora ESB-a i guvernera nacionalnih središnjih banaka država članica čija je valuta euro.
 10.2. Svaki član Upravnog vijeća ESB-a ima jedan glas. Od dana kada broj članova Upravnog vijeća ESB-a premaši 21, svaki član Izvršnog odbora ima jedan glas, a pravo glasa ima 15 guvernera Ova glasačka prava glasa dodjeljuju se i rotiraju kako slijedi:
 —
 od dana kada broj guvernera prijeđe brojku 15, do dana kada dostigne brojku 22, guverneri se dijele u dvije skupine, u skladu s rangom prema veličini udjela nacionalnih središnjih banaka država članica u agregiranom bruto domaćem proizvodu po tržišnim cijenama te u ukupnoj agregiranoj bilanci monetarnih financijskih institucija onih države članice čija je valuta euro. Udjelu u agregiranom bruto domaćem proizvodu po tržišnim cijenama dodjeljuje se ponder od 5/6, a udjelu u ukupnoj agregiranoj bilanci monetarnih financijskih institucija dodjeljuje se ponder od 1/6. Prva skupina sastoji se od pet guvernera, a druga skupina od ostalih guvernera. Učestalost prava glasa guvernera koja se dodjeljuju prvoj skupini ne može biti manja od učestalosti prava glasa onih u drugoj skupini. Podložno prethodnoj rečenici, prvoj se skupini dodjeljuju četiri prava glasa, a drugoj skupini jedanaest prava glasa,
 —
 od dana kada broj guvernera dostigne brojku 22, guverneri se dijele u tri skupine u skladu s rangom na temelju kriterija utvrđenih u prethodnoj alineji. Prva skupina sastoji se od pet guvernera i dodjeljuju joj se četiri prava glasa. Druga skupina sastoji se od polovice ukupnog broja guvernera, pri čemu se svaki razlomak zaokružuje na najbliži cijeli broj, a dodjeljuje joj se osam glasova. Treća skupina se sastoji od preostalih guvernera i dodjeljuju joj se tri prava glasa,
 —
 u svakoj skupini prava glasa se guvernerima dodjeljuju na jednaka vremenska razdoblja,
 —
 za izračun udjela u agregiranom bruto domaćem proizvodu po tržišnim cijenama primjenjuje se članak 29. stavak 29.2. Ukupna agregirana bilanca monetarnih financijskih institucija izračunava se u skladu sa statističkim okvirom koji se primjenjuje u Uniji u trenutku izračuna,
 —
 kada se agregirani bruto domaći proizvod po tržišnim cijenama prilagođava u skladu s člankom 29. stavak 29.3., ili kada se broj guvernera poveća, veličina i/ili sastav skupina prilagođava se u skladu s navedenim načelima,
 —
 Upravno vijeće ESB-a odlučujući dvotrećinskom većinom svih svojih članova bez obzira imaju li pravo glasa ili ne, poduzima mjere potrebne za provedbu gore navedenih načela i može donijeti odluku o odgađanju početka sustava rotacije do dana kada broj guvernera premaši 18.
 Pravo glasa koristi se osobno. Odstupajući od tog pravila, poslovnikom iz članka 12. stavka 12.3. može se utvrditi da članovi Upravnog vijeća glasuju putem telekonferencije. Tim se poslovnikom također predviđa da član Upravnog vijeća koji je tijekom duljeg razdoblja spriječen i ne može prisustvovati sjednicama Upravnog vijeća može imenovati zamjenika članom Upravnog vijeća.
 Odredbe prethodnih stavaka ne dovode u pitanje glasačka prava svih članova Upravnog vijeća bez obzira na to imaju li pravo glasa ili ne, na temelju članka 10. stavka 10.3. te članka 40. stavaka 40.2. i 40.3.
 Osim ako je ovim Statutom drukčije predviđeno, Upravno vijeće odlučuje običnom većinom članova koji imaju pravo glasa. U slučaju neodlučenog rezultata glasovanja odlučujući je glas predsjednika.
 Upravno vijeće za glasovanje mora imati kvorum od dvije trećine svojih članova koji imaju pravo glasa. Ako nema kvoruma, predsjednik može sazvati izvanredni sastanak na kojem se odluke mogu donositi bez obzira na kvorum.
 10.3. Za sve odluke koje se donose na temelju članaka 28., 29., 30., 32. i 33., glasovi u Upravnom vijeću ponderiraju se prema udjelima nacionalnih središnjih banaka u upisanom kapitalu ESB-a. Ponderi glasova članova Izvršnog odbora jesu nula. Odluka za koju je potrebna kvalificirana većina usvaja se ako glasovi za predstavljaju najmanje dvije trećine upisanog kapitala ESB-a i najmanje polovicu imatelja udjela. Ako guverner ne može biti nazočan, može imenovati zamjenika za davanje svog ponderiranog glasa.
 10.4. Sastanci su tajni. Upravno vijeće može odlučiti učiniti javnim ishod svojih vijećanja.
 10.5. Upravno vijeće sastaje se najmanje deset puta godišnje.
 Članak 11.
 Izvršni odbor
 11.1. U skladu s člankom 283. stavkom 2. prvim podstavkom Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Izvršni odbor sastoji se od predsjednika, potpredsjednika i još četiriju članova.
 Članovi obavljaju svoje dužnosti u punom radnom vremenu. Nijedan se član ne smije baviti ni jednim drugim zanimanjem, ni plaćenim ni neplaćenim, osim ako to iznimno odobri Upravno vijeće.
 11.2. U skladu s člankom 283. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Europsko Vijeće, kvalificiranom većinom, na preporuku Vijeća danu nakon savjetovanja s Europskim parlamentom i Upravnim vijećem, imenuje predsjednika, potpredsjednika i ostale članove Izvršnog odbora iz redova osoba s ugledom i stručnim iskustvom u monetarnom ili bankarskom području.
 Njihov mandat traje 8 godina i ne može se obnavljati.
 Članovi Izvršnog odbora mogu biti samo državljani država članica.
 11.3. Uvjeti zapošljavanja članova Izvršnog odbora, osobito njihove plaće, mirovine i ostala prava iz socijalne sigurnosti predmetom su ugovorâ s ESB-om i utvrđuje ih Upravno vijeće na prijedlog odbora koji se sastoji od triju članova koja imenuje Upravno vijeće i triju članova koja imenuje Vijeće. Članovi Izvršnog odbora nemaju pravo glasa o pitanjima iz ovog stavka.
 11.4. Ako član Izvršnog odbora više ne ispunjava uvjete koji su potrebni za obavljanje dužnosti ili ako je počinio tešku povredu dužnosti, Sud ga, na zahtjev Upravnog vijeća ili Izvršnog odbora, može razriješiti dužnosti.
 11.5. Svaki osobno nazočan član Izvršnog odbora ima pravo glasovati i u tu svrhu ima jedan glas. Osim ako je drukčije predviđeno, Izvršni odbor odlučuje običnom većinom danih glasova. U slučaju neodlučenog rezultata glasovanja predsjednikov je glas odlučujući. Modaliteti glasovanja navode se u poslovniku iz članka 12. stavka 12.3.
 11.6. Izvršni je odbor odgovoran za tekuće poslovanje ESB-a.
 11.7. Svako slobodno mjesto u Izvršnom odboru popunjava se imenovanjem novog člana u skladu s člankom 11. stavkom 11.2.
 Članak 12.
 Zadaće tijela nadležnih za odlučivanje
 12.1. Upravno vijeće usvaja smjernice i donosi odluke potrebne kako bi se osiguralo obavljanje zadaća dodijeljenih ESSB-u temeljem Ugovorâ i ovog Statuta. Upravno vijeće oblikuje monetarnu politiku Unije uključujući, prema potrebi, odluke koje se odnose na intermedijarne ciljeve monetarne politike, ključne kamatne stope i ponudu pričuve u ESSB-u te utvrđuje smjernice potrebne za njihovu primjenu.
 Izvršni odbor provodi monetarnu politiku u skladu sa smjernicama i odlukama koje utvrđuje Upravno vijeće. U tom smislu Izvršni odbor daje potrebne naputke nacionalnim središnjim bankama. Nadalje, Izvršni odbor može imati određene ovlasti koje mu se prenose kada Upravno vijeće tako odluči.
 U mjeri u kojoj se to smatra mogućim i primjerenim te ne dovodeći pritom u pitanje odredbe ovog članka, ESB koristi nacionalne središnje banke za obavljanje poslova koji su dio zadaća ESSB-a.
 12.2. Izvršni je odbor odgovoran za pripremu sastanaka Upravnog vijeća.
 12.3. Upravno vijeće donosi poslovnik u kojem se utvrđuje unutarnji ustroj ESB-a i njegova tijela nadležna za odlučivanje.
 12.4. Upravno vijeće obavlja savjetodavne funkcije iz članka 4.
 12.5. Upravno vijeće donosi odluke iz članka 6.
 Članak 13.
 Predsjednik
 13.1. Predsjednik ili u njegovoj odsutnosti potpredsjednik predsjeda Upravnim vijećem i Izvršnim odborom ESB-a.
 13.2. Ne dovodeći u pitanje članak 38. predsjednik ili osoba koju on imenuje predstavljaju ESB prema van.
 Članak 14.
 Nacionalne središnje banke
 14.1. U skladu s člankom 131. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, svaka država članica osigurava da njezino nacionalno zakonodavstvo, uključujući i statut njezine nacionalne središnje banke, bude usklađeno s Ugovorima i ovim Statutom.
 14.2. Statuti nacionalnih središnjih banaka moraju osobito predvidjeti da mandat guvernera nacionalne središnje banke bude najmanje 5 godina.
 Guverner može biti razriješen dužnosti samo ako više ne ispunjava uvjete koji su potrebni za obavljanje dužnosti ili ako je počinio tešku povredu dužnosti. Protiv odluke donesene u tom smislu, dotični guverner ili Upravno vijeće mogu pokrenuti postupak pred Sudom zbog povrede Ugovorâ ili bilo kojeg pravnog pravila vezanog za njegovu primjenu. Takav se postupak pokreće u roku od dva mjeseca od objavljivanja odluke ili obavješćivanja tužitelja o njoj ili, ako takva objava ili obavijest izostanu, od dana kad je tužitelj saznao za odluku.
 14.3. Nacionalne središnje banke sastavni su dio ESSB-a i djeluju u skladu sa smjernicama i naputcima ESB-a. Upravno vijeće poduzima potrebne korake kako bi osiguralo usklađenost sa smjernicama i naputcima ESB-a te traži da mu se dostave svi potrebni podaci.
 14.4. Nacionalne središnje banke mogu obavljati i funkcije koje nisu navedene u ovom Statutu, osim ako Upravno vijeće dvotrećinskom većinom danih glasova utvrdi da su oni u suprotnosti s ciljevima i zadaćama ESSB-a. Takve se funkcije obavljaju na vlastitu odgovornost i za vlastiti račun nacionalnih središnjih banaka i ne smatraju se dijelom funkcija ESSB-a.
 Članak 15.
 Obveze izvješćivanja
 15.1. ESB najmanje tromjesečno izrađuje i objavljuje izvješća o aktivnostima ESSB-a.
 15.2. Konsolidirano financijsko izvješće ESSB-a objavljuje se svaki tjedan.
 15.3. U skladu s člankom 284. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ESB dostavlja Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji, a također i Europskom vijeću, godišnje izvješće o aktivnostima ESSB-a i o monetarnoj politici u prethodnoj i tekućoj godini.
 15.4. Izvješća i izjave iz ovog članka dostupne su zainteresiranim stranama bez naknade.
 Članak 16.
