type: legislation

text:
 14.9.2013
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 245/11
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 882/2013 DELLA COMMISSIONE
 del 13 settembre 2013
 recante fissazione dei dazi all'importazione nel settore dei cereali applicabili a decorrere dal 16 settembre 2013
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1),
 visto il regolamento (UE) n. 642/2010 della Commissione, del 20 luglio 2010, recante modalità d'applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio in ordine ai dazi all'importazione nel settore dei cereali (2), in particolare l'articolo 2, paragrafo 1,
 considerando quanto segue:
 (1)
 A norma dell'articolo 136, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, il dazio all'importazione per i prodotti dei codici NC 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 [frumento (grano) tenero da seme], ex 1001 99 00 [frumento (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme], 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 e 1007 90 00 è pari al prezzo d'intervento applicabile a tali prodotti all'atto dell'importazione e maggiorato del 55 %, deduzione fatta del prezzo cif all'importazione applicabile alla spedizione in causa. Tale dazio, tuttavia, non può essere superiore all'aliquota dei dazi della tariffa doganale comune.
 (2)
 A norma dell'articolo 136, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, ai fini del calcolo del dazio all'importazione di cui al paragrafo 1 del medesimo articolo, per i prodotti in questione sono fissati regolarmente prezzi rappresentativi all'importazione cif.
 (3)
 A norma dell'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010, il prezzo da prendere in considerazione per calcolare il dazio all'importazione per i prodotti dei codici NC 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 [frumento (grano) tenero da seme], ex 1001 99 00 [frumento (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme], 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 e 1007 90 00 corrisponde al prezzo rappresentativo cif all'importazione giornaliero, determinato in base al metodo previsto all'articolo 5 del medesimo regolamento.
 (4)
 Occorre fissare i dazi all'importazione per il periodo a decorrere dal 16 settembre 2013, applicabili fino all'entrata in vigore di una nuova fissazione.
 (5)
 Data la necessità di garantire che questa misura si applichi il più rapidamente possibile dopo la messa a disposizione dei dati aggiornati, è opportuno che il presente regolamento entri in vigore il giorno della sua pubblicazione,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 A decorrere dal 16 settembre 2013, i dazi all'importazione nel settore dei cereali, di cui all'articolo 136, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, sono quelli fissati nell'allegato I del presente regolamento sulla base degli elementi riportati nell'allegato II.
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 13 settembre 2013
 Per la Commissione, a nome del presidente
 Jerzy PLEWA
 Direttore generale dell'Agricoltura e dello sviluppo rurale
 (1) GU L 299 del 16.11.2007, pag. 1.
 (2) GU L 187 del 21.7.2010, pag. 5.
 ALLEGATO I
 Dazi all'importazione dei prodotti di cui all'articolo 136, dal paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 applicabili a decorrere dal 16 settembre 2013
 Codice NC
 Designazione delle merci
 Dazio all'importazione (1)
 (EUR/t)
 1001 19 00
 1001 11 00
 FRUMENTO (grano) duro di alta qualità
 0,00
 di media qualità
 0,00
 di bassa qualità
 0,00
 ex 1001 91 20
 FRUMENTO (grano) tenero da seme
 0,00
 ex 1001 99 00
 FRUMENTO (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme
 0,00
 1002 10 00
 1002 90 00
 SEGALA
 0,00
 1005 10 90
 GRANTURCO da seme, diverso dal granturco ibrido
 0,00
 1005 90 00
 GRANTURCO, diverso dal granturco da seme (2)
 0,00
 1007 10 90
 1007 90 00
 SORGO da granella, diverso dal sorgo ibrido destinato alla semina
 0,00
 (1) A norma dell'articolo 2, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 642/2010, l'importatore può beneficiare di una riduzione dei dazi pari a:
 —
 3 EUR/t se il porto di sbarco si trova nel Mar Mediterraneo (al di là dello stretto di Gibilterra) o nel Mar Nero e se le merci arrivano nell'Unione attraverso l'Oceano Atlantico o il Canale di Suez,
 —
 2 EUR/t se il porto di sbarco si trova in Danimarca, in Estonia, in Irlanda, in Lettonia, in Lituania, in Polonia, in Finlandia, in Svezia, nel Regno Unito oppure sulla costa atlantica della Penisola iberica e se le merci arrivano nell'Unione attraverso l'Oceano Atlantico.
 (2) L'importatore può beneficiare di una riduzione forfettaria di 24 EUR/t se sono soddisfatte le condizioni fissate all'articolo 3 del regolamento (UE) n. 642/2010.
 ALLEGATO II
 Elementi per il calcolo dei dazi fissati nell'allegato I
 30.8.2013-12.9.2013
 1)
 Medie nel periodo di riferimento di cui all'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010:
 (EUR/t)
 Frumento tenero (1)
 Granturco
 Frumento duro di alta qualità
 Frumento duro di media qualità (2)
 Frumento duro di bassa qualità (3)
 Borsa
 Minnéapolis
 Chicago
 —
 —
 —
 Quotazione
 211,95
 142,54
 —
 —
 —
 Prezzo fob USA
 —
 —
 227,15
 217,15
 197,15
 Premio sul Golfo
 —
 27,64
 —
 —
 —
 Premio sui Grandi Laghi
 36,18
 —
 —
 —
 —
 2)
 Medie nel periodo di riferimento di cui all'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010:
 Spese di nolo: Golfo del Messico — Rotterdam:
 16,23 EUR/t
 Spese di nolo: Grandi Laghi — Rotterdam:
 50,08 EUR/t
 (1) Premio positivo di 14 EUR/t incluso [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].
 (2) Premio negativo di 10 EUR/t [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].
 (3) Premio negativo di 30 EUR/t [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].


jurisdiction: EU

text:
 26.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 297/11
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 989/2012
 af 25. oktober 2012
 om godkendelse af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754) som tilsætningsstof til foder til æglæggende høner og mindre udbredte fjerkræarter bestemt til slagtning og æglægning (indehaver af godkendelsen er Aveve NV)
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om godkendelse af fodertilsætningsstoffer og om grundlaget og procedurerne for meddelelse af en sådan godkendelse.
 (2)
 Der er i overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1831/2003 indgivet en ansøgning om godkendelse af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754). Ansøgningen var vedlagt de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003.
 (3)
 Ansøgningen vedrører godkendelse i tilsætningsstofkategorien »zootekniske tilsætningsstoffer« af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754) som tilsætningsstof til foder til æglæggende høner og mindre udbredte fjerkræarter bestemt til slagtning og æglægning.
 (4)
 De pågældende enzymer blev tilladt anvendt i ti år til slagtekyllinger ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1091/2009 (2) og i ti år til fravænnede smågrise ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1088/2011 (3).
 (5)
 Der blev fremlagt nye oplysninger til støtte for ansøgningen om godkendelse af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754) til æglæggende høner og mindre udbredte fjerkræarter bestemt til slagtning og æglægning. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (»autoriteten«) konkluderede i sin udtalelse af 23. maj 2012 (4), at anvendelsen af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754) ikke har skadelige virkninger på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet, og at anvendelsen af præparatet kan forbedre ægvægten betragteligt samt forholdet mellem foderindtag og ægvækst hos æglæggende høner og mindre udbredte fjerkræarter bestemt til æglægning og forbedre de zootekniske parametre hos mindre udbredte fjerkræarter bestemt til slagtning. EFSA mener ikke, at der er behov for særlige krav om overvågning efter markedsføringen. EFSA har ligeledes gennemgået den rapport om analysemetoden vedrørende fodertilsætningsstoffet, der blev forelagt af det i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003 oprettede referencelaboratorium.
 (6)
 Vurderingen af præparatet viser, at betingelserne for godkendelse, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1831/2003, er opfyldt. Derfor bør anvendelsen af dette præparat godkendes som anført i bilaget til nærværende forordning.
 (7)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Endo-1,4-beta-xylanase og endo-1,3(4)-beta-glucanase, som opført i bilaget, der tilhører tilsætningsstofkategorien »zootekniske tilsætningsstoffer« og den funktionelle gruppe »fordøjelighedsfremmende stoffer«, tillades anvendt som fodertilsætningsstof på de betingelser, der er fastsat i bilaget.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 25. oktober 2012.
 På Kommissionens vegne
 José Manuel BARROSO
 Formand
 (1) EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (2) EUT L 299 af 14.11.2009, s. 6.
 (3) EUT L 281 af 28.10.2011, s. 14.
 (4) EFSA Journal 2012;10(6):2728.
 BILAG
 Tilsætningsstoffets identifikationsnummer
 Navn på indehaveren af godkendelsen
 Tilsætningsstof
 Sammensætning, kemisk betegnelse, beskrivelse og analysemetode
 Dyreart eller -kategori
 Maksimumsalder
 Mini-mumsindhold
 Maksi-mumsindhold
 Andre bestemmelser
 Godkendelse gyldig til
 Antal enheder aktivstof/kg fuldfoder med et vandindhold på 12 %
 Kategori: zootekniske tilsætningsstoffer. Funktionel gruppe: fordøjelighedsfremmende stoffer
 4a9
 Aveve NV
 Endo-1,4-beta-xylanase
 EC 3.2.1.8
 Endo-1,3(4)-beta-glucanase
 EC 3.2.1.6
 Tilsætningsstoffets sammensætning
 Præparat af endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754) med en aktivitet på mindst: 40 000 XU (1) og 9 000 BGU (2)/g
 Aktivstoffets karakteristika
 endo-1,4-beta-xylanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49755) og endo-1,3(4)-beta-glucanase produceret af Trichoderma reesei (MULC 49754)
 Analysemetode
 (3)
 Aktivstoffets karakteristika i tilsætningsstoffet:
 —
 kolorimetri baseret på dinitrosalicylsyres reaktion på reducerende sukker produceret ved endo-1,4-beta-xylanases effekt på xylanindeholdende substrat
 —
 kolorimetri baseret på dinitrosalicylsyres reaktion på reducerende sukker produceret ved endo-1,3(4)-beta-glucanases effekt på β-glucanindeholdende substrat.
 Aktivstoffets karakteristika i foderet:
 —
 kolometri med måling af det vandopløselige farvestof, der frigives ved hjælp af endo-1,4-beta-xylanase fra hvede-arabinoxylansubstrat tværbundet med farvestoffet
 —
 kolometri med måling af det vandopløselige farvestof, der frigives ved hjælp af endo-1,3(4)-beta-glucanase fra byg-betaglucansubstrat tværbundet med farvestoffet.
 Æglæggende høner og mindre udbredte fjerkræarter bestemt til æglægning
 —
 4 000 XU
 900 BGU
 —
 1.
 I brugsvejledningen for tilsætningsstoffet og forblandingen angives oplagringstemperatur, holdbarhed og pelleteringsstabilitet.
 2.
 Anvendes i foder med højt indhold af stivelses- og ikke-stivelsespolysaccharider (især beta-glucaner og arabinoxylaner).
 3.
 Sikkerhedsforanstaltninger: Åndedrætsværn, sikkerhedsbriller og handsker skal bæres under håndteringen.
 15. november 2022
 Mindre udbredte fjerkræarter bestemt til slagtning
 3 000 XU
 675 BGU
 (1) 1 XU er den mængde enzym, der frigiver 1 mikromol reducerende sukker (xyloseækvivalenter) fra havreavne-xylan pr. minut ved pH 4,8 og 50 °C.
 (2) 1 BGU er den mængde enzym, der frigiver 1 mikromol reducerende sukker (cellobioseækvivalenter) fra byg-ß-glucan pr. minut ved pH 5,0 og 50 °C.
 (3) Nærmere oplysninger om analysemetoderne findes på referencelaboratoriets hjemmeside: http://irmm.jrc.ec.europa.eu/EURLs/EURL_feed_additives/Pages/index.aspx


type: other

text:
23 Cdo 2269/2010
 Dotčené předpisy: § 332 odst. 1 obch. zák.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Kateřiny Hornochové a soudců JUDr. Zdeňka Dese a JUDr. Ing. Jana Huška v právní věci žalobce Ing. L. M. , zastoupeného JUDr. Pavlem Jařabáčem, advokátem se sídlem v Ostravě-Moravská Ostrava, Puchmajerova 7, proti žalované EUTECH akciová společnost , se sídlem ve Šternberku, Nádražní 1/1617, PSČ 785 13, identifikační číslo 471 51 421, zastoupené JUDr. Liborem Koňaříkem, advokátem se sídlem v Olomouci, Novosadský dvůr 765/6, o zaplacení částky 147 799,37 Kč s příslušenstvím, vedené u Krajského soudu v Ostravě pod sp. zn. 41 Cm 48/2008, o dovolání žalobce proti rozsudku Vrchního soudu v Olomouci ze dne 29. října 2009, č.j. 4 Cmo 279/2009-89, takto:
 Žalobce se po žalované domáhá zaplacení 147 799,37 Kč s příslušenstvím, představující jemu postoupenou pohledávku, jakožto smluvní pokutu za prodlení v období od 1.3.2008 do 30.4.2008 se zaplacením dlužné částky podle smlouvy o zneškodnění odpadu, uzavřené mezi předchůdkyní žalobce a žalovanou dne 18.9.1995. Žalobce tvrdí, že platby na úhradu dluhu uskutečněné žalovanou na účet majitelky účtu A. M. nemají právní účinky zániku dluhu.
 Vrchní soud v Olomouci rozsudkem ze dne 29. října 2009, č.j. 4 Cmo 279/2009-89, potvrdil rozsudek Krajského soudu v Ostravě ze dne 21. dubna 2009, č.j. 41 Cm 48/2008-68, kterým byla zamítnuta žaloba na zaplacení 147 799,37 Kč s příslušenstvím a rozhodnuto o náhradě nákladů řízení; zároveň rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení.
 Odvolací soud dospěl k závěru, že žalobcem uplatněný nárok na zaplacení smluvní pokuty za období od 1.3.2008 do 30.4.2008 není důvodný, neboť bylo prokázáno, že žalovaná uhradila žalobci dluh ve dvou splátkách, když dne 21.12.2007 zaplatila částku 4 924 123 Kč a dne 28.12.2007 prostřednictvím třetí osoby Ing. Ch. částku 3 992 034 Kč, a to na účet majitelky účtu A. M. č. 154100645/0300, který žalobce určil k přijetí plnění, resp. vyjádřil opakovaně ochotu přijmout od žalované zaplacení dluhu na tento účet. Odvolací soud poukázal na ustanovení § 339 odst. 1 obchodního zákoníku, ve znění před novelou z.č. 285/2009 Sb. (dále jen obch. zák. ), které bylo dispozitivním ustanovením, a tudíž umožňovalo upravení platebních podmínek jiným způsobem než stanovil zákon, jak i sám žalobce připouští. Odvolací soud uzavřel, že pokud žalobce dal žalované opakovaně najevo ochotu přijmout plnění jejího dluhu na účet A. M. č. 154100645/0300 a žalovaná na tento účet 21.12.2007 a 28.12.2007 plnila, došlo tím k zániku peněžitého závazku žalované, a proto potvrdil rozsudek soudu prvního stupně o zamítnutí žaloby na zaplacení smluvní pokuty za prodlení se zaplacením dlužné částky za období od 1.3.2008 do 30.4.2008.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce dovolání. Přípustnost dovolání zakládá na ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) občanského soudního řádu (dále jen o. s. ř. ). Má za to, že odvolací soud vyřešil v rozporu s hmotným právem právní otázku uskutečnění nabídky plnění (§ 332 odst. 1 obch. zák.) a právní otázku obsahu pojmu banky věřitele (§ 339 odst. 1 obch. zák.). Dovolatel tím zároveň uplatnil dovolací důvod nesprávného právního posouzení. Dovolává se i důvodu uvedeného v § 241a odst. 2 písm. a) o. s. ř., kterým namítá, že řízení je postiženo vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci. Vadu řízení spatřuje v tom, že se odvolací soud nevypořádal ve smyslu § 157 odst. 2 o. s. ř. s jeho odvolacími námitkami týkajícími se výkladu § 332 odst. 1 a § 339 odst. 1 obch. zák. a rozhodnutí je v tomto směru nepřezkoumatelné.
 Dovolatel, vědom si skutečnosti, že skutkový stav věci nelze v dané věci v dovolacím řízení přezkoumávat, brojí přesto proti skutkovému závěru soudu, že žalobce dal žalované opakovaně najevo ochotu přijmout plnění jejího dluhu na účet A. M. č. 154100645/0300. Poukazuje na to, že dopis ze dne 27.12.2007, o něž soudy uvedený skutkový závěr opíraly, není podle dovolatele právně významný, neboť vzhledem k datu připsání částek na účty A. M., byl doručen žalované opožděně. Jako právně významné by podle žalobce mohly být dopisy žalobce z 5.6., 8.6., 28.6., 29.6., 30.8. a 31.10.2007, ale obsah pokynů věřitele k přijetí plnění se však v jednotlivých dopisech měnil. Dovolatel namítá, že obsahem dopisů není označení toliko účtu A. M., ale také označení dalšího účtu majitele a označení jednotlivých částek, jak mají být dlužníkem na tyto účty zaplaceny. Za právně relevantní považuje dovolatel dopis ze dne 31.10.2007, který však obsahuje pokyny jen o částce 4 845 881 Kč, ale nikoliv o další částce úroků z prodlení. V tomto dopise žalobce konkrétně sdělil žalované, že může uhradit část jistiny ve výši 900 000 Kč na účet nového postupníka č. 154100645/0300 a část jistiny ve výši 3 945 881 Kč na účet věřitele č. 44969466/7500. Přitom majitelem účtu č. 44969466/7500 je jiný subjekt než Ing. L. M. a A. M. Dovolatel dále namítá, že odvolací soud se vůbec nevypořádal s problémem, že částka 3 992 034 Kč byla zaplacena z účtu Ing. Z. Ch., tedy osoby odlišné od dlužníka a připsána na účet A. M., osoby odlišné od věřitele. Poukazuje dále na to, že Ing. Z. Ch. dal příkaz k úhradě částky 3 992 034 Kč dne 18.12.2007 a přitom smlouva o půjčce, v níž bylo podle zjištění soudu prvního stupně dohodnuto, že Ing. Z. Ch. poukáže částku 3 992 034 Kč na účet Ing. L. M. č. 154100645/0300, byla uzavřena až dne 21.12.2007.
 Dovolatel odkazuje na ustanovení § 339 odst. 2 obch. zák., podle něhož je při placení prostřednictvím banky závazek splněn připsáním částky na účet věřitele vedený u banky. Ze skutkových zjištění vyplývá, že věřitelem byl Ing. L. M. a dlužné částky byly připsány na účet A. M. Připomíná ustanovení § 709 obch. zák., z něhož vyplývá, že osoba oprávněná vůči bance ze smlouvy o vedení účtu je označována jako majitel účtu. Konstatuje, že z žádného zákona nevyplývá, že by účtem věřitele ve smyslu § 339 odst. 2 obch. zák. byla označována jiná osoba než majitel účtu. Zdůrazňuje, že z tohoto ustanovení ani nevyplývá, že by za účet věřitele byl považován také účet cizí osoby (majitele účtu) jen proto, že věřitel dlužníkovi sdělí, že má na tento účet dluh uhradit a ten úhradu dluhu takto přijme. Je tedy přesvědčen, že pokud odvolací soud učinil závěr, že žalovaný uhradil dluh věřiteli Ing. L. M. tím, že plnil na účet A. M. č. 154100645/0300 a že tím došlo k zániku peněžitého závazku žalované, není závěr odvolacího soudu v souladu s ustanovením § 339 odst. 1 a 2 obch. zák., za situace, kdy soudy podle dovolatele nezjistily, že došlo k dohodě věřitele a dlužníka o určitých platebních podmínkách a že dlužník plnil na účet A. M. Podle dovolatele měly soudy aplikovat ustanovení § 332 odst. 1 obch. zák., podle něhož, jestliže plnění závazku není vázáno na osobní vlastnosti dlužníka, je věřitel povinen přijmout plnění jeho závazku nabídnuté třetí osobou, jestliže s tím dlužník souhlasí. Zdůrazňuje, že právní podmínkou účinků řádného plnění je právě nabídka třetí osoby , avšak ze skutkových zjištění nevyplývá, že by taková nabídka věřiteli byla učiněna a na účtu A. M. se bez jakýchkoli souvislostí najednou objevila částka od odesílatele Ing. Z. Ch.
 Procesní pochybení soudu spatřuje dovolatel v tom, že odvolací soud použil ustanovení § 339 odst. 2 obch. zák. o splnění peněžitého závazku připsáním částky na účet věřitele a přitom ve shodě se soudem prvního stupně dospěl ke skutkovému závěru, že dlužné částky byly připsány na účet A. M., aniž přezkoumal rozpor mezi osobou věřitele Ing. L. M. a osobou majitelky účtu A. M. Z těchto důvodu považuje dovolatel rozsudek odvolacího soudu za nepřezkoumatelný podle § 157 odst. 2 o. s. ř.
 V doplnění dovolání podaném v dovolací lhůtě dovolatel reaguje na závěr odvolacího soudu, že ustanovení § 339 odst. 1 obch. zák. má dispozitivní charakter a tudíž umožňuje upravení platebních podmínek jiným způsobem než stanoví zákon. Dispozice není podle dovolatele ničím jiným, než uzavření smlouvy mezi věřitelem a dlužníkem o platebních podmínkách jiných, než stanoví zákon. V této souvislosti poukazuje na § 43a a násl. občanského zákoníku (dále jen obč. zák. ). Namítá, že pokud se týká minimálně částky 3 945 881 Kč, která měla být podle žalobce zaplacena na účet 44969466/7500, chybí k jejímu konkrétnímu zaplacení příslušný návrh žalobce ve smyslu § 43a obč. zák. Zaplacením této částky na účet A. M. nemohla žalovaná dosáhnout v rámci dispozičních oprávnění účastníků uzavření dohody o platebních podmínkách tichým souhlasem, neboť k takovému přijetí neměla návrh věřitele s příslušným obsahem. Poukazuje dále na to, že pokud v určitých dopisech žalobce označil účet k plnění č. 154100645/0300, pak dopis ze dne 5.6.2007, 8.6.2007 a 30.8.2007 se týkal zaplacení smluvní pokuty, dopis ze dne 28.6.2007 ušlého zisku, tudíž se vůbec netýkaly předmětných nároků. Dopis z 29.6.2007 hovoří o úhradě částky 600 000 Kč, ale bez specifikace.
 Nejvyšší soud České republiky (dále jen Nejvyšší soud ), jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.), zjistil, že dovolání žalobce bylo podáno včas (§ 240 odst. 1 o. s. ř.) a byl řádně zastoupen advokátem (§ 241 odst. 1 o. s. ř.).
 V posuzované věci není dovolání ve věci samé přípustné podle § 237 odst. 1 písm. a) o. s. ř., je-li napadán potvrzující výrok rozsudku odvolacího soudu ve věci samé.
 Dovolání není přípustné ani podle § 237 odst. 1 písm. b) o. s. ř., neboť soud prvního stupně rozhodl jediným rozsudkem.
 Přípustnost dovolání proti potvrzujícímu výroku rozsudku odvolacího soudu je tedy třeba posoudit podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř.
 Je nutno připomenout, že přípustnost dovolání ve smyslu § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. je spjata se závěrem o zásadním právním významu rozhodnutí po stránce právní. Z toho vyplývá, že také dovolací přezkum se otevírá pro posouzení otázek právních (ať již v rovině procesní nebo z oblasti hmotného práva), jiné otázky (zejména posouzení správnosti nebo úplnosti skutkových zjištění) přípustnost dovolání nezakládají. Způsobilým dovolacím důvodem tak při uvažované přípustnosti dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. nemůže být důvod podle § 241a odst. 3 o. s. ř., prostřednictvím kterého lze namítat, že rozhodnutí vychází ze skutkového zjištění, které nemá v podstatné části oporu v provedeném dokazování, jak dovolatel ve svém dovolání namítá ve vztahu ke skutkovému zjištění odvolacího soudu, že žalobce dal žalované opakovaně najevo ochotu přijmout plnění dluhu žalované na účet A. M. č. 154100645/0300. Při dovolání do potvrzujícího výroku rozsudku odvolacího soudu při možné přípustnosti dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. skutkový závěr, že žalobce dal žalované najevo ochotu přijmout plnění jejího dluhu na účet A. M. č. 154100645/0300 nemůže před dovolacím soudem doznat žádné změny, toto skutkové zjištění dovolací soud nemůže přezkoumávat a případné nesprávné skutkové zjištění, které mohlo mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, nemůže odůvodnit zásadní právní význam rozsudku odvolacího soudu.
 Jestliže odvolací soud na základě tohoto skutkového zjištění poté aplikoval § 339 odst. 1 obch. zák., které má ve smyslu § 263 odst. 1 obch. zák. dispozitivní charakter, a dovodil, že za situace, kdy žalobce dal žalované najevo ochotu přijmout plnění jejího dluhu na účet A. M. č. 154100645/0300 a žalovaná na tento účet plnila, došlo k zániku peněžitého závazku žalované, nelze dovodit, že by jeho rozhodnutí bylo v rozporu s hmotným právem.
 Podle § 339 odst. 1 obchodního zákoníku, ve znění účinném před novelou zákonem č. 285/2009 Sb., peněžitý závazek lze též platit u banky věřitele ve prospěch jeho účtu, jestliže to není v rozporu s platebními podmínkami sjednanými mezi stranami.
 V daném případě s ohledem na skutková zjištění odvolacího soudu došlo mezi účastníky k dohodě o platebních podmínkách ve smyslu uvedeného ustanovení tak, že peněžitý závazek mohla žalovaná uhradit na účet A. M. č. 154100645/0300.
 Žalobce v dovolání dále poukazuje na to, že odvolací soud se nevypořádal s otázkou, že na účtu A. M. se dne 28.12.2007 bez jakýchkoli souvislostí najednou objevila částka od odesílatele Ing. Z. Ch. Připomíná ustanovení § 332 odst. 1 obch. zák., podle něhož, jestliže plnění závazku není vázáno na osobní vlastnosti dlužníka, je věřitel povinen přijmout plnění jeho závazku nabídnuté třetí osobou, jestliže s tím dlužník souhlasí. Zdůrazňuje, že právní podmínkou účinků řádného plnění je nabídka třetí osoby, avšak ze skutkových zjištění nevyplývá, že by taková nabídka věřiteli byla učiněna.
 V této souvislosti je třeba odkázat na skutková zjištění soudu prvního stupně, v jehož závěry se odvolací soud ztotožnil, a která, jak výše uvedeno, nemohou v dovolacím řízení doznat žádné změny, že přijetí dluhu ve výši 3 992 034 Kč z účtu Ing. Z. Ch. na účet A. M. č. 154100645/0300, bylo v souladu se smlouvou o půjčce ze dne 21.12.2007, podle níž byl také dluh dne 28.12.2007 na účet určený žalobcem uhrazen. Podle skutkového zjištění soudu prvního stupně byl uvedený část dluhu uhrazen třetí osobou za podmínek § 332 odst. 1 obch. zák., tj. v daném případě se souhlasem dlužníka.
 Za této skutkové situace pak byla v souladu s hmotným právem aplikace § 332 odst. 1 obch. zák., podle něhož, jestliže plnění závazku není vázáno na osobní vlastnosti dlužníka, je věřitel povinen přijmout plnění jeho závazku nabídnuté třetí osobou, jestliže s tím dlužník souhlasí.
 Namítá-li dále dovolatel nepřezkoumatelnost rozhodnutí ohledně nevypořádání se s rozporem v osobě věřitele a majitele účtu, na něž bylo plněno a namítal-li vadu řízení, která měla spočívat v tom, že odvolací soud se nevypořádal se všemi jeho námitkami, pročež považuje rozhodnutí odvolacího soudu též za nepřezkoumatelné, je nutno konstatovat, že v takovém případě by řízení mohlo být postiženo vadou ve smyslu § 241a odst. 2 písm. a) o. s. ř., která by mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, ale jak výše uvedeno, z důvodu uvedeného v tomto ustanovení může dovolatel napadnout rozhodnutí odvolacího soudu jen za předpokladu, že tvrzená vada řízení, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, je bezprostředním důsledkem řešení otázky procesněprávní povahy. O takový případ se však v dané věci nejedná.
 Jestliže tedy rozhodnutí odvolacího soudu není v rozporu s hmotným právem (§ 339 odst. 1 obch. zák., ve znění účinném před novelou zákonem č. 285/2009 Sb.), dovolací soud dospěl k závěru, že dovolání žalobce není podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. přípustné.
 Nejvyšší soud proto dovolání aniž ve věci nařizoval jednání (§ 243a odst 1 věta první o. s. ř.) jako nepřípustné odmítl [§ 243b odst. 5 věta první a § 218 písm. c) o. s. ř.].


text:
 Avis juridique important
 |
 32001D0589
 2001/589/EG: Beschluss des Rates vom 18. Juni 2001 über den Abschluss des Abkommens zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Bulgarien über die Beteiligung der Republik Bulgarien an der Europäischen Umweltagentur und dem Europäischen Umweltinformations- und Umweltbeobachtungsnetz
 Amtsblatt Nr. L 213 vom 07/08/2001 S. 0065 - 0065
 Beschluss des Ratesvom 18. Juni 2001über den Abschluss des Abkommens zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Bulgarien über die Beteiligung der Republik Bulgarien an der Europäischen Umweltagentur und dem Europäischen Umweltinformations- und Umweltbeobachtungsnetz(2001/589/EG)DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 175 Absatz 1 in Verbindung mit Artikel 300 Absatz 2 Unterabsatz 1 Satz 1 und Absatz 3 Unterabsatz 1,auf Vorschlag der Kommission(1),nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),in Erwägung nachstehender Gründe:(1) Die Europäische Umweltagentur und das Europäische Umweltinformations- und Umweltbeobachtungsnetz sind durch die Verordnung (EWG) Nr. 1210/90(3) eingerichtet worden.(2) Der Europäische Rat hat auf seiner Tagung in Luxemburg (Dezember 1997) die Teilnahme an bestimmten Gemeinschaftsprogrammen und die Mitwirkung in bestimmten Einrichtungen der Gemeinschaft als Mittel zur Intensivierung der Heranführungsstrategie für die mittel- und osteuropäischen Länder vorgesehen. In den Schlussfolgerungen des Rates heißt es hinsichtlich der Einrichtungen: "Eine von Fall zu Fall zu beschließende Mitwirkung der Beitrittsstaaten in besonderen Einrichtungen der Gemeinschaft wird möglich sein."(3) Der Europäische Rat hat auf seiner Tagung in Helsinki (Dezember 1999) erneut den umfassenden Charakter des Beitrittsprozesses bestätigt, bei dem nunmehr dreizehn beitrittswillige Länder in einen einzigen Rahmen einbezogen werden; diese nehmen gleichberechtigt am Beitrittsprozess teil.(4) Der Rat hat am 14. Februar 2000 die Kommission ermächtigt, Verhandlungen über die Beteiligung der Beitrittsstaaten an der Europäischen Umweltagentur zu führen. Die Kommission hat die Schlussakte der Verhandlungen am 9. Oktober 2000 unterzeichnet.(5) Das in diesem Beschluss genannte Abkommen sollte genehmigt werden -BESCHLIESST:Artikel 1Das Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Bulgarien über die Beteiligung der Republik Bulgarien an der Europäischen Umweltagentur und dem Europäischen Umweltinformations- und Umweltbeobachtungsnetz wird im Namen der Gemeinschaft genehmigt.Der Wortlaut des Abkommens ist diesem Beschluss als Anhang beigefügt.Artikel 2Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Person(en) zu bestellen, die befugt ist/sind, die Notifikation nach Artikel 18 des Abkommens zu hinterlegen.Artikel 3Dieser Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht.Geschehen zu Luxemburg am 18. Juni 2001.Im Namen des RatesDer PräsidentM. Winberg(1) ABl. C 120 E vom 24.4.2001, S. 195.(2) Stellungnahme vom 31.5.2001 (noch nicht im Amtsblatt veröffentlicht).(3) ABl. L 120 vom 11.5.1990, S. 1. Verordnung zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 933/1999 (ABl. L 117 vom 5.5.1999, S. 1).


type: wikipedia

text:
Barcelona este o provincie din estul Spaniei, în partea de est a comunității autonome Catalonia. Are graniță cu Tarragona, Lleida, Girona și cu Marea Mediterană.
 Localități
 Capitala ei este Barcelona. În anul 4.906.117 de persoane locuiau în provincie, din care, mai puțin de jumătate în capitală.
 Municipii
 Vezi Listă Municipii din Barcelona
 L'Hospitalet de Llobregat
 Badalona
 Cerdanyola
 Martorell
 Mataró
 Granollers
 Sabadell
 Terrassa
 Sitges
 Igualada
 Vic
 Manresa
 Berga
 Calella
 Argençola
 Calaf
 Sallent
 Barcelona


text:
 EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
 Bryssel, 12.12.1997
 KOM(<>7) 6X9 lopull.
 Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUKSEKSI ŒYÏ
 eräistä Viron lipun alla purjehtiviin aluksiin sovellettavista kalavarojen
 säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä vuodeksi 1998
 (komission esittämä)
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- PERUSTELUT
 Euroopan yhteisön ja Viron tasavallan välisistä kalastussuhteista Brysselissä 19 päivänä joulukuuta
 1996 allekirjoitetun uuden sopimuksen mukaisesti yhteisö ja Viro neuvottelivat Brysselissä 3-4
 marraskuuta 1997. Neuvottelut johtivat pöytäkirjaan keskinäisistä kalastusjärjestelyistä vuodeksi 1998.
 Tämän asetusehdotuksen tarkoituksena on antaa Viron aluksille lupa kalastaa niille vuodeksi 1998
 jaettuja kiintiöitä yhteisön vesillä edellä mainittujen keskinäisten järjestelyjen mukaisesti.
 ---pagebreak--- Ehdotus;
 NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o...... J98,
 annettu.... päivänä joulukuuta 1997,
 eräistä Viron lipun alla purjehtiviin aluksiin sovellettavista kalavarojen
 säilyttämis- ja hoitotoimenpiteistä vuodeksi 1998
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
 ottaa huomioon yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta
 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92(1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen,
 sekä katsoo, että
 yhteisö ja Viro ovat neuvotelleet Euroopan yhteisön ja Viron tasavallan välisiä kalastussuhteita
 koskevassa sopimuksessa*2* ja erityisesti sen 3 ja 6 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti
 keskinäisistä kalastusoikeuksistaan vuodeksi 1998 sekä yhteisten elollisten luonnonvarojen hoidosta,
 näissä neuvotteluissa valtuuskunnat sopivat suosittelevansa viranomaisilleen eräiden pyyntikiintiöiden
 vahvistamista toisen sopimuspuolen aluksille vuodeksi 1998,
 olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet Viron kanssa käytyjen neuvottelujen tulosten
 täytäntöönpanemiseksi vuodeksi 1998,
 neuvosto vahvistaa Viron lipun alla purjehtivien alusten harjoittamaa pyyntiä koskevat
 erityisedellytykset,
 tässä asetuksessa tarkoitettuun kalastustoimintaan sovelletaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan
 sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa
 (ETY) N:o 2847/93(3) säädettyjä valvontatoimenpiteitä,
 kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista
 erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1381/87*4* 3
 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kaikissa aluksissa, joissa on meriveden jäähdytyssäiliöitä, on oltava
 toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä asiakirja, johon on merkitty säiliöiden tilavuus
 kuutiometreinä 10 senttimetrin välein, ja
 merkittävien yhteisten etujen vuoksi tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998,
 (i)
 EYVL N:o L 389,31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.
 (2)
 EYVL N:o L 332,20.12.1996, s. 16.
 (3)
 EYVL N:oL 261,20.10.1993, s. 1.
 (4)
 EYVL N:o L 132, 21.5.1987, s. 9.
 ---pagebreak--- ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
 1 artikla
 1. Viron lipun alla purjehtivat alukset saavat pyytää 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta
 1998 liitteessä I lueteltuja lajeja siinä esitettyjä maantieteellisiä ja määrällisiä rajoja noudattaen ja
 tämän asetuksen mukaisesti Itämerellä sijaitsevalla 200 meripeninkulman laajuisella jäsenvaltioiden
 kalastusvyöhykkeellä. Turskan kalastus on kielletty Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla
 vuonna 1998 kesäkuun 10 päivästä elokuun 20 päivään molemmat päivät mukaanluettuina.
 2. Edellä 1 kohdassa sallitun kalastuksen on rajoituttava sellaiseen osaan 200 meripeninkulman
 laajuista kalastusvyöhykettä, joka on yli 12 meripeninkulman päässä merelle päin niistä perusviivoista,
 joista jäsenvaltioiden kalastusvyöhykkeet niitataan, ja joka on linjan 59°30' pohjoista leveyttä
 eteläpuolella.
 3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, sellaisten lajien sivusaaliit, joille ei ole kiintiötä
 vyöhykkeellä ja joiden saamista ei ole voitu välttää, sallitaan kyseisellä vyöhykkeellä voimassa
 olevien säilyttämistoimenpiteiden rajoissa.
 4. Tietyllä vyöhykkeellä saadut sellaisen lajin sivusaaliit, jolle kyseisellä vyöhykkeellä on
 määrätty kiintiö, lasketaan osaksi kiintiötä.
 2 artikla
 1. Edellä 1 artiklassa vahvistettuja kiintiöitä kalastavien alusten on noudatettava säilyttämis- ja
 valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita kalastusta koskevia säännöksiä kyseisessä artiklassa
 tarkoitetulla vyöhykeellä.
 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon merkitään
 liitteessä II esitetyt tiedot.
 3. Alusten on toimitettava komissiolle liitteessä III esitetyt tiedot kyseisessä liitteessä
 vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
 4. Aluksissa, joissa on meriveden jäähdytyssäiliöitä, on oltava toimivaltaisten viranomaisten
 hyväksymä asiakirja, johon on merkitty säiliöidentilavuuskuutiometreinä 10 senttimetrin välein.
 5. Aluksen rekisterikirjaimet ja -numerot on merkittävä selvästi aluksen keulan molemmille
 puolille.
 3 artikla
 1. Edellä 1 artiklassa vahvistettujen kiintiöiden kalastaminen sallitaan ainoastaan silloin, kun
 komissio on Viron viranomaisten pyynnöstä antanut yhteisön puolesta lisenssin ja erityiskalastusluvan
 liitteissä II ja III säädettyjen edellytysten mukaisesti. Jokaisella aluksella on oltava kopiot näistä
 liitteistä sekä lisenssistä ja erityiskalastusluvasta.
 M
 ---pagebreak--- Aluksille, joille myönnetään lisenssi kalastamiseen yhteisön vyöhykkeellä tietyksi kuukaudeksi,
 ilmoitetaan tästä edeltävän kuukauden viidenteentoista päivään mennessä. Yhteisö käsittelee
 kuukausittaisen luettelon mukautuspyynnöt viipymättä sen voimassaolon aikana.
 2. Toimitettaessa komissiolle lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevia hakemuksia mukana on
 oltava seuraavat tiedot:
 (a) aluksen nimi,
 (b) rekisterinumero,
 (c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja-numerot,
 (d) rekisterisatama,
 (e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite,
 (f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus,
 (g) moottorin teho,
 (h) radiokutsutunnus ja-taajuus,
 (i) aiottu kalastusmenetelmä,
 (j) aiottu kalastusalue,
 (k) pyydettävät lajit,
 (1) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan.
 3. Lisenssi ja erityiskalastuslupa myönnetään, jos lisenssien ja erityiskalastuslupien määrä ei ylitä
 liitteessä I mainittuja määriätiettynäkuukautena tai vuonna.
 4. Ainoastaan alle 43-metrisille kalastusaluksille myönnetään lisenssejä ja lupia.
 5. Kukin lisenssi ja erityiskalastuslupa koskee ainoastaan yhtä alusta. Jos kaksi alusta tai useampi
 alus osallistuu samaan kalastukseen, jokaisella aluksella on oltava lisenssi ja erityiskalastuslupa.
 6. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan peruuttaa uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien
 myöntämisen yhteydessä. Tällainen mitätöinti tapahtuu päivää ennen kuin komissio myöntää uudet
 lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden
 myöntämispäivänä.
 7. Lisenssit ja erityiskalastusluvat perutaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää,
 jos liitteessä I vahvistetut kiintiöt täyttyvät ennen tätä.
 8. Lisenssit ja erityiskalastusluvat perutaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita ei
 noudateta.
 9. Alukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita, ei myönnetä lisenssiä tai
 erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen.
 10. Komissio toimittaa yhteisön puolesta Viroon niiden virolaisten alusten nimet ja tiedot, joiden
 ei sallita kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä seuraavan kuukauden tai seuraavien kuukausien
 aikana yhteisön sääntöjen rikkomisen vuoksi.
 i
 "
 ---pagebreak--- 4 artikla
 Alukset, jotka saavat kalastaa 31 päivänä joulukuuta, voivat jatkaa kalastusta seuraavan vuoden alusta,
 kunnes komissio vastaanottaa ja hyväksyy yhteisön puolesta luettelon kyseisenä vuonna kalastamaan
 oikeutetuista aluksista.
 5 artikla
 Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
 Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998.
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 Tehty Brysselissä.... päivänä joulukuuta 1997.
 Neuvoston puolesta
 Puheenjohtaja
 ---pagebreak--- LIITE I
 Viron saaliskiintiöt ja lisenssit vuonna 1998
 Yhteisön jäsenvaltioiden kalastusvyöhyke
 Laji Alue, jonka sisäpuolella
 kalastaminen on sallittu ÉÉBBRÉ lukiimi
 Turska ICES IIId(,) 1 100
 Silakka ICES IIId(,) 4 000 20 (70)
 Kilohaili ICES IIId(,) 4 000
 O) Yli 12 meripeninkulman päässä peruslinjoista, joista aluevesiraja mitataan, ja linjan 59°30' pohjoista leveyttä
 eteläpuolella.
 (2)
 Samanaikaisesti voimassa olevien lisenssien ja erityiskalastuslupien määrä on mainittu suluissa.
 =?
 ---pagebreak--- LIITEII
 Kalastettaessa vyöhykkeillä, jotka ulottuvat 200 meripeninkulman päähän yhteisön jäsenvaltioiden
 rannikoista ja joita koskevat yhteisön kalastusta koskevat säännöt, kalastuspäiväkirjaan on merkittävä
 seuraavat tiedot välittömästi seuraavien tapahtumien jälkeen:
 1. Jokaisen nostokerran jälkeen:
 1.1. jokaisen pyydetyn lajin määrä (elopaino kilogrammoina),
 1.2. nostokerran päivämäärä ja kellonaika,
 1.3. maantieteellinen sijainti saalista pyydettäessä,
 1.4. käytetty kalastusmenetelmä.
 2. Jokaisen toiseen alukseen tai toisesta aluksesta tapahtuneen jälleenlaivauksen jälkeen:
 2.1. merkintä "saatu ...:lta" tai "siirretty ...:lle",
 2.2. jokaisen jälleenlaivatun kalalajin määrä (elopaino kilogrammoina),
 2.3. sen aluksen nimi, ulkoiset tiuinuskirjaimet ja -numerot, josta tai johon jälleenlaivaus
 tehtiin, ^
 2.4. turskan jälleenlaivaus ei ole sallittua.
 3. Jokaisen yhteisön satamassa tapahtuneen lastin purkamisen jälkeen:
 3.1. sataman nimi,
 3.2. jokaisen puretun lajin määrä (elopaino kilogrammoina).
 4. Jokaisen Euroopan yhteisöjen komissiolle lähetetyn tiedonannon jälkeen:
 4.1. lähetyksen päivä ja aika,
 4.2. viestin tyyppi: IN, OUT, ICES, WKL tai 2 WKL,
 4.3. jos viesti lähetetään radioteitse: radioaseman nimi.
 ---pagebreak--- LIITE III
 1. Euroopan komissiolle toimitetaan seuraavat tiedot seuraavina ajankohtina:
 1.1. Aina kun alus saapuu kalastusvyöhykkeelle, joka ulottuu 200 meripeninkulman päähän
 yhteisön jäsenvaltioiden rannikosta ja jota koskee yhteisön kalastusta koskevat säännöt:
 (a) jäljempänä 1.5 kohdassa esitetyt tiedot,
 (b) aluksella pidettyjen lajien määrät (elopaino kilogrammoina),
 (c) päivämäärä ja ICES-alue, jolla aluksen päällikkö aikoo aloittaa pyynnin.
 Jos kalastus edellyttää tiettynä päivänä useaa saapumista 1.1 kohdassa tarkoitetulle
 vyöhykkeelle, yksi, ensimmäisen kerran saavuttaessa annettava ilmoitus riittää.
 1.2. Aina kun alus poistuu 1.1 kohdassa tarkoitetulta vyöhykkeeltä:
 (a) jäljempänä 1.5 kohdassa esitetyt tiedot,
 (b) aluksella pidettyjen lajien määrät (elopaino kilogrammoina),
 (c) kaikkien edellisen ilmoituksen jälkeen pyydettyjen lajien määrät (elopaino
 kilogrammoina),
 (d) ICES-alue, jolla saaliit on pyydetty,
 (e) toisille aluksille ja/tai toisilta aluksilta vyöhykkeelle saapumisen jälkeen jälleenlaivatut
 saalismäärät lajeittain (elopaino kilogrammoina) sekä sen aluksen tunnukset, jolle
 jälleenlaivaus tehtiin,
 (f) yhteisön satamassa aluksen vyöhykkeelle saapumisen jälkeen puretut saaliiden määrät
 jokaisen lajin osalta (elopaino kilogrammoina).
 Jos kalastus edellyttää tiettynä päivänä useaa saapumista 1.1 kohdassa tarkoitetulle
 vyöhykkeelle, yksi, viimeisen kerran poistuttaessa annettava ilmoitus riittää.
 1.3. Silakan osalta joka kolmas päivä alkaen kolmannesta päivästä sen jälkeen, kun alus saapuu
 ensimmäisen kerran 1.1 kohdassa tarkoitetulle vyöhykkeelle ja muiden kuin silakan osalta
 viikoittain alkaen seitsemännestä päivästä sen jälkeen, kun alus saapuu ensimmäisen kerran 1.1
 kohdassa tarkoitetulle vyöhykkeelle:
 (a) jäljempänä 1.5 kohdassa esitetyt tiedot,
 (b) kaikkien edellisen ilmoituksen jälkeen pyydettyjen lajien määrät (elopaino
 kilogrammoina),
 (c) ICES-alue, jolla saaliit on pyydetty.
 1.4. Aina aluksen siirtyessä ICES-alueelta toiseen:
 (a) jäljempänä 1.5 kohdassa esitetyt tiedot,
 (b) kaikkien edellisen ilmoituksen jälkeen pyydettyjen lajien määrät (elopaino
 kilogrammoina),
 (c) ICES-alue, jolla saaliit on pyydetty.
 1.5. (a) Aluksen nimi, radiokutsutunnus, ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot sekä päällikön
 nimi,
 (b) lisenssin numero, jos aluksella on lisenssi,
 (c) kyseistä pyyntimatkaa koskevan viestin järjestysnumero,
 (d) viestityypin tunnus,
 (e) päivämäärä, kellonaika ja aluksen maantieteellinen sijainti.
 ---pagebreak--- 2.1. Edellä 1 kohdassa esitetyt tiedot on toimitettava Euroopan komissiolle Brysseliin (teleksi:
 24189 FISEU-B) jonkin 3 kohdassa mainitun radioaseman kautta ja 4 kohdassa esitetyssä
 muodossa.
 2.2 Jos alus ei ylivoimaisen esteen takia voi lähettää tietoja, toinen alus voi lähettää sanoman sen
 puolesta.
 3. Radioaseman nimi Radioaseman kutsutunnus
 Blâvand OXB
 Norddeich DAF DAK
 DAHDAL
 DAI DAM
 DAJDAN
 Scheveningen PCH
 Oostende OST
 North Foreland GNF
 Humber GKZ
 Cullercoats GCC
 Wick • GKR
 Portpatrick GPK
 Anglesey GLV
 Ilfracombe GIL
 Niton GNI
 Stonehaven GND
 Portishead GKA.
 GKB
 GKC
 Land's End GLD
 Valentia EJK
 Malin Head EJM
 Boulogne FFB
 Brest FFU
 Saint-Nazaire FFO
 Bordeaux-Arcachon FFC
 Tukholma SDJ
 Gryt (ei kutsutunnusta)
 Göteborg SOG
 Ronne OYE
 Maarianhamina OJ1M
 Helsinki OHG
 4. . Tiedonantojenmuoto
 Edellä 1 kohdassa määritettyihin tietoihin on sisällyttävä seuraavat osat ja ne on lähetettävä
 seuraavassa j ärj estyksessä:
 aluksen nimi,
 radiokutsutunnus,
 ulkoiset tunnuskirjaimet ja-numerot,
 kyseistä pyyntimatkaa koskevan viestin järjestysnumero,
 ---pagebreak--- viestityypin tunnus seuraavan koodin mukaisesti:
 sanoma saavuttaessa johonkin 1.1 kohdassa tarkoitetuista vyöhykkeistä: "IN",
 sanoma poistuttaessa joltakin 1.1 kohdassa tarkoitetuista vyöhykkeistä: "OUT",
 sanoma siirryttäessä ICES-alueelta toiