text:
29.4.2020
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 136/18
 Pagal tarptautinę viešąją teisę, juridinę galią turi tik JT EEK tekstų originalai. Šios taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT EEK dokumento TRANS/WP.29/343 versiją, kurią galima rasti
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 JT taisyklė Nr. 137 „Suvienodintos lengvųjų automobilių patvirtinimo, atsižvelgiant į apsaugos sistemą priekinio susidūrimo atveju, nuostatos“ [2020/576]
 Įtrauktas visas galiojantis tekstas, įskaitant:
 01 serijos pakeitimų 2 papildymą. Įsigaliojimo data – 2019 m. gegužės 28 d.
 Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai. Autentiški ir teisiškai privalomi tekstai:
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2015/106
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/77 ir
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/140
 TURINYS
 TAISYKLĖ
 1.
 Taikymo sritis
 2.
 Terminų apibrėžtys
 3.
 Patvirtinimo paraiška
 4.
 Patvirtinimas
 5.
 Specifikacijos
 6.
 Transporto priemonių, kuriose įrengtos oro pagalvės, naudotojų instrukcijos
 7.
 Transporto priemonių patvirtinto tipo pakeitimas ir išplėtimas
 8.
 Gamybos atitiktis
 9.
 Sankcijos už gamybos neatitiktį
 10.
 Visiškas gamybos nutraukimas
 11.
 Pereinamojo laikotarpio nuostatos
 12.
 Už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir tipo patvirtinimo institucijų pavadinimai bei adresai
 PRIEDAI
 1.
 Pranešimas
 2.
 Patvirtinimo ženklų išdėstymas
 3.
 Bandymų procedūra
 4.
 Eksploatacinių savybių kriterijai
 5.
 Manekenų parengimas ir montavimas, apsaugos sistemų sureguliavimas
 6.
 Motorinių transporto priemonių sėdėjimo padėčių taško H ir tikrojo liemens polinkio kampo nustatymo tvarka
 1 priedėlis.
 Erdvinio H taško įrenginio aprašas (3–D H įrenginys)
 2 priedėlis.
 Trimatė atskaitos sistema
 3 priedėlis.
 Sėdimųjų vietų atskaitos duomenys
 7.
 Bandymo su vežimėliu procedūra
 Priedėlis.
 Ekvivalentiškumo kreivė. Leidžiamojo nuokrypio intervalas ΔV = f(t)
 8.
 Atliekant matavimo bandymus taikoma matavimo metodika. Prietaisai
 9.
 Transporto priemonių, naudojančių aukštosios įtampos įrenginių ar įpylus elektrolitų generuojamą elektros energiją, keleivių apsaugos bandymų procedūros
 Priedėlis.
 Sudurtinis bandomasis pirštas (IPXXB bandymas)
 1. TAIKYMO SRITIS
 Ši taisyklė taikoma M1 (1) kategorijos transporto priemonėms, kurių bendra leidžiamoji masė ne didesnė kaip 3,5 tonos; gamintojo prašymu galima patvirtinti kitas transporto priemones.
 2. TERMINŲ APIBRĖŽTYS
 Šioje taisyklėje:
 2.1.
 apsaugos sistema – vidaus įranga ir įtaisai keleiviams apsaugoti, kuriais užtikrinama, kad būtų laikomasi 5 dalyje nustatytų reikalavimų;
 2.2.
 apsaugos sistemos tipas – apsaugos įtaisai, kurių nesiskiria šios pagrindinės savybės:
 a)
 technologija;
 b)
 geometrija;
 c)
 sudedamosios medžiagos;
 2.3.
 transporto priemonės plotis – atstumas tarp dviejų išilginei vidurinei (transporto priemonės) plokštumai lygiagrečių plokštumų, susiliečiančių su transporto priemone abejose minėtosios plokštumos pusėse, išskyrus išorinius netiesioginio matymo įtaisus, šoninius gabarito žibintus, padangų slėgio indikatorius, posūkio rodiklių žibintus, gabarito žibintus, lanksčius purvasargius ir deformuotas šonines padangos sieneles virš padangos sąlyčio su žeme taško;
 2.4.
 transporto priemonės tipas – motorinės transporto priemonės, kurių nesiskiria šios pagrindinės savybės:
 2.4.1.
 transporto priemonės ilgis ir plotis, atsižvelgiant į neigiamą šių matmenų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.2.
 prieš vairuotojo sėdynės R tašką kertančią skersinę plokštumą esančios transporto priemonės dalies konstrukcija, matmenys, linijos ir medžiagos, atsižvelgiant į neigiamą jų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.3.
 keleivių salono linijos bei vidaus matmenys ir apsaugos sistemos tipas, atsižvelgiant į neigiamą jų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.4.
 variklio įrengimo vieta (priekyje, gale ar centre) ir kryptis (skersai, išilgai), atsižvelgiant į neigiamą šių kriterijų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.5.
 masė be krovinio, atsižvelgiant į neigiamą poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.6.
 gamintojo siūlomos neprivalomos priemonės arba įranga, atsižvelgiant į neigiamą jų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.4.7.
 įkraunamųjų energijos kaupimo sistemų įrengimo transporto priemonėje vietos, atsižvelgiant į neigiamą jų poveikį šioje taisyklėje nustatyto susidūrimo bandymo rezultatams;
 2.5.
 Keleivių salonas
 2.5.1.
 keleivių salonas keleivio apsaugos požiūriu – keleiviams skirta vieta, kurią riboja stogas, grindys, šoninės sienos, durys, išoriniai stiklai, priekinė pertvara ir galinės salono pertvaros plokštuma arba galinės sėdynės atlošo plokštuma;
 2.5.2.
 keleivių salonas elektrinių įtaisų saugos vertinimo požiūriu – keleiviams skirta vieta, kurią riboja stogas, grindys, šoninės sienos, durys, išoriniai stiklai, priekinė ir galinė pertvaros arba galinės durys, taip pat elektros grandinių barjerai ir gaubtai keleiviams apsaugoti nuo tiesioginio sąlyčio su įtampingosiomis dalimis;
 2.6.
 R taškas – kiekvienos sėdynės atskaitos taškas, kurį, kaip nurodyta 6 priede, transporto priemonės gamintojas nustato atsižvelgdamas į transporto priemonės konstrukciją;
 2.7.
 H taškas – kiekvienos sėdynės atskaitos taškas, kurį už bandymus atsakinga techninė tarnyba nustato 6 priede aprašyta tvarka;
 2.8.
 nepakrautos transporto priemonės masė – parengtos eksploatuoti transporto priemonės masė be keleivių ir krovinio, bet su degalais, aušinimo skysčiu, tepalu, įrankiais ir atsarginiu ratu (jei visa tai gamintojas priskiria standartinei įrangai);
 2.9.
 oro pagalvė – saugos diržus ir keleivių apsaugos sistemas papildantis motorinėse transporto priemonėse įrengiamas įtaisas, t. y. sistemos, kurios stipraus susidūrimo metu automatiškai išpučia tamprią konstrukciją su viduje užpildytomis suslėgtosiomis dujomis, padedančią sumažinti vienos ar keleto transporto priemonės keleivio kūno dalių sąlytį su keleivių salono vidaus detalėmis;
 2.10.
 keleivio oro pagalvė – oro pagalvės įtaisas ne vairuotojo sėdynėje sėdinčiam (-tiems) keleiviui (-iams) apsaugoti įvykus priekiniam susidūrimui;
 2.11.
 aukštoji įtampa – elektrinio komponento arba grandinės nuolatinės srovės darbinė įtampa, kuri yra didesnė nei 60 V, bet ne didesnė nei 1 500 V, arba kurios efektinė kintamoji srovė (rms) yra didesnė nei 30 V, bet ne didesnė nei 1 000 V;
 2.12.
 įkraunamoji energijos kaupimo sistema (ĮEKS) – įkraunama elektros energijos kaupimo sistema, tiekianti varytuvui elektros energiją;
 2.13.
 elektros grandinių barjeras – detalė, apsauganti nuo tiesioginio sąlyčio su įtampingosiomis dalimis;
 2.14.
 elektrinė transmisija – elektrinė grandinė, kuriai priklauso traukos variklis (-iai) ir gali priklausyti ĮEKS, elektros energijos keitimo sistema, elektroniniai keitikliai, susijusių kabelių sąranka su jungtimis ir prijungimo sistema ĮEKS įkrauti;
 2.15.
 įtampingoji dalis – laidžioji (-sios) dalis (-ys), įsielektrinanti (-čios) įprasto naudojimo metu;
 2.16.
 atvira laidžioji dalis – laidžioji dalis, kurią galima paliesti, jeigu taikomas IPXXB apsaugos lygis, ir kuri gali įsielektrinti esant pažeistai izoliacijai. Prie jų priskiriamos po gaubtu esančios detalės, kurias galima pašalinti nenaudojant įrankių;
 2.17.
 tiesioginis sąlytis – asmenų sąlytis su įtampingosiomis dalimis;
 2.18.
 netiesioginis sąlytis – asmenų sąlytis su atviromis laidžiosiomis dalimis;
 2.19.
 IPXXB apsaugos lygis – apsauga nuo sąlyčio su įtampingosiomis dalimis, kurią galima užtikrinti elektrinių įtaisų saugos užtvara arba gaubtu ir išbandyti naudojant sudurtinį bandomąjį pirštą (IPXXB bandymas), kaip aprašyta 9 priedo 4 punkte;
 2.20.
 darbinė įtampa – gamintojo nurodyta aukščiausia elektrinės grandinės efektinės srovės įtampa, kuri gali atsirasti tarp bet kurių laidžiųjų dalių atviros grandinės sąlygomis arba įprasto veikimo sąlygomis. Jeigu elektrinė grandinė atskirta galvaniniu izoliatoriumi, atitinkamai nustatoma kiekvienos atskirtos grandinės darbinė įtampa;
 2.21.
 prijungimo sistema įkraunamajai energijos kaupimo sistemai (ĮEKS) įkrauti – ĮEKS įkrovimo iš išorinio maitinimo šaltinio elektrinė grandinė, įskaitant transporto priemonės elektros maitinimo kištuką;
 2.22.
 elektrinė važiuoklė – elektriškai sujungtų laidžiųjų dalių, kurių potencialai naudojami kaip atskaitos taškas, rinkinys;
 2.23.
 elektros grandinė – sujungtų įtampingųjų dalių sąranka, kurią galima įkrauti įprasto naudojimo metu;
 2.24.
 elektros energijos keitimo sistema – elektriniam varytuvui elektros energiją gaminanti ir tiekianti sistema (pvz., kuro elementas);
 2.25.
 elektroninis keitiklis – prietaisas, kuriuo galima kontroliuoti ir (arba) keisti elektriniam varytuvui tiekiamą elektros energiją;
 2.26.
 gaubtas – vidinius mazgus gaubianti ir nuo tiesioginio sąlyčio bet kuria kryptimi apsauganti dalis;
 2.27.
 aukštosios įtampos šyna – elektrinė grandinė, įskaitant prijungimo sistemą ĮEKS įkrauti esant aukštajai įtampai;
 2.28.
 ištisinis izoliatorius – kabelių sąrankos izoliacinė danga, kuria apvelkamos ir nuo bet kokio tiesioginio sąlyčio apsaugomos įtampingosios dalys. Prie jų priskiriami įtampingosioms jungčių dalims izoliuoti skirti dangteliai ir lakas ar dažai, naudojami izoliavimo tikslais;
 2.29.
 automatinis atjungiklis – įtaisas, kuris suveikęs elektriškai izoliuoja elektros energijos šaltinius nuo likusios elektrinės transmisijos aukštos įtampos grandinės dalies;
 2.30.
 atviroji traukos baterija – skystojo tipo baterija, kurią reikia pripildyti skysčio ir kuri į atmosferą išskiria vandenilio dujas;
 2.31.
 automatinė durų užrakto sistema – sistema, kuri, esant tam tikram nustatytam greičiui arba bet kuriai kitai gamintojo nustatytai sąlygai, automatiškai užrakina duris.
 3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA
 3.1.
 Paraišką patvirtinti transporto priemonės tipą, atsižvelgiant į priekinėse sėdynėse sėdinčių keleivių apsaugą priekinio susidūrimo atveju, turi pateikti transporto priemonės gamintojas arba jo įgaliotasis atstovas.
 3.2.
 Kartu su ja pateikiami trys toliau nurodomų dokumentų egzemplioriai ir šie duomenys:
 3.2.1.
 išsamus transporto priemonės tipo aprašas, atsižvelgiant į konstrukciją, matmenis, linijas ir sudedamąsias medžiagas;
 3.2.2.
 transporto priemonės nuotraukos ir (arba) schemos bei brėžiniai, kuriuose parodytas priekinis, šoninis ir galinis transporto priemonės vaizdas bei priekinės konstrukcijos dalies elementai;
 3.2.3.
 duomenys apie nepakrautos transporto priemonės masę;
 3.2.4.
 keleivių salono linijos ir vidaus matmenys;
 3.2.5.
 transporto priemonės vidaus įrangos ir apsaugos sistemų aprašas;
 3.2.6.
 bendras elektros maitinimo šaltinio tipo, vietos ir elektrinės transmisijos (pvz., hibridinės, elektrinės) aprašas.
 3.3.
 Patvirtinimo paraiškos pateikėjas turi teisę pateikti visus atliktų bandymų duomenis ir rezultatus, kuriais remiantis įmanoma nustatyti, kad galima užtikrinti pakankamo patikimumo lygio atitiktį reikalavimams.
 3.4.
 Patvirtintiną tipą atitinkanti transporto priemonė pateikiama už patvirtinimo bandymus atsakingai techninei tarnybai.
 3.4.1.
 Bandymai su transporto priemone, kurioje nėra visų tipui būdingų elementų, gali būti atliekami su sąlyga, kad galima įrodyti, jog šių elementų trūkumas neturės žalingo poveikio bandymo rezultatams, kiek tai susiję su šios taisyklės reikalavimais.
 3.4.2.
 Ar 3.4.1 punkto taikymas yra suderinamas su šios taisyklės reikalavimais, turi įrodyti patvirtinimo paraiškos pateikėjas.
 4. PATVIRTINIMAS
 4.1.
 Jeigu pagal šią taisyklę tvirtinti pateiktas transporto priemonės tipas atitinka šios taisyklės reikalavimus, suteikiamas to transporto priemonės tipo patvirtinimas.
 4.1.1.
 Pagal 12 dalį paskirta techninė tarnyba patikrina, ar paisoma reikiamų sąlygų.
 4.1.2.