 Novčanice
 U skladu s člankom 128. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije Upravno vijeće ima isključivo pravo odobriti izdavanje euronovčanica u Uniji. Te novčanice mogu izdavati ESB i nacionalne središnje banke. Novčanice koje izdaju ESB i nacionalne središnje banke jedine su koje imaju status zakonskog sredstva plaćanja unutar Unije.
 ESB koliko je to moguće poštuje postojeću praksu koja se odnosi na izdavanje i oblikovanje novčanica.
 POGLAVLJE IV.
 MONETARNE FUNKCIJE I POSLOVANJE ESSB-A
 Članak 17.
 Računi kod ESB-a i nacionalnih središnjih banaka
 Radi obavljanja svojih poslova ESB i nacionalne središnje banke mogu otvarati račune za kreditne institucije, javne ustanove i druge sudionike na tržištu, te kao osiguranje prihvaćati imovinu i nematerijalizirane vrijednosne papire.
 Članak 18.
 Poslovi na otvorenom tržištu i kreditni poslovi
 18.1. Radi ostvarivanja ciljeva ESSB-a i izvršenja svojih zadaća ESB i nacionalne središnje banke mogu:
 —
 poslovati na financijskim tržištima izravnom kupnjom i prodajom (promptno i na rok) ili povratnom kupnjom i prodajom te davanjem i uzimanjem u zajam utrživih instrumenata u eurima ili u drugim valutama, kao i plemenitih kovina,
 —
 sklapati kreditne poslove s kreditnim institucijama i drugim sudionicima na tržištu, a da se pritom odobravanje zajmova temelji na odgovarajućem osiguranju.
 18.2. ESB utvrđuje opća načela za otvoreno tržište i kreditne poslove koje provodi sam ESB ili nacionalne središnje banke, uključujući objavljivanje uvjeta pod kojima su spremne sklapati takve poslove.
 Članak 19.
 Minimalne pričuve
 19.1 Podložno članku 2., ESB može tražiti da kreditne institucije osnovane u državama članicama drže minimalnu pričuvu na računima kod ESB-a i nacionalnih središnjih banaka u skladu s ciljevima monetarne politike. Odredbe koje se odnose na izračun i određivanje potrebnih minimalnih pričuva može utvrditi Upravno vijeće. U slučaju nepridržavanja ESB ima pravo odrediti kaznene kamate te druge sankcije sa sličnim učinkom.
 19.2 Za primjenu ovog članka, Vijeće, sukladno postupku utvrđenom člankom 41., određuje osnovicu za obračun minimalnih pričuva i maksimalne dopuštene omjere između tih pričuva i njihove osnovice te odgovarajuće sankcije u slučaju nepridržavanja.
 Članak 20.
 Drugi instrumenti monetarne kontrole
 Uzimajući u obzir članak 2., Upravno vijeće može dvotrećinskom većinom danih glasova odlučiti o drugim operativnim metodama monetarne kontrole koje smatra primjerenima.
 Vijeće sukladno postupku utvrđenom člankom 41. određuje opseg tih metoda ako se njima nameću obveze trećima.
 Članak 21.
 Poslovanje s osobama javnog prava
 21.1. U skladu s člankom 123. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zabranjena su prekoračenja po računu i sve druge vrste kredita kod ESB-a ili kod nacionalnih središnjih banaka u korist institucija, tijela, ureda i agencija Unije, središnjih vlasti, regionalnih, lokalnih ili drugih tijela javne vlasti, ostalih javnopravnih tijela ili javnih poduzeća država članica, kao što je i ESB-u i nacionalnim središnjim bankama zabranjena kupnja dužničkih instrumenata neposredno od tih subjekata.
 21.2. ESB i nacionalne središnje banke mogu nastupati kao fiskalni agenti za subjekte iz članka 21. stavka 1.
 21.3. Odredbe ovog članka ne primjenjuju se na kreditne institucije u javnom vlasništvu prema kojima, u pogledu ponude pričuva od strane središnjih banaka, nacionalne središnje banke i ESB postupaju jednako kao i prema privatnim kreditnim institucijama.
 Članak 22.
 Klirinški i platni sustav
 ESB i nacionalne središnje banke mogu stvoriti mogućnosti, a ESB donositi propise radi osiguranja učinkovitog i pouzdanog obračunskog i platnog sustava u Uniji i s drugim zemljama.
 Članak 23.
 Poslovanje s inozemstvom
 ESB i nacionalne središnje banke mogu:
 —
 uspostaviti odnose sa središnjim bankama i financijskim institucijama u drugim zemljama i, prema potrebi, s međunarodnim organizacijama,
 —
 kupovati i prodavati promptno i terminski sve vrste deviznih sredstava i plemenitih kovina; izraz „devizna sredstva” uključuje vrijednosne papire i drugu imovinu u valuti bilo koje zemlje ili obračunske jedinice neovisno o obliku u kojem se čuva,
 —
 držati sredstva i upravljati sredstvima iz ovog članka,
 —
 voditi sve vrste bankovnih poslova u odnosima s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama, uključujući davanje i uzimanje zajmova.
 Članak 24.
 Ostalo poslovanje
 Uz poslove koji proizlaze iz njihovih zadaća, ESB i nacionalne središnje banke mogu sudjelovati u operacijama za svoje administrativne svrhe ili za svoje osoblje.
 POGLAVLJE V.
 BONITETNI NADZOR
 Članak 25.
 Bonitetni nadzor
 25.1. ESB može davati savjete Vijeću, Komisiji i nadležnim tijelima država članica te se oni s njime mogu savjetovati o području djelovanja i provedbi zakonodavstva Unije koje se odnosi na bonitetni nadzor kreditnih institucija i stabilnost financijskog sustava.
 25.2. U skladu sa svakom uredbom Vijeća iz članka 127. stavka 6. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ESB može obavljati posebne zadaće u vezi s politikama koje se odnose na bonitetni nadzor kreditnih institucija i drugih financijskih institucija s iznimkom osiguravajućih društava.
 POGLAVLJE VI.
 FINANCIJSKE ODREDBE ESSB-A
 Članak 26.
 Financijski izvještaji
 26.1. Financijska godina ESB-a i nacionalnih središnjih banaka započinje prvog siječnja i završava posljednjeg dana prosinca.
 26.2. Godišnje financijske izvještaje ESB-a izrađuje Izvršni odbor u skladu s načelima koja utvrđuje Upravno vijeće. Financijske izvještaje odobrava Upravno vijeće i nakon toga se objavljuju.
 26.3. Zbog analitičkih i operativnih razloga Izvršni odbor izrađuje konsolidiranu bilancu stanja ESSB-a koja obuhvaća aktivu i pasivu nacionalnih središnjih banaka u okviru ESSB-a.
 26.4. Za primjenu ovog članka Upravno vijeće utvrđuje potrebna pravila za standardizaciju računovodstvenih i izvještajnih postupaka za poslove koje obavljaju nacionalne središnje banke.
 Članak 27.
 Revizija
 27.1. Reviziju financijskih izvještaja ESB-a i nacionalnih središnjih banaka obavljaju neovisni vanjski revizori koje preporučuje Upravno vijeće, a odobrava Vijeće. Revizori su ovlašteni za provjeru svih poslovnih knjiga i računa ESB-a i nacionalnih središnjih banaka te za dobivanje potpunih informacija o njihovom poslovanju.
 27.2. Odredbe članka 287. Ugovora o funkcioniranju Europske unije primjenjuju se samo na kontrolu učinkovitosti upravljanja ESB-a.
 Članak 28.
 Kapital ESB-a
 28.1. Kapital ESB-a iznosi 5 milijardi eura. Kapital se može povećati iznosima o kojima može odlučiti Upravno vijeće, odlučujući kvalificiranom većinom predviđenom člankom 10. stavkom 10.3., u granicama i pod uvjetima koje odredi Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41.
 28.2. Nacionalne središnje banke isključivi su upisnici i vlasnici kapitala ESB-a. Upis kapitala obavlja se u skladu s ključem koji se utvrđuje u skladu s člankom 29.
 28.3. Upravno vijeće, djelujući kvalificiranom većinom predviđenom člankom 10. stavkom 10.3., određuje opseg kapitala koji se uplaćuje te oblik uplate.
 28.4. Pridržavajući se članka 28. stavka 28.5., udjeli nacionalnih središnjih banaka u upisanom kapitalu ESB-a ne mogu se prenositi, založiti ili zaplijeniti.
 28.5. Ako se ključ iz članka 29. prilagođuje, nacionalne središnje banke međusobno prenose udjele u kapitalu u mjeri potrebnoj da se osigura distribucija udjela u kapitalu koja odgovara prilagođenom ključu. Upravno vijeće određuje uvjete takvih prijenosa.
 Članak 29.
 Ključ za upis kapitala
 29.1. Ključ za upis kapitala ESB-a, koji je prvi puta utvrđen 1998. prigodom osnivanja ESSB-a, utvrđuje se na način da se svakoj nacionalnoj središnjoj banci dodijeli ponder u tom ključu koji je jednak zbroju:
 —
 50 % udjela njezine države članice u broju stanovništva Unije u pretposljednjoj godini koja prethodi osnivanju ESSB-a,
 —
 50 % udjela njezine države članice u bruto domaćem proizvodu po tržišnim cijenama Unije utvrđenom u posljednjem petogodišnjem razdoblju koje prethodi pretposljednjoj godini prije osnivanja ESSB-a.
 Postoci se zaokružuju na nižu ili višu vrijednost najbližeg višekratnika od 0,0001 postotnog poena.
 29.2. Statističke podatke koji se upotrebljavaju za primjenu ovog članka dostavlja Komisija u skladu s pravilima koje donosi Vijeće u skladu s postupkom predviđenim u članku 41.
 29.3. Ponderi koji se dodjeljuju nacionalnim središnjim bankama prilagođavaju se svakih pet godina nakon osnivanja ESSB-a analogno odredbama utvrđenima u članku 29. stavku 29.1. Prilagođeni ključ primjenjuje se s učinkom od prvog dana sljedeće godine.
 29.4. Upravno vijeće poduzima sve druge mjere potrebne za primjenu ovog članka.
 Članak 30.
 Prijenos deviznih pričuva u ESB
 30.1. Ne dovodeći u pitanje članak 28., nacionalne središnje banke opskrbljuju ESB deviznim pričuvama u valutama koje nisu valute država članica, euro, pričuvne pozicije u MMF-u i posebna prava vučenja, do iznosa u vrijednosti 50 milijardi eura. Upravno vijeće odlučuje o udjelu koji se prenosi na ESB nakon njegovog osnivanja i o iznosima koji se prenose kasnije. ESB ima puno pravo držati devizne pričuve koje mu se prenesu i njima upravljati te ih upotrebljavati za svrhe određene ovim Statutom.
 30.2. Doprinos svake nacionalne središnje banke utvrđuje se razmjerno njezinu udjelu u upisanom kapitalu ESB-a.
 30.3. ESB priznaje svakoj nacionalnoj središnjoj banci potraživanje koje je jednako njezinu doprinosu. Upravno vijeće određuje denominaciju i naknadu za takva potraživanja.
 30.4. ESB može tražiti dodatne devizne pričuve iznad iznosa utvrđenog u članku 30. stavku 30.1., u skladu s člankom 30. stavkom 30.2., u granicama i pod uvjetima koje odredi Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41.
 30.5. ESB može držati pričuvne pozicije u MMF-u i posebna prava vučenja i njima upravljati te osigurati objedinjavanje tih sredstava.
 30.6. Upravno vijeće poduzima sve druge mjere potrebne za primjenu ovog članka.
 Članak 31.
 Devizne pričuve koje drže nacionalne središnje banke
 31.1. Nacionalne središnje banke mogu obavljati poslove povezane s ispunjavanjem svojih obveza prema međunarodnim organizacijama u skladu s člankom 23.
 31.2. Sva ostala poslovanja s deviznim pričuvama koja ostaju pri nacionalnim središnjim bankama nakon prijenosa iz članka 30. i poslovi država članica s njihovim operativnim deviznim sredstvima, koje premašuju određenu granicu koja se utvrđuje u okviru članka 31. stavka 31.3., podliježu odobrenju ESB-a radi osiguranja sukladnosti s tečajnom i monetarnom politikom Unije.
 31.3. Upravno vijeće izdaje smjernice radi olakšanja tog poslovanja.
 Članak 32.
 Raspodjela monetarnog prihoda nacionalnih središnjih banaka
 32.1. Prihod koji ostvaruju nacionalne središnje banke pri obavljanju funkcije monetarne politike ESSB-a (dalje u tekstu „monetarni prihod”) raspodjeljuje se krajem svake financijske godine sukladno odredbama ovog članka.
 32.2. Iznos monetarnog prihoda svake nacionalne središnje banke jednak je njezinu godišnjem prihodu ostvarenom iz njezinih sredstava koja se drže u novčanicama u optjecaju i u depozitima kreditnih institucija. Nacionalne središnje banke namjenski raspoređuju ta sredstva u skladu sa smjernicama koje utvrđuje Upravno vijeće.
 32.3. Ako nakon uvođenja eura strukture bilance stanja nacionalnih središnjih banaka prema prosudbi Upravnog vijeća ne dopuštaju primjenu članka 32. stavka 32.2., Upravno vijeće, odlučujući kvalificiranom većinom, može odlučiti da se odstupajući od članka 32. stavka 32.2. monetarni prihod procjenjuje prema alternativnoj metodi za razdoblje od najviše pet godina.
 32.4. Iznos monetarnog prihoda svake nacionalne središnje banke smanjuje se za iznos koji je jednak kamatama plaćenima od strane te središnje banke za depozite kreditnih institucija u skladu s člankom 19.
 Upravno vijeće može odlučiti da se nacionalnim središnjim bankama naknade troškovi nastali izdavanjem novčanica ili u iznimnim okolnostima posebni gubici nastali operacijama monetarne politike koje je poduzeo ESSB. Naknada je u obliku koji se prema prosudbi Upravnog vijeća smatra primjerenim; ti se iznosi mogu prebiti s monetarnim prihodom nacionalnih središnjih banaka.
 32.5. Ukupni iznos monetarnog prihoda nacionalnih središnjih banaka raspodjeljuje se nacionalnim središnjim bankama razmjerno njihovim uplaćenim udjelima u kapitalu ESB-a, pridržavajući se odluka koje Upravno vijeće donese na temelju članka 33. stavka 33.2.
 32.6. Obračun i namiru salda koja proizlazi iz raspodjele monetarnog prihoda provodi ESB u skladu sa smjernicama koje utvrđuje Upravno vijeće.
 32.7. Upravno vijeće poduzima sve druge mjere potrebne za primjenu ovog članka.
 Članak 33.
 Raspodjela neto dobiti i gubitka ESB-a
 33.1. Neto dobit ESB-a prenosi se sljedećim redoslijedom:
 (a)
 iznos koji određuje Upravno vijeće, a koji ne smije prelaziti 20 % neto dobiti, prenosi se u fond opće pričuve, najviše do visine koja je jednaka 100 % kapitala;
 (b)
 preostala neto dobit raspodjeljuje se imateljima udjela ESB-a razmjerno njihovim uplaćenim udjelima.
 33.2. U slučaju da ESB zabilježi gubitak, manjak se nadoknađuje iz fonda opće pričuve ESB-a i, ako je to potrebno, nakon odluke Upravnog vijeća, iz monetarnog prihoda dotične financijske godine, u razmjeru s i najviše do visine iznosa raspodijeljenih nacionalnim središnjim bankama u skladu s člankom 32. stavkom 32.5.
 POGLAVLJE VII.
 OPĆE ODREDBE
 Članak 34.
 Pravni akti
 34.1. U skladu s člankom 132. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ESB:
 —
 donosi uredbe u opsegu u kojem su potrebne za provedbu zadaća utvrđenih u članku 3. stavku 3.1. prvoj alineji, članku 19. stavku 19.1., članku 22. ili članku 25. stavku 25.2. te u slučajevima koji se utvrđuju aktima Vijeća iz članka 41.,
 —
 donosi odluke potrebne za izvršavanje zadaća koje su ESSB-u povjerene Ugovorima i ovim Statutom,
 —
 daje preporuke i mišljenja.
 34.2. ESB može odlučiti objaviti svoje odluke, preporuke i mišljenja.
 34.3. U granicama i pod uvjetima koje Vijeće utvrdi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 41., ESB je ovlašten određivati novčane kazne ili periodične penale poduzetnicima koji ne ispunjavaju obveze na temelju njegovih uredbi i odluka.
 Članak 35.
 Sudski nadzor i s njim povezana pitanja
 35.1. Radnje ili propusti ESB-a podložni su ispitivanju ili tumačenju od strane Suda Europske unije u slučajevima i prema uvjetima utvrđenima u Ugovorima. ESB može pokrenuti postupak u slučajevima i prema uvjetima utvrđenima ovim Ugovorom.
 35.2. U sporovima između ESB-a s jedne strane i njegovih vjerovnika, dužnika ili koje druge osobe s druge strane, odlučuju nadležni su nacionalni sudovi, osim ako je nadležnost dodijeljena Sudu Europske unije.
 35.3. ESB podliježe režimu odgovornosti koji je predviđen u članku 340. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Nacionalne središnje banke odgovorne su na temelju svojih nacionalnih zakonodavstava.
 35.4. Sud Europske unije nadležan je donijeti presudu na temelju bilo koje arbitražne klauzule sadržane u ugovoru koji je sklopljen od strane ESB-a ili u njegovo ime, bez obzira na to je li riječ o javnopravnom ili privatnopravnom ugovoru.
 35.5. Odluku ESB-a o pokretanju postupka pred Sudom Europske unije donosi Upravno vijeće.
 35.6. Sud Europske unije nadležan je u sporovima o ispunjavanju obveza nacionalne središnje banke temeljem Ugovorâ i ovog Statuta. Ako ESB smatra da nacionalna središnja banka nije ispunila neku obvezu temeljem ovog Statuta, o tom predmetu, nakon što je nacionalnoj središnjoj banci dala priliku da se očituje, daje obrazloženo mišljenje. Ako dotična nacionalna središnja banka ne postupi sukladno mišljenju u roku koji utvrdi ESB, ESB taj predmet može uputiti Sudu.
 Članak 36.
 Osoblje
 36.1. Upravno vijeće, na prijedlog Izvršnog odbora, utvrđuje uvjete zaposlenja osoblja ESB-a.
 36.2. Sud Europske unije nadležan je za rješavanje svih sporova između ESB-a i njegovih službenika u granicama i pod uvjetima utvrđenima u uvjetima zaposlenja.
 Članak 37. (bivši članak 38.)
 Čuvanje poslovne tajne
 37.1. Članovi upravnih tijela i osoblje ESB-a i nacionalnih središnjih banaka ne smiju, čak ni nakon prestanka njihove dužnosti, otkrivati one podatke koji su obuhvaćeni obvezom čuvanja poslovne tajne.
 37.2. Osobe koje imaju pristup podacima koji su obuhvaćeni zakonodavstvom Unije koje nameće obvezu čuvanja tajnosti podliježu tom zakonodavstvu.
 Članak 38. (bivši članak 39.)
 Potpisnici
 ESB se pravno obvezuje trećima svakom radnjom predsjednika ili dvaju članova Izvršnog odbora ili potpisom dvaju članova osoblja ESB-a koje je predsjednik na odgovarajući način ovlastio za potpisivanje u ime ESB-a.
 Članak 39. (bivši članak 40.)
 Povlastice i imuniteti
 Na državnim područjima država članica ESB uživa takve povlastice i imunitete koji su mu potrebni za obavljanje njegovih zadaća, pod uvjetima utvrđenima Protokolom o povlasticama i imunitetima Europskih zajednica.
 POGLAVLJE VIII.
 IZMJENA STATUTA I DOPUNSKO ZAKONODAVSTVO
 Članak 40. (bivši članak 41.)
 Pojednostavnjeni postupak izmjene
 40.1. U skladu s člankom 129. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Europski parlament i Vijeće mogu izmijeniti članak 5. stavke 5.1., 5.2. i 5.3., članke 17. i 18., članak 19. stavak 19.1., članke 22., 23., 24., 26., članak 32. stavke 32.2., 32.3., 32.4. i 32.6., članak 33. stavak 33.1. točku (a) te članak 36. ovog Statuta i to odlučujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom na preporuku ESB-a i nakon savjetovanja s Komisijom ili na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s ESB-om.
 40.2. Članak 10. stavak 10.2. može se izmijeniti jednoglasnom odlukom Europskog vijeća na preporuku Europske središnje banke i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom i Komisijom ili na preporuku Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom i Europskom središnjom bankom. Te izmjene ne stupaju na snagu dok ih ne odobre države članice u skladu sa svojim ustavnim odredbama.
 40.3. Za preporuku ESB-a u skladu s ovim člankom potrebna je jednoglasna odluka Upravnog vijeća.
 Članak 41. (bivši članak 42.)
 Dopunsko zakonodavstvo
 U skladu s člankom 129. stavkom 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Vijeće, na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom i ESB-om ili na preporuku ESB-a i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom i Komisijom, donosi odredbe iz članka 4., članka 5. stavka 5.4., članka 19. stavka 19.2., članka 20., članka 28. stavka 28.1., članka 29. stavka 29.2., članka 30. stavka 30.4. i članka 34. stavka 34.3. ovog Statuta.
 POGLAVLJE IX.
 PRIJELAZNE I DRUGE ODREDBE ZA ESSB
 Članak 42. (bivši članak 43.)
 Opće odredbe
 42.1. Odstupanje iz članka 139. Ugovora o funkcioniranju Europske unije podrazumijeva da sljedeći članci ovog Statuta ne dodjeljuju nikakva prava niti nameću nikakve obveze dotičnim državama članicama: članci 3. i 6., članak 9. stavak 9.2., članak 12. stavak 12.1., članak 14. stavak 14.3., članci: 16., 18., 19., 20., 22. i 23., članak 26. stavak 26.2. te članci: 27., 30., 31., 32., 33., 34. i 49.
 42.2. Središnje banke država članica s odstupanjem iz članka 139.navedenog Ugovora zadržavaju svoje ovlasti u području monetarne politike u skladu s nacionalnim pravom.
 42.3. U skladu s člankom 139. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, izraz „države članice” znači „države članice čija je valuta euro” u sljedećim člancima ovog Statuta: u članku 3., članku 11. stavku 11.2., članku 19.
 42.4. Izraz „nacionalne središnje banke” znači „središnje banke država članica čija je valuta euro” u sljedećim člancima ovog Statuta: u članku 9. stavku 9.2., članku 10. stavcima 10.2. i 10.3., članku 12. stavku 12.1., člancima: 16., 17., 18., 22., 23., 27., 30., 31. i 32., članku 33. stavku 33.2. i članku 49.
 42.5. Izraz „imatelji udjela” znači „središnje banke država članica čija je valuta euro” u članku 10. stavku 10.3. i članku 33. stavku 33.1.
 42.6. Izraz „upisani kapital ESB-a” znači „kapital ESB-a koji su upisale središnje banke država članica čija je valuta euro” u članku 10. stavku 10.3. i članku 30. stavku 30.2.
 Članak 43. (bivši članak 44.)
 Prijelazne zadaće ESB-a
 ESB preuzima prijašnje zadaće EMI-ja iz članka 141. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije koje se zbog odstupanjâ jedne ili više država članica i dalje izvršavaju nakon uvođenja eura.
 ESB daje savjete tijekom priprema za prestanak odstupanja navedenih u članku 140. navedenog Ugovora.
 Članak 44. (bivši članak 45.)
 Opće vijeće ESB-a
 44.1. Ne dovodeći u pitanje članak 129. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, osniva se Opće vijeće kao treće tijelo ESB-a nadležno za odlučivanje.
 44.2. Opće vijeće čine predsjednik i potpredsjednik ESB-a te guverneri nacionalnih središnjih banaka. Na sastancima Općeg vijeća mogu sudjelovati i ostali članovi Izvršnog odbora, ali bez prava glasa.
 44.3. Zadaće Općeg vijeća u cijelosti su navedene u članku 46. ovog Statuta.
 Članak 45. (bivši članak 46.)
 Poslovnik Općeg vijeća
 45.1. Predsjednik ili, u njegovoj odsutnosti, potpredsjednik ESB-a predsjedaju Općim vijećem ESB-a.
 45.2. Na sastancima Općeg vijeća mogu sudjelovati predsjednik Vijeća i član Komisije, ali bez prava glasa.
 45.3. Predsjednik priprema sastanke Općeg vijeća.
 45.4. Odstupajući od članka 12. stavka 12.3., Opće vijeće donosi svoj poslovnik.
 45.5. Tajništvo Općeg vijeća osigurava ESB.
 Članak 46. (bivši članak 47.)
 Zadaće Općeg vijeća
 46.1. Opće vijeće:
 —
 obavlja zadaće iz članka 43.,
 —
 doprinosi savjetodavnoj funkciji navedenoj u članku 4. i članku 25. stavku 25.1.
 46.2. Opće vijeće doprinosi pri:
 —
 prikupljanju statističkih podataka iz članka 5.,
 —
 izvještajnim aktivnostima ESB-a iz članka 15.,
 —
 utvrđivanju potrebnih pravila za primjenu članka 26. iz članka 26. stavka 26.4.,
 —
 poduzimanju svih drugih mjera iz članka 29. stavka 29.4. potrebnih za primjenu članka 29.,
 —
 utvrđivanju uvjeta zaposlenja osoblja ESB-a iz članka 36.
 46.3. Opće vijeće doprinosi potrebnim pripremama za neopozivo utvrđivanje deviznih tečajeva država članica s odstupanjem u odnosu na euro iz članka 140. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
 46.4. Predsjednik ESB-a obavješćuje Opće vijeće o odlukama Upravnog vijeća.
 Članak 47. (bivši članak 48.)
 Prijelazne odredbe za kapital ESB-a
 U skladu s člankom 29. stavkom 29.1., svakoj nacionalnoj središnjoj banci dodjeljuje se ponder u ključu za upis kapitala ESB-a. Odstupajući od članka 28. stavka 28.3. središnje banke država članica s odstupanjem ne uplaćuju svoj upisani kapital, osim ako Opće vijeće, odlučujući većinom koja predstavlja najmanje dvije trećine upisanog kapitala ESB-a i najmanje polovicu imatelja udjela, odluči da se mora uplatiti minimalni postotak kao doprinos za troškove poslovanja ESB-a.
 Članak 48. (bivši članak 49.)
 Odgođeno plaćanje kapitala, pričuva i rezervacija ESB-a
 48.1. Središnja banka države članice čije je odstupanje prestalo uplaćuje svoj upisani udio kapitala ESB-a u istom opsegu kao središnje banke drugih država članica čija je valuta euro, te prenosi devizne pričuve ESB-u u skladu s člankom 30. stavkom 30.1. Iznos koji treba prenijeti određuje se množenjem protuvrijednosti eura prema važećem tečaju onih deviznih pričuva koje su već prenijete ESB-u u skladu s člankom 30. stavkom 30.1. s omjerom broja udjela upisanih od strane dotične nacionalne središnje banke i broja udjela koje su već uplatile ostale nacionalne središnje banke.
 48.2. Osim uplate koja se obavlja u skladu s člankom 48. stavkom 48.1., dotična središnja banka doprinosi pričuvama ESB-a, rezervacijama koje su jednake pričuvama te iznosu koji tek treba dodijeliti pričuvama i rezervacijama koje odgovaraju saldu računa dobiti i gubitka na dan 31. prosinca godine koja prethodi prestanku odstupanja. Iznos koji se daje određuje se množenjem iznosa pričuva, kao što je utvrđeno gore u tekstu i kako je navedeno u prihvaćenoj bilanci stanja ESB-a, s omjerom broja upisanih udjela od strane dotične središnje banke i broja udjela koje su već uplatile ostale središnje banke.
 48.3 Nakon što jedna ili više zemalja postanu državama članicama i njihove nacionalne središnje banke postanu dijelom ESSB-a, upisani kapital ESB-a i ograničenje iznosa deviznih pričuva koji se može prenijeti ESB-u automatski se povećava. Iznos povećanja određuje se množenjem odgovarajućih tada važećih iznosa s omjerom, u okviru proširenog ključa za upis kapitala, između pondera pristupajućih nacionalnih središnjih banaka i pondera nacionalnih središnjih banaka koje su već članice ESSB-a. Ponder svake nacionalne središnje banke u ključu za upis kapitala izračunava se analogno članku 29. stavku 29.1 i u skladu s člankom 29. stavkom 29.2. Referentna razdoblja koja se koriste za statističke podatke jednaka su razdobljima koja su se upotrebljavala za zadnje petogodišnje usklađivanje pondera predviđeno člankom 29. stavkom 29.3.
 Članak 49. (bivši članak 52.)
 Zamjena novčanica u valutama država članica
 Nakon neopozivog utvrđivanja deviznih tečajeva u skladu s člankom 140. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Upravno vijeće poduzima mjere koje su potrebne da bi se osiguralo da se novčanice u valutama s neopozivo utvrđenim deviznim tečajevima, od strane nacionalnih središnjih banaka zamjenjuju prema njihovim odgovarajućim paritetnim vrijednostima.
 Članak 50. (bivši članak 53.)
 Primjenjivost prijelaznih odredaba
 Ako ima i sve dok ima država članica s odstupanjem, primjenjuju se članci od 42. do 47.


text:
 Avis juridique important
 |
 22003D0152
 Decision of the EEA Joint Committee No 152/2003 of 7 November 2003 amending Annex VI (Social security) to the EEA Agreement
 Official Journal L 041 , 12/02/2004 P. 0043 - 0044
 Decision of the EEA Joint CommitteeNo 152/2003of 7 November 2003amending Annex VI (Social security) to the EEA AgreementTHE EEA JOINT COMMITTEE,Having regard to the Agreement on the European Economic Area, as amended by the Protocol adjusting the Agreement on the European Economic Area, hereinafter referred to as "the Agreement", and in particular Article 98 thereof,Whereas:(1) Annex VI to the Agreement was amended by Decision of the EEA Joint Committee No 114/2003 of 26 September 2003(1).(2) Decision No 185 of 27 June 2002 amending Decision No 153 of 7 October 1993 (form E 108) and Decision No 170 of 11 June 1998 (compilation of the lists provided for in Article 94(4) and Article 95(4) of Council Regulation (EEC) No 574/72 of 21 March 1972)(2), as corrected by OJ L 173, 11.7.2003, p. 44, is to be incorporated into the Agreement,HAS DECIDED AS FOLLOWS:Article 1Annex VI is amended as follows:1. the following indent is added in point 3.39 (Decision No 153):"- 32003 D 0148: Decision No 185 of 27 June 2002 (OJ L 55, 1.3.2003, p. 74), as corrected by OJ L 173, 11.7.2003, p. 44.";2. the following shall be added in point 3.51 (Decision No 170):", as amended by:- 32003 D 0148: Decision No 185 of 27 June 2002 (OJ L 55, 1.3.2003, p. 74), as corrected by OJ L 173, 11.7.2003, p. 44."Article 2The text of Decision No 185, as corrected by OJ L 173, 11.7.2003, p. 44, in the Icelandic and Norwegian languages, to be published in the EEA Supplement to the Official Journal of the European Union, shall be authentic.Article 3This Decision shall enter into force on 8 November 2003, provided that all the notifications under Article 103(1) of the Agreement have been made to the EEA Joint Committee(3).Article 4This Decision shall be published in the EEA section of, and in the EEA Supplement to, the Official Journal of the European Union.Done at Brussels, 7 November 2003.For the EEA Joint CommitteeThe PresidentHSH Prinz Nikolaus von Liechtenstein(1) OJ L 331, 18.12.2003, p. 32.(2) OJ L 55, 1.3.2003, p. 74.(3) No constitutional requirements indicated.


text:
 12.9.2016
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 335/18
 Wyrok Trybunału (pierwsza izba) z dnia 13 lipca 2016 r. (wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Verwaltungsgericht Düsseldorf – Niemcy) – Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen
 (Sprawa C-187/15) (1)
 ((Odesłanie prejudycjalne - Artykuł 45 TFUE - Swobodny przepływ pracowników - Urzędnik jednego z państw członkowskich, który odszedł ze służby publicznej celem podjęcia pracy w innym państwie członkowskim - Uregulowanie krajowe przewidujące w takim wypadku utratę praw do emerytury nabytych w służbie publicznej i ubezpieczenie z mocą wsteczną w powszechnym systemie emerytalnym))
 (2016/C 335/23)
 Język postępowania: niemiecki
 Sąd odsyłający
 Verwaltungsgericht Düsseldorf
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Joachim Pöpperl
 Strona pozwana: Land Nordrhein-Westfalen
 Sentencja
 1)
 Wykładni art. 45 TFUE należy dokonywać w ten sposób, że stoi on na przeszkodzie uregulowaniu krajowemu, takiemu jak rozpatrywane w postępowaniu głównym, zgodnie z którym osoba zatrudniona jako urzędnik w państwie członkowskim, która na własne życzenie odchodzi ze służby celem wykonywania pracy w innym państwie członkowskim traci swe prawa do emerytury z systemu emerytalnego urzędników i zostaje z mocą wsteczną ubezpieczona w powszechnym systemie emerytalnym, z którego przysługuje jej niższa emerytura niż wynikająca z tych praw.
 2)
 Wykładni art. 45 TFUE należy dokonywać w ten sposób, że zadaniem sądu krajowego jest zapewnienie pełnej skuteczności tego przepisu i przyznanie pracownikom, w sytuacji takiej jak rozpatrywana w postępowaniu głównym, praw emerytalnych porównywalnych z prawami urzędników, którzy zachowują prawa do emerytury odpowiadającej, mimo zmiany pracodawcy publicznego, latom służby uprawniającym do emerytury, jakie przepracowali, dokonując wykładni prawa krajowego zgodnie ze wspomnianym przepisem albo, jeśli taka wykładnia nie jest możliwa, nie stosując sprzecznego z nim przepisu prawa krajowego celem zastosowania tego samego reżimu prawnego, jaki jest stosowany wobec wspomnianych urzędników.
 (1) Dz.U. C 245 z 27.7.2015.