type: wikipedia

text:
Ο Φραγκίσκος Λεονταρίτης (περ. 1518 - περ. 1572, στις πηγές αναφέρεται ως Francesco Londarit, Franciscus Londariti, Leondaryti, Londaretus, Londaratus ή Londaritus) ήταν Κρητικός αναγεννησιακός συνθέτης και βαρύτονος. Στοιχεία για τη ζωή και το έργο του έγιναν γνωστά μόλις τη δεκαετία του 1980, μετά από έρευνες του ιστορικού και φιλόλογου Νικόλαου Μ. Παναγιωτάκη στα βενετικά κρατικά αρχεία του Χάνδακα και σε άλλες συναφείς αρχειακές πηγές.
 Τα νεανικά χρόνια
 Ο Λεονταρίτης γεννήθηκε στον βενετοκρατούμενο Χάνδακα το αργότερο το 1518, σε μια εποχή κατά την οποία η σύζευξη ελληνοβυζαντινού και ιταλικού αναγεννησιακού πολιτισμού είχε οδηγήσει τις εικαστικές τέχνες και τη λογοτεχνία σε σημαντική άνθιση. Ο Λεονταρίτης ήταν Έλληνας από πλούσια αστική οικογένεια πελοποννησιακής καταγωγής, καθολικός στο θρήσκευμα και προικισμένος με εξαίσια φωνή. Μητρική του γλώσσα ήταν τα ελληνικά. Μεγάλωσε στο περιβάλλον του καθεδρικού ναού της καθολικής αρχιεπισκοπής Κρήτης, τον Άγιο Τίτο του Χάνδακα, όπου ο πατέρας του Νικόλαος Λεονταρίτης υπηρετούσε ως καθολικός ιερέας, θησαυράριος (thesaurarius) και εφημέριος του Βενετού δούκα της Κρήτης. Ο Φραγκίσκος ήταν ο δεύτερος καρπός της παράνομης, για ένα καθολικό ιερέα, σχέσης του πατέρα του με τη Μαρία Σιμιλινοπούλα, γόνο ελληνορθόδοξης οικογένειας κατώτερης τάξης, την οποία όμως ο Νικόλαος Λεονταρίτης δεν εγκατέλειψε. Ο αδελφός του Φραγκίσκου Γεώργιος σταδιοδρόμησε στο δικαστικό κλάδο.
 Ο Φραγκίσκος Λεονταρίτης σε ηλικία 12-15 ετών στάλθηκε στη Ρώμη για να σπουδάσει μουσική. Όταν επέστρεψε στον Χάνδακα έγινε κληρικός κατώτερης βαθμίδας σε νεαρότατη ηλικία και έμμισθος οργανίστας του ναού του Αγίου Τίτου. Λόγω της φροντίδας του πατέρα του και των συναναστροφών της οικογένειάς του με υψηλά ιστάμενα πρόσωπα, αλλά και λόγω της ιδιαίτερης καλλιτεχνικής του αξίας, κατάφερε τελικά να υπερπηδήσει τα εμπόδια που αντιμετώπιζε κάθε νόθος γιος ιερέα στην κοινωνική και εκκλησιαστική σταδιοδρομία και να χειροτονηθεί ο ίδιος ιερέας. Του απονεμήθηκε επίσης ο τιμητικός τίτλος του αποστολικού πρωτονοταρίου. Ανέλαβε, μεταξύ άλλων, τα αξιώματα του κανονικού Σητείας (1537), του κανονικού της καθολικής αρχιεπισκοπής Κρήτης και του δεκάνου της επισκοπής Χερσονήσου, αξιώματα που συνδέονταν με μεγάλη κτηματική περιουσία, υψηλά αγροτικά εισοδήματα και προσβάσεις σε ανώτατα κλιμάκια της λατινικής εκκλησιαστικής ιεραρχίας και της βενετικής κρατικής διοίκησης. Ωστόσο η οικονομική δυσπραγία, τα χρέη και οι δικαστικές διαμάχες δεν έλειψαν από τη ζωή του. Η διαχειριστική ανικανότητα, η ανευθυνότητα και η έλλειψη τιμιότητας φαίνεται πως ήταν τόσο σημαντικά στοιχεία του χαρακτήρα του, όσο και η μουσικότητα και η καλλιτεχνική του φύση. Μια άλλη πηγή βασάνων στη ζωή του ήταν η συμπάθειά του προς τις ιδέες της Μεταρρύθμισης, με τις οποίες ήλθε σε επαφή τόσο στη γενέτειρά του, όσο και στις ευρωπαϊκές πόλεις, όπου εγκαταστάθηκε κατά καιρούς.
 Για τις μουσικές του σπουδές δεν διαθέτουμε παρά ελάχιστα στοιχεία. Δεν αποκλείεται να σπούδασε την τέχνη της δυτικής πολυφωνίας στη Ρώμη κατά τη χρυσή εποχή των παπικών χορωδιών και των μεγάλων συνθετών Ορλάντο ντι Λάσσο και Τζιοβάννι Πιερλουΐτζι ντα Παλεστρίνα. Υπάρχουν μαρτυρίες και για συναναστροφή του με το δάσκαλο της βυζαντινής εκκλησιαστικής μουσικής Ιλαρίωνα Σωτήρχο.
 Πρώτη παραμονή στη Βενετία
 Ήδη με μεγάλη φήμη ως μουσικός, ο Φραγκίσκος Λεονταρίτης εγκατέλειψε το 1549 το Χάνδακα αφήνοντας τη διαχείριση της περιουσίας του σε πληρεξούσιους επιτρόπους. Το παρωνύμιο Il Greco θα τον συνόδευε στο εξής στα μουσικά κέντρα της αναγεννησιακής Ευρώπης, όπως το El Greco συνόδευε το ζωγράφο Δομήνικο Θεοτοκόπουλο. Αρχικά ο Λεονταρίτης εγκαταστάθηκε στη Βενετία την εποχή που άρχιζε η ακμή της λεγόμενης Βενετσιάνικης Σχολής στη μουσική, μιας πρωτοποριακής σχολής με πανευρωπαϊκή αντινοβολία. Προσλήφθηκε ως έμμισθος χορωδός (cantore) στην περίφημη χορωδία του δουκικού ναού του Αγίου Μάρκου με παρέμβαση του ίδιου του δόγη και μισθό 50 δουκάτων το χρόνο, που σύντομα αυξήθηκαν σε 60. Εκεί ο Λεονταρίτης υπηρέτησε υπό τη διεύθυνση του Φλαμανδού συνθέτη και αρχιμουσικού Άντριαν Βίλαρτ (Adriaen Willaert), του ιδρυτή της Βενετσιάνικης Σχολής. Η θέση του Λεονταρίτη σε μια χορωδία που απαρτιζόταν από επαγγελματίες μουσικούς υψηλού κύρους του εξασφάλισε μεγάλη προβολή στη βενετική αριστοκρατία. Συχνά δεχόταν προσκλήσεις για συναυλίες σε παλάτια Βενετών πατρικίων, όπως του Αντόνιο Ζαντάνι (Antonio Zantani). Τα παλάτια αυτά ήταν σημαντικές εστίες καλλιέργειας των γραμμάτων, των τεχνών και ιδιαίτερα της μουσικής. Ποικίλες αναφορές συγκαταλέγουν το Λεονταρίτη στους επιφανέστερους μουσικούς της Βενετίας.
 Το 1552 τιμωρήθηκε με προσωρινή έκπτωση από την ιερατική του ιδιότητα για κάποιο σοβαρό παράπτωμα, που πιθανολογείται ότι ήταν ανθρωποκτονία. Του επιβλήθηκε μάλιστα και αφορισμός, τον οποίο όμως κατάφερε να άρει στο Βατικανό το 1555. Το 1556 αναγκάστηκε μάλλον να παραιτηθεί από τη χορωδία του Αγίου Μάρκου και μετακόμισε στην Πάδοβα, όπου δούλεψε για λίγο στη χορωδία του καθεδρικού ναού. Στα τέλη του 1561, ίσως λόγω και της συμπάθειάς του προς τις ιδέες της Μεταρρύθμισης, εγκατέλειψε τελικά την περιοχή του Veneto και εγκαταστάθηκε σε ένα άλλο σημαντικό μουσικό κέντρο της εποχής, την αυλή του φιλότεχνου και φιλόμουσου δούκα Αλβέρτου Ε ́ στο Μόναχο, στη Βαυαρία. Καθοριστική για τη σύνδεση του Λεονταρίτη με τη βαυαρική αυλή ήταν πιθανότατα η γνωριμία του με τον Φλαμανδό αρχαιοπώλη, εκδότη και στιχουργό Nicolaus Stopius (De Stoop) και, μέσω αυτού, με τον Γερμανό Γιόχαν Γιάκομπ Φούγγερ (Johann Jakob Fugger) του γνωστού εμπορικού και τραπεζικού οίκου των Φούγγερ.
 Η περίοδος του Μονάχου
 Το 1562 ο Λεονταρίτης προσλήφθηκε στη διάσημη χορωδία του δουκικού παρεκκλήσιου της βαυαρικής αυλής υπό τη διεύθυνση ενός άλλου μεγάλου μουσικού της Αναγέννησης, του Ορλάντο ντι Λάσσο. Με τον ίδιο το ντι Λάσσο φαίνεται ότι δεν είχε καλές σχέσεις. Γνωρίστηκε όμως προσωπικά με το δούκα Αλβέρτο Ε ́, που εκτίμησε τη μουσική εμπειρία και τη σύνεσή του. Εκεί υπηρέτησε ως το 1566 μέσα σε μια καλλιτεχνική ατμόσφαιρα που λάμπρυναν με την παρουσία τους συνθέτες όπως ο Φλαμανδός Τσιπριάνο ντε Ρόρε και ο Ιταλός Αντρέα Γκαμπριέλι. Η παραμονή στο Μόναχο φαίνεται ότι ήταν η πιο δημιουργική του Λεονταρίτη. Σ' αυτή χρονολογούνται οι τρεις γνωστές λειτουργίες του, δύο μοτέτα για το γάμο του Γιόχαν Γιάκομπ Φούγγερ και συνθέσεις που απέστειλε στο γερμανό αυτοκράτορα Μαξιμιλιανό Β ́. Οι πηγές αναφέρουν σχέσεις του Λεονταρίτη με επιφανείς προσωπικότητες του Άουγκσμπουργκ και του Σάλτσμπουργκ και επιτρέπουν την υπόθεση ότι ήρθε σε επαφή με την πλούσια μουσική ζωή και αυτών των κοντινών στο Μόναχο πόλεων.
 Δεύτερη παραμονή στη Βενετία
 Από το 1567 οι πηγές τοποθετούν τον Λεονταρίτη και πάλι στη Βενετία και στην Κρεμόνα, σε άθλια οικονομική κατάσταση και μπλεγμένο σε μια υπόθεση κατασκοπείας υπέρ των Ισπανών, που εκείνη την εποχή κατείχαν το δουκάτο του Μιλάνου και απειλούσαν τη βενετική επικράτεια. Προσδοκώντας γενναία αμοιβή και από φόβο μην κατηγορηθεί ο ίδιος για την υπόθεση, που είχε περιέλθει τυχαία σε γνώση του, ο Λεονταρίτης κατήγγειλε στις βενετικές αρχές ένα μηχανικό, ότι είχε αποτυπώσει το βενετικό φρούριο της Κρέμας κοντά στην Κρεμόνα, με σκοπό να στείλει τα σχέδια στο βασιλιά Φίλιππο Β ́ της Ισπανίας. Ο Λεονταρίτης παρέδωσε μάλιστα τα σχέδια στις βενετικές αρχές. Οι αρχές του υποσχέθηκαν αρχικά την αμοιβή, αργότερα όμως δολοφόνησαν κρυφά το μηχανικό και υποστήριξαν ότι ήταν τρελός, δεν ενήργησε με γνώση των Ισπανών και συνεπώς δεν επρόκειτο για σοβαρή υπόθεση. Ο Λεονταρίτης όχι μόνο δεν εισέπραξε την αμοιβή που θα έλυνε για πάντα το βιοτικό του πρόβλημα, αλλά χρεώθηκε και επιπλέον για να μπορεί να διατηρεί 5-6 σωματοφύλακες, που θα τον προστάτευαν από τους συγγενείς του μηχανικού. Ακόμα και οι προηγούμενοι προστάτες του Stopius και Fugger αναφέρουν ότι δεν είναι πια τόσο άξιος μουσικός και στρέφονται εναντίον του ζητώντας πίσω τα δανεικά που του είχαν δώσει.
 Επιστροφή στην Κρήτη
 Από το 1568 ο Λεονταρίτης βρίσκεται και πάλι στην Κρήτη, όπου φαίνεται πως βρήκε καταφύγιο για να γλυτώσει από τους πιστωτές του. Άρχισε να πουλά την πατρική του περιουσία για να εξοφλήσει τα χρέη του και σταδιακά αποκαταστάθηκε κοινωνικά και εκκλησιαστικά και ανέκτησε την ιεροσύνη του. Εκλέχθηκε κανονικός του Αγίου Τίτου και προφανώς ξανάρχισε τη μουσική του δραστηριότητα. Από το 1572 σταματά η αναφορά του ονόματός του στις πηγές, γεγονός που σημαίνει ότι πέθανε. Αντίτυπα των έργων του συνεχίζουν να κυκλοφορούν στην αγορά, όμως από τις αρχές του 17ου αι. και μέχρι τη δεκαετία του 1980 είναι εντελώς ξεχασμένος.