 Jeigu, tikrinant transporto priemonės atitiktį šios taisyklės reikalavimams, kyla abejonių, atsižvelgiama į visus gamintojo pateiktus duomenis arba bandymų rezultatus, į kuriuos gali būti atsižvelgiama validuojant techninės tarnybos atliktą patvirtinimo bandymą.
 4.2.
 Kiekvienam patvirtintam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmaisiais dviem skaitmenimis (dabar įrašyti 01 atitinka taisyklės pradinę redakciją) nurodoma pakeitimų, į kuriuos įtraukti patvirtinant tipą padaryti naujausi ir svarbiausi taisyklės techniniai pakeitimai, serija. Ta pati susitariančioji šalis negali suteikti to paties patvirtinimo numerio kitam transporto priemonės tipui.
 4.3.
 Pranešimas apie transporto priemonės tipo patvirtinimą arba nepatvirtinimą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims naudojant šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio formą ir patvirtinimo paraiškos pateikėjo pateiktas nuotraukas ir (arba) schemas bei brėžinius, kurie turi būti ne didesnio kaip A4 (210 × 297 mm) formato arba sulankstyti tuo formatu.
 4.4.
 Prie kiekvienos transporto priemonės, atitinkančios pagal šią taisyklę patvirtintą transporto priemonių tipą, aiškiai matomoje ir lengvai prieinamoje vietoje, nurodytoje patvirtinimo formoje, pritvirtinamas tarptautinis patvirtinimo ženklas, kurį sudaro:
 4.4.1.
 apskritimas, kuriame įrašyta raidė E ir tipą patvirtinusios šalies skiriamasis numeris (2);
 4.4.2.
 į dešinę nuo 4.4.1 punkte nurodyto apskritimo – šios taisyklės numeris, toliau raidė R, brūkšnelis ir patvirtinimo numeris.
 4.5.
 Jeigu transporto priemonė šalyje, patvirtinusioje tipą pagal šią taisyklę, atitinka transporto priemonių tipą, patvirtintą pagal vieną ar kelias kitas prie Susitarimo pridėtas taisykles, 4.4.1 punkte nurodyto ženklo kartoti nereikia; tokiu atveju ši taisyklė ir visų taisyklių, pagal kurias patvirtinimas suteiktas šalyje, patvirtinusioje tipą pagal šią taisyklę, papildomi numeriai ir ženklai pateikiami stulpeliais 4.4.1 punkte nurodyto ženklo dešinėje.
 4.6.
 Patvirtinimo ženklas turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.
 4.7.
 Patvirtinimo ženklas pateikiamas greta arba ant gamintojo pritvirtintos transporto priemonės duomenų plokštelės.
 4.8.
 Šios taisyklės 2 priede pateikiama patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžių.
 5. SPECIFIKACIJOS
 5.1. Bendrosios specifikacijos
 5.1.1.
 H taškas kiekvienos sėdynės atžvilgiu nustatomas 6 priede aprašyta tvarka.
 5.1.2.
 Jeigu į priekinių sėdimųjų vietų apsaugos sistemą įtraukti saugos diržai, jų sudedamosios dalys turi atitikti Taisyklės Nr. 16 reikalavimus.
 5.1.3.
 Sėdimosiose vietose, kuriose įtaisytas manekenas ir į kurių apsaugos sistemą įtraukti saugos diržai, turi būti tvirtinimo vietos, atitinkančios Taisyklės Nr. 14 reikalavimus.
 5.2. Apsaugos sistemos bandymo reikalavimai (visu pločiu naudojamos tvirtos kliūties bandymas)
 bandiniai bandomi ir patvirtinami taikant 3 priede aprašytą metodą.
 Šiam bandymui parenkama transporto priemonė, kuri, techninės tarnybos nuomone, turėtų blogiausios įtakos rezultatams, susijusiems su 5.2.1 punkte nurodytais sužeidimo kriterijais.
 Taikant 3 priede aprašytą metodą atlikto transporto priemonės bandymo rezultatai laikomi atitinkančiais nustatytus reikalavimus, jei laikomasi visų 5.2.1–5.2.6 punktuose nustatytų sąlygų.
 Be to, transporto priemonės su elektrine transmisija turi atitikti 5.2.8 punkto reikalavimus. Tai gali būti užtikrinta atliekant gamintojo prašymu techninės tarnybos patvirtintą atskirą susidūrimo bandymą, su sąlyga, kad elektrinės dalys neturės įtakos to tipo transporto priemonės keleivių apsaugos veiksmingumui, kaip apibrėžta šios taisyklės 5.2.1–5.2.5 punktuose. Esant šiai sąlygai, 5.2.8 punkto reikalavimai tikrinami taikant šios taisyklės 3 priede pateiktus metodus, išskyrus 3 priedo 2, 5 ir 6 dalis.
 Vairuotojo sėdynėje įtaisomas HYBRID III 50 procentilių manekenas 45° kampu sulenktomis kulkšnimis (žr. 3 priedo 1 išnašą), sureguliuotas laikantis atitinkamų nuostatų.
 Kraštinėje keleivio sėdynėje įtaisomas HYBRID III 5 procentilių manekenas 45° kampu sulenktomis kulkšnimis (žr. 3 priedo 1 išnašą), sureguliuotas laikantis atitinkamų nuostatų.
 5.2.1. 4 priede aprašyti ir pagal 8 priedą užregistruoti priekinėse kraštinėse sėdynėse įtaisytų manekenų apsaugos kriterijai turi atitikti šias sąlygas:
 5.2.1.1.
 HYBRID III 50 procentilių vyro matmenų manekeno eksploataciniai reikalavimai:
 5.2.1.1.1.
 galvos apsaugos kriterijus (GAK) neturi būti didesnis kaip 1 000, o atstojamasis galvos pagreitis per daugiau kaip 3 ms neturi viršyti 80 g. Pastarasis dydis apskaičiuojamas suvestiniu būdu, išskyrus galvos atšokimą;
 5.2.1.1.2.
 kaklo sužeidimo kriterijai neturi viršyti šių verčių:
 a)
 ašinė kaklo tempimo jėga neturi viršyti 3,3 kN;
 b)
 kaklo ir galvos jungtį veikiančios priešingos važiavimui ir važiavimo kryptimis veikiančios šlyties jėgos neturi būti didesnės kaip 3,1 kN;
 c)
 kaklo lenkimo apie y ašį momentas, kaklui ilgėjant, neturi viršyti 57 Nm;
 5.2.1.1.3.
 krūtinės ląstos suspaudimo kriterijus (ThCC) neturi viršyti 42 mm;
 5.2.1.1.4.
 krūtinės ląstos tamprumo kriterijus (V * C) neturi viršyti 1,0 m/s;
 5.2.1.1.5.
 blauzdikaulio spaudimo jėgos kriterijus (FFC) neturi viršyti 9,07 kN;
 5.2.1.2.
 HYBRID III 5 procentilių moters matmenų manekeno eksploataciniai reikalavimai:
 5.2.1.2.1.
 galvos apsaugos kriterijus (GAK) neturi būti didesnis kaip 1 000, o atstojamasis galvos pagreitis per daugiau kaip 3 ms neturi viršyti 80 g. Pastarasis dydis apskaičiuojamas suvestiniu būdu, išskyrus galvos atšokimą;
 5.2.1.2.2.
 kaklo sužeidimo kriterijai neturi viršyti šių verčių:
 a)
 ašinė kaklo tempimo jėga neturi viršyti 2,9 kN;
 b)
 kaklo ir galvos jungtį veikiančios priešingos važiavimui ir važiavimo kryptimis veikiančios šlyties jėgos neturi būti didesnės kaip 2,7 kN;
 c)
 kaklo lenkimo apie y ašį momentas, kaklui ilgėjant, neturi viršyti 57 Nm.
 5.2.1.2.3.
 krūtinės ląstos suspaudimo kriterijus (ThCC) neturi viršyti 34 mm. (3)
 5.2.1.2.4.
 krūtinės ląstos tamprumo kriterijus (V * C) neturi viršyti 1,0 m/s;
 5.2.1.2.5.
 blauzdikaulio spaudimo jėgos kriterijus (FFC) neturi viršyti 7 kN;
 5.2.2. Vairaračio poslinkis
 5.2.2.1.
 Atlikus bandymą, liekamasis vairaračio poslinkis, išmatuotas vairaračio stebulės centre, vertikalia kryptimi į viršų neturi viršyti 80 mm, o horizontalia kryptimi atgal – 100 mm.
 5.2.2.2.
 Transporto priemonės, atitinkančios taisyklėse Nr. 12 arba Nr. 94 nustatytus vairaračio poslinkio reikalavimus, laikomos atitinkančiomis 5.2.2.1 punkto nuostatas.
 5.2.3. Bandymo metu neturi atsidaryti jokios durys.
 5.2.3.1.
 Jeigu yra įrengtos automatinės durų užrakto sistemos, kurių įrengti neprivaloma ir (arba) kurias vairuotojas gali išjungti, kaip paisoma šio reikalavimo, tikrinama gamintojo nuožiūra taikant vieną iš toliau nurodytų dviejų bandymo procedūrų:
 5.2.3.1.1.
 jeigu bandymas atliekamas pagal 3 priedo 1.4.3.5.2.1 punktą, gamintojas techninei tarnybai dar turi įrodyti (pvz., pateikdamas savus duomenis), kad, neįrengus sistemos arba ją išjungus, smūgio metu nė vienos durys neatsidarys;
 5.2.3.1.2.
 bandymas atliekamas pagal 3 priedo 1.4.3.5.2.2 punktą.
 5.2.4. Po smūgio turi atsirakinti šoninės durys.
 5.2.4.1.
 Jeigu transporto priemonėje sumontuota automatinė durų užrakto sistema, prieš susidūrimą durys turi būti užrakintos, o po smūgio turi atsirakinti.
 5.2.4.2.
 Jeigu transporto priemonėse yra įrengtos automatinės durų užrakto sistemos, kurias įrengti neprivaloma ir (arba) kurias vairuotojas gali išjungti, kaip paisoma šio reikalavimo, tikrinama gamintojo nuožiūra taikant vieną iš toliau nurodytų dviejų bandymo procedūrų:
 5.2.4.2.1.
 jeigu bandymas atliekamas pagal 3 priedo 1.4.3.5.2.1 punktą, gamintojas techninei tarnybai dar turi įrodyti (pvz., pateikdamas savus duomenis), kad, neįrengus sistemos arba ją išjungus, smūgio metu nė vienos durys neužsirakins;
 5.2.4.2.2.
 bandymas atliekamas pagal 3 priedo 1.4.3.5.2.2 punktą.
 5.2.5. Po susidūrimo, nenaudojant įrankių, išskyrus būtinus manekeno masei išlaikyti, turi būti įmanoma:
 5.2.5.1.
 atidaryti bent vienerias sėdynių eilei tenkančias duris, jei jos yra, o jeigu tokių durų nėra, pastumti sėdynes arba palenkti jų atlošus tiek, kad visi keleiviai galėtų išlipti; tačiau šis reikalavimas taikomas tik standžios konstrukcijos stogą turinčioms transporto priemonėms;
 5.2.5.2.
 išlaisvinti manekenus iš įsijungusios apsaugos sistemos, kurią turi būti įmanoma išjungti apsaugos sistemos jungiklio centrinę dalį paspaudus ne didesne nei 60 N jėga;
 5.2.5.3.
 ištraukti manekenus iš transporto priemonės nereguliuojant sėdynių.
 5.2.6. Jeigu transporto priemonė varoma skystaisiais degalais, susidūrus iš jos degalų tiekimo sistemos gali ištekėti tik nedidelis kiekis skysčio.
 5.2.7. Jeigu po susidūrimo skystis iš degalų tiekimo sistemos teka nenutrūkstamai, jo tekėjimo sparta neturi būti didesnė kaip 30 g/min.; jeigu iš degalų tiekimo sistemos tekantis skystis maišosi su skysčiais, tekančiais iš kitų sistemų, ir jų negalima lengvai atskirti ir atpažinti, vertinant nuotėkio nenutrūkstamumą atsižvelgiama į visus surinktus skysčius.
 5.2.8. Atlikus bandymą šios taisyklės 9 priede nustatyta tvarka, aukštosios įtampos pagrindu veikianti elektrinė transmisija ir aukštosios įtampos komponentai bei sistemos, elektriškai sujungti su elektrinės transmisijos aukštosios įtampos šyna, turi atitikti šiuos reikalavimus:
 5.2.8.1. Apsauga nuo elektros smūgio
 Po susidūrimo turi būti paisoma bent vieno iš keturių kriterijų, nurodytų 5.2.8.1.1–5.2.8.1.4.2 punktuose.
 Jeigu transporto priemonė turi automatinį išjungiklį arba prietaisą (-us), kuriuo (-ais), transporto priemonei važiuojant, elektrinės transmisijos grandinė elektriškai atskiriama, po to, kai minėtas išjungiklis įsijungia, atjungtoji grandinė arba atskirai kiekviena atskirta grandinė turi atitikti bent vieną iš toliau nurodytų kriterijų.
 Tačiau 5.2.8.1.4 punkte nustatyti kriterijai netaikomi, jeigu bent vieno aukštosios įtampos šynos dalies potencialo apsauga neatitinka IPXXB apsaugos lygio sąlygų.
 Jeigu bandymas atliekamas tada, kai aukštosios įtampos šynos daliai (-ims) elektros energija nėra tiekiama, atitinkamos (-ų) dalies (-ių) apsauga nuo elektros smūgio užtikrinama arba pagal 5.2.8.1.3 punktą, arba pagal 5.2.8.1.4 punktą.
 Transporto priemonei važiuojant, ĮEKS įkrauti skirtai prijungimo sistemai, kuriai elektros energija nėra tiekiama, turi būti taikomas bent vienas iš keturių kriterijų, nurodytų 5.2.8.1.1–5.2.8.1.4 punktuose.
 5.2.8.1.1. Kai nėra aukštosios įtampos
 Aukštosios įtampos šynos Vb, V1 ir V2 įtampos vertės turi būti ne didesnės kaip 30 V (kintama srovė) arba 60 V (nuolatinė srovė), kaip nurodyta 9 priedo 2 dalyje.
 5.2.8.1.2. Nedidelės elektros energijos sąnaudos
 Aukštosios įtampos šynų bendros elektros energijos sąnaudos (TE) neturi viršyti 2 džaulių, kai matuojama taikant 9 priedo 3 dalyje nustatytą bandymo procedūrą ir a formulę. Bendros elektros energijos sąnaudos TE dar gali būti apskaičiuotos pagal išmatuotos aukštosios įtampos šynos įtampos vertę Vb ir X kondensatorių (Cx) talpą, kurią gamintojas apskaičiuoja pagal 9 priedo 3 dalyje nustatytą b formulę.
 Y kondensatoriuose (TEy1, TEy2) saugoma elektros energija taip pat neturi viršyti 2 džaulių. Ji apskaičiuojama išmatuojant aukštosios įtampos šynų ir elektrinės važiuoklės įtampos vertes V1 bei V2 ir Y kondensatorių talpą, kurią gamintojas apskaičiuoja pagal 9 priedo 3 dalyje nustatytą c formulę.
 5.2.8.1.3. Fizinė apsauga
 Siekiant apsisaugoti nuo tiesioginio sąlyčio su įtampingosiomis dalimis, apsaugos lygis turi atitikti IPXXB reikalavimus.
 Be to, apsaugai nuo elektros smūgio, kurį gali sukelti netiesioginis sąlytis, užtikrinti reikalinga varža tarp visų atvirų laidžiųjų dalių ir elektrinės važiuoklės turi būti mažesnė nei 0,1 omo, kai srovė yra ne mažesnė nei 0,2 ampero.
 Šis reikalavimas laikomas įvykdytu, jeigu galvaninė jungtis buvo suvirinta.
 5.2.8.1.4. Izoliacijos varža
 Turi būti paisoma 5.2.8.1.4.1 ir 5.2.8.1.4.2 punktuose nustatytų kriterijų.
 Matuojant laikomasi 9 priedo 5 dalies reikalavimų.
 5.2.8.1.4.1. Elektrinė transmisija, sudaryta iš atskirų šynų nuolatinei arba kintamajai srovei praleisti
 Jeigu aukštosios įtampos šynos kintamajai srovei praleisti ir aukštosios įtampos šynos nuolatinei srovei praleisti vienos nuo kitų atskiriamos galvaniškai, izoliacijos varžos tarp aukštosios įtampos šynos ir elektrinės važiuoklės vertė (Ri, nustatyta 9 priedo 5 dalyje) turi būti ne mažesnė kaip 100 Ω/V, priklausomai nuo šynų nuolatinei srovei praleisti darbinės įtampos, ir 500 Ω/V, priklausomai nuo šynų kintamajai srovei praleisti darbinės įtampos.
 5.2.8.1.4.2. Elektrinė transmisija, sudaryta iš sujungtų šynų nuolatinei ir kintamajai srovei praleisti
 Jeigu aukštosios įtampos šynos kintamajai srovei praleisti ir aukštosios įtampos šynos nuolatinei srovei praleisti yra elektriškai sujungtos, izoliacijos varžos tarp aukštosios įtampos šynos ir elektrinės važiuoklės vertė (Ri, nustatyta 9 priedo 5 dalyje) turi būti ne mažesnė kaip 500 Ω/V, priklausomai nuo darbinės įtampos.
 Tačiau jeigu visų aukštosios įtampos šynų kintamajai srovei praleisti atveju užtikrinamas IPXXB apsaugos lygis arba jei kintamos srovės įtampa, susidūrus transporto priemonei, neviršija 30 V, mažiausia izoliacijos varžos tarp aukštosios įtampos šynos ir elektrinės važiuoklės vertė (Ri, kaip nustatyta 9 priedo 5 punkte) turi būti 100 Ω/V priklausomai nuo darbinės įtampos.
 5.2.8.2. Elektrolitų nutekėjimas
 Kol nuo smūgio nepraeis 30 minučių, į keleivių saloną neturi patekti elektrolitų iš ĮEKS ir iš ĮEKS neturi ištekėti daugiau kaip 7 % elektrolitų, išskyrus atvirojo tipo traukos akumuliatorius keleivių salono išorėje. Jei tai atvirojo tipo traukos akumuliatoriai, ne keleivių salone gali ištekėti ne daugiau kaip 7 % elektrolitų, t. y. ne daugiau kaip 5 l.
 Atitiktį reikalavimams gamintojas įrodo vadovaudamasis 9 priedo 6 dalimi.
 5.2.8.3. ĮEKS stabilumas
 Keleivių salone sumontuota ĮEKS turi likti savo vietoje, o ĮEKS komponentai turi likti ĮEKS viduje.
 Atliekant susidūrimo bandymą elektrinių įtaisų saugos vertinimo požiūriu arba jį baigus, į keleivių saloną neturi patekti nė viena ĮEKS dalis, sumontuota keleivių salono išorėje.
 Gamintojas įrodo, kad laikomasi 9 priedo 7 dalies reikalavimų.
 6. TRANSPORTO PRIEMONIŲ, KURIOSE ĮRENGTOS ORO PAGALVĖS, NAUDOTOJŲ INSTRUKCIJOS
 6.1.
 Jeigu transporto priemonėje įrengtos oro pagalvės, skirtos vairuotojui ir kitiems keleiviams apsaugoti, nuo 2020 m. rugsėjo 1 d. turi būti įrodoma naujų tipų transporto priemonių atitiktis JT taisyklės Nr. 16 su pakeitimais, padarytais 08 serijos pakeitimais, 8.1.8 ir 8.1.9 punktams. Iki minėtos datos taikomi atitinkami ankstesnės serijos pakeitimų reikalavimai.
 7. TRANSPORTO PRIEMONIŲ PATVIRTINTO TIPO PAKEITIMAS IR IŠPLĖTIMAS
 7.1.
 Patvirtinimą suteikiančiai tipo patvirtinimo institucijai pranešama apie visus konstrukcijos, priekinių sėdynių skaičiaus, vidaus apdailos ar įrangos, transporto priemonės valdymo įtaisų padėties ar mechaninių dalių pakeitimus, kurie gali paveikti transporto priemonės priekinės dalies energijos sugerties savybes. Tuomet tipo patvirtinimo institucija gali:
 7.1.1.
 manyti, kad pakeitimai greičiausiai neturės pastebimo neigiamo poveikio ir kad bet kokiu atveju transporto priemonė vis tiek atitinka reikalavimus, arba
 7.1.2.
 reikalauti, kad už bandymus atsakinga techninė tarnyba, atsižvelgdama į pakeitimų pobūdį, atliktų kitus bandymus kartu su aprašytaisiais toliau. Ši taisyklė pirmiausia skirta tam, kad būtų įvertinta transporto priemonės apsaugos sistema, tad daugiau supaprastintų bandymų galima atlikti taikant alternatyvias bandymo procedūras, kaip antai aprašytąsias 7 priede.
 7.1.2.1.
 Kai daromas koks nors pakeitimas, dėl kurio kinta bendra transporto priemonės konstrukcija ir (arba) masė padidėja daugiau kaip 8 %, ir jei, institucijos nuomone, bandymų rezultatams tai turėtų didelio poveikio, bandymas turi būti pakartotas, kaip aprašyta 3 priede;
 7.1.2.2.
 jeigu pakeitimai susiję tik su vidaus įranga, jei masė nepadidėja daugiau kaip 8 % ir jei iš pradžių numatytas transporto priemonės sėdynių skaičius lieka nepakitęs, atliekamas:
 7.1.2.2.1.
 7 priede nustatytas supaprastintas bandymas ir (arba)
 7.1.2.2.2.
 dalinis bandymas, kurį, atsižvelgdama į atliktus pakeitimus nustato techninė tarnyba.
 7.2.
 Apie tipo patvirtinimą arba nepatvirtinimą, nurodant pakeitimus, šią taisyklę taikančioms Susitarimo šalims pranešama 4.3 punkte nustatyta tvarka.
 7.3.
 Patvirtintą tipą išplečianti tipo patvirtinimo institucija suteikia išplėtimo serijos numerį ir praneša apie tai kitoms šią taisyklę taikančioms 1958 m. Susitarimo šalims, naudodama šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio pranešimo formą.
 8. GAMYBOS ATITIKTIS
 Gamybos atitikties kontrolės procedūros turi atitikti nustatytąsias Susitarimo 1 priedėlyje (E/ECE/TRANS/505/Rev.3) ir jas taikant galioja toliau nurodyti reikalavimai.
 8.1.
 Kiekviena pagal šią taisyklę patvirtinta transporto priemonė turi atitikti transporto priemonių tipą, patvirtintą atsižvelgiant į transporto priemonėje esančių keleivių apsaugą nuo priekinio susidūrimo.
 8.2.
 Patvirtinimo turėtojas užtikrina, kad su kiekvieno tipo transporto priemone būtų atlikti bent su matavimais susiję bandymai.
 8.3.
 Tipą patvirtinusi tipo patvirtinimo institucija gali bet kuriuo metu patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomus atitikties kontrolės metodus. Paprastai šios patikros atliekamos kartą per dvejus metus.
 9. SANKCIJOS UŽ GAMYBOS NEATITIKTĮ
 9.1.
 Pagal šią taisyklę suteiktą transporto priemonių tipo patvirtinimą galima panaikinti, jeigu nevykdomas 8.1 punkte išdėstytas reikalavimas arba jei pasirinktos transporto priemonės arba transporto priemonių atliktų patikrinimų, nurodytų 8.2 punkte, rezultatai yra neigiami.
 9.2.
 Jeigu šią taisyklę taikanti Susitariamo šalis panaikina savo anksčiau suteiktą patvirtinimą, ji apie tai kitoms šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims nedelsdama praneša naudodama šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio pranešimo formą.
 10. VISIŠKAS GAMYBOS NUTRAUKIMAS
 Visiškai nutraukęs pagal šią taisyklę patvirtinto tipo transporto priemonių gamybą, tipo patvirtinimo sertifikato turėtojas apie tai informuoja tipą patvirtinusią tipo patvirtinimo instituciją. Tokį pranešimą gavusi institucija apie tai praneša kitoms šią taisyklę taikančioms 1958 m. Susitarimo šalims, naudodama šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio pranešimo formą.
 11. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS
 11.1.
 Nuo oficialios 01 serijos pakeitimų įsigaliojimo datos nė viena šią taisyklę taikanti susitariančioji šalis negali atsisakyti patvirtinti tipų arba jų pripažinti pagal šią taisyklę su 01 serijos pakeitimais.
 11.2.
 Netgi po 01 serijos pakeitimų įsigaliojimo datos susitariančiosios šalys toliau gali tvirtinti tipus ir negali atsisakyti išplėsti pagal šios taisyklės pradinę redakciją jau patvirtintus tipus.
 11.3.
 Nuo 2020 m. rugsėjo 1 d. šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys neprivalo pripažinti tipų, pirmą kartą patvirtintų pagal šios taisyklės pradinę redakciją po 2020 m. rugsėjo 1 d.
 11.4.
 Nuo 2020 m. rugsėjo 1 d. šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys ir toliau pripažįsta pagal šios taisyklės pradinę redakciją iki 2020 m. rugsėjo 1 d. patvirtintus transporto priemonių tipus.
 12. UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR TIPO PATVIRTINIMO INSTITUCIJŲ PAVADINIMAI BEI ADRESAI
 Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys Jungtinių Tautų sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų, bandymus atlikti įgaliotų gamintojų ir tipo patvirtinimo institucijų, kurios tvirtina tipą ir kurioms turi būti siunčiami pranešimai apie kitose šalyse patvirtintą tipą, tipo nepatvirtinimą ar patvirtinimo panaikinimą, pavadinimus ir adresus.
 (1) Kaip apibrėžta Suvestinėje rezoliucijoje dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3), dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, para. 2 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Skiriamieji 1958 m. Susitarimo šalių numeriai yra nurodyti Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 3 priede, dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, žr. www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (3) Ši ribinė vertė nustatoma pagal 65 metų amžiaus 5 procentilių moters manekeno sužeidimo kriterijus. Šis kriterijus turėtų būti taikomas tik kraštinei keleivio pozicijai, laikantis šioje taisyklėje nustatytos apkrovos ir bandymų sąlygų. Jo taikymo aprėptis turėtų būti išplėsta tik jeigu tai bus papildomai apsvarstyta ir patikrinta.
 1 PRIEDAS
 PRANEŠIMAS
 (Didžiausias formatas: A4 (210 × 297 mm))
 pateikė:
 (Institucijos pavadinimas)
 ......
 ......
 dėl transporto priemonės tipo (2):
 patvirtinimo
 patvirtinto tipo išplėtimo
 nepatvirtinimo
 patvirtinimo panaikinimo
 visiško gamybos nutraukimo
 atsižvelgiant į keleivių apsaugą priekinio susidūrimo atveju pagal Taisyklę Nr. 137
 Patvirtinimo Nr.:...
 Išplėtimo Nr.:...
 1. Variklinės transporto priemonės prekybinis pavadinimas arba ženklas...
 2. Transporto priemonės tipas...
 3. Gamintojo pavadinimas ir adresas:...
 4. Jei taikoma, gamintojo atstovo pavadinimas ir adresas... ...
 5. Glaustas transporto priemonės tipo konstrukcijos, matmenų, kontūrų ir sudedamųjų medžiagų aprašas... ...
 5.1. Transporto priemonėje įtaisytos apsaugos sistemos aprašas... ...
 5.2. Bandymams galinčios padaryti poveikį vidaus įrangos ar detalių aprašas...
 5.3. Elektros maitinimo šaltinio vieta...
 6. Variklio vieta: priekyje/gale/viduryje (1)
 7. Varomieji ratai: priekiniai/galiniai (1)
 8. Bandymams pateiktos transporto priemonės masė:
 Priekinės ašies:...
 Galinės ašies:...
 Bendra:...
 9. Transporto priemonės pateikimo tvirtinti data:...
 10. Už patvirtinimo bandymus atsakinga techninė tarnyba...
 11. Techninės tarnybos ataskaitos parengimo data...
 12. Techninės tarnybos parengtos ataskaitos numeris...
 13. Tipas patvirtintas/tipas nepatvirtintas/patvirtintas tipas išplėstas/tipo patvirtinimas atšauktas (1)
 14. Patvirtinimo ženklo vieta ant transporto priemonės...
 15. Vieta...
 16. Data...
 17. Parašas...
 18. Prie šio pranešimo pridedami dokumentai, kuriuose nurodytas pirmiau minėtas patvirtinimo numeris:...
 (Nuotraukos ir (arba) schemos bei brėžiniai, pagal kuriuos galima nustatyti transporto priemonių tipą (-us) ir galimus jų variantus, kuriems taikomas patvirtinimas)
 (1)
 Tipą patvirtinusios, patvirtintą tipą išplėtusios, tipo nepatvirtinusios arba tipo patvirtinimą panaikinusios (žr. patvirtinimo nuostatas šioje taisyklėje) šalies skiriamasis numeris.
 (1) Išbraukti, kas netaikoma.
 2 PRIEDAS
 PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMAS
 A PAVYZDYS
 (Žr. šios taisyklės 4.4 punktą)
 Pavaizduotas prie transporto priemonės pritvirtintas patvirtinimo ženklas rodo, kad konkretus transporto priemonės tipas dėl keleivių apsaugos priekinio susidūrimo metu buvo patvirtintas Prancūzijoje (E 2) pagal Taisyklę Nr. 137, jo patvirtinimo numeris – 011424. Patvirtinimo numeris rodo, kad patvirtinimas buvo suteiktas pagal Taisyklės Nr. 137 su 01 serijos pakeitimais reikalavimus.
 B PAVYZDYS
 (Žr. šios taisyklės 4.5 punktą)
 Pavaizduotas prie transporto priemonės pritvirtintas patvirtinimo ženklas rodo, kad konkretus transporto priemonės tipas buvo patvirtintas Nyderlanduose (E 4) pagal taisykles Nr. 137 ir Nr. 11 (1). Pirmieji du patvirtinimo numerio skaitmenys rodo, kad tuo metu, kai buvo suteikti atitinkami patvirtinimai, į Taisyklę Nr. 137 buvo įtraukti 01 serijos pakeitimai, o į Taisyklę Nr. 11 buvo įtraukti 02 serijos pakeitimai.
 (1) Pastarosios taisyklės numeris pateiktas tik kaip pavyzdys.
 3 PRIEDAS
 BANDYMŲ PROCEDŪRA
 Šiuo bandymu siekiama patikrinti, ar transporto priemonė atitinka šios taisyklės 5.2 punkte nustatytus reikalavimus.
 1. ĮRANGA IR TRANSPORTO PRIEMONĖS PARENGIMAS
 1.1. Bandymo aikštelė
 Bandymo aikštelė turi būti pakankamai didelė, kad užtektų vietos įsibėgėjimo keliui, kliūčiai ir bandymui reikalingai techninei įrangai. Galinė bent 5 metrų ilgio įsibėgėjimo kelio dalis prieš kliūtį turi būti horizontali, lygi ir glotni.
 1.2. Kliūtis
 Kliūtis turi būti ne mažesnio kaip 3 m storio (iš priekio) ir 1,5 m aukščio gelžbetonio blokas. Kliūties tankis turi būti toks, kad jos masė būtų bent 70 metrinių tonų. Priekinis kliūties paviršius turi būti plokščias, vertikalus ir statmenas transporto priemonės įsibėgėjimo keliui. Jis padengiamas geros kokybės 20 ± 2 mm storio faneros lakštais. Tarp kliūties ir faneros plokščių galima įtaisyti konstrukciją, įrengtą ant mažiausiai 25 mm storio plieninės plokštės. Galima naudoti kitokių charakteristikų kliūtį, jei smūgiavimo paviršius yra didesnis nei bandomos transporto priemonės priekinio susidūrimo plotas ir jei kliūtis užtikrina lygiaverčius rezultatus.
 1.3. Kliūties įrengimas
 1.3.1. Transporto priemonės pastatymas kliūties atžvilgiu
 Ji turi pasiekti kliūtį susidūrimo sienai statmena kryptimi; didžiausias leidžiamas šoninis nuokrypis tarp transporto priemonės priekio vertikaliosios vidurio linijos ir susidūrimo sienos vertikaliosios vidurio linijos yra ± 30 cm.
 1.4. Transporto priemonės būklė
 1.4.1. Bendroji specifikacija
 Bandomoji transporto priemonė turi atitikti serijinės gamybos reikalavimus, turėti visą paprastai naudojamą įrangą ir būti parengta eksploatuoti pagal įprastus reikalavimus. Kai kurios detalės gali būti pakeistos tos pačios masės detalėmis, jeigu jų pakeitimas neturi akivaizdaus poveikio matavimo rezultatams pagal 6 punktą.
 Gamintojui susitarus su technine tarnyba, leidžiama pakeisti degalų tiekimo sistemą, kad naudojamo degalų kiekio užtektų varikliui arba elektros energijos keitimo sistemai.
 1.4.2. Transporto priemonės masė
 1.4.2.1.
 Bandymui pristatytos transporto priemonės masė – grynoji transporto priemonės masė.
 1.4.2.2.
 Į degalų baką turi būti pripilta tiek vandens, kad jo masė atitiktų 90 % visos į baką pilamų degalų masės, kurią yra nurodęs gamintojas; leidžiamasis nuokrypis – ±1 %
 Šis reikalavimas netaikomas vandenilio pripildomiems degalų bakams.
 1.4.2.3.
 Visas kitas sistemas (stabdžių, aušinimo ir kt.) šiuo atveju galima palikti nepripildytas; skysčių masė turi būti kompensuota.
 1.4.2.4.
 Jeigu transporto priemonėje naudojamos matavimo įrangos masė viršija leistinus 25 kg, viršsvorį galima pamažinti, tačiau tai neturi turėti akivaizdaus poveikio matavimo rezultatams pagal 6 punktą.
 1.4.2.5.
 Dėl matavimo įrangos masės kiekvienos ašies standartinė apkrova neturi pasikeisti daugiau kaip 5 %, o kiekvienas nukrypimas neturi būti didesnis kaip 20 kg.
 1.4.2.6.
 Pagal 1.4.2.1 punkto nuostatas nustatyta transporto priemonės masė nurodoma bandymo ataskaitoje.
 1.4.3. Keleivių skyriaus parengimas
 1.4.3.1. Vairaračio padėtis
 Jeigu vairaratis reguliuojamas, jo padėtis turi atitikti įprastą padėtį, kurią yra nurodęs gamintojas, arba, jeigu gamintojas nėra pateikęs konkrečių rekomendacijų, jo padėtis turi atitikti vidurinę padėtį, atsižvelgiant į reguliavimo intervalo ribas. Po kelionės vairaratis paliekamas neužfiksuotas, o jo stipinai turi būti tokioje padėtyje, kurioje pagal gamintojo nurodymą juos nustačius transporto priemonė važiuotų tiesiai į priekį.
 1.4.3.2. Langai
 Darinėjamieji transporto priemonės langai turi būti uždaryti. Matavimo tikslais ir susitarus su gamintoju, langai gali būti atidaryti su sąlyga, kad valdymo rankenėlė būtų tokioje pačioje padėtyje, kurioje būna uždarius langus.
 1.4.3.3. Pavarų perjungimo svirtis
 Pavarų perjungimo svirtis turi būti neutralioje padėtyje. Jeigu transporto priemonę varo jos variklis, pavarų perjungimo svirties padėtį nurodo gamintojas.
 1.4.3.4. Pedalai
 Pedalai turi būti įprastoje padėtyje. Jeigu pedalai reguliuojami, jų padėtis turi atitikti vidurinę padėtį, išskyrus atvejus, kai gamintojas yra nurodęs kitą padėtį.
 1.4.3.5. Durys
 Durys turi būti uždarytos, bet neužrakintos.
 1.4.3.5.1.
 Jeigu transporto priemonėje įrengta automatinė durų užrakto sistema, sistema turi įsijungti, kai tik pradeda veikti transporto priemonės varymo sistema, kad prieš susidūrimą durys automatiškai užsirakintų. Gamintojo nuožiūra durys užrakinamos rankiniu būdu, prieš pradedant veikti transporto priemonės varymo sistemai;
 1.4.3.5.2.
 Jeigu transporto priemonėje įrengta automatinė durų užrakto sistema, kurios įrengti neprivaloma ir (arba) kuri gali būti išjungta vairuotojo, gamintojo nuožiūra taikoma viena iš dviejų toliau nurodytų procedūrų:
 1.4.3.5.2.1.
 sistema turi įsijungti, kai tik pradeda veikti transporto priemonės varymo sistema, kad prieš susidūrimą durys automatiškai užsirakintų. Gamintojo nuožiūra durys užrakinamos rankiniu būdu, prieš pradedant veikti transporto priemonės varymo sistemai;
 1.4.3.5.2.2.
 vairuotojo pusėje šoninės durys turi atsirakinti, o šių durų sistema turi būti atblokuota; keleivio pusėje šoninių durų sistema gali įsijungti, kad prieš susidūrimą durys automatiškai užsirakintų. Gamintojo nuožiūra šios durys užrakinamos rankiniu būdu, prieš pradedant veikti transporto priemonės varymo sistemai. Šis bandymas laikomas atliktu, jeigu neužrakintos ir užrakintos durys apkeičiamos.
 1.4.3.6. Stoglangis
 Jeigu yra įrengtas stoglangis ar nuimamas stogas, jie turi būti nustatytoje padėtyje ir uždaryti. Matavimo tikslais ir susitarus su gamintoju, juos galima palikti neuždarytus.
 1.4.3.7. Skydelis nuo saulės
 Skydeliai nuo saulės turi būti sulenkti.
 1.4.3.8. Galinio vaizdo veidrodėlis
 Vidinio galinio vaizdo veidrodėlio padėtis turi būti įprastinė padėtis.
 1.4.3.9. Porankiai
 Priekyje ir gale esantys porankiai, kurių padėtį galima keisti, turi būti apatinėje padėtyje, jeigu to daryti nekliudo transporto priemonėse esantys manekenai.
 1.4.3.10. Sėdynės, sėdynių tvirtinimo įtaisai ir reguliavimo sistemos
 Reguliuojamo aukščio galvos atramų padėtis turi būti gamintojo nurodyta atitinkama padėtis. Jeigu gamintojas nėra pateikęs konkrečių rekomendacijų, 50 procentilių vyro matmenų manekeno galvos atramų padėtis turi būti viršutinė padėtis, o 5 procentilių moters matmenų manekeno galvos atramų padėtis turi būti apatinė padėtis.
 1.4.3.11. Sėdynės
 1.4.3.11.1. Priekinės vairuotojo sėdynės padėtis
 Išilgine kryptimi reguliuojamos sėdynės sureguliuojamos taip, kad jų H taško, nustatyto 6 priede pateikta tvarka, padėtis atitiktų vidurinę sėdynės eigos padėtį arba artimiausią fiksavimo padėtį; sėdynės aukštis turi atitikti gamintojo nurodytą aukštį (jeigu sėdynės aukštį galima reguliuoti atskirai). Jeigu tai daugiavietė neišardoma sėdynė, atsižvelgiama į vairuotojo vietos H tašką.
 1.4.3.11.2. Priekinės keleivio sėdynės padėtis
 Išilgine kryptimi reguliuojamos sėdynės sureguliuojamos taip, kad jų H taško, nustatyto 6 priede pateikta tvarka, padėtis:
 a)
 atitiktų vairuotojo nurodytą padėtį, kurį turi būti į priekį nuo vidurinės sėdynės eigos padėties; arba
 b)
 jeigu gamintojas nėra pateikęs jokių specialių rekomendacijų, kuo labiau atitiktų vidurinę padėtį tarp labiausiai į priekį nutolusios sėdynės padėties ir jos eigos centrinės padėties.
 Visos atramos sistemos sureguliuojamos pagal gamintojo nurodymus. Jeigu gamintojas nėra pateikęs jokių konkrečių rekomendacijų, tuomet atramos sistemų padėtis (pvz., sėdynės sėdimosios dalies ilgis ir pakreipimas) turi būti atitraukta (žemiausia) padėtis.
 1.4.3.11.3. Priekinių sėdynių atlošų padėtis
 Jeigu atlošai reguliuojami, juos galima nustatyti taip, kad manekeno liemens polinkis kuo labiau atitiktų įprastinį gamintojo rekomenduojamąjį, arba, jeigu gamintojas nėra pateikęs konkrečių rekomendacijų, sėdynių atlošai turi būti atlenkti 25° kampu atgal nuo vertikalios padėties. Manekeno, atitinkančio 5 procentilių moters matmenis, sėdynės atlošas gali būti reguliuojamas kitu kampu, jeigu to reikia siekiant nepažeisti 5 priedo 3.1 punkto reikalavimų.
 1.4.3.11.4. Galinės sėdynės
 Jeigu galinės (daugiavietės neišardomos) sėdynės reguliuojamos, turi būti nustatyta jų galinė padėtis.
 1.4.4. Elektrinės transmisijos sureguliavimas
 1.4.4.1.
 ĮEKS gali būti bet kokioje įkrovimo būsenoje, kai transmisija gali veikti įprastai, kaip rekomenduota gamintojo.
 1.4.4.2.
 Kai elektrinei transmisijai tiekiama elektra, pirminiai elektros energijos šaltiniai (pvz., variklio generatorius, ĮEKS arba elektros energijos keitimo sistema) gali ir neveikti, tačiau:
 1.4.4.2.1.
 techninei tarnybai susitarus su gamintoju, bandymą su visa elektrine transmisija arba su jos dalimis, kurioms netiekiama elektros energija, leidžiama atlikti tik tuo atveju, jei bandymo rezultatams tai neturi neigiamos įtakos. Kad elektrinės transmisijos dalys, kurioms elektros energija nėra tiekiama, yra apsaugotos nuo elektros smūgio, įrodoma fiziškai arba naudojant izoliacijos varžą ir pateikiant atitinkamus papildomus įrodymus;
 1.4.4.2.2.
 jeigu yra automatinis atjungiklis, gamintojui paprašius, bandymą leidžiama atlikti tada, kai automatinis atjungiklis yra įsijungęs. Šiuo atveju įrodoma, kad susidūrimo bandymo metu automatinis atjungiklis būtų veikęs. Taip pat atkreipiamas dėmesys į automatinio suveikimo signalą ir galvaninį atskyrimą, atsižvelgiant į susidūrimo sąlygas.
 2. MANEKENAI
 2.1. Priekinės sėdynės
 2.1.1.
 Vairuotojo sėdynėje pagal 5 priede nustatytas sąlygas įtaisomas HYBRID III manekeno specifikacijas atitinkantis 50 procentilių vyro matmenų manekenas (1).
 Keleivio sėdynėje pagal 5 priede nustatytas sąlygas įtaisomas HYBRID III manekeno specifikacijas atitinkantis 5 procentilių moters matmenų manekenas.
 2.1.2.
 Automobilis bus bandomas kartu su gamintojo numatytomis apsaugos sistemomis.
 3. TRANSPORTO PRIEMONĖS VARYMO SISTEMA IR JUDĖJIMO KRYPTIS
 3.1.
 Transporto priemonę varo jos variklis arba kitas varomasis įrenginys.
 3.2.
 Per susidūrimą transporto priemonės nebeturi veikti joks papildomas vairavimo ar varomasis įrenginys.
 3.3.
 Transporto priemonės judėjimo kryptis turi atitikti 1.2 ir 1.3.1 punktų reikalavimus.
 4. BANDYMO GREITIS
 Per susidūrimą transporto priemonės greitis turi būti 50 – 0/+ 1 km/h. Tačiau jei bandymas buvo atliktas smūgio momentu esant didesniam greičiui ir transporto priemonė atitiko reikalavimus, bandymo rezultatas laikomas priimtinu.
 5. PRIEKINĖSE SĖDYNĖSE ATLIKTINI MANEKENO MATAVIMAI
 5.1.
 Visi manekeno elgsenos kriterijams patikrinti būtini matavimai atliekami naudojant 8 priede pateiktas specifikacijas atitinkančias matavimo sistemas.
 5.2.
 Skirtingi parametrai registruojami naudojantis atskirais duomenų perdavimo kanalais, kurių dažnio klasės (CFC) yra nurodytos toliau.
 5.2.1.
 Matavimai manekeno galvoje
 Greitėjimo pagreitis a sunkio centro taške apskaičiuojamas pagal triašius greitėjimo pagreičio komponentus, išmatuotus naudojantis duomenų perdavimo kanalu, kurio dažnio klasės (CFC) indeksas yra 1 000.
 5.2.2.
 Matavimai manekeno kakle
 5.2.2.1.
 Kaklo ir galvos jungtį veikianti ašinė tempimo ir pirmyn (atgal) nukreipta kerpamoji jėga matuojama naudojantis duomenų perdavimo kanalu, kurio dažnio klasės (CFC) indeksas yra 1 000.
 5.2.2.2.
 Lenkimo momentas apie šoninę ašį kaklo ir galvos jungtyje matuojamas naudojantis duomenų perdavimo kanalu, kurio dažnio klasės (CFC) indeksas yra 600.
 5.2.3.
 Matavimai manekeno krūtinės ląstoje
 Krūtinės ląstos deformacija tarp krūtinkaulio ir nugarkaulio matuojama naudojantis duomenų perdavimo kanalu, kurio dažnio klasės (CFC) indeksas yra 180.
 5.2.4.
 Matavimai manekeno šlaunikaulyje
 5.2.4.1.
 Ašinė suspaudimo jėga matuojama taikant CFC 600.
 6. MATAVIMAI TRANSPORTO PRIEMONĖJE
 6.1.
 Siekiant atlikti 7 priede aprašytą supaprastintą bandymą, konstrukcijos lėtėjimo pagreičio ir laiko grafikas nustatomas remiantis smūgine apkrova veikiamos transporto priemonės pusėje prie vieno iš B statramsčių pagrindo įrengtų linijinių akcelerometrų vertėmis, naudojantis 8 priede nustatytus reikalavimus atitinkančiais duomenų perdavimo kanalais, kurių dažnio klasės indeksas yra 180.
 6.2.
 Pagal 7 priede aprašytą bandymo metodiką naudojamas greičio ir laiko grafikas nustatomas remiantis prie B statramsčio įrengto linijinio akcelerometro duomenimis.
 7. LYGIAVERTĖS METODIKOS
 7.1.
 Tipo patvirtinimo institucijos nuožiūra leidžiama taikyti alternatyvias procedūras, jei galima įrodyti jų lygiavertiškumą. Prie patvirtinimo dokumentų pridedama ataskaita, kurioje aprašomi taikyti metodai ir gauti rezultatai arba priežastis, dėl kurios bandymas nebuvo atliekamas.
 7.2.
 Už alternatyvaus metodo lygiavertiškumo įrodymą atsako tokį metodą pageidaujantis taikyti gamintojas arba jo atstovas.
 (1) JT EEK Pasyviosios saugos darbo grupė (GRSP) ketina parengti Bendrojo nutarimo M.R.1 papildymą dėl priekinio smūgio bandymams naudojamų manekenų. Kol nepriimtas papildymas, HYBRID III manekeno, atitinkančio pagrindinius 50 procentilių vyro manekeno ir 5 procentilių moters manekeno matmenis, techninės specifikacijos bei detalieji brėžiniai ir jų sureguliavimo prieš šį bandymą aprašai yra patikėti saugoti Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui; paprašius su jais galima susipažinti Europos ekonomikos komisijos sekretoriate adresu Palais des Nations, Ženeva, Šveicarija.
 4 PRIEDAS
 EKSPLOATACINIŲ SAVYBIŲ KRITERIJAI
 1. GALVOS TECHNINIŲ SAVYBIŲ KRITERIJUS (HPC36)
 1.1.
 Galvos elgsenos kriterijaus (HPC36) laikomasi, jeigu per bandymą galva nepaliečia jokios transporto priemonės sudedamosios dalies.
 1.2.
 Jeigu per bandymą galva paliečia kurią nors transporto priemonės sudedamąją dalį, GAK apskaičiuojamas remiantis pagreičiu a, išmatuotu pagal 3 priedo 5.2.1 punktą, taikant šią formulę:
 čia:
 1.2.1.
 narys a – pagal 3 priedo 5.2.1 punktą laisvojo kritimo pagreičio vienetais g išmatuotas atstojamasis pagreitis g (1 g = 9,81 m/s2);
 1.2.2.
 jeigu galvos prisilietimo pradžią galima nustatyti pakankamai tiksliai, t1 ir t2 yra bet kokie sekundėmis išreikšti du laiko momentai, apibrėžiantys laiko nuo galvos prisilietimo pradžios iki registravimo pabaigos intervalą, kurio GAK vertė yra didžiausia;
 1.2.3.
 jeigu galvos prisilietimo pradžios nustatyti neįmanoma, t1 ir t2 yra bet kokie sekundėmis išreikšti du laiko momentai, apibrėžiantys laiko nuo registravimo pradžios iki pabaigos intervalą, kurio GAK vertė yra didžiausia;
 1.2.4.
 apskaičiuojant didžiausią vertę, neatsižvelgiama į GAK vertes, kurių laiko intervalas (t1–t2) yra didesnis nei 36 ms.
 1.3.
 Atstojamojo galvos pagreičio vertė per bendrai ilgiau kaip 3 ms trunkantį priekinį susidūrimą apskaičiuojama atsižvelgiant į atstojamąjį galvos pagreitį, išmatuotą pagal 3 priedo 5.2.1 punktą.
 2. KAKLO SUŽEIDIMO KRITERIJAI
 2.1.
 Šie kriterijai nustatomi kaklo ir galvos jungtį veikiant ašine tempimo jėga, taip pat priešinga važiavimui ir važiavimo kryptimis ją veikiant šlyties jėgomis, išreikštomis kN ir išmatuotomis pagal šio 3 priedo 5.2.2 punktą.
 2.2.
 Kaklo lenkimo momento kriterijus nustatomas Nm išreikštu lenkimo momentu apie šoninę galvos ir kaklo jungties ašį ir išmatuojamas pagal 3 priedo 5.2.2 punktą.
 3. KRŪTINĖS LĄSTOS SUSPAUDIMO KRITERIJUS (THCC) IR TAMPRUMO KRITERIJUS (V * C)
 3.1.
 Krūtinės ląstos suspaudimo kriterijus nustatomas pagal absoliučiąją krūtinės ląstos deformacijos vertę, išmatuotą remiantis 3 priedo 5.2.3 punktu ir išreikštą mm.
 3.2.
 Tamprumo kriterijus (V * C) apskaičiuojamas kaip momentinė krūtinkaulio suspaudimo ir įlinkio rodiklio, išmatuotų pagal 3 priedo 6 dalį ir 5.2.3 punktą, sandauga.
 4. ŠLAUNIKAULĮ VEIKIANČIOS JĖGOS KRITERIJUS (FFC)
 4.1.
 Šis kriterijus nustatomas pagal kiekvieną manekeno šlaunikaulį ašine kryptimi veikiančią gniuždymo apkrovą, išreikštą kN ir išmatuotą pagal 3 priedo 5.2.4 punktą.
 5. HYBRID III MANEKENO TAMPRUMO KRITERIJAUS (V * C) APSKAIČIAVIMO METODIKA
 5.1.
 Tamprumo kriterijus apskaičiuojamas kaip momentinė krūtinkaulio suspaudimo ir įlinkio rodiklio sandauga. Abu dydžiai gaunami pamatavus krūtinkaulio įlinkį.
 5.2.
 Krūtinkaulio įlinkio charakteristika filtruojama kartą, naudojant duomenų perdavimo kanalą, kurio dažnio klasės (CFC) indeksas yra 180. Suspaudimas laiko momentu t apskaičiuojamas taikant šį filtruotą signalą:
 C(t) = D(t)/konstanta,
 pastovių procentilių vyro manekenas = 0,229, jei tai HIII 50 %
 ir pastovių procentilių moters manekenas = 0,187, jei tai HIII 5 %
 Krūtinkaulio įlinkio greitis laiko momentu t apskaičiuojamas pagal filtruotą įlinkio vertę:
 kur D(t) – įlinkis laiko momentu t, išreikštas metrais, ir ∂t – laiko intervalas sekundėmis tarp įlinkio matavimų. Didžiausia δt vertė – 1,25 × 10–4 sekundės. Šios apskaičiavimo metodikos schema parodyta toliau.
 5 PRIEDAS
 MANEKENŲ PARENGIMAS IR MONTAVIMAS, APSAUGOS SISTEMŲ SUREGULIAVIMAS
 1. MANEKENŲ PARENGIMAS
 1.1. Atskiros sėdynės
 Manekeno simetrijos plokštuma turi sutapti su vertikalia vidurine sėdynės plokštuma.
 1.2. Priekinė daugiavietė neišardoma sėdynė
 1.2.1. Vairuotojas
 Manekeno simetrijos plokštuma turi būti vairaračio centrą kertančioje ir su išilgine vidurine transporto priemonės plokštuma lygiagrečioje vertikalioje plokštumoje. Jeigu sėdimoji vieta nustatoma atsižvelgiant į sėdynės formą, tokia sėdynė laikoma atskira sėdyne.
 1.2.2. Ant kraštinės sėdynės sėdintis keleivis
 Manekeno ir vairuotojo vietoje sėdinčio manekeno simetrijos plokštumos turi būti vienodu atstumu nuo išilginės vidurinės transporto priemonės plokštumos. Jeigu sėdimoji vieta nustatoma atsižvelgiant į sėdynės formą, tokia sėdynė laikoma atskira sėdyne.
 1.3. Priekinė daugiavietė neišardoma keleiviams skirta sėdynė (neįskaitant vairuotojo sėdynės)
 Manekenų simetrijos plokštumos turi sutapti su gamintojo nurodytomis sėdimųjų vietų vidurinėmis plokštumomis.
 2. HIII MANEKENO, ATITINKANČIO 50 PROCENTILIŲ VYRO MATMENIS, ĮRENGIMAS VAIRUOTOJO SĖDYNĖJE
 2.1. Galva
 Skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo galvoje skydelis turi būti horizontalus; leidžiamasis nuokrypis turi būti ne didesnis kaip 2,5°. Siekiant išlyginti bandymo manekeno galvą transporto priemonėse su sėdynėmis vertikaliais nereguliuojamais atlošais, taikoma toliau nurodyta metodika. Kad būtų išlygintas skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo manekeno galvoje skydelis, pagal 2.4.3.1 punkte nurodytas ribas pirmiausia nustatoma H taško padėtis. Jeigu matavimo įrangos skydelis manekeno galvoje neišsilygina, tada pagal 2.4.3.2 punkte nurodytas ribas nustatomas bandymo manekeno dubens kampas. Jeigu skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo manekeno galvoje skydelis vis tiek neišsilygina, tada bandymo manekeno kaklo laikiklis pareguliuojamas bent tiek, kad būtų užtikrinta, jog skydelis būtų horizontalus; leidžiamasis nuokrypis turi būti ne didesnis kaip 2,5°.
 2.2. Rankos
 2.2.1.
 Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno žastai turi būti prie liemens, o centrinės jų linijos turi kuo labiau sutapti su vertikalia plokštuma.
 2.3. Plaštakos
 2.3.1.
 Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno delnai horizontalios vairaračio centrinės linijos aukštyje turi liesti išorinę vairaračio dalį. Manekeno nykščiai nestipriai priklijuojami juosta prie vairaračio taip, kad plaštaką stumtelėjus į viršų ne mažesne kaip 9 N ir ne didesne kaip 22 N jėga, juosta užklijuota ranka nuslystų nuo vairaračio.
 2.4. Liemuo
 2.4.1. Jeigu transporto priemonėse įrengtos daugiavietės neišardomos sėdynės, ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno liemens viršutinės dalys turi būti priglaustos prie sėdynių atlošų. Vidurinė sagitalinė ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno plokštuma turi būti vertikali ir lygiagreti su išilgine centrine transporto priemonės linija ir eiti per vairaračio centrą.
 2.4.2. Jeigu transporto priemonėse įrengtos vienvietės sėdynės, ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno liemens viršutinės dalys turi būti priglaustos prie sėdynių atlošų. Vidurinė sagitalinė ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno plokštuma turi būti vertikali ir sutapti su išilgine centrine atskiros sėdynės linija.
 2.4.3. Apatinė liemens dalis
 2.4.3.1. H taškas
 Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno H taškas vertikalia ir horizontalia kryptimis turi būti ne daugiau kaip 13 mm atstumu nutolęs nuo taško, esančio 6 mm žemiau nei H taškas, kurio vieta nustatyta 6 priede aprašyta tvarka, išskyrus tai, kad nustatytas H taško įrenginio blauzdų ir šlaunų segmentų ilgis atitinkamai turi būti 414 ir 401 mm, o ne 417 ir 432 mm.
 2.4.3.2. Dubens kampas
 Kaip nustatyta dubens kampo matuoklio (GM), kuris įkišamas į manekeno H taško matavimo angą, brėžinyje 78051–532, nurodytame 572 dalyje, kampas, matuojant nuo horizontalės ant 76,2 mm (3 colių) plokščio matuoklio paviršiaus, turi būti 22,5 ± 2,5°.
 2.5. Kojos
 Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio bandymo manekeno šlaunys į sėdynės sėdimąją dalį turi remtis tiek, kiek galima atsižvelgiant į pėdų nustatymą. Pradinis atstumas tarp išorinių kelio apkabos jungių paviršių turi būti 270 ± 10 mm. Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno kairė koja, jei įmanoma, turi būti vertikalioje išilginėje plokštumoje. Ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno dešinė koja, jei įmanoma, turi būti vertikalioje plokštumoje. Leidžiama galutinai sureguliuoti manekeno pėdas pagal 2.6 punktą, siekiant atsižvelgti į įvairias keleivių salono konfigūracijas.
 2.6. Pėdos
 2.6.1.
 Dešinioji ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno pėda turi būti atremta į nenuspaustą akceleratoriaus pedalą taip, kad galinis kulno taškas būtų ant grindų pedalo plokštumoje. Jeigu pėdos ant akceleratoriaus pedalo uždėti negalima, ji dedama statmenai blauzdikauliui ir kuo toliau į priekį centrinės pedalo linijos kryptimi, kad galinis kulno taškas remtųsi į grindis. Kairės kojos kulnas dedamas kuo toliau ir lieka ant kėbulo grindų. Kairė koja turi būti kuo labiau prispausta prie nuožulnios plokštės vairuotojo kojoms. Išilginė centrinė kairiosios pėdos linija turi eiti kuo lygiagrečiau su išilgine centrine transporto priemonės linija. Jeigu transporto priemonėje įrengta pakoja, gamintojo prašymu turi būti įmanoma kairę koją padėti ant pakojos. Tokiu atveju kairės kojos padėtis nustatoma pagal pakoją.
 2.7. Įrengti matuokliai susidūrimo momentu neturi daryti jokios įtakos manekeno judėjimui.
 2.8. Manekeno ir matuoklių sistemų temperatūra prieš bandymą stabilizuojama ir vėliau palaikoma 19–22,2 °C intervalo ribose.
 2.9. HIII 50 procentilių manekeno apranga
 2.9.1.
 Manekenas su įrengtais matuokliais aprengiamas jo pavidalą atitinkančiais medvilniniais prigludusiais drabužiais trumpomis rankovėmis ir apmaunami blauzdų vidurį siekiančiomis kelnėmis, kaip nustatyta FMVSS 208, 78051–292 ir 293 ar lygiaverčiuose brėžiniuose.
 2.9.2.
 Bandymo manekeno pėdos apaunamos 11XW dydžio batais, atitinkančiais Jungtinių Amerikos Valstijų kariniame standarte MIL S 13192 (P peržiūra) nustatytus dydžio, pado ir kulno storio reikalavimus; batų masė 0,57 ± 0,1 kg.
 3. HYBRID III 5 PROCENTILIŲ MOTERS MANEKENO ĮRENGIMAS KELEIVIO SĖDYNĖJE
 H taško išilginiai ir vertikalieji matmenys yra nustatyti kaip X50thM, Z50thM), o H proc. taško išilginiai ir vertikalieji matmenys yra nustatyti kaip (X5thF, Z5thF). XSCL nustatytas kaip horizontalus atstumas nuo H taško iki tolimiausio priekinio sėdynės sėdimosios dalies taško (žr. 1 pav.). H 5 % taškui apskaičiuoti naudokite šią formulę: Pažymėtina, kad X5thF visada turi būti nutolęs į priekį daugiau nei X50thM.
 X5thF = X50thM + (93 mm – 0,323 × XSCL)
 Z5thF = Z50thM
 1 pav.
 3.1. Galva
 Skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo galvoje skydelis turi būti horizontalus; leidžiamasis nuokrypis turi būti ne didesnis kaip 2,5°. Siekiant išlyginti bandymo manekeno galvą transporto priemonėse su sėdynėmis vertikaliais nereguliuojamais atlošais, taikoma toliau nurodyta metodika. Kad būtų išlygintas skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo manekeno galvoje skydelis, pagal 3.4.3.1 punkte nurodytas ribas pirmiausia nustatoma H 5 % taško padėtis. Jeigu matavimo įrangos skydelis manekeno galvoje neišsilygina, tada pagal 3.4.3.2 punkte nurodytas ribas nustatomas bandymo manekeno dubens kampas. Jeigu skersinis matavimo įrangos pritvirtinimo manekeno galvoje skydelis vis tiek neišsilygina, tada bandymo manekeno kaklo laikiklis pareguliuojamas bent tiek, kad būtų užtikrinta, jog skydelis būtų horizontalus; leidžiamasis nuokrypis turi būti ne didesnis kaip 2,5°.
 3.2. Rankos
 3.2.1.
 Ant keleivio sėdynės sėdinčio manekeno žastai turi liesti sėdynės atlošą ir liemens šonus.
 3.3. Plaštakos
 3.3.1.
 Ant keleivio sėdynės sėdinčio bandymo manekeno delnai turi liesti išorinę šlaunų pusę. Mažasis pirštas turi liesti sėdimąją sėdynės dalį.
 3.4. Liemuo
 3.4.1. Jeigu transporto priemonėse įrengtos daugiavietės neišardomos sėdynės, ant keleivio sėdynės sėdinčio bandymo manekeno liemens viršutinės dalys turi būti priglaustos prie sėdynių atlošų. Vidurinė sagitalinė ant keleivio sėdynės sėdinčio manekeno plokštuma turi būti vertikali ir lygiagreti su centrine išilgine transporto priemonės linija, o nuo išilginės centrinės transporto priemonės linijos būti tokiu pačiu atstumu kaip ir vidurinė sagitalinė ant vairuotojo sėdynės sėdinčio manekeno plokštuma.
 3.4.2. Jeigu transporto priemonėse įrengtos vienvietės sėdynės, ant keleivio sėdynės sėdinčio bandymo manekeno liemens viršutinės dalys turi būti priglaustos prie sėdynių atlošų. Vidurinė sagitalinė ant keleivio sėdynės sėdinčio manekeno plokštuma turi būti vertikali ir sutapti su išilgine centrine atskiros sėdynės linija.
 3.4.3. Apatinė liemens dalis
 3.4.3.1. H 5 % taškas
 Ant keleivio sėdynės sėdinčio bandymo manekeno H 5 % taškas horizontalia kryptimi turi būti ne daugiau kaip 13 mm atstumu nutolęs nuo H 5 % taško, kurio vieta nustatyta 6 priede ir 3 dalyje aprašyta tvarka.
 3.4.3.2. Dubens kampas
 Kaip nustatyta dubens kampo matuoklio (GM), kuris įkišamas į manekeno H taško matavimo angą, brėžinyje 78051–532, nurodytame 572 dalyje, kampas, matuojant nuo horizontalės ant 76,2 mm (3 colių) plokščio matuoklio paviršiaus, turi būti 20 ± 2,5°.
 3.5. Kojos
 Ant keleivio sėdynės sėdinčio bandymo manekeno šlaunys į sėdynės sėdimąją dalį turi remtis tiek, kiek galima atsižvelgiant į pėdų nustatymą. Pradinis atstumas tarp išorinių kelio apkabos jungių paviršių turi būti 229 ± 5 mm, kaip parodyta 2 paveiksle. Ant keleivio sėdynės sėdinčio manekeno abi kojos, jei įmanoma, turi būti vertikalioje išilginėje plokštumoje. Leidžiama galutinai sureguliuoti manekeno pėdas pagal 3.6 punktą, siekiant atsižvelgti į įvairias keleivių salono konfigūracijas.
 2 pav.
 HYBRID III 5 procentilių moters manekeno pradinė kelio padėtis
 3.6. Pėdos
 3.6.1.
 Kojos padedamos kuo toliau nuo sėdynės sėdimosios dalies priekinio krašto, o šlaunys turi liestis su sėdynės sėdimąja dalimi, kaip parodyta a paveiksle. Kaip parodyta b paveiksle, abi kojos nuleidžiamos tiek, kad pėdos liestų grindis ir pėda su blauzdikauliu vienas kito atžvilgiu sudarytų statų kampą, o šlaunies pokrypio kampas būtų pastovus. Kai abu kulnai liečiasi su grindimis, pėda pasukama taip, kad kojos pirštai kuo labiau susiliestų su grindimis, kaip parodyta c paveiksle.
 Jeigu neįmanoma abiejų pėdų atremti į grindis, pėda nuleidžiama tiek, kad blauzda susiliestų su priekiniu sėdynės sėdimosios vietos kraštu arba pėdos galinė dalis susiliestų su transporto priemonės vidumi. Pėdos padėtis turi būti kuo labiau lygiagreti su grindimis, kaip parodyta d paveiksle.
 Jeigu kliudo transporto priemonės kėbulo iškyšos, pėda minimaliai pasukama aplink blauzdikaulį. Jeigu kliūtis nedingo, šlaunikaulis pasukamas taip, kad kliūties nebeliktų arba ji būtų kuo mažesnė. Pėda judinama į vidų arba į išorę, kol kelius skiriantis atstumas taps pastovus.
 a pav.
 b pav.
 c pav.
 d pav.
 3.7. Įrengti matuokliai susidūrimo momentu neturi daryti jokios įtakos manekeno judėjimui.
 3.8. Manekenų ir matuoklių sistemų temperatūra prieš bandymą stabilizuojama ir vėliau palaikoma 19–22,2 °C intervalo ribose.
 3.9. HIII 5 procentilių manekeno apranga
 3.9.1.
 Manekenas su įrengtais matuokliais aprengiamas jo pavidalą atitinkančiais medvilniniais prigludusiais drabužiais trumpomis rankovėmis ir apmaunami blauzdų vidurį siekiančiomis kelnėmis, kaip nustatyta FMVSS 208, 78051–292 ir 293 ar lygiaverčiuose brėžiniuose.
 3.9.2.
 Visos bandymo manekenų pėdos apaunamos 7,5 W mažo dydžio moteriškais batais, atitinkančiais Jungtinių Amerikos Valstijų kariniame standarte MIL-S-21711E (P peržiūra) nustatytus dydžio, pado ir kulno storio reikalavimus; batų masė 0,41 ± 0,09 kg.
 4. APSAUGOS SISTEMOS SUREGULIAVIMAS
 Manekeno striukė turėtų būti būtent ten, kur sutampa žemesniojo kaklo laikiklio varžto anga ir manekeno striukės darbinė anga. Bandomasis manekenas, pasodintas nustatytoje sėdimojoje vietoje pagal atitinkamus 2.1–2.6 ir 3.1–3.6 punktų reikalavimus, apjuosiamas saugos diržu, o užraktas užsegamas. Juosmens diržas manekeną turi glaudžiai apjuosti. Viršutinę liemens dalį juosiantis diržas patraukiamas iš diržo įtraukimo įtaiso ir paleidžiamas, kad tas įtraukimo įtaisas diržą vėl įtrauktų. Šis veiksmas pakartojamas keturis kartus. Pečių diržas turi būti nuo pečių nenuimamoje ir su kaklu nesusiliečiančioje srityje. Saugos diržas uždedamas taip: HYBRID III 50 procentilių vyro manekeno atveju taip, kad neuždengtų visos išorinės manekeno striukės angos. HYBRID III 5 procentilių moters manekeno atveju saugos diržas turi būti tarp krūtų. Juosmens diržo dalis veikiama 9–18 N tempimo apkrova. Jeigu saugos diržų sistema yra su įtempimą mažinančiu įtaisu, viršutinė diržo dalis ištraukiama tiek, kiek rekomenduoja gamintojas įprasto naudojimo tikslais transporto priemonės naudotojo vadove. Jeigu saugos diržų sistemoje nėra įtempimą mažinančio įtaiso, diržo įtraukimo įtaisui leidžiama įtraukti perteklinę pečių diržo dalį. Kai saugos diržas ir saugos diržų tvirtinimo įtaisai yra įrengti taip, kad diržo padėtis neatitinka pirmiau nustatytų reikalavimų, saugos diržą galima sureguliuoti rankomis ir pritvirtinti juosta.
 6 PRIEDAS
 MOTORINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ SĖDĖJIMO PADĖČIŲ TAŠKO H IR TIKROJO LIEMENS POLINKIO KAMPO NUSTATYMO TVARKA (1)
 (1) Tvarka išdėstyta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 1 priede (dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 1 PRIEDĖLIS
 Erdvinio taško H įrenginio aprašas (3–D H įrenginys) (1)
 (1) Tvarka išdėstyta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 1 priede (dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 2 PRIEDĖLIS
 Trimatė atskaitos sistema (1)
 (1) Tvarka išdėstyta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 1 priede (dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 3 PRIEDĖLIS
 Sėdimųjų vietų atskaitos duomenys (1)
 (1) Tvarka išdėstyta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 1 priede (dokumentas ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp2ss9gen/wp29resolutions.html
 7 PRIEDAS
 BANDYMO SU VEŽIMĖLIU PROCEDŪRA
 1. BANDYMO ĮRANGA IR PROCEDŪRA
 1.1. Vežimėlis
 Vežimėlis sukonstruojamas taip, kad atlikus bandymą nebūtų liekamosios deformacijos. Jis nukreipiamas taip, kad susidūrimo metu nuokrypis vertikalioje plokštumoje būtų ne didesnis kaip 5°, o horizontalioje – ne didesnis kaip 2°.
 1.2. Konstrukcijos būklė
 1.2.1. Bendrosios nuostatos
 Bandomoji konstrukcija turi atitikti tam tikrų serijinės gamybos būdu pagamintų transporto priemonių reikalavimus. Kai kurios detalės gali būti pakeistos arba pašalintos, tačiau detalių pakeitimas ar pašalinimas neturi daryti poveikio bandymo rezultatams.
 1.2.2. Sureguliavimas
 Konstrukcija sureguliuojama pagal šios taisyklės 3 priedo 1.4.3 punkto reikalavimus, atsižvelgiant į 1.2.1 punkto nuostatas.
 1.3. Konstrukcijos pritvirtinimas
 1.3.1.
 Konstrukcija turi būti pritvirtinta prie vežimėlio taip, kad bandymo metu nepasislinktų.
 1.3.2.
 Priemonės, kuriomis konstrukcija tvirtinama prie vežimėlio, neturi sustiprinti sėdynės tvirtinimo įtaisų ir keleivio apsaugos įtaisų arba konstrukcija neturi dėl to neįprastai deformuotis.
 1.3.3.
 Rekomenduojama naudoti tvirtinimo įtaisą, leidžiantį konstrukciją atremti į atramas, padėtas maždaug ties ratų ašimi, arba, jei įmanoma, pakabos sistemos tvirtinimo įtaisais pritvirtinti prie vežimėlio.
 1.3.4.
 Kampas tarp išilginės transporto priemonės ašies ir vežimėlio važiavimo krypties turi būti 0° ± 2°.
 1.4. Manekenai
 Manekenai ir jų padėtis turi atitikti 3 priedo 2 dalyje pateiktas specifikacijas.
 1.5. Matavimo aparatūra
 1.5.1. Konstrukcijos lėtėjimas
 Vadovaujantis 8 priedo reikalavimais (CFC indeksas 180), per susidūrimą konstrukcijos lėtėjimo pagreitį matuojantys keitikliai turi būti lygiagretūs su išilgine vežimėlio ašimi.
 1.5.2. Manekenų matavimai
 Visi išvardytiems kriterijams patikrinti būtini matavimai nustatyti 3 priedo 5 dalyje.
 1.6. Konstrukcijos lėtėjimo kreivė
 Konstrukcijos lėtėjimo kreivė per susidūrimą turi būti tokia, kad taikant integralą gauta greičio pokyčio, atsižvelgiant į laiką, kreivė jokiame taške nesiskirtų daugiau kaip ± 1 m/s nuo šio priedo priedėlyje nustatytos atitinkamos transporto priemonės standartinės greičio pokyčio, atsižvelgiant į laiką, kreivės. Standartinės kreivės poslinkį, atsižvelgiant į laiko ašį, galima naudoti siekiant apskaičiuoti konstrukcijos greitį koridoriuje.
 1.7. Standartinė atitinkamos transporto priemonės kreivė ΔV = f(t)
 Ši standartinė kreivė gaunama integruojant atitinkamos transporto priemonės lėtėjimo pagreičio kreivę, nubrėžtą per priekinį susidūrimą su kliūtimi, kaip nustatyta šios taisyklės 3 priedo 6 dalyje.
 1.8. Lygiavertis metodas
 Galima atlikti bandymą taikant ne vežimėlio lėtėjimo, o kitą metodą, jei jis atitinka 1.6 punkte nustatytas greičio kitimo intervalo sąlygas.
 PRIEDĖLIS
 Ekvivalentiškumo kreivė. Leidžiamojo nuokrypio diapazonas ΔV = f(t)
 8 PRIEDAS
 ATLIEKANT MATAVIMO BANDYMUS TAIKOMA MATAVIMO METODIKA. PRIETAISAI
 1. TERMINŲ APIBRĖŽTYS
 1.1. Duomenų perdavimo kanalas
 Duomenų perdavimo kanalas – visi prietaisai, pvz., keitikliai (arba sudėtiniai keitikliai, kurių išvesties duomenys suderinami specialiu būdu) ir dažnių arba amplitudžių spektrus galinčios pakeisti analizės metodikos.
 1.2. Keitiklis
 Pirmasis duomenų perdavimo kanalo įtaisas matuotinam fiziniam dydžiui paversti į antrinį dydį (pvz., elektros įtampą), kurį gali apdoroti kiti duomenų perdavimo kanalo komponentai.
 1.3. Kanalo amplitudės klasė: BPIVC
 Duomenų perdavimo kanalo, atitinkančio tam tikras šiame priede nurodytas amplitudines charakteristikas, žymuo. CAC skaitmeninė vertė atitinka viršutinę matavimo diapazono ribą.
 1.4. Būdingieji dažniai FH, FL, FN
 Šie dažniai apibūdinti šio priedo 1 paveiksle.
 1.5. Kanalų dažnio klasė: CFC
 Kanalo dažnio klasė žymima skaičiumi, nurodančiu, kad kanalo dažninė charakteristika atitinka šio priedo 1 paveiksle nustatytas ribas. Šis skaičius ir dažnis FH (Hz) yra vienodos skaitmeninės vertės.
 1.6. Jautrio koeficientas
 Geriausią kalibravimo verčių, nustatytų mažiausiųjų kvadratų metodu atsižvelgiant į kanalo amplitudės klasę, atitiktį rodantis tiesios linijos nuolydis.
 1.7. Duomenų perdavimo kanalo kalibravimo koeficientas
 Vidutinė jautrio koeficientų, įvertintų atsižvelgiant į logaritminėje skalėje tolygiai pasiskirsčiusius dažnius, vertė tarp
 1.8. Tiesiškumo paklaida
 Kalibravimo vertės ir 1.6 punkte apibrėžtos atitinkamos tiesios linijos vertės greta viršutinės kanalo amplitudės klasės ribos didžiausio skirtumo santykis (procentais).
 1.9. Kryžminis jautris
 Išvesties ir įvesties signalų santykis, kai keitiklis sužadinamas statmenai matavimo krypčiai. Kryžminis jautris – išilgai matavimo ašies išmatuoto jautrio procentinė dalis.
 1.10. Fazės vėlinimo laikas
 Duomenų perdavimo kanalo fazės vėlinimo laikas yra lygus sinusinio signalo fazės vėlinimui (radianais), padalytam iš to signalo kampinio dažnio (radianais per s).
 1.11. Aplinkos poveikis
 Duomenų perdavimo kanalą tam tikru momentu veikiančių išorinių sąlygų ir aplinkybių visuma.
 2. EKSPLOATACINIŲ SAVYBIŲ REIKALAVIMAI
 2.1. Tiesiškumo paklaida
 Absoliučioji duomenų perdavimo kanalo, taikant bet kokią jų perdavimo dažnio klasę, tiesiškumo paklaidos vertė visame matavimų diapazone turi būti lygi 2,5 % to kanalo amplitudės klasės vertės arba mažesnė.
 2.2. Amplitudės ir dažnio santykis
 Duomenų perdavimo kanalo dažninė charakteristika turi būti šio priedo 1 paveiksle nurodytomis ribinėmis kreivėmis apibrėžtoje srityje. Nulinė dB linija nustatoma pagal kalibravimo koeficientą.
 2.3. Fazės vėlinimo laikas
 Fazės vėlinimo laikas tarp duomenų perdavimo kanalo įėjimo ir išėjimo signalų turi būti nustatytas ir tarp 0,03 FH bei FH neturi skirtis daugiau kaip 0,1 FH sekundės.
 2.4. Laikas
 2.4.1. Laiko ašis
 Užregistruota laiko ašis turi būti bent 1/100 s (1 % tikslumu).
 2.4.2. Santykinis vėlinimas
 Santykinis vėlinimas tarp dviejų ar daugiau duomenų perdavimo kanalų, neatsižvelgiant į jų dažnio klasę, signalų neturi būti didesnis kaip 1 ms, išskyrus vėlinimą dėl fazės poslinkio.
 Dviejų ar daugiau duomenų perdavimo kanalų, kurių signalai sujungiami, dažnio klasė turi būti vienoda ir jų santykinis vėlinimas neturi būti didesnis kaip 1/10 FH sekundės.
 Šis reikalavimas taikomas ne tik analoginiams signalams, bet ir sinchronizavimo impulsams bei skaitmeniniams signalams.
 2.5. Kryžminis keitiklio jautris
 Kryžminis keitiklio jautris bet kuria kryptimi turi būti mažesnis kaip 5 %
 2.6. Kalibravimas
 2.6.1. Bendrosios nuostatos
 Duomenų perdavimo kanalas turi būti bent kartą per metus kalibruojamas pripažintus standartus atitinkančiu etaloniniu prietaisu. Taikant palyginimo su etaloniniu prietaisu metodus, neturi atsirasti didesnė kaip 1 % duomenų perdavimo kanalo amplitudės klasės (CAC) paklaida. Etaloninę įrangą galima naudoti tik tame dažnių diapazone, kuriam ji sukalibruota. Duomenų perdavimo kanalų posistemius galima vertinti atskirai, o nustatytus rezultatus įtraukti, kai nustatomas viso duomenų perdavimo kanalo tikslumas. Tai galima daryti, pvz., taikant žinomos amplitudės elektros signalą, kuris imituoja keitiklio išėjimo signalą ir kuriuo galima tikrinti duomenų perdavimo kanalo stiprinimo koeficientą, išskyrus keitiklį.
 2.6.2. Etaloninio kalibravimo prietaiso tikslumas
 Etaloninio prietaiso tikslumą turi sertifikuoti arba patvirtinti valstybinė metrologijos tarnyba.
 2.6.2.1. Statinis kalibravimas
 2.6.2.1.1. Greitėjimas
 Duomenų perdavimo kanalo amplitudės klasės paklaidos turi būti mažesnės kaip ± 1,5 %
 2.6.2.1.2. Jėgos
 Duomenų perdavimo kanalo amplitudės klasės paklaida turi būti mažesnė kaip ± 1 %
 2.6.2.1.3. Poslinkiai
 Duomenų perdavimo kanalo amplitudės klasės paklaida turi būti mažesnė kaip ± 1 %
 2.6.2.2. Dinaminis kalibravimas
 2.6.2.2.1. Greitėjimas
 Etaloninio pagreičio paklaida, išreikšta kaip procentinis duomenų perdavimo kanalo amplitudės klasės dydis, turi būti mažesnė kaip ± 1,5 %, jeigu dažnis mažesnis kaip 400 Hz, mažesnė kaip ± 2 %, jeigu dažnis 400–900 Hz, ir mažesnė kaip ± 2,5 %, jeigu dažnis didesnis kaip 900 Hz.
 2.6.2.3. Laikas
 Santykinė atskaitos laiko paklaida turi būti mažesnė kaip 10–5.
 2.6.3. Jautrio koeficientas ir tiesiškumo paklaida
 Jautrio koeficientas ir tiesiškumo paklaida nustatomi matuojant duomenų perdavimo kanalo išėjimo signalą, atsižvelgiant į skirtingas žinomas įėjimo signalo vertes. Duomenų perdavimo kanalo kalibravimas turi apimti visą amplitudės klasės diapazoną.
 Jeigu duomenų perdavimo kanalai yra dvikrypčiai, naudojamos teigiamos ir neigiamos vertės.
 Jeigu kalibravimo prietaisas negali pateikti būtinų įvesties duomenų dėl ypatingai aukštų matuotinų dydžių verčių, kalibruojama atsižvelgiant į kalibravimo standartuose nustatytas ribas, o tos ribos nurodomos bandymo ataskaitoje.
 Kalibruojant visą duomenų perdavimo kanalą, taikomas dažnis arba dažnių spektras, kurio reikšminė vertė yra tarp
 2.6.4. Dažninės charakteristikos kalibravimas
 Fazės ir amplitudės reakcijos kreivės dažninės charakteristikos nustatomos matuojant duomenų perdavimo kanalo išėjimo signalų fazę ir amplitudę, atsižvelgiant į žinomą įėjimo signalą, kurio skirtingos vertės gali įvairuoti nuo FL iki 10 kartų nei duomenų perdavimo kanalo dažnio klasė didesnių verčių arba 3 000 Hz, nelygu, kuris dydis yra mažesnis.
 2.7. Poveikis aplinkai
 Siekiant nustatyti bet kokią aplinkos įtaką, atliekama nuolatinė patikra (pvz., elektrinių ar magnetinių srautų, signalo sklidimo laidu greičio ir kt.). Tai galima atlikti, pavyzdžiui, registruojant atsarginių kanalų, kuriuose įrengti manekenų keitikliai, išėjimo signalus. Jeigu užregistruojami stiprūs išėjimo signalai, imamasi taisomųjų veiksmų, pavyzdžiui, pakeičiami laidai.
 2.8. Duomenų perdavimo kanalo pasirinkimas ir žymėjimas
 Duomenų perdavimo kanalą apibūdina jo amplitudės klasė (CAC) ir dažnio klasė (CFC).
 CAC indeksas turi būti 1, 2 arba 5, pakeltas dešimtuoju laipsniu.
 3. KEITIKLIŲ MONTAVIMAS
 Keitikliai turi būti patikimai pritvirtinti, kad jų registruojamiems rodmenims vibracija darytų kuo mažesnę įtaką. Kiekviena keitiklio pritvirtinimo priemonė, kurios mažiausias rezonanso dažnis mažiausiai 5 kartus viršija tiriamo duomenų perdavimo kanalo dažnį FH, laikoma tinkama. Pagreičio keitikliai visų pirma turėtų būti tvirtinami taip, kad pradinis kampas tarp tikrosios matavimo ašies ir atitinkamos atskaitos ašies sistemos būtų ne didesnis kaip 5o, išskyrus tada, kai taikant analitinius arba eksperimentinius metodus įvertinamas tvirtinimo poveikis registruojamiems duomenims. Jeigu tam tikrame taške turi būti matuojami daugiaašiai pagreičiai, kiekvieno pagreičio keitiklio ašis turėtų būti 10 mm atstumu nuo to taško, o seisminės masės centras – 30 mm atstumu.
 4. DUOMENŲ TVARKYMAS
 4.1. Filtravimas
 Registruojant arba tvarkant duomenis galima filtruoti, atsižvelgiant į duomenų perdavimo kanalo dažnių klasę. Tačiau prieš pradedant registruoti duomenis aukštesniu lygiu nei CFC, turėtų būti atliktas analoginis filtravimas, siekiant, kad būtų panaudota bent 50 % rašytuvo dinaminio diapazono ir kad būtų sumažintas pavojus, jog aukšti dažniai prisotins rašytuvą arba jog skaitmeninant galėtų atsirasti klaida dėl spektrų sanklotos.
 4.2. Skaitmeninimas
 4.2.1. Diskretizavimo dažnis
 Diskretizavimo dažnis turėtų būti lygus bent 8 FH.
 4.2.2. Amplitudės skyra
 Skaitmeninių žodžių dydis turėtų būti mažiausiai 7 bitai ir lyginumo bitas.
 5. REZULTATŲ PATEIKIMAS
 Rezultatai turėtų būti pateikti A4 formato lape (ISO/R 216). Rezultatai turėtų būti pateikiami diagramose su ašimis, pažymėtomis matavimo vienetais, atitinkančiais tinkamus pasirinkto vieneto kartotinius (pvz., 1, 2, 5, 10 ir 20 mm). Turi būti vartojami SI vienetai, išskyrus transporto priemonės greitį, kuris gali būti išreikštas km/h, ir susidūrimo sukeltą pagreitį, kurį galima išreikšti g, kai g = 9,8 m/s2.
 Paveikslas
 Dažninės charakteristikos kreivė
 9 PRIEDAS
 Transporto priemonių, naudojančių aukštosios įtampos įrenginių ar įpylus elektrolitų generuojamą elektros energiją, keleivių apsaugos bandymų procedūros
 Šiame priede aprašomos bandymų procedūros, kurių tikslas – įrodyti atitiktį elektros saugos reikalavimams, nustatytiems šios taisyklės 5.2.8 punkte. Pvz., matavimai megaometru arba osciloskopu yra tinkama alternatyva toliau aprašomai izoliacijos varžos matavimo procedūrai. Šiuo atveju gali tekti išjungti transporto priemonėje sumontuotą izoliacijos varžos kontrolės sistemą.
 Prieš atliekant transporto priemonės susidūrimo bandymą, išmatuojama ir užregistruojama aukštosios įtampos šynos įtampa (Vb) (žr. 1 pav.), siekiant patvirtinti, kad ji neviršija transporto priemonės gamintojo nurodytos darbinės transporto priemonės įtampos.
 1. BANDYMO SĄRANKA IR ĮRANGA
 Jeigu naudojamas aukštosios įtampos atjungimo įtaisas, matavimai atliekami iš abiejų įtaiso pusių, įjungiant atjungimo įtaisą.
 Tačiau jei aukštosios įtampos atjungiklis yra integruotas į ĮEKS arba energijos keitimo sistemą ir ĮEKS aukštosios įtampos šynos arba energijos keitimo sistemos apsaugos lygis susidūrimo metu yra IPXXB, matavimus galima atlikti tik nuo atjungimo įtaiso įsijungimo momento iki elektros apkrovų.
 Šiam bandymui naudojamu voltmetru matuojamos nuolatinės srovės vertės, o jo vidinė varža turi būti ne mažesnė kaip 10 ΜΩ.
 2. KAI MATUOJAMA ĮTAMPA, GALI BŪTI TAIKOMI TOLIAU PATEIKTI NURODYMAI.
 Po susidūrimo bandymo nustatomos aukštosios įtampos šynos įtampos vertės (Vb, V1, V2) (žr. 1 pav.).
 Įtampos matavimai atliekami nuo susidūrimo praėjus ne mažiau kaip 5 sekundėms ir ne daugiau kaip 60 sekundžių.
 Ši procedūra netaikoma, jeigu atliekant bandymą elektros energija elektrinei transmisijai nėra tiekiama.
 1 pav.
 Vb, V1, V2 matavimas
 3. NEDIDELIŲ ELEKTROS ENERGIJOS SĄNAUDŲ VERTINIMO PROCEDŪRA
 Prieš susidūrimą S1 jungiklis ir žinomos iškrovos rezistorius Re sujungiami lygiagrečiai su atitinkamu kondensatoriumi (žr. 2 pav.).
 Nuo susidūrimo praėjus ne mažiau kaip 5 sekundėms ir ne daugiau kaip 60 sekundžių, S1 jungiklis išjungiamas, tada išmatuojamos ir užregistruojamos Vb įtampos ir Ie srovės vertės. Vb įtampos ir srovės Ie sandaugos rezultatas integruojamas laike nuo jungiklio S1 išjungimo momento (tc) iki tos akimirkos, kai įtampos Vb vertė nukrinta žemiau aukštosios įtampos ribos esant 60 V nuolatinei įtampai (th). Gautas integralas lygus bendroms energijos (TE) sąnaudoms džauliais.
 a)
 Kai Vb vertė matuojama tuomet, kai nuo susidūrimo yra praėję 5–60 sekundžių, o X kondensatorių (Cx) talpą yra nurodęs gamintojas, bendros energijos sąnaudos (TE) apskaičiuojamos pagal šią formulę:
 b)
 TE = 0,5 × Cx × (Vb
 2 – 3 600)
 Kai V1 ir V2 vertės (žr. 1 pav.) matuojamos tuomet, kai nuo susidūrimo yra praėję 5–60 sekundžių, o Y kondensatorių (Cy1, Cy2) talpą yra nurodęs gamintojas, bendros energijos sąnaudos (TEy1, TEy2) apskaičiuojamos pagal šias formules:
 c)
 TEy1 = 0,5 × Cy1 × (V1
 2 – 3 600)
 TEy2 = 0,5 × Cy2 × (V2
 2 – 3 600)
 Ši procedūra netaikoma, jeigu atliekant bandymą elektros energija elektrinei transmisijai nėra tiekiama.
 2 pav.
 Pvz., X kondensatoriuose sukauptos aukštosios įtampos šynos energijos matavimas
 4. FIZINĖ APSAUGA
 Po transporto priemonės susidūrimo bandymo nenaudojant įrankių nuimamos, išrenkamos arba pašalinamos visos sudedamosios dalys prie aukštosios įtampos įrenginių. Visos likusios dalys laikomos fizinės apsaugos dalimi.
 Elektros saugos vertinimo tikslais 1 priedėlio 1 paveiksle aprašytas sudurtinis bandomasis pirštas įkišamas į bet kokias fizinės apsaugos daliai priskiriamų dalių ertmes ar plyšius, taikant 10 N ± 10 % bandymo jėgą. Jeigu sudurtinis bandomasis pirštas įkišamas iš dalies ar visiškai į fizinės apsaugos daliai priskiriamas dalis, jis turi būti judinamas taip, kaip toliau aprašoma.
 Iš pradžių bandomasis pirštas ištiesinamas, tada abi jo sąnaros palaipsniui vis smarkiau pasukiojamos tarpusavio ašių atžvilgiu ne didesniu kaip 90 laipsnių kampu visomis įmanomomis kryptimis.
 Vidinės elektros apsaugos pertvaros laikomos gaubto dalimi.
 Jeigu taikoma, tarp sudurtinio bandomojo piršto ir įtampingųjų dalių elektros apsaugos pertvaros arba gaubto viduje esantis žemos įtampos maitinimo šaltinis (ne mažiau kaip 40 V ir ne daugiau kaip 50 V įtampos) turėtų būti nuosekliai sujungtas su tinkama lempute.
 4.1. Atitikties sąlygos
 Atitiktis šios taisyklės 5.2.8.1.3 punkto reikalavimams laikoma įvykdyta, jeigu priedėlio paveiksle aprašytas sudurtinis bandomasis pirštas nesiliečia su įtampingosiomis dalimis.
 Prireikus galima naudoti veidrodį arba fibroskopą, siekiant patikrinti, ar sudurtinis bandomasis pirštas nesiliečia su aukštosios įtampos šyna.
 Jeigu atitiktis šiam reikalavimui patvirtinama panaudojus signalinę grandinę tarp sudurtinio bandomojo piršto ir įtampingųjų dalių, lemputė neturi užsidegti.
 5. IZOLIACIJOS VARŽA
 Izoliacijos varža tarp aukštosios įtampos šynos ir elektrinės važiuoklės gali būti įrodoma matuojant arba matuojant ir apskaičiuojant.
 Jeigu izoliacijos varža įrodoma matuojant, turėtų būti vadovaujamasi toliau pateikiamomis instrukcijomis.
 Išmatuojama ir užregistruojama įtampa (Vb) tarp aukštosios įtampos šynos neigiamo ir teigiamo polių (žr. 1 pav.).
 Išmatuojama ir užregistruojama įtampa (V1) tarp aukštosios įtampos šynos neigiamo poliaus ir elektrinės važiuoklės (žr. 1 pav.).
 Išmatuojama ir užregistruojama įtampa (V2) tarp aukštosios įtampos šynos neigiamo poliaus ir elektrinės važiuoklės (žr. 1 pav.).
 Jeigu V1 yra ne mažesnė už V2, tarp aukštosios įtampos šynos neigiamo poliaus ir elektrinės važiuoklės nustatoma žinoma standartinė varža (Ro). Įterpus Ro, išmatuojama įtampa (V1’) tarp aukštosios įtampos šynos neigiamo poliaus ir transporto priemonės elektrinės važiuoklės (žr. 3 pav.).
 Elektros izoliacijos varža (Ri) apskaičiuojama pagal šią formulę:
 Ri = Ro × (Vb/V1’ – Vb/V1) arba Ri = Ro × Vb × (1/V1’ – 1/V1)
 Ri rezultatas (elektros izoliacijos varža omais, Ω) padalijamas iš aukštosios įtampos šynos darbinės įtampos voltais (V).
 Ri (Ω/V) = Ri (Ω)/darbinė įtampa (V)
 3 paveikslas
 V1’ matavimas
 Jeigu V2 yra didesnė nei V1, tarp aukštosios įtampos šynos teigiamo poliaus ir elektrinės važiuoklės nustatoma žinoma standartinė varža (Ro). Įterpus Ro, išmatuojama įtampa (V2’) tarp aukštosios įtampos šynos teigiamo poliaus ir elektrinės važiuoklės (žr. 4 pav.).
 Elektros izoliacijos varža (Ri) apskaičiuojama pagal šią formulę:
 Ri = Ro × (Vb/V2’ – Vb/V2) arba Ri = Ro × Vb × (1/V2’ – 1/V2)
 Ri rezultatas (elektros izoliacijos varža omais, Ω) padalijamas iš aukštosios įtampos šynos darbinės įtampos voltais (V).
 Ri (Ω/V) = Ri (Ω)/darbinė įtampa (V)
 4 brėžinys
 V2’ matavimas
 Pastaba. Žinoma standartinė varža Ro (Ω) turėtų atitikti mažiausios reikalaujamos izoliacijos varžos (Ω/V) vertę, padaugintą iš 20 % didesnės ar mažesnės transporto priemonės darbinės įtampos (V). Ro nebūtinai turi tiksliai atitikti šią vertę, nes formulės taikomos bet kokiai Ro vertei, tačiau šios srities Ro vertė turi būti tokia, kad atliekant įtampos matavimus skiriamoji geba būtų gera.
 6. ELEKTROLITŲ NUTEKĖJIMAS
 Prireikus naudojama tinkama fizinės apsaugos dalies danga, kad po susidūrimo bandymo būtų galima patvirtinti bet kokį elektrolitų nutekėjimo iš ĮEKS atvejį.
 Visais skysčių išsiliejimo atvejais laikoma, kad nutekėjo elektrolitai, nebent gamintojas turi galimybių atskirti skirtingus išsiliejusius skysčius.
 7. ĮEKS STABILUMAS
 Atitiktis nustatoma apžiūros būdu.
 PRIEDĖLIS
 LANKSTUSIS BANDYMO PIRŠTAS (IPXXB)
 Paveikslas
 Sudurtinis bandomasis pirštas
 Medžiaga: metalas, jei nenurodyta kitaip
 Linijiniai matmenys (milimetrais)
 Leidžiamosios nuokrypos, taikomos matmenims, kuriems netaikoma speciali leidžiamoji nuokrypa:
 a)
 kampams – 0/– 10°;
 b)
 linijiniams matmenims – iki 25 mm: 0/– 0,05 mm; virš 25 mm – ± 0,2 mm.
 Abi sąnaros turi judėti toje pačioje plokštumoje ir ta pačia kryptimi 90° kampu; leidžiamasis nuokrypis yra nuo 0 iki + 10°.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.1.2015
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 26/20
 Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 23. septembra spriedumu lietā T-646/11 Ipatau/Padome 2014. gada 24. novembrī iesniedza Vadzim Ipatau
 (Lieta C-535/14 P)
 (2015/C 026/24)
 Tiesvedības valoda – franču
 Lietas dalībnieki
 Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vadzim Ipatau (pārstāvis – M. Michalauskas, advokāts)
 Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome
 Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:
 —
 atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 23. septembra spriedumu (lieta T-646/11);
 —
 pieņemt galīgo spriedumu vai arī nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma pieņemšanai;
 —
 piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.
 Pamati un galvenie argumenti
 Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.
 Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, noliedzot, ka pieteikuma par juridisko palīdzību iesniegšanai būtu jebkāda apturoša iedarbība attiecībā uz termiņu, kas paredzēts, lai celtu prasību atcelt apstrīdēto aktu.
 Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs Vispārējai tiesai pārmet, ka tā esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību. Faktiski, Vispārējā tiesa esot nospriedusi, ka Padomei neesot bijis apelācijas sūdzības iesniedzējam jāpaziņo pret viņu izvirzītie pierādījumi, ne arī jāpiešķir viņam iespēja tikt uzklausītam pirms Lēmuma 2012/642/KĀDP (1) un Īstenošanas regulas Nr. 1017/2012 (2) pieņemšanas.
 Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka strīdīgajos tiesību aktos norādītais pamatojums esot pietiekams.
 Visbeidzot, Vispārēja tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka strīdīgie tiesību akti nebija nesamērīgi.
 (1) Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.).
 (2) Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.).


type: contracts

text:
 7.4.2016
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 L 93/11
 DECISIÓN DEL COMITÉ MIXTO DEL EEE
 N.o 7/2015
 de 25 de febrero de 2015
 por la que se modifica el anexo I (Cuestiones veterinarias y fitosanitarias) del Acuerdo EEE [2016/495]
 EL COMITÉ MIXTO DEL EEE,
 Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en lo sucesivo denominado «el Acuerdo EEE», y en particular su artículo 98,
 Considerando lo siguiente:
 (1)
 Debe incorporarse al Acuerdo EEE la Decisión de Ejecución 2014/362/UE de la Comisión, de 13 de junio de 2014, que modifica la Decisión 2009/109/CE, relativa a la organización de un experimento temporal por el que se conceden algunas exenciones a la comercialización de mezclas de semillas destinadas a utilizarse como plantas forrajeras, de conformidad con lo dispuesto en la Directiva 66/401/CEE del Consejo (1).
 (2)
 La presente Decisión se refiere a legislación relativa a cuestiones fitosanitarias. Dicha legislación no se debe aplicar a Liechtenstein mientras la aplicación del Acuerdo entre la Comunidad Europea y la Confederación Suiza sobre el comercio de productos agrícolas se extienda a dicho país, tal y como se recoge en las adaptaciones sectoriales del anexo I del Acuerdo EEE. La presente Decisión no es, por tanto, aplicable a Liechtenstein.
 (3)
 Procede, por tanto, modificar en consecuencia el anexo I del Acuerdo EEE.
 HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
 Artículo 1
 En el anexo I, capítulo III, del Acuerdo EEE, en el punto 54 (Decisión 2009/109/CE de la Comisión), se añade el siguiente texto:
 «, modificado por:
 —
 32014 D 0362: Decisión de Ejecución 2014/362/UE de la Comisión, de 13 de junio de 2014 (DO L 177 de 17.6.2014, p. 58).».
 Artículo 2
 Los textos de la Decisión 2014/362/UE en lenguas islandesa y noruega, que se publicarán en el Suplemento EEE del Diario Oficial de la Unión Europea, son auténticos.
 Artículo 3
 La presente Decisión entrará en vigor el 26 de febrero de 2015, siempre que se hayan transmitido al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones previstas en el artículo 103, apartado 1, del Acuerdo EEE (*).
 Artículo 4
 La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de la Unión Europea.
 Hecho en Bruselas, el 25 de febrero de 2015.
 Por el Comité Mixto del EEE
 El Presidente
 Gianluca GRIPPA
 (1) DO L 177 de 17.6.2014, p. 58.
 (*) No se han indicado preceptos constitucionales.


type: wikipedia

text:
Tale metodo, che si è dimostrato prezioso per stabilire cronologie in campo archeologico, paleontologico, geologica e geofisico, è basato sulla misurazione, nei resti organici da datare, del rapporto fra la quantità di carbonio 14 (radioattivo) e di carbonio 12 (non radioattivo), tenendo conto del fatto che tale rapporto, costante nell'organismo vivente, diminuisce gradualmente dopo la sua morte. Conoscendo il periodo di dimezzamento del carbonio 14 (o radiocarbonio), si può valutare il tempo trascorso dalla morte dell'organismo.
 Lavorando come assistente all'Università della California, Libby si era dedicato alla separazione degli isotopi dell'uranio. Nel 1945 divenne professore di chimica all'Università di Chicago e, in seguito, a quella di California. Grazie al suo metodo di datazione, gli fu conferito il premio Nobel per la chimica del 1960.
 Collegamenti esterni