 Έργο
 Το έργο του Λεονταρίτη χαρακτηρίζεται από το συνδυασμό τεχνικής αρτιότητας και μελωδικότητας. Στα γνωστά και κατά το μεγαλύτερο μέρος σωζόμενα έργα του περιλαμβάνονται τρεις παρωδιακές λειτουργίες (Missa super Aller mi faut, Missa super Je prens en grez, Missa super Letatus sum), 76 εκκλησιαστικά και κοσμικά μοτέτα σε δύο συλλογές, 6 μαδριγάλια και 2 ναπολιτάνες. Το έργο του Λεονταρίτη δεν έχει ακόμα μελετηθεί μουσικολογικά, αν και έχει παρουσιαστεί σε συναυλίες και έχει δισκογραφηθεί.
 Βιβλιογραφία
 Ν. Μ. Παναγιωτάκης, Φραγκίσκος Λεονταρίτης. Κρητικός μουσικοσυνθέτης του δέκατου έκτου αιώνα. Μαρτυρίες για τη ζωή και το έργο του, Βιβλιοθήκη του Ελληνικού Ινστιτούτου Βυζαντινών και Μεταβυζαντινών Σπουδών της Βενετίας αρ. 12, Βενετία 1990.
 Δισκογραφία
 Ελληνική Αναγεννησιακή Δημιουργία. Φραγκίσκος Λεονταρίτης 1. Σύνολο Πολυφωνία, διεύθυνση του Νίκου Κοτροκόη. Παραγωγή: FM Records (1997)
 Ελληνική Αναγεννησιακή Δημιουργία. Φραγκίσκος Λεονταρίτης 2. Σύνολο Πολυφωνία, διεύθυνση του Νίκου Κοτροκόη. Παραγωγή: FM Records (2001)
 Φραγκίσκος Λεονταρίτης: Χορωδιακά Έργα, διεύθυνση χορωδίας: Μιράντα Καλδή
 Παραπομπές
 Εξωτερικοί σύνδεσμοι
 Κοσμάς Βίδος, Ο άγνωστος Λεονταρίτης, εφημ. Το Βήμα, Νέες Εποχές.
 Έλληνες συνθέτες
 Κρητικοί μουσικοί
 Συνθέτες της Αναγέννησης


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,2.2.2022
 COM(2022) 33 final
 2022/0022(NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais Eorpaigh, laistigh de Chomhchoiste LEE i dtaca leis an leasú ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE (Treoir maidir le Feidhmíocht Fuinnimh Foirgneamh)
 (Téacs atá ábhartha maidir le LEE)
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1.Ábhar an togra
 Baineann an togra seo leis an gcinneadh lena mbunaítear an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais i gComhchoiste LEE i dtaca leis an gCinneadh ó Chomhchoiste LEE a bhfuil sé beartaithe a ghlacadh agus a bhaineann le leasú ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE
 2.Comhthéacs an togra
 2.1.Comhaontú LEE
 Leis an gComhaontú ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch (‘Comhaontú LEE’) ráthaítear cearta agus oibleagáidí comhionanna laistigh den Mhargadh Inmheánach le haghaidh saoránach agus oibreoirí eacnamaíocha in LEE. Déantar foráil ann maidir le cuimsiú reachtaíochta de chuid an Aontais lena gcumhdaítear na ceithre shaoirse ar fud an 30 Stát in LEE, mar atá na Ballstáit den Aontas, an Iorua, an Íoslainn agus Lichtinstéin. Thairis sin, cumhdaítear le Comhaontú LEE comhar i réimsí tábhachtacha eile amhail an taighde agus an fhorbairt, an t‐oideachas, beartas sóisialta, an comhshaol, cosaint tomhaltóirí, an turasóireacht agus an cultúr, ar a dtugtar beartais ‘tionlacain agus chothrománacha’ i dteannta a chéile. Tháinig an Comhaontú i bhfeidhm an 1 Eanáir 1994. Is páirtí sa Chomhaontú é an tAontas Eorpach in éineacht lena Bhallstáit.
 2.2.Comhchoiste LEE
 Tá Comhchoiste LEE freagrach as Comhaontú LEE a bhainistiú. Is fóram é chun tuairimí a bhaineann le feidhmiú Chomhaontú LEE a mhalartú. Is de chomhthoil a ghlactar cinntí ón gComhchoiste. Is í Ardrúnaíocht an Choimisiúin Eorpaigh atá freagrach as ábhair LEE a chomhordú ar thaobh an Aontais.
 2.3.An gníomh atá beartaithe ag Comhchoiste LEE
 Táthar ag súil go nglacfaidh Comhchoiste LEE Cinneadh ó Chomhchoiste LEE (‘an gníomh atá beartaithe’) i dtaca le leasú ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE.
 Is é is cuspóir don ghníomh atá beartaithe an Treoir Eorpach maidir le Feidhmíocht Fuinnimh Foirgneamh
 1
 (‘EPBD’) a ionchorprú i gComhaontú LEE.
 Beidh an gníomh atá beartaithe ina cheangal ar na páirtithe i gcomhréir le hAirteagail 103 agus 104 de Chomhaontú LEE.
 3.An seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais
 Cuireann an Coimisiún an dréacht-Chinneadh ó Chomhchoiste LEE faoi bhráid na Comhairle lena ghlacadh mar sheasamh ag an Aontas. Nuair a ghlacfar é, ba cheart an seasamh a chur i láthair a luaithe is féidir i gComhchoiste LEE.
 Maidir le hábhar agus cineál dhréacht an Chinnidh ó Chomhchoiste LEE atá i gceangal, téitear thar an méid is féidir a mheas mar oiriúnuithe teicniúla de réir Rialachán Uimh. 2894/94 ón gComhairle. Dá bhrí sin, is í an Chomhairle a bhunóidh seasamh an Aontais.
 Tá na hoiriúnuithe seo a leanas inter alia sa Chinneadh ó Chomhchoiste LEE atá i gceangal leis seo:
 I ngeall ar shainiúlachtaí stoc foirgneamh aonfhoirmeach na hÍoslainne, ar stoc é atá sách nua, moltar díolúine shealadach choinníollach ó Threoir 2010/31/AE maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh a chur i bhfeidhm. San Íoslainn, cumhdaítear 99.9 % den leictreachas agus 98 % den téamh spáis le foinsí fuinnimh in-athnuaite áitiúla. I gcás na hÍoslainne, dá bhrí sin, is ar éigean a bheidh tionchar ag bearta chun éifeachtúlacht fuinnimh foirgneamh a fheabhsú ar astaíochtaí gás ceaptha teasa nó ar shlándáil fuinnimh.
 I gcomhréir leis an tíopeolaíocht aeráide agus foirgneamh agus le líon fíorbheag an stoic foirgneamh i Lichtinstéin, moltar Lichtinstéin a dhíolmhú ón oibleagáid i ndáil lena ríomhanna féin a dhéanamh chun na leibhéil is fearr ó thaobh chostais na n‐íoscheanglas feidhmíochta fuinnimh le haghaidh foirgneamh a bhunú i gcomhréir le hAirteagal 5 de EPBD.
 Moltar freisin go bhféadfaidh an Iorua agus Lichtinstéin rialacháin a leagan síos maidir le híoscheanglais feidhmíochta fuinnimh trí úsáid a bhaint as teorainn chórais eile seachas an úsáid fuinnimh phríomha, arb í an teorainn a cheanglaítear faoi EPBD, ar choinníoll, áfach, go gcomhlíontar na coinníollacha a shonraítear faoi Airteagal 1(c) den chinneadh seo.
 Maidir leis na torthaí a bheidh ar an gcóras deimhniúcháin um fheidhmíocht fuinnimh foirgneamh arna oibriú ag an úsáideoir, chun a áirithiú go mbeidh na torthaí sin coibhéiseach le torthaí na ndeimhnithe arna n‐eisiúint ag saineolaithe neamhspleácha mar a cheanglaítear le hAirteagal 17 de EPBD, moltar an t‐oiriúnú faoi Airteagal 1(d).
 4.Bunús dlí
 4.1.An bunús dlí atá leis an nós imeachta
 4.1.1.Na Prionsabail
 In Airteagal 218(9) den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh (CFAE) déantar foráil maidir le cinntí lena leagtar síos ‘na seasaimh a ghlacfar thar ceann an Aontais i gcomhlacht arna chur ar bun le comhaontú nuair a iarrtar ar an gcomhlacht sin gníomhartha a ghlacadh a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo, seachas gníomhartha lena bhforlíonfar nó lena leasófar creat institiúideach an chomhaontaithe.’
 Áirítear i gcoincheap ‘na ngníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo’ gníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo de bhua rialacha an dlí idirnáisiúnta lena rialaítear an comhlacht i gceist. Áirítear ann freisin ionstraimí nach bhfuil éifeacht cheangailteach leo faoin dlí idirnáisiúnta, ach ‘a d’fhéadfadh tionchar cinntitheach a imirt ar ábhar na reachtaíochta a ghlacfaidh reachtóir an Aontais Eorpaigh’
 2
 .
 4.1.2.Feidhm maidir leis an gcás seo
 Is comhlacht é Comhchoiste LEE a cuireadh ar bun le comhaontú, eadhon Comhaontú LEE. An gníomh a iarrtar ar Chomhchoiste LEE a ghlacadh, is gníomh é a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leis. Beidh an gníomh atá beartaithe ceangailteach faoin dlí idirnáisiúnta i gcomhréir le hAirteagail 103 agus 104 de Chomhaontú LEE.
 Leis an ngníomh atá beartaithe, ní fhorlíontar ná ní leasaítear creat institiúideach an Chomhaontaithe. Dá bhrí sin, is é Airteagal 218(9) CFAE an bunús dlí atá leis an nós imeachta maidir leis an gcinneadh atá beartaithe i gcomhar le hAirteagal 1(3) de Rialachán Uimh. 2894/94 ón gComhairle maidir le socruithe le haghaidh chur chun feidhme an Chomhaontaithe ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch.
 4.2.Bunús dlí substainteach
 4.2.1.Na Prionsabail
 An bunús dlí substainteach atá le cinneadh faoi Airteagal 218(9) CFAE i gcomhar le hAirteagal 1(2) de Rialachán Uimh. 2894/94 ón gComhairle, braitheann sé go príomha ar bhunús dlí substainteach ghníomh dlí an Aontais atá le hionchorprú i gComhaontú LEE.
 Má tá dhá aidhm ag an ngníomh atá beartaithe nó má tá dhá chomhpháirt ann agus más féidir ceann de na haidhmeanna nó de na comhpháirteanna sin a shainaithint mar phríomhaidhm nó mar phríomh-chomhpháirt agus an ceann eile a shainaithint mar aidhm nó comhpháirt theagmhasach, ní mór an cinneadh faoi Airteagal 218(9) CFAE a bhunú ar bhunús dlí substainteach aonair, eadhon an bunús dlí a éilítear de réir na príomhaidhme nó na príomh-chomhpháirte.
 4.2.2.Feidhm maidir leis an gcás seo
 Baineann príomhchuspóir agus príomhábhar an ghnímh atá beartaithe le bunú agus feidhmiú an mhargaidh inmheánaigh fuinnimh.
 Dá bhrí sin, is é Airteagal 194(2) den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh bunús dlí substainteach an chinnidh atá beartaithe.
 4.3.Conclúid
 Ba cheart Airteagal 194(2), i gcomhar le hAirteagal 218(9) CFAE agus Airteagal 1(3) de Rialachán Uimh. 2894/94 ón gComhairle maidir le socruithe le haghaidh chur chun feidhme an Chomhaontaithe ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch, a bheith ina mbunús dlí leis an gcinneadh atá beartaithe.
 5.Foilsiú an ghnímh atá beartaithe
 Ós rud é go leasófar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE leis an ngníomh ó Chomhchoiste LEE, is iomchuí é a fhoilsiú in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh tar éis a ghlactha.
 2022/0022 (NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais Eorpaigh, laistigh de Chomhchoiste LEE i dtaca leis an leasú ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE
 (Treoir maidir le Feidhmíocht Fuinnimh Foirgneamh)
 (Téacs atá ábhartha maidir le LEE)
 TÁ COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh, agus go háirithe Airteagal 194(2) de, i gcomhar le hAirteagal 218(9) de,
 Ag féachaint do Rialachán (CE) Uimh. 2894/94 ón gComhairle an 28 Samhain 1994 maidir le socruithe le haghaidh chur chun feidhme an Chomhaontaithe ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch
 3
 , agus go háirithe Airteagal 1(3) de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún Eorpach,
 De bharr an mhéid seo a leanas:
 (1)Tháinig an Comhaontú ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch
 4
 (‘Comhaontú LEE’) i bhfeidhm an 1 Eanáir 1994.
 (2)De bhun Airteagal 98 de Chomhaontú LEE, féadfaidh Comhchoiste LEE a chinneadh Iarscríbhinn IV a ghabhann le Comhaontú LEE, inter alia, a leasú, iarscríbhinn ina bhfuil forálacha maidir le fuinneamh.
 (3)Tá Treoir 2010/31/AE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle
 5
 (‘EPBD’) le hionchorprú i gComhaontú LEE.
 (4)Ba cheart Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE a leasú dá réir.
 (5)Ba cheart, dá bhrí sin, seasamh an Aontais i gComhchoiste LEE a bhunú ar an dréacht-Chinneadh ó Chomhchoiste LEE a leagtar amach san Iarscríbhinn a ghabhann leis an gCinneadh seo,
 TAR ÉIS AN CINNEADH SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 An seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais laistigh de Chomhchoiste LEE i ndáil leis an leasú atá beartaithe ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE, beidh sé bunaithe ar an dréachtchinneadh ó Chomhchoiste LEE atá i gceangal leis an gCinneadh seo.
 Airteagal 2
 Tiocfaidh an Cinneadh seo i bhfeidhm ar dháta a ghlactha.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann na Comhairle
 An tUachtarán
 (1)
 IO L 153, 18.6.2010, lch. 13.
 (2)
 Breithiúnas ón gCúirt Bhreithiúnais an 7 Deireadh Fómhair 2014, an Ghearmáin v an Chomhairle, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, míreanna 61 go 64.
 (3)
 IO L 305, 30.11.1994, lch. 6.
 (4)
 IO L 1, 3.1.1994, lch. 3.
 (5)
 Treoir 2010/31/AE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 19 Bealtaine 2010 maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh, IO L 153, 18.6.2010, lch. 13.
 ---documentbreak---
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,2.2.2022
 COM(2022) 33 final
 IARSCRÍBHINN
 a ghabhann leis an
 Togra le haghaidh CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh, thar ceann an Aontais Eorpaigh, laistigh de Chomhchoiste LEE i dtaca leis an leasú ar Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE (Treoir maidir le Feidhmíocht Fuinnimh Foirgneamh)
 IARSCRÍBHINN
 DRÉACHT-CHINNEADH Ó CHOMHCHOISTE LEE
 Uimh. [...]
 an [...]
 lena leasaítear Iarscríbhinn IV (Fuinneamh) a ghabhann le Comhaontú LEE
 TÁ COMHCHOISTE LEE,
 Ag féachaint don Chomhaontú ar an Limistéar Eorpach Eacnamaíoch (‘Comhaontú LEE’), agus go háirithe Airteagal 98 de,
 De bharr an mhéid seo a leanas:
 (1)Tá Treoir 2010/31/AE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 19 Bealtaine 2010 maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh
 1
 (‘EPBD’) le hionchorprú i gComhaontú LEE.
 (2)I ngeall ar shainiúlachtaí stoc foirgneamh aonfhoirmeach na hÍoslainne, ar stoc é atá sách nua, comhaontaítear ar dhíolúine shealadach choinníollach ó Threoir 2010/31/AE maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh a chur i bhfeidhm. Tá feidhm ag an díolúine seo maidir le Treoir 2010/31/AE, mar a bhí sí i bhfeidhm roimh an leasú le Treoir (AE) 2018/844 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 30 Bealtaine 2018 agus tá teorainn dhocht ama leis an díolúine go dtí go dtiocfar ar chomhaontú maidir le hionchorprú Threoir 2010/31/AE arna leasú le Treoir (AE) 2018/844.
 (3)I gcomhréir leis an tíopeolaíocht aeráide agus foirgneamh agus le líon fíorbheag an stoic foirgneamh i Lichtinstéin, déantar Lichtinstéin a dhíolmhú ón oibleagáid i ndáil lena ríomhanna féin a dhéanamh chun na leibhéil is fearr ó thaobh chostais na n‐íoscheanglas feidhmíochta fuinnimh le haghaidh foirgneamh a bhunú i gcomhréir le hAirteagal 5 de EPBD.
 (4)Féadfaidh an Iorua agus Lichtinstéin rialacháin a leagan síos maidir le híoscheanglais feidhmíochta fuinnimh trí úsáid a bhaint as teorainn chórais eile seachas an úsáid fuinnimh phríomha, arb í an teorainn a cheanglaítear faoi EPBD, ar choinníoll, áfach, go gcomhlíontar na coinníollacha a shonraítear faoi Airteagal 1(c) den chinneadh seo.
 (5)Maidir leis na torthaí a bheidh ar an gcóras deimhniúcháin um fheidhmíocht fuinnimh foirgneamh arna oibriú ag an úsáideoir, chun a áirithiú go mbeidh na torthaí sin coibhéiseach le torthaí na ndeimhnithe arna n‐eisiúint ag saineolaithe neamhspleácha mar a cheanglaítear le hAirteagal 17 de EPBD, moltar an t‐oiriúnú faoi Airteagal 1(d).
 (6)Ba cheart Iarscríbhinn IV a ghabhann le Comhaontú LEE a leasú dá réir,
 TAR ÉIS AN CINNEADH SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad théacs phointe 17 (Treoir (CE) Uimh. 2002/91 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Nollaig 2002) d’Iarscríbhinn IV a ghabhann le Comhaontú LEE:
 ‘32010 L 0031: Treoir 2010/31/AE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 19 Bealtaine 2010 maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh (IO L 153, 18.6.2010, lch. 13).
 Chun críocha an Chomhaontaithe seo, cuirfear isteach i bhforálacha na Treorach na hoiriúnuithe seo a leanas:
 (a)Ní bheidh feidhm ag an Treoir maidir leis an Íoslainn.
 (b)Cuirfear an méid seo a leanas le hAirteagal 5(2):
 ‘Chun na leibhéil is fearr ó thaobh chostais na n‐íoscheanglas feidhmíochta fuinnimh a bhunú, féadfaidh Lichtinstéin úsáid a bhaint as ríomhanna Páirtí Chonarthaigh eile a bhfuil paraiméadair chomparáideacha aige.’
 (c)Chun críoch Airteagal 9(3)(a) agus Iarscríbhinn I a ghabhann le EPBD, féadfaidh Lichtinstéin agus an Iorua a gceanglais maidir le húsáid fuinnimh a bhunú ar ghlanfhuinneamh, ar choinníoll go gcomhlíontar na coinníollacha agus na coimircí seo a leanas:
 ‐
 2
 (i) Socraítear na ceanglais feidhmíochta fuinnimh i gcomhréir le ceanglais Airteagal 5 de EPBD, trí bhunphrionsabail an chreata modheolaíochta a leanúint, creat a bunaíodh chun na leibhéil is fearr ó thaobh chostais na níoscheanglas feidhmíochta fuinnimh a ríomh.
 (ii) Foilsítear táscaire uimhriúil maidir le húsáid fuinnimh phríomha a chomhfhreagraíonn do na ceanglais feidhmíochta fuinnimh a shocraítear sa chód foirgnimh.
 (iii) Forchoimeádann an Coimisiún an ceart féachaint arís ar an oiriúnú sonrach sin i gcomhthéacs na caibidlíochta a bheidh ann amach anseo maidir le EPBD arna leasú le Treoir (AE) 2018/844.
 (d)Cuirfear an méid seo a leanas le hAirteagal 17:
 ‘Féadfaidh na Stáit CSTE córas deimhniúcháin simplithe um fheidhmíocht fuinnimh arna oibriú ag an úsáideoir a bhunú le haghaidh foirgnimh chónaithe, ar córas é is féidir a úsáid mar rogha mhalartach seachas saineolaithe a úsáid má chomhlíontar na coinníollacha seo a leanas:
 ‐(i) Tá eolas cuimsitheach ann agus rochtain ar shonraí ardcháilíochta maidir leis an stoc foirgneamh cónaitheach ina iomláine, lena náirítear tíopeolaíochtaí agus bandaí aoise uile na bhfoirgneamh, agus saintréithe an imchlúdaigh foirgnimh agus na gcóras teicniúil foirgnimh atá in úsáid de réir tíopeolaíochta, rud a fhágann gur féidir feidhmíocht fuinnimh foirgneamh aonair agus aonad foirgneamh aonair a ríomh le leibhéal ard cinnteachta ar bhonn an ionchuir ó úsáideoirí,
 (ii) Tá faisnéis mhionsonraithe ar fáil faoi na feabhsuithe is fearr ó thaobh costas nó faoi na feabhsuithe costéifeachtacha le haghaidh gach tíopeolaíochta foirgnimh,
 (iii) Tá bearta i bhfeidhm chun tacú le húsáideoirí an córas a oibriú chun deimhnithe foirgnimh a eisiúint trí bhíthin an chórais. Féadfar a áireamh ar na bearta sin líne chabhrach nó seirbhísí comhairleacha, ar rudaí iad a fhágfaidh go mbeidh na húsáideoirí in ann teagmháil a dhéanamh le chéile ar thaobh amháin, agus go mbeidh saineolaithe neamhspleácha in ann teagmháil a dhéanamh le saineolaithe córais ar an taobh eile,
 iv)Chun a áirithiú gur diomaibhseach an riosca a bheidh ann go ndéanfar na torthaí a chúbláil, áirítear sa chóras deimhniúcháin arna oibriú ag an úsáideoir sásraí rialaithe agus fíoraithe cáilíochta chun sonraí ionchuir na n‐úsáideoirí a sheiceáil agus lena sheiceáil go bhfuil sonraí ionchuir na n‐úsáideoirí trédhearcach,
 v)Tá córais rialaithe neamhspleácha i bhfeidhm chun a áirithiú, i dtaca leis na torthaí a bheidh ar an gcóras deimhniúcháin um fheidhmíocht fuinnimh foirgneamh arna oibriú ag an úsáideoir, go mbeidh na torthaí sin coibhéiseach le torthaí na ndeimhnithe arna n‐eisiúint ag saineolaithe neamhspleácha, ó thaobh cáilíochta agus iontaofachta de,
 vi)Leis an gcóras arna oibriú ag an úsáideoir eisítear moltaí a d’fhéadfadh comhairle a chur ar na húsáideoirí maidir leis na feabhsuithe is fearr ó thaobh costas nó na feabhsuithe costéifeachtacha a bhaineann go sonrach lena bhfoirgnimh agus lena n‐aonaid foirgnimh.’
 Airteagal 2
 Is téacsanna barántúla iad Treoir 2010/31/AE san Íoslainnis agus san Ioruais, ar téacsanna iad atá le foilsiú i bhForlíonadh LEE d’Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.
 Airteagal 3
 Tiocfaidh an Cinneadh seo i bhfeidhm an [...], ar choinníoll go mbeidh na fógraí uile faoi Airteagal 103(1) de Chomhaontú LEE tugtha ina leith
 3*.
 Airteagal 4
 Foilseofar an Cinneadh seo i Roinn LEE agus i bhForlíonadh LEE d’Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil, [...].
 Thar ceann Chomhchoiste LEE
 An tUachtarán
 Rúnaithe
 Chomhchoiste LEE
 (1)
 IO L 153, 18.6.2010, lch. 13.
 (2)
 Rialachán Tarmligthe (AE) Uimh. 244/2012 ón gCoimisiún an 16 Eanáir 2012 lena bhforlíontar Treoir 2010/31/AE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle maidir le feidhmíocht fuinnimh foirgneamh trí chreat modheolaíochta comparáidí a bhunú chun na leibhéil is fearr ó thaobh chostais na n‐íoscheanglas feidhmíochta fuinnimh le haghaidh foirgneamh agus gnéithe tógála a ríomh.
 (3)
 *
 [Ní shonraítear aon cheanglas bunreachtúil.] [Sonraítear ceanglais bhunreachtúla.]


text:
Monaco Vürstiriik (prantsuse keeles: Principauté de Monaco; monegaski keeles: Principatu de Munegu) on linnriik, mis asub Vahemere ja Prantsusmaa vahel Prantsuse Rivieral (Côte d'Azur). Monaco on pindala väiksuselt teine ning kõige tihedamini asustatud riik maailmas.
 Monacos on palju hasartmänguasutusi, kuid kohalikel elanikel ei ole lubatud seal mängida. Esimene, Monte Carlo kasiino, avati 19. sajandil.
 Monacos ei ole eraisikutele tulumaksu.
 Monaco maismaapiir on 5,47 kilomeetrit, rannajoon aga 3,83 kilomeetrit pikk. Monaco kõrgeim punkt on 164,4 meetri kõrgusel merepinnast.
 Nimi
 Monaco nimi tuleneb Vana-Kreeka koloonia Monoikos (μόνοικος) nimest, mis tähendab "üksikelamut" või "üksikut maja". Sõna tuleneb omakorda kreekakeelsetest sõnadest μόνος ("üksik") ja οἶκος ("maja" või "hoone").
 Asend
 Monaco asub Vahemere ääres ja piirneb maismaal Prantsusmaa kaguosas asuva Alpes-Maritimesi departemanguga. Suveräänsetest riikidest on Monacost pindalalt veel väiksem vaid Vatikan. Monaco on maailma väikseim rannajoonega riik. Monaco maismaapiir Prantsusmaaga on 5,47 kilomeetrit, rannajoon aga 3,83 kilomeetrit pikk. Pikim riigisisene vahemaa on 3,34 kilomeetrit, suurim laius aga 1,1 kilomeetrit.
 Loodus
 Monaco asub Vahemere ääres künklikul ja kivisel maastikul. Monaco kõrgeim punkt asub 164,4 meetri kõrgusel merepinnast Mont Ageli mäe jalamil. Riik on maismaad juurde saanud endale kuuluva mereala pinnasega täitmisel. Monaco-Ville'i kvartalisse kuulub Vahemere ääres asuv 62-meetri kõrgune Monaco kaljuneem (Rocher de Monaco).
 Monacos valitseb vahemereline kliima, mis tähendab vihmaseid talvi ja sooje kuivi suvesid. Kõige vihmasemad kuud on oktoober ja november. Lund sajab Monacos harva, viimati tabas riiki lumesadu 27. veebruaril 2018.
 Monacos puuduvad looduslikud taimekooslused, kuid riigis asub 7 parki. Botaanikaaed (Jardin Exotique de Monaco) hõlmab 1 hektari suuruse ala. Riigis on tuvastatud 79 liiki taimi. 2013 tuvastati riigist uus põrnikaliik (sugukond Troglorynchus).
 Monacos on kohatud 191 liiki linde.
 Riigikord
 Monacos kehtib konstitutsiooniline monarhia. Riigipea on vürst Albert II. Vürstil ja riigiministril on täidesaatev võim. Monaco vürstitiitel on päritav meesliini pidi. Vürst määrab ametisse valitsust juhtiva riigiministri Prantsusmaa valitsuse esitatud 3 kandidaadi hulgast. 2002. aastani võis vürst riigiministriks määrata vaid Prantsusmaa kodanikku.
 Seadusandlik võim kuulub 1-kojalisele Rahvuskogule. 24-liikmelise Rahvuskogu liikmed valitakse ametisse iga 5 aasta järel. Viimati peeti Monacos parlamendivalimised 11. veebruaril 2018. Seadused ja otsused võetakse vastu vürsti ja Rahvuskogu ühisel kokkuleppel. Rahvuskogu kokkuleppeks on vaja 2/3 selle liikmete nõusolekut. Monacos tegutseb 4 parteid: Horizon Monaco ja sellest eraldunud Primo! Priorite Monaco; Union Monegasque ja Renaissance. 2018 valimiste järel sai Primo! parlamendis 21, Horizon Monaco 2 ja Union Monegasque 1 koha.
 Monaco tsiviilõigus on mõjutatud Prantsusmaa õigussüsteemist. Riigi kõrgeim kohtuorgan on ülemkohus, millel on 5 liiget. Ülemkohtu liikmed määrab ametisse vürst.
 Monaco esimene põhiseadus kehtestati 1911. Praegune põhiseadus kehtib 17. detsembrist 1962.
 Monaco on alates 1993 ÜRO liige.
 Haldusjaotus
 Monaco on linnriik, kus on üks omavalitsus (commune), mis on jaotatud 4 linnaosaks (quartier): Fontvieille, La Condamine, Monaco-Ville ja Monte Carlo. Linnaosad on omakorda jaotatud kokku 10 asumiks (secteurs).
 Taristu
 2010. aasta andmetel on Monaco asfalteeritud teede kogupikkus 77 kilomeetrit. Riiki läbib Prantsusmaa A8 kiirtee, mis Itaalia piiril muutub A10 kiirteeks. Riigis tegutseb ühistransport, mille seitset bussiliini opereerib Compagnie des Autobus de Monaco, lisaks peavad neli bussiliini ühendust Prantsusmaaga.
 Alates 2012 on riigis helikopteri plats. Monacos asub 2 sadamat. Lähim lennuväli asub Nice's.
 Raudtee rajati Monacos 1867 ja selle kogupikkus riigis on 1,7 kilomeetrit, kuid liinidel opereerib Prantsusmaa ettevõte Société nationale des chemins de fer français. Riigis asub üks raudteejaam.
 Rahvastik
 Monacos elavad ametlikud elanikud ja immigrandid. 2019 seisuga kuulub Monaco ametlikku elanikkonda 38 100 inimest. Immigrante ei arvata elanikkonna hulka, kuid nende arv on 55% ametliku elanikkonna koguhulgast. 2016 toimunud rahvaloenduse alusel oli riigi rahvaarv 37 308 inimest.
 1791 elas Monacos 1192 elanikku, 1873 kasvas elanike arv 5741-ni, 1888 oli riigis 10 864 elanikku ja 1928 oli 24 927 elanikku.
 Vanuseline struktuur
 Monaco elanikkonna vanuseline struktuur 2016. aasta rahvaloenduse alusel:
 Rahvastiku koosseis
 Monaco ametlikust elanikkonnast olid 2008 rahvaloenduse alusel 28,2% prantslased, 21,5% monegaskid, 18,6% itaallased, 7,5% britid ja 2,7% belglased. 2016 rahvaloenduse alusel elas Monacos 139 rahvuse esindajat: 9286 prantslast, 9378 monegaski, 8172 itaallast, 31 eestlast, jne.
 2008 rahvaloenduse alusel olid Monaco elanikest 51,4% naised ja 48,6% mehed. 2016 oli mehi 48,9% ja naisi 51,1% rahvastikust.
 Religioon
 Monaco riigiusk on katoliiklus. 5 katoliku kiriku kogudust kuuluvad Monaco peapiiskopkonda. 2000. aastast on Monaco peapiiskop Bernard Barsi. Monacos asub üks anglikaani, üks kreeka õigeusu kogudus, üks Vene Õigeusu Kiriku kogudus, üks Monaco reformeeritud kiriku kogudus ja üks karismaatilise episkopaalkiriku kogudus.
 Monacos asub sünagoog. Monaco on Euroopas üks vähestest riikidest, kus moslemitel puudub oma kogudus.
 Riigikaitse
 1861 sõlmitud lepingu alusel tagab Monaco kaitse sõjalise rünnaku korral Prantsusmaa. Monaco siseministri alluvuses on 2 korrakaitselist üksust: Monaco korpus (Corps des Sapeurs-Pompiers de Monaco) ja vürsti karabinjeeride kompanii (Compagnie des Carabiniers du Prince). Karabinjeeride kompaniisse kuulub 119 meest, Monaco korpusesse aga 135 meest.
 Majandus
 2014 oli Monaco sisemajanduse koguprodukt 5,23 miljardit eurot. Erasektori osakaal on riigi majanduses 91,4% ja avaliku sektori osakaal 8,6%. 2015. aasta andmetel oli 64,1% avaliku sektori töötajatest prantslased ja 30,1% monegaskid. Erasektoris oli prantslaste osakaal sama, kuid monegaske oli vaid 2,1%.
 Monaco peamised majandusharud on teadus- ja tehnoloogiatööstus, majutamine ja toitlustus, ehitus ja finantstegevus. 2015 tegutses Monacos 33 panka või panga harukontorit.
 2015. aastal tegutses riigis 14 hotelli.
 Ajalugu
 6. sajandil eKr asus Monaco lähistel Vana-Kreeka koloonia Monoikos (μόνοικος), mis andis piirkonnale nime. Monaco ala seostatakse vägilase Heraklese legendiga.
 Lääne-Rooma keisririigi lakkamisel kuulus Monaco ala esmalt Idagootide kuningriiki, siis Bütsantsi riigile. Alates 7. sajandist käis Monaco lombardlaste ja frankide käest kätte. Saksa-Rooma keiser Heinrich VI andis 1191 Monaco ala Genova valdusesse. 10. juunil 1215 asusid Genova gibelliinid Fulco del Cassello juhtimisel rajama Monaco kaljuneemele kindlust.
 8. jaanuaril 1297 hõivas Genova gvelfide juhte Francesco Grimaldi gibelliinide valduses olnud Monaco kindluse, mis jäi jätkuvalt Genova koosseisu. Grimaldid omandasid 1346 Mentoni ja 1355 Roquebrune. 1419 ostsid Grimaldid Aragóni kroonilt Monaco ala ja said Monaco suveräänseteks valitsejateks. Vürst Honoré II sõlmis 1633 Hispaaniaga ja 1641 Prantsusmaaga lepingu oma suveräänsuse kindlustamiseks.
 Prantsusmaa väed okupeerisid 1793 Monaco ala. Kuni 17. maini 1814 kuulus Monaco Alpes-Maritimesi departemangu. 1814 Monaco iseseisvus taastati, kuid 1815 muudeti riik Sardiinia kuningriigi protektoraadiks. Torino rahulepinguga 1860 pidi Sardiinia kuningriik Monaco ala ja Nizza krahvkonna loovutama Prantsusmaale. 1861 okupeeris Prantsusmaa Mentoni ja Roquebruni ning sõlmis Monaco vürstiga lepingu, lubades Monacot sõjaliselt kaitsta.
 1910 toimunud Monegaski revolutsiooni järel kehtestati 1911 riigis põhiseadus, millega likvideeriti absoluutne monarhia. 1919 sõlmis Prantsusmaa Monacoga Versailles' rahulepingu. Monaco oli Teises maailmasõjas neutraalne, kuid toetas Vichy valitsust. Novembris 1942 okupeeris Itaalia armee Monaco ja seadis ametisse nukuvalitsuse. Septembris 1943 okupeeris Natsi-Saksamaa Monaco. Riik vabastati 3. septembril 1944.
 Monaco vürstiks oli 1949–2005 Rainier III, kes 2002 sõlmis Prantsusmaaga lepingu. Vürst otsustas võimule saades kujundada Monacost ärikeskuse ja turismiparadiisi. 1962 tekkis Monacol tüli Prantsusmaaga, kuna Prantsusmaa president Charles de Gaulle'le ei meeldinud, et rikkad prantslased kasutasid Monacot maksuparadiisina ja Prantsusmaa kehtestas Monacole blokaadi. Tüli lahendati Monaco uue põhiseaduse vastuvõtmisega, mille kohaselt Prantsusmaa kodanikke, kes olid Monacos elanud vähem kui viis aastat, ja firmasid, mis tegid rohkem kui 25 protsenti oma ärist väljaspool Monaco piire, hakati maksustama Prantsusmaa maksusüsteemi alusel.
 2005 sai Monaco vürstiks Albert II.
 Eesti suhted Monacoga
 Eesti ja Monaco sõlmisid diplomaatilised suhted 7. veebruaril 2008. Eesti avas Monacos aukonsulaadi 14. oktoobril 2005, Monaco aukonsulaat Eestis avati 23. mail 2007. 2016 rahvaloenduse alusel elas Monacos 31 eestlast.
 Vürst Albert II külastas Eestit veebruaris 2008 ja juunis 2011. Lisaks on Albert kroonprintsina külastanud Eestit sügisel 2002 seoses Monaco jalgpallivõistkonna osalemisega Tallinnas Tähtede mängul. Eesti kultuuriminister Tõnis Lukas külastas 29.–31. oktoobril 2019 Monacot, kus ta esindas Eestit Rahvusvahelise Frankofoonia Organisatsiooni ministrite kohtumisel ja kohtus Monaco siseministri Patrice Cellarioga.
 Haridus
 Monacos tegutses 2019. aastal 13 kooli, kus õppis 6268 õpilast ja 10 avalikku lasteaeda. Riigi ainus ülikool on 1986 rajatud International University of Monaco, ainus keskkool on Collège Charles III, lisaks tegutseb kaks lütseumi, kaks erakooli ja üks kool diplomaatilisele korpusele.
 Kultuur
 Monacos asub 1879 valminud ooperimaja ja tegutseb sümfooniaorkester. Monte Carlo kasiino avati 1863. Monacos asub Okeanograafiamuuseum, antropoloogiamuuseum, meremuuseum, markide ja müntide muuseum ning kunstimuuseum. Alates 1974 peetakse Monacos igal aastal Monte-Carlo rahvusvahelist tsirkusefestivali. Monacos asub 3 kino ja 3 teatrimaja.
 Monaco laulja Severine võitis 1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse.
 Monacos on filmitud osad Alfred Hitchcocki 1940 linastunud filmi "Rebecca" ja 1955 linastunud filmi "Et varast püüda", Jack Smighti 1966 linastunud filmi "Kaleidoskoop", Irvin Kershneri 1983 linastunud filmi "Ära iial ütle iial", Martin Campbelli 1995 linastunud filmi "007 ja Kuldsilm", Justini Lini filmi "Kiired ja vihased 5" ning Jon Favreau filmi "Iron Man 2" stseenid.
 Alates 1929 peetakse Vormel 1 Monaco Grand Prix. Alates 1911 sõidetakse Monte Carlo ralli üks etapp Monacos.
 Monacos tegutseb Prantsusmaa liigasse kuuluvad meeste jalgpalliklubi AS Monaco FC ja naiste jalgpalliklubi OS Monaco. Riigis tegutseb ragbi meeskond. Monaco maraton on maailmas ainus maraton, mille distants kulgeb kolmes riigis (Monacos, Prantsusmaal ja Itaalias).
 Monaco suurim staadion on Louis II nimeline staadion.
 Monaco sportlased on võistelnud suveolümpiamängudel alates 1920. aasta suveolümpiamängudest Antwerpenis ja taliolümpiamängudel alates 1984. aasta taliolümpiamängudest Sarajevos. Ükski Monaco sportlane pole olümpiamedalit võitnud, mistõttu Monaco on enim olümpiamängudel osalenud riik, mille sportlased pole medalikohale jõudnud.
 Vaata ka
 Monaco riigipeade loend
 Monaco Grand Prix
 Monaco Eurovisiooni lauluvõistlusel
 Monaco 2014. aasta taliolümpiamängudel
 Monaco 2018. aasta taliolümpiamängudel
 Monaco-Ville
 Monte Carlo rahvusvaheline tsirkusefestival
 Viited
 Välislingid
 Riigid
 Euroopa maad
 Pealinnad


type: caselaw

text:
 26.11.2005
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 296/35
 Recours introduit le 23 septembre 2005 — Royaume d'Espagne/Commission des Communautés européennes
 (Affaire T-369/05)
 (2005/C 296/72)
 Langue de procédure: l'espagnol
 Parties
 Partie requérante: Royaume d'Espagne [représentant: M. D. Fernando Díez Moreno]
 Partie défenderesse: Commission des Communautés européennes
 Conclusions de la partie requérante
 —
 annuler la décision de la Commission du 15 juillet 2005 (2005/555/CE) en ce qui concerne les corrections financières pratiquées en Espagne relativement à la reconversion et à la restructuration du vignoble et aux mesures pour l'amélioration de la production et de la commercialisation du miel, et
 —
 condamner la Commission des Communautés européennes aux dépens.
 Moyens et principaux arguments
 Le présent recours est formé contre la décision de la Commission, du 15 juillet 2005 (2005/555/CE), écartant du financement communautaire certaines dépenses effectuées par différents États membres au titre du FEOGA, section «garantie». Parmi les exclusions figurant dans ladite décision se trouvent des corrections financières concernant le Royaume d'Espagne, appliquées aux secteurs des fruits et légumes, du lait, du stockage public, du vin et du tabac, des primes animales et au secteur du miel.
 Le présent recours porte uniquement sur la correction financière faite pour les montants versés à titre d'indemnités pour perte de revenus dans le secteur vitivinicole (4 790 799,61 euros) et sur celle effectuée pour l'inscription dans le financement du FEOGA de la TVA dans le secteur du miel (58 315,34 euros). L'État requérant considère que la Commission se fonde sur une application restrictive du règlement (CE) no 1493/1999 portant organisation commune du marché vitivinicole (1). Ledit État conteste également le régime de TVA dans l'amélioration de la production et de la commercialisation du miel.
 Les autorités espagnoles considèrent:
 —
 que la perte de revenus n'est pas liée à l'arrachage, mais au fait même de la plantation, et
 —
 que la TVA ne peut être considérée comme une intervention destinée à stabiliser les marchés, et qu'elle ne peut donc pas être financée par la section «garantie» du FEOGA.
 (1) JO L 179, du 14.7.1999, p. 1.


text:
Antonie „Tonny“ van Ede (* 22. Dezember 1924 in Rotterdam; † 16. Februar 2011 in Zwijndrecht; auch Tonnie van Ede) war ein niederländischer Fußballspieler. Von 1947 bis in die 1960er Jahre war der Rechtsaußen bei seinem Heimatverein Sparta Rotterdam in der höchsten Spielklasse aktiv und wurde mit ihm 1959 Niederländischer Meister und zweimal Pokalsieger. Zweimal kam er auch in der Nationalmannschaft zum Einsatz.
 Karriere
 Verein
 Tonny van Ede wurde als zehnjähriger Steppke schon 1935 Mitglied bei Sparta. Der Zweite Weltkrieg verhinderte zunächst eine Karriere des Jugendlichen. Er wurde zur Zwangsarbeit nach Deutschland verschleppt, konnte fliehen und schloss sich in Großbritannien der Prinses Irene Brigade an, einer Militärbrigade von Niederländern, die der deutschen Besatzung entkommen waren. Ein Jahr nach der Befreiung kehrte er nach Rotterdam zurück und spielte ab dem folgenden Jahr in der ersten Mannschaft von Sparta, die 1946 in die Eerste Klasse aufgestiegen war. Die Punkterunde 1948/49 beendete Sparta als Tabellenletzter; erst in einem Entscheidungsspiel in Zaandam beim ZFC konnte die Mannschaft dank eines Treffers von van Ede die Klasse erhalten. Zwei Jahre später gewann Sparta das wichtige Turnier um den Zilveren Bal; 1953 wurde sie Meister der Eerste Klasse West, musste sich jedoch in der Endrunde RC Haarlem und PSV Eindhoven knapp geschlagen geben. 1956 erreichten die Rotterdamer erneut die Endrunde um die Meisterschaft.
 Auch nach Einführung des Profifußballs blieb der „pfeilschnelle Außenstürmer“ mit Sparta erstklassig. Das Team erreichte 1957 den achten, 1958 den neunten Platz der neuen Eredivisie und gewann in diesem Jahr den KNVB-Pokal. In der Saison 1958/59 wurde das Team von Trainer Denis Neville mit den Nationalspielern van Ede, Piet de Vries, Wim van der Gijp und Tinus Bosselaar zum ersten Mal seit 1915 Landesmeister; Mannschaftskapitän van Ede traf in 34 Saisonspielen 19 Mal.
 In der Saison 1959/60 trat van Ede mit Sparta im Europapokal der Landesmeister an. Dank eines Erfolgs im Entscheidungsspiel gegen IFK Göteborg erreichte das Team um Torhüter Fred Mühring, mit van Ede auf der rechten Seite, Bosselaar links und Joop Daniëls (gegen Göteborg) bzw. Peter Fitzgerald (gegen Glasgow) als Mittelstürmer das Viertelfinale gegen die Glasgow Rangers. Nach einer 2:3-Niederlage im Heimspiel brachte der Treffer zum 1:0-Sieg im Ibrox Park von Tonny van Ede, „Rotterdams Stanley Matthews“, Sparta erneut ein Entscheidungsspiel, das jedoch in London verloren ging. Es blieb bis dato (Stand: April 2011) das letzte Spiel der Rotterdamer im Landesmeisterpokal. Wiederum als Pokalsieger musste das Team um van Ede 1962/63 im Europapokal der Pokalsieger bereits in der Qualifikation nach Sieg und Niederlage gegen Lausanne-Sports die Segel streichen; das Rückspiel im Sparta Stadion Het Kasteel war das letzte internationale Spiel van Edes.
 Insgesamt stand Tonny van Ede in 455 Ligaspielen für Sparta auf dem Platz; mehr als 520 waren es, rechnet man Pokal- und andere Pflichtspiele hinzu. Die Zahl seiner Treffer für Sparta ist nicht genau überliefert. In der Eredivisie waren es von 1956 bis in die Saison 1963/64 insgesamt 73 (nach anderen Angaben 71) Tore in 227 Spielen. In europäischen Pokalwettbewerben absolvierte er acht Spiele und traf darin einmal. Nach der Saison 1963/64 wechselte van Ede zum Schiedamer Klub Hermes DVS, für den er noch zwei Jahre in der drittklassigen Tweede Divisie spielte.
 Nationalmannschaft
 In der Saison 1952/53, die Sparta mit einem Punkt Vorsprung vor dem amtierenden Meister Willem II Tilburg beendete, berief die Auswahlkommission des KNVB Tonny van Ede erstmals in den Kader der A-Nationalmannschaft. Bei seinem ersten Einsatz als Ersatz für Stamm-Rechtsaußen Piet van der Kuil am 19. April 1953 gegen Belgien debütierten außer ihm auch Max van Beurden und Wim Bleijenberg. Es war das 200. Länderspiel der Niederlande, in dem auch van Edes Sparta-Mannschaftskameraden Wim Landman im Tor und Rinus Terlouw als Mittelläufer sowie Routinier Abe Lenstra aufliefen, das jedoch im Olympiastadion Amsterdam durch Treffer von Henri Coppens und Augustin Janssens mit 0:2 verloren ging. Auch in van Edes zweitem und letztem Länderspiel am 27. September 1953 in Oslo gegen Norwegen, in dem erneut vier Spieler debütierten, verlor die Elftal; dieses Mal mit 0:4.
 Erfolge und Ehrungen
 Niederländischer Meister: 1959
 Niederländischer Pokalsieger: 1958, 1962
 Meister der Eerste Klasse West: 1953, 1956
 Schon 1963 wurde Tonny van Ede Ehrenmitglied von Sparta Rotterdam.
 Im August 2008 erschien anlässlich des 120-jährigen Bestehens des Vereins das Buch Sparta's Top en Tob 60 Aller Tijden. Darin wurde van Ede der zweite Platz der besten Sparta-Fußballspieler der Geschichte (hinter Bok de Korver) zuerkannt.
 Im Jahre 2010 wurde anlässlich van Edes 75-jähriger Vereinsangehörigkeit die Haupttribüne des Sparta Stadion Het Kasteel in Tonny van Ede-Tribune umbenannt.
 Van Edes Handabdruck ist auf einem Stein des Rotterdamer Walk of Fame Europe verewigt.
 Weblinks
 Sparta-legende Tonny van Ede (86) overleden
 Sparta ́s Top en Tob 60 Aller Tijden: Nr. 2
 Einzelnachweise
 Fußballnationalspieler (Niederlande)
 Niederländischer Meister (Fußball)
 Person (Sparta Rotterdam)
 Niederländer
 Geboren 1924
 Gestorben 2011
 Mann


type: other

text:
Vozidla ve vztahu zaměstnavatel a zaměstnanec - KOMPLET FINANCE
 Vozidla ve vztahu zaměstnavatel a zaměstnanec
 Ing. Zdeněk Morávek – Daněprolidi.cz
 V následujícím příspěvku bychom se věnovali další oblasti související s používáním automobilu pro podnikatelské účely, tentokrát případům vyplývajícím z pracovněprávních vztahů, tedy vztahu zaměstnavatele a zaměstnance.
 Vozidlo poskytnuté zaměstnavatelem zaměstnanci i pro soukromé účely
 V praxi poměrně častou situací je případ, kdy zaměstnavatel poskytne zaměstnanci vozidlo pro služební účely a současně mu umožní toto vozidlo používat i pro účely soukromé, a to bezplatně. Tato situace má řadu daňových dopadů a souvislostí, které je nutné vzít v úvahu.
 Z pohledu daně z příjmů je situace řešena v § 6 odst. 6 zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „ZDP“), který stanoví, že pokud poskytuje zaměstnavatel zaměstnanci bezplatně motorové vozidlo k používání pro služební i soukromé účely, považuje se za příjem zaměstnance částka ve výši 1 % vstupní ceny vozidla za každý i započatý kalendářní měsíc poskytnutí vozidla.
 Podnikatel poskytuje svému zaměstnanci pro jeho služební účely osobní automobil, současně je dohodnuto, že zaměstnanec tento automobil může bezplatně využívat i pro soukromé účely. Z pohledu podnikatele se jedná o klíčového zaměstnance, který dojíždí z vedlejšího města, tato možnost je tak poskytnuta jako benefit s cílem zaměstnance dlouhodobě udržet.
 Pořizovací cena osobního vozidla činí 630 000 Kč, za příjem zaměstnance tak bude považována částka ve výši 1 % vstupní ceny automobilu, tedy 6 300 Kč. Tato částka bude podléhat také odvodu sociálního a zdravotního pojištění.
 Je důležité doplnit, že tento postup bude uplatněn i v případě, že vozidlo v příslušném měsíci vůbec k soukromým účelům použito nebude, tato skutečnost není podstatná, rozhodující je pouze to, zda je takovéto použití zaměstnanci umožněno.
 Pokud se jedná o najaté vozidlo nebo vozidlo pořízené na finanční leasing, vychází se ze vstupní ceny vozidla u původního vlastníka, a to i v případě, že dojde k následné koupi vozidla.
 Pokud ve vstupní ceně není zahrnuta daň z přidané hodnoty, pro účely stanovení příjmu zaměstnance se o tuto daň zvýší. Jedná se tedy o případy, kdy zaměstnavateli jako plátci DPH vzniká nárok na odpočet daně na vstupu při pořízení automobilu.
 Je-li částka, která se posuzuje jako příjem zaměstnance za každý i započatý kalendářní měsíc poskytnutí vozidla, nižší než 1 000 Kč, považuje se za příjem zaměstnance částka ve výši 1 000 Kč.
 Podnikatel poskytuje svému zaměstnanci osobní automobil Škoda Fabia, který pořídil za částku 70 000 Kč. Tento automobil zaměstnanec využívá pro služební i soukromé účely.
 Jako příjem zaměstnance bude považována částka ve výši 1 % vstupní ceny, tato částka činí 700 Kč. Protože tato částka by byla nižší než částka minimální, která činí 1 000 Kč, bude příjmem zaměstnance částka v této minimální výši.
 Znamená to tedy, že pokud vstupní cena vozidla nepřesáhla 100 000 Kč, bude příjem zaměstnance vždy činit 1 000 Kč za každý kalendářní měsíc.
 Podnikatel jako zaměstnavatel poskytne svému zaměstnanci bezplatně osobní vozidlo pro služební i soukromé účely od 29. srpna. Vstupní cena vozidla činí 420 000 Kč.
 Příjem zaměstnance činí 1 % ze vstupní ceny vozidla, a to za každý i započatý kalendářní měsíc. To znamená, že za příjem zaměstnance bude považována částka 4 200 Kč i za měsíc srpen, i když se v měsíci srpnu jednalo pouze o tři dny. Částka příjmu zaměstnance se v tomto případě nijak nekrátí.
 Poskytne-li zaměstnavatel zaměstnanci bezplatně v průběhu kalendářního měsíce postupně za sebou více motorových vozidel k používání pro služební i soukromé účely, považuje se za příjem zaměstnance částka ve výši 1 % z nejvyšší vstupní ceny motorového vozidla. Poskytne-li zaměstnavatel zaměstnanci bezplatně v průběhu kalendářního měsíce více motorových vozidel současně, považuje se za příjem zaměstnance částka ve výši 1 % z úhrnu vstupních cen všech motorových vozidel poskytnutých pro služební i soukromé účely. Lze předpokládat, že ani jedna z těchto dvou situací, tj. poskytnutí více vozidel postupně nebo současně v jednom kalendářním měsíci, příliš často v praxi nastávat nebude, ale nastat samozřejmě může, např. z důvodu opravy vozidla. Příjmem tak bude částka ve výši 1 % z nejvyšší vstupní ceny nebo ze součtu vstupních cen.
 Vstupní cenou vozidla se pro účely této úpravy rozumí vstupní cena uvedená v § 29 odst. 1 až 9 ZDP. Je důležité si uvědomit, že toto ocenění nebere v úvahu stáří vozidla ani jeho reálné opotřebení, pokud bylo tedy vozidlo pořízeno zaměstnavatelem jako nové, bude se při stanovení příjmů zaměstnance vycházet z této původní vstupní ceny.
 Další související problematikou je případná úhrada PHM spotřebovaných při soukromých jízdách. Tyto PHM buď hradí sám zaměstnanec, a pokud nikoliv, vzniká zaměstnanci další nepeněžní příjem, který je nutné zahrnout do jeho zdanitelné mzdy. Výše tohoto příjmu bude představovat hodnota PHM, které budou hrazeny za zaměstnance z důvodu použití vozidla pro soukromé účely.
 V praxi se může vyskytnout také varianta, že zaměstnavatel poskytne vozidlo zaměstnanci pouze pro soukromé účely. V takovém případě nelze postupovat podle § 6 odst. 6 ZDP, ale za příjem zaměstnance bude považována hodnota obvyklého nájemného za půjčení takového typu vozidla. Standardně tak bude vycházeno z cen autopůjčoven a hodnota bude stanovena v závislosti na době využití vozidla.
 Další související otázkou je možné krácení daňových odpisů vozidel z důvodu jejich využívání pro služební i soukromé účely. ZDP v tomto případě jasnou odpověď nedává, bližší výklad ale obsahuje pokyn GFŘ D-22, který v části k § 24 odst. 2 ZDP v bodě 26 uvádí, že při využívání motorového vozidla, které je zahrnuto v obchodním majetku poplatníka nebo v nájmu, jak pro služební, tak i pro soukromé účely zaměstnanců, a u kterého proto nemůže být uplatněn paušální výdaj na dopravu [§ 24 odst. 2 písm. zt) ZDP], se neuplatňuje režim poměrné výše výdajů, např. podle § 28 odst. 6 ZDP, neboť tento režim není uplatňován ani pro poměrnou výši pořizovací ceny motorového vozidla zahrnované podle § 6 odst. 6 ZDP do základu daně zaměstnance, která rovněž není závislá na skutečném fyzickém opotřebení, resp. na počtu ujetých kilometrů. Přitom výdaje za pohonné hmoty jsou daňovým výdajem pouze při použití vozidla pro služební účely.
 Z výkladu GFŘ tedy vyplývá, že k poměrnému krácení výdajů v tomto případě nedochází, protože krácena není ani vstupní cena vozidla, ze které se vychází při zvýšení základu daně u zaměstnanců v souladu s § 6 odst. 6 ZDP. Související výdaje tak budou uplatněny v plné výši jako daňové, výjimkou jsou pouze výdaje za pohonné hmoty, které lze uplatnit pouze při použití vozidla pro služební účely.
 Je vhodné zmínit i případ, kdy zaměstnanec neužívá vozidlo pro soukromé účely bezplatně, ale za toto užívání hradí dohodnutou částku. Pokud je částka za užívání nižší, než je cena obvyklá, potom rozdíl představuje příjem zaměstnance v souladu s § 6 odst. 3 ZDP.
 Vozidla zaměstnanců použitá pro účely zaměstnavatele
 Pokud zaměstnanec na žádost zaměstnavatele použije silniční motorové vozidlo, které není vozidlem zaměstnavatele, přísluší mu za každý 1 km jízdy základní náhrada a náhrada výdajů za spotřebovanou pohonnou hmotu.
 Sazba základní náhrady činí v roce 2019 u jednostopých vozidel a tříkolek nejméně 1,10 Kč a u osobních silničních motorových vozidel nejméně 4,10 Kč (viz vyhláška MPSV č. 333/2018 Sb.). Jak tedy vyplývá z § 157 odst. 4 zákona č. 262/2006 Sb., zákoník práce, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „ZP“), je tato sazba pro zaměstnavatele stanovena jako minimální, právní úprava ale nebrání tomu, aby byla použita sazba vyšší. Při použití přívěsu k silničnímu motorovému vozidlu zaměstnavatel sazbu základní náhrady za 1 km jízdy zvýší nejméně o 15 %. Sazbu základní náhrady u nákladních automobilů, autobusů nebo traktorů zaměstnavatel poskytne zaměstnanci nejméně ve dvojnásobné výši, tj. v roce 2019 minimálně ve výši 8,20 Kč.
 Nebyla-li výše sazby základní náhrady sjednána nebo určena zaměstnavatelem před vysláním zaměstnance na pracovní cestu, přísluší zaměstnanci sazba základní náhrady ve výše uvedené minimální výši.
 Náhradu za spotřebovanou pohonnou hmotu určí zaměstnavatel násobkem ceny pohonné hmoty a množství spotřebované pohonné hmoty. Cenu pohonné hmoty prokazuje zaměstnanec dokladem o nákupu, ze kterého je patrná souvislost s pracovní cestou. Není tedy bezpodmínečně nutné, aby se doklad o nákupu datumově shodoval s datem konání pracovní cesty, je proto možno tolerovat doklad, který např. o den předchází nebo následuje dni konání pracovní cesty, protože to lze předpokládat, že pohonné hmoty byly spotřebovány na pracovní cestě. Prokazuje-li zaměstnanec cenu pohonné hmoty více doklady o jejím nákupu, ze kterých je patrná souvislost s pracovní cestou, vypočítá se cena pohonné hmoty pro určení výše náhrady aritmetickým průměrem zaměstnancem prokázaných cen. Jestliže zaměstnanec hodnověrným způsobem cenu pohonné hmoty zaměstnavateli neprokáže, použije zaměstnavatel pro určení výše náhrady průměrnou cenu příslušné pohonné hmoty stanovenou příslušnou vyhláškou MPSV ČR. Pro rok 2019 se jedná o výše uvedenou vyhlášku č. 333/2018 Sb., pro benzin Natural 95 je cena stanovena na 33,10 Kč pro benzin Natural 98 na 37,10 Kč a pro motorovou naftu na 33,60 Kč.
 Spotřebu pohonné hmoty silničního motorového vozidla vypočítá zaměstnavatel z údajů o spotřebě uvedených v technickém průkazu použitého vozidla, které je zaměstnanec povinen zaměstnavateli předložit. Jestliže technický průkaz vozidla tyto údaje neobsahuje, přísluší zaměstnanci náhrada výdajů za pohonné hmoty, jen pokud spotřebu pohonné hmoty prokáže technickým průkazem vozidla shodného typu se shodným objemem válců. Při určení spotřeby pohonné hmoty použije zaměstnavatel údaj o spotřebě pro kombinovaný provoz podle norem Evropských společenství. Není-li tento údaj v technickém průkazu uveden, vypočítá zaměstnavatel spotřebu pohonné hmoty vozidla aritmetickým průměrem z údajů v technickém průkazu uvedených. Lze ale konstatovat, že v případě novějších vozidel je tento údaj již v technických průkazech obsažen, o to by tak výpočet měl být jednodušší.
 Náhrada za spotřebované PHM se potom vypočte podle vzorce N = (cena benzínu × spotřeba na 100 km / 100).
 Zaměstnanec na žádost zaměstnavatele použil své silniční motorové vozidlo pro účely pracovní cesty. Celkově podle záznamů ujel vzdálenost 80 km, kombinovaná spotřeba podle technického průkazu vozidla činí 7,1 litru / 100 km, PHM je benzín Natural 95.
 Zaměstnanci náleží sazba základní náhrady ve výši (nejméně) 4,10 Kč × 80 km = 328 Kč. Dále zaměstnanci náleží náhrada za spotřebované pohonné hmoty, zaměstnanec nedoložil cenu PHM, proto se použije cena dle vyhlášky, v roce 2019 tedy 33,10 za litr. Náhrada se zjistí N = (33,10 × 7,1 / 100) = 2,3501 × 80 km = 188,008 Kč. Celkově tedy náleží zaměstnanci náhrada ve výši 328 + 188,008 = 516,008 Kč, tj. 517 Kč po zaokrouhlení.
 Z výše uvedeného příkladu je vidět, že určitým problémem bude zaokrouhlení, zákoník práce ale tuto problematiku nijak neřeší, pouze v § 183 odst. 5 stanoví, že částka, kterou má zaměstnavatel zaměstnanci poskytnout v české měně, se zaokrouhlí na celé koruny směrem nahoru. Je proto vhodné tuto oblast upravit v příslušné směrnici či předpisu a postupovat jednotně ve všech případech.
 Co se týká výše uvedeného příkladu, domnívám se, že je možné postupovat tak, že se zjistí zvlášť základní náhrada a zvlášť náhrada za spotřebované pohonné hmoty. Stejně tak je ale možné postupovat tak, že se zjistí celková náhrada za 1 km a ta se pak vynásobí počtem ujetých km.
 Zaměstnanec na žádost zaměstnavatele použil soukromé silniční motorové vozidlo pro účely pracovní cesty, současně byl použit přívěs. Celkově bylo ujeto 19 km. Cenu PHM zaměstnanec doložil dokladem o nákupu PHM ze dne, který předcházel dni uskutečnění pracovní cesty, PHM byla pořízena za cenu 34,70 Kč, pohonnou hmotou je benzín Natural 95. Technický průkaz vozidla neobsahuje údaj o spotřebě v kombinovaném provozu, uvedené spotřeby jsou 5,2 l, 6,8 l a 9,0 l.
 Protože byl použit přívěs, sazba základní náhrady se zvyšuje o 15 %, tj. 4,10 × 1,15 = 4,715 Kč/km (jedná se o minimální částku).
 Průměrná spotřeba se zjistí jako aritmetický průměr údajů uvedených v technickém průkazu, tj. 5,2 + 6,8 + 9,0 = 21/3 = 7 litrů na 100 km.
 Protože byla doložena cena PHM, bude použita tato cena ve výši 34,70 Kč za litr benzínu. Náhrada za spotřebované PHM potom bude 34,70 × 7 / 100 = 2,429 Kč.
 Celková náhrada za 1 km je potom 4,715 + 2,429 = 7,144 Kč × 19 km = 92,014 Kč, tj. 93 Kč po zaokrouhlení.
 Při samotném výpočtu náhrad za použití soukromého vozidla se vychází z údajů uvedených v příslušné evidenci, zpravidla knize jízd. Tyto údaje pak samozřejmě musí korespondovat s údaji uvedenými na cestovním příkaze.
 Jinak co se týká použití motorového vozidla zaměstnance k uskutečnění pracovní cesty, je vhodné doplnit, že:
 není podmínkou, aby se jednalo o vozidlo, které je ve vlastnictví nebo spoluvlastnictví zaměstnance, může se jednat o vozidlo, které si zaměstnanec pro účely této pracovní cesty vypůjčí, užívá jej na základě finančního leasingu atd.,
 zákoník práce nestanoví podmínku, že by vozidlo muselo být havarijně pojištěno, i když je nutné upozornit, že zaměstnavatel na sebe tímto přebírá riziko úhrady případných škod na těchto vozidlech,
 zákoník práce nestanoví nikde ani podmínku, že by zaměstnanec musel mít tzv. referenční zkoušky k řízení motorového vozidla, nakonec ani zaměstnavatel není povinen zkoumat, zda má vůbec zaměstnanec oprávnění řídit motorové vozidlo, i když je to samozřejmě v zájmu obou stran,
 zákoník práce neobsahuje ani úpravu, že by zaměstnavatel musel zkoumat, zda má vozidlo platnou technickou prohlídku a zda je sjednáno a uhrazeno zákonné pojištění odpovědnosti k tomuto vozidlu.
 Každopádně zaměstnavatel má právo některými těmito skutečnostmi podmínit souhlas s použitím takového vozidla k uskutečnění pracovní cesty a např. v případě havarijního pojištění to lze jenom doporučit. Obecně zcela určitě platí, že v případě vzniku škody by se jednalo o škodu, za kterou nese odpovědnost zaměstnavatel.
 Co se týká daňových souvislostí vyplacených cestovních náhrad, je nutné rozlišit, zda se jedná o postup na straně zaměstnavatele nebo zaměstnance. Z pohledu daňových nákladů zaměstnavatele je rozhodující ustanovení § 24 odst. 2 písm. zh) ZDP, ze kterého vyplývá, že daňovým nákladem jsou náhrady cestovních výdajů do výše stanovené zákoníkem práce. Vzhledem k tomu, že u podnikatelských subjektů je stanovena pouze minimální výše těchto náhrad, ale maximální omezení stanoveno není, budou náhrady cestovních výdajů daňově uznatelné bez omezení. Pokud by se ale jednalo o poplatníka, u kterého je výše cestovních náhrad omezena, tedy stát, obce, kraje, státní fondy, příspěvkové organizace, školské právnické osoby a regionální radu regionu soudržnosti, potom by náhrady cestovních výdajů byly daňově uznatelné pouze do výše, do které je zákoník práce omezuje. A to i za situace, že by v rozporu se zákoníkem práce byly vypláceny náhrady vyšší.
 Na straně zaměstnance je rozhodující ustanovení § 6 odst. 7 písm. a) ZDP, podle kterého u zaměstnance nejsou předmětem daně náhrady cestovních výdajů poskytované v souvislosti s výkonem činnosti, ze které plyne příjem ze závislé činnosti, do výše stanovené nebo umožněné zákoníkem práce pro zaměstnance zaměstnavatele, který je uveden v § 109 odst. 3 zákoníku práce, jakož i hodnota bezplatného stravování poskytovaná zaměstnavatelem na pracovních cestách; jiné a vyšší náhrady, než stanoví tento zvláštní právní předpis, jsou zdanitelným příjmem zaměstnance.
 Z toho tedy vyplývá, že v případě zaměstnanců je nutné respektovat omezení výše cestovních náhrad, které je zákoníkem práce stanoveno pro zaměstnance rozpočtové sféry (viz výše), předmětem daně nejsou pouze ty cestovní náhrady, které jsou vyplaceny v souladu s touto úpravou. Podnikatelé, živnostníci a další subjekty z podnikatelské sféry se jako zaměstnavatelé tímto omezením řídit nemusí a mohou poskytovat i náhrady vyšší, potom se ale jedná o zdanitelný příjem zaměstnance.
 Příklad č. 6:
 Podnikatel má stanoveno vnitřní směrnicí, že zaměstnancům, kteří použijí na služební cestě jiné vozidlo než vozidlo zaměstnavatele, náleží v roce 2019 sazba základní náhrady ve výši 6 Kč/km. Takovýto postup je v případě podnikatele a jeho zaměstnanců možný, ale předmětem daně u zaměstnance není sazba základní náhrady do výše 4,10 Kč za km, vyšší náhrada, tj. 1,90 Kč/km, již představuje zdanitelný příjem zaměstnance.
 Z pohledu zaměstnavatele je celá sazba základní náhrady ve výši 6 Kč/km daňovým nákladem, protože se jedná o náhrady cestovních výdajů do výše stanovené zákoníkem práce.
 Autor: KOMPLET FINANCE


text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 51995PC0427(01)
 Förslag till rådets förordning (EG) om slutande av protokoll vari fastställs de fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensation som avses i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och republiken Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust under perioden mellan den 16 juni 1995 och den 15 juni 1997
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 327 , 07/12/1995 s. 0012
 Förslag till rådets förordning (EG) om slutande av protokoll vari fastställs de fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensation som avses i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och republiken Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust under perioden mellan den 16 juni 1995 och den 15 juni 1997 (95/C 327/09) KOM(95) 427 slutlig - 95/0233(AVC)(Framlagt av kommissionen den 18 september 1995)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, i förbindelse med artikel 228.3 första stycket,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1), ochmed beaktande av följande:I enlighet med avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust, inledde de båda parterna förhandlingar för att fastställa de ändringar eller tillägg som skall göras i avtalet efter det att tillämpningsperioden för det protokoll som bilagts detta avtal har löpt ut.Förhandlingarna ledde fram till att ett nytt protokoll, vari fastställs fiskemöjligheter och ekonomisk kompensation, vilka avses i nämnda avtal, för perioden mellan den 16 juni 1995 och den 15 juni 1997, undertecknades den 7 juni 1995.Det ligger i gemenskapens intresse att godkänna detta protokoll.Det är viktigt att fastställa tabellen för fördelning av fiskemöjligheterna mellan medlemsstaterna med hänsyn till de traditionella fiskemöjligheterna inom ramen för fiskeavtalet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Det protokoll, vari fastställs de fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensation som avses i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust under perioden mellan den 16 juni 1995 och den 15 juni 1997, godkänns på gemenskapens vägnar.Protokollets text är bifogad denna förordning.Artikel 2 De fiskemöjligheter som fastställts genom protokollet skall fördelas mellan medlemsstaterna i enlighet med följande tabell:>Plats för tabell>För protokollets första år skall emellertid följande tabell gälla för fördelning:>Plats för tabell>Om licensansökningarna från dessa länder inte till fullo utnyttjar de fiskemöjligheter som fastställts genom protokollet, får kommissionen beakta de licensansökningar som inkommer från alla andra medlemsstater.Artikel 3 Rådets ordförande har rätt att förordna personer med befogenhet att underteckna protokollet med bindande verkan för gemenskapen.Artikel 4 Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.(1) Yttrande avgivet den (ännu inte offentliggjort i Europeiska gemenskapernas officiella tidning).PROTOKOLL vari fastställs de fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensation som avses i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust för perioden mellan den 16 juni 1995 och den 15 juni 1997 Artikel 1Från och med den 16 juni 1995 och för en period om två år fastställs de fiskemöjligheter, som ges i enlighet med artikel 4 i avtalet, på följande sätt:1. a) räktrålare med frysanläggning: 8 800 bruttoregisterton (BRT) per månad i årligt medeltal,b) frystrålare, fiskfiskefartyg och bläckfiskfiskefartyg: 4 000 bruttoregisterton per månad i årligt medeltal.2. vad-/notfartyg med frysanläggning för tonfiske: 26 fartyg.3. tonfiskfiskefartyg för spöfiske med fasta linor och fartyg för fiske med flytlinor: 16 fartyg.Artikel 21. Den ekonomiska kompensation som avses i artikel 9 i avtalet fastställs för den period som anges i artikel 1 till 10 800 000 ecu, vilket skall betalas i två årliga delposter om respektive 6 000 000 ecu och 4 800 000 ecu.2. Om det mål som överenskommits mellan de båda parterna uppnås, skall gemenskapen, med avseende på periodens andra år, betala en kompletterande ekonomisk kompensation om 1 200 000 ecu.3. Guinea-Bissaus regering skall ensamt ha behörighet att besluta om hur denna kompensation skall användas.4. Kompensationen skall betalas in till ett konto som skall öppnas hos ett finansinstitut eller hos något annat organ som Guinea-Bissau anvisar.Artikel 3Om resurstillgången så tillåter, kan de fiskemöjligheter som avses i artikel 1.1 på begäran av gemenskapen ökas successivt med 1 000 bruttoregisterton per månad i årligt medeltal. I detta fall skall den ekonomiska kompensation som avses i artikel 2 ökas proportionellt, pro rata temporis.Artikel 4Gemenskapen skall dessutom under den period som avses i artikel 1 bidra med ett belopp av 150 000 ecu till finansieringen av ett guineanskt vetenskapligt eller tekniskt program i syfte att förbättra dels kunskapen om fiskeresurserna i Guinea-Bissaus ekonomiska zon, dels verksamheten vid laboratoriet för tillämpat fiske.Guinea-Bissaus myndigheter skall tillställa kommissionen en kortfattad rapport om hur detta belopp har använts.Detta belopp skall ställas till Guinea-Bissaus regerings förfogande och betalas in på ett konto som anvisas av myndigheterna i Guinea-Bissau.Artikel 5Parterna är eniga om att ett grundläggande villkor för att deras samarbete skall bli framgångsrikt är att kompetensen hos de personer som är sysselsatta inom fisket förbättras. För det ändamålet skall gemenskapen underlätta för medborgare i Guinea-Bissau att få plats på utbildningsanstalter i dess medlemsstater och gemenskapen ställer för det ändamålet till förfogande, under den period som avses i artikel 1, stipendier för studier och utbildning inom de olika vetenskapliga, tekniska och ekonomiska disciplinerna som har anknytning till fiske. Dessa stipendier kan likaså användas i alla stater med vilka gemenskapen har samarbetsavtal. Den totala kostnaden för stipendierna får inte överskrida 100 000 ecu. En del av detta belopp kan på begäran av myndigheterna i Guinea-Bissau omvandlas för att täcka kostnader för deltagande i internationella möten eller i praktik inom fiskeområdet, liksom för att organisera seminarier om fiske i Guinea-Bissau. Detta belopp skall betalas ut allteftersom det används.Artikel 6Kommissionen skall dessutom bidra till finansiering av följande program:- Institutionellt stöd till fiskeriministeriet, 100 000 ecu.- Stöd till hantverksmässigt fiske, 150 000 ecu.- Sjöövervakning, 200 000 ecu.Guinea-Bissaus myndigheter skall tillställa kommissionen en kortfattad rapport om hur detta belopp har använts.Detta belopp skall ställas till Guinea-Bissaus regerings förfogande och betalas in till ett konto som anvisas av myndigheterna i Guinea-Bissau.Artikel 7Om kommissionen underlåter att verkställa de utbetalningar som avses i artiklarna 2, 4 och 6, kan tillämpningen av detta protokoll upphävas.Artikel 8Bilagan till avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Guinea-Bissaus regering om fiske utanför Guinea-Bissaus kust upphävs och ersätts med av bilagan till detta protokoll.Artikel 9Detta protokoll träder i kraft samma dag det undertecknas.Det skall tillämpas från och med den 16 juni 1995.BILAGA VILLKÖR FÖR FISKE SOM BEDRIVS AV GEMENSKAPSFARTYG I GUINEA-BISSAUS FISKEZON A. Bestämmelser för ansökan och utlämnande av licenser1. Gemenskapens behöriga myndigheter skall, för varje fartyg som önskar fiska enligt avtalet och minst tjugo dagar före begärd första giltighetsdag, genom förmedling av kommissionens delegation i Guinea-Bissau överlämna en ansökan till Guinea-Bissaus fiskeriministerium.Ansökan skall göras enligt det formulär som Guinea-Bissaus regering tillhandahåller. En förlaga bifogas här (tillägg 1).2. Varje licensansökan skall åtföljas av bevis på att avgift erlagts för licensens giltighetstid liksom för det belopp som avses i E 2 nedan och när det gäller frystrålare av en kopia av det dokument som utfärdats av medlemsstaten och som anger fartygets kapacitet i bruttoregisterton. Betalning av avgiften skall göras till ett konto som anvisas av myndigheterna i Guinea-Bissau. Licensens original skall överlämnas till fartygets kapten eller till dennes företrädare. Europeiska gemenskapernas kommissions delegation i Bissau skall informeras om alla licenser som utlämnas.3. Avgifterna inkluderar alla nationella och lokala pålagor bortsett från hamnavgifter och kostnader för servicetransaktioner.4. För att fastställa licensernas giltighet hänvisas till följande årsperioder:- Första året: från den 16 juni 1995 till den 15 juni 1996.- Andra året: från den 16 juni 1996 till den 15 juni 1997.Ingen licens får börja gälla under loppet av den första årsperioden och sluta gälla under loppet av den andra årsperioden.5. En licens utfärdas för ett visst fartyg och kan inte överlåtas. På begäran av gemenskapen och då force majeure bevisats får en licens som utfärdats för ett visst fartyg emellertid ersättas med en ny licens som utfärdas för ett annat fartyg med specifikationer liknande dem som gäller för det fartyg som skall ersättas. Datum för den nya licensens ikraftträdande skall vara den dag då den annullerade licensen inlämnas av redaren till Guinea-Bissaus fiskeriministerium. Europeiska gemenskapernas kommissions delegation i Bissau skall informeras om överlåtelsen av licensen.6. Bestämmelser för frystrålare:6.1. Licensen skall alltid bevaras ombord.6.2. Alla fartyg skall inställa sig i Bissaus hamn en gång per årsperiod, innan licensen utlämnas, för att underkastas inspektion i enlighet med gällande föreskrifter. Denna inspektion skall utföras uteslutande av vederbörligen bemyndigade personer och skall göras inom 48 arbetstimmar efter det att fartyget anlöpt hamnen, försåvitt ankomsten har anmälts minst 48 timmar i förväg.I det fall få en ny licens utfärdas under en och samma årsperiod, är fartyget befriat från inspektion. Vistelsen i hamn för att erhålla en ny licens får inte överstiga 48 timmar och får inte medföra att det totala beloppet av kostnader och avgifter av alla slag överstiger 60 ecu. Om licensen inte utlämnas inom en tidsfrist av 48 timmar, skall eventuella omkostnader bestridas av fiskeriministeriet. Om fartyget förlänger sin vistelse i hamnen efter det att licensen utlämnats, skall omkostnader och avgifter bestridas av fartygsägaren.6.3. Genom avvikelse från artikel 4.3 i avtalet utlämnas licenserna för perioder om tre, sex eller tolv månader och de kan förlängas.6.4. Avgifter som skall betalas av fartygsägarna fastställs enligt följande, i ecu per bruttoregisterton:- för årslicenser- 188 för fiskfiskefartyg- 209 för bläckfiskfiskefartyg- 266 för räkfiskebåtar- för halvårslicenser- 97 för fiskfiskefartyg- 108 för bläckfiskfiskefartyg- 137 för räkfiskebåtar- kvartalslicenser- 50 för fiskfiskefartyg- 55 för bläckfiskfiskefartyg- 70 för räkfiskebåtar7. Bestämmelser för tonfiskfiskefartyg och fartyg för fiske med flytlinor7.1. Licensen skall alltid bevaras ombord. Vid mottagande av delgivning av förskottsutbetalning, sänd från Europeiska gemenskapernas kommission till myndigheterna i Guinea-Bissau, skall dock dessa föra upp det berörda fartyget på den lista över fartyg som är auktoriserade att fiska, vilken överlämnas till kontrollmyndigheterna i Guinea-Bissau. I väntan på licensens original, får en telefaxad kopia av den utfärdade licensen utlämnas för att bevaras ombord på fartyget.7.2. Licenserna gäller för ett år. Avgiften är fastställd till 20 ecu/år per ton som fiskats i Guinea-Bissaus fiskezon.7.3. Licenserna skall lämnas ut när betalning har gjorts till fiskeriministeriet av ett engångsbelopp om 1 500 ecu/år per vad-/notfartyg för fångst av tonfisk och 300 ecu/år per fartyg för fångst av tonfisk med spö med fasta linor och med flytrev motsvarande avgifterna för:- 75 ton tonfiskfångst/år per vad-/notfartyg för fångst av tonfisk,- 15 ton fångst/år per tonfiskfiskefartyg för spöfiske med fasta linor och fartyg för fiske med flytlinor.7.4. Slutsammanställningen över avgifter som skall erläggas med avseende på säsong skall salderas av Europeiska gemenskapernas kommission vid slutet av varje kalenderår, på basis av de fångstdeklarationer som upprättats av varje fartygsägare och attesterats av de vetenskapliga institut som är behöriga att kontrollera fångstuppgifterna (ORSTOM och IEO). Denna sammanställning skall samtidigt meddelas till fiskeriministeriet och till fartygsägarna. Alla eventuella tilläggsbetalningar skall göras av fartygsägarna till Guinea-Bissaus fiskeriministerium senast den 31 maj följande år, till det konto som avses i A 2 ovan. Om slutsammanställningen inte uppgår till det förskottsbelopp som avses ovan, kan dock inte den resterande summan återfås av fartygsägaren.B. FångstdeklarationAlla gemenskapsfartyg som är auktoriserade att fiska i Guinea-Bissaus fiskezon i enlighet med avtalet är skyldiga att meddela fiskeriministeriet sina fångster och skall sända en kopia till Europeiska gemenskapernas kommissions delegation i Guinea-Bissau enligt följande villkor:- Trålare skall deklarera sina fångster på basis av bifogad förlaga (tillägg 2). Dessa fångstdeklarationer skall ske månatligen och måste meddelas åtminstone en gång per kvartal.- Vad-/notfartyg för tonfiske och fartyg för fångst av tonfisk med spö med fasta linor och fartyg för fiske med flytlinor skall föra loggbok över fångsten i enlighet med tillägg 3 för varje period som fiske bedrivits i Guinea-Bissaus fiskezon. Detta formulär skall inom 45 dagar efter utgången av fiskeåret i Guinea-Bissaus fiskezon sändas till fiskeriministeriet genom förmedling av Europeiska gemenskapernas kommissions delegation i Guinea-Bissau.- Dessa formulär skall ifyllas läsligt och undertecknas av fartygets kapten. Om dessa bestämmelser inte efterlevs, förbehåller sig Guinea-Bissaus regering rätten att dra in licensen för det försumliga fartyget ända tills bestämmelserna har uppfyllts.C. Bifångster1. Fiskfiskefartyg får inte ha mer än 10 % skaldjur ombord av den totala fångst som gjorts i Guinea-Bissaus fiskezon.Bläckfiskfiskefartyg får inte ha mer än 5 % skaldjur och mer än 30 % fisk ombord av den totala fångst som gjorts i Guinea-Bissaus fiskezon.2. Tonfiskfiskefartyg för spöfiske med fasta linor är auktoriserade att fiska levande agn för fiskesäsongen i Guinea-Bissuas fiskezon.D. Värvning av sjömänFartygsägare som beviljas fiskelicenser enligt avtalet skall bidra till praktisk utbildning av medborgare i Guinea-Bissau enligt följande villkor och begränsningar:1. Varje ägare av trålare skall förbinda sig att mönstra på- tre sjömän på fartyg mindre än 300 BRT,- fyra sjömän på fartyg mellan 300 BRT och 400 BRT,- fem sjömän på fartyg större än 400 BRT.Gemenskapsredare skall dock sträva efter att andelen guineanska sjömän skall uppgå 33 % av det manskap, bortsett från befäl, som används vid ledning och utförande av fiske.2. Ägare av tonfiskfiskefartyg och av fartyg för fiske med flytlinor skall förbinda sig att mönstra på medborgare i Guinea-Bissau enligt följande villkor och begränsningar:- För flottan av vad-/notfartyg för fångst av tonfisk skall fyra guineanska sjömän mönstras på permanent i Guinea-Bissaus fiskezon.- För flottan av fartyg för fångst av tonfisk med spö och fasta linor och fartyg för fiske med flytlinor skall sex guineanska sjömän mönstras på under säsongen för fångst av tonfisk i Guinea-Bissaus fiskezon, dock högst en sjöman per fartyg.3. Sjömännens löner skall innan licensernas lämnas ut fastställas i en gemensam överenskommelse mellan fartygsägarna eller deras företrädare och fiskeriministeriet. Lönerna skall betalas av fartygsägarna och skall inkludera de sociala avgifter för vilka sjömannen skall beskattas (bland annat livförsäkring, olycksfallsförsäkring och sjukförsäkring).Om sjömännen inte mönstras på är ägare av fartyg för tonfiske med nät, fartyg för tonfiskkonservering och fartyg för fiske med flytlinor skyldiga att för fiskesäsongen betala ett engångsbelopp som motsvarar lönerna för de sjömän som inte mönstrats på.Detta belopp kommer att användas till utbildning av guineanska sjömän och skall betalas in till ett konto som anvisas av myndigheterna i Guinea-Bissau.E. Embarkering av inspektörer1. Inspektören har till uppgift att kontrollera fiskeaktiviteterna i Guinea-Bissaus fiskezon. Han skall ha tillgång till alla faciliteter, däri inbegripet tillträde till lokaler och tillgång till handlingar, som krävs för att han skall kunna utföra sitt uppdrag. Han får inte stanna ombord längre tid än vad han behöver för att sköta sitt uppdrag. Kaptenen skall underlätta inspektörens arbete. Inspektören skall åtnjuta de villkor som gäller för befäl på det berörda fartyget. Inspektörens lön och sociala avgifter skall betalas av Guinea-Bissaus regering.I det fall då inspektören går ombord i en utländsk hamn, skall inspektörens resekostnader betalas av fartygsägaren. Om ett fartyg med en inspektör från Guinea-Bissau ombord lämnar Guinea-Bissaus fiskezon, skall alla åtgärder vidtas för att tillse att inspektören så snart som möjligt och på fartygsägarens bekostnad kan återresa till Guinea-Bissau.2. Alla trålare tilldelas en inspektör som utses av fiskeriministeriet. För att bidra till att täcka de kostnader som sammanhänger med inspektörens närvaro ombord, skall fartygsägaren, på samma gång som avgiften betalas, till Guinea-Bissaus myndigheter betala ett belopp om fyra ecu/år per BRT, pro rata temporis, för varje fartyg som bedriver fiske i Guinea-Bissaus vatten.3. På begäran av fiskeriministeriet skall tonfiskfiskefartyg och fartyg för fiske med flytlinor ta ombord en inspektör.I detta fall skall påstigningshamnen bestämmas i en gemensam överenskommelse mellan fiskeriministeriet och fartygsägarna eller deras representanter.F. Inspektion och kontrollAlla gemenskapsfartyg som fiskar i Guinea-Bissaus fiskezon skall tillåta och underlätta för varje tjänsteman från Guinea-Bissau, som har inspektions- och kontrolluppdrag, att komma ombord och utföra sina uppgifter. Denna tjänsteman får inte stanna ombord längre än vad som krävs för att genomföra kontroller av fångsten genom stickprov och för att utföra all annan inspektion som sammanhänger med fiskeaktiviteterna.G. FiskezonerDe frystrålare som avses i artikel 1 i protokollet är auktoriserade att bedriva fiske i de vatten som ligger mer än tolv sjömil från baslinjerna.H. Tillåten maskstorlekMinsta tillåtna maskstorlek för trålsäcken (sträckta maskor) är:a) 60 mm för fiskfiskefartyg,b) 50 mm för bläckfiskfiskefartyg,c) 40 mm för räkfiskefartyg,d) 16 mm för fiske efter levande agn.Fiske med utriggarbommar är tillåten.I. Inträde i och utträde ur zonenAlla gemenskapsfartyg som i enlighet med avtalet bedriver fiske i Guinea-Bissaus fiskezon skall till fiskeriministeriets radiostation meddela datum, tidpunkt och position vid varje inträde i och utträde ur Guinea-Bissaus fiskezon.Anropssignal, frekvens och arbetstider meddelas av fikseriministeriet till fartygsägarna då licensen utlämnas.Då det är omöjligt att använda denna radio, kan fartygen använda andra kommunikationsmedel, exempelvis telex, telefaxmaskin (nr 20 11 57, 20 19 57, 20 16 84) eller telegram.J. Förfarande i fall av prejningEuropeiska gemenskapernas kommissionens myndigheter i Guinea-Bissau skall informeras inom 48 timmar om varje prejning av fiskefartyg som för nationalflagga tillhörande en medlemsstat i gemenskapen och som inträtt i Guinea-Bissaus fiskezon, och skall samtidigt mottaga en kortfattad rapport om de omständigheter och orsaker som lett fram till prejningen.Före varje rättsförfarande skall en reglering av den förmodade kränkningen sökas på administrativ väg. Detta förfarande skall avslutas senast tre arbetsdagar efter prejningen.Då ärendet inte har kunnat regleras på administrativ väg och då åtal väcks i behörig rättslig instans, skall en bankgaranti fastställas av behörig myndighet inom 48 timmar efter det att det administrativa förfarandet avslutas, i väntan på domstolsbeslut. Garantibeloppet får inte vara större än det största bötesbeloppet enligt den nationella lagstiftningen för den ifrågavarande förmodade kränkningen.Bankgarantin skall frigöras av behörig myndighet så snart som domstolsbeslutet frikänner det berörda fartygets kapten.Fartyget och dess besättning skall frisläppas- antingen så snart som de förpliktelser som följer av det administrativa förfarandet uppfyllts,- eller så snart som bankgarantin deponerats i allmänt förvar.Tillägg 1 BLANKETT FÖR ANSÖKAN OM FISKELICENS>Start Grafik>Ifylles av myndighetenAnmärkningarNationalitet: ..........Licensnummer: ..........Datum för underskrift: ..........Datum för utställande: ..................................................SÖKANDEFirmanamn: ..........Handelsregisternummer: ..........Ansvariges förnamn och namn: ..........Födelsedatum och födelseort: ..........Yrke: ..........Adress: ....................Antal anställda: ..........Medundertecknares namn och adress: ....................FARTYGFartygstyp: ..........Registreringsnummer: ..........Nytt namn: ..........Tidigare namn: ..........Byggnadsår och -ort: ..........Ursprungsnationalitet: ..........Längd: ..........Bredd: ..........Lastrumsvolym: ..........Bruttoregisterton: ..........Nettoregisterton: ..........Typ av byggnadsmaterial: ..........Huvudmotorns märke: ..........Typ: ..........Effekt i hk: ..........Propeller:Fast NARörlig NADysa NAHastighet: ..........Anropssignal: ..........Frekvens: ..........Förteckning över hjälpmedel för pejling, navigering och överföring:Radar NASonar NANätsond NAVHF NASSB NASatellit-navigation NAAnnan: ..........Antal sjömän: ..........KONSERVERINGSSÄTTIs NAIs + kylning NAFrysning: I saltlake NATorrfrysning NAI kylt havsvatten NATotal fryskapacitet (FG): ..........Infrysningskapacitet i ton per 24 timmar: ..........Lagringskapacitet: ..........FISKETYPA. Demersalt fiskeDemersalt kustfiske NADemersaltdjuphavsfiske NATråltyp: bläckfisktrål NAräktrål NAfisktrål NATrålens längd: ..........Övertelns längd: ..........Säckens maskstorlek: ..........Armarnas maskstorlek: ..........Trålhastighet: ..........B. Djuphavsfiske (tonfiske)Spöfiske NAAntal spön NANätfiske NANätets längd: ..........Höjd: ..........Antal tankar: ..........Kapacitet i ton: ..........C. Fiske med långrev och ryssjaYtfiske NABottenfiske NALinans längd: ..........Antal krokar: ..........Antal linor: ..........Antal ryssjor: ..........LANDANLÄGGNINGARAdress och tillståndsnummer: ....................Firmanamn: ..........Verksamheter: ..........Försäljning av fisk i landet NAExport NAFiskhandlarens tillståndsnummer och tillståndsslag: ..........Beskrivning av bearbetnings- och konserveringsanläggningar:..................................................Antal anställda: ..........Tekniska anmärkningar:Tillstånd från regeringen>Slut Grafik>Tillägg 2 >Start Grafik>FISKERIMINISTERIETFÅNGST- OCH ANSTRÄNGNINGSSTATISTIKMånad:År:Fartygets namn:Maskinstyrka:Fiskemetod:Nationalitet (flagg):Bruttotonnage:Landningshamn:DatumFiskezonLongitudLatitudAntalfiskeoperationerAntalfisketimmarFiskarterTotalt1/2/3/4/5/6/7/8/9/10/11/12/13/14/15/16/17/18/19/20/21/22/23/24/25/26/27/28/29/30/31/Totalt>Slut Grafik>Tillägg 3 LOGGBOK FÖR TONFISKFARTYG>Start Grafik>Fartygets namn: ..........Nationalitet: ..........Registreringsnummer: ..........Fartygsägare: ..........Adress: ....................Bruttotonage: ..........Kapacitet (TM): ..........Kaptenens namn: ..........Antal sjömän: ..........Rapportdatum: ..........Rapporterat av: ..........Mån.DagÅrHamnFartygetsavgång:. ........... ........... ........... ..........Fartygetsåterkomst:. ........... ........... ........... ..........Antal dagartill havs:. ..........Antalfiskedagar:Antal genomfördakast:. ........... ..........Turensnummer:. ..........DatumZonFångstAnvänt agnSydlig svarttonfiskThunnus maccoyiiGulfenadtonfiskThunnus albacaresStorögdtonfiskThunnus obesusLångfenadtonfiskThunnus alalungaSvärdfiskXiphiasgladiusStrimmigMarlinTetrapturus audaxSpjutfiskMakairaindicaSegelfiskarIstiophorus spp.StrimmigtonfiskKatsuwon. pelamisDiverseTotalper dagAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kgAnt.kg. .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ........... .......... . .......... . ..........Landad mängd (kg)FiskemetodOLångrevOLevande agnORingnotOTrålOAndraDag/månadOperation. nrLatitud N/SLongitud Ö/VVattnetsytemperatur -(°C)FiskeansträngningAntal krokarMakrillgäddaTioarm. bläckfi.Levande agnAndra>Slut Grafik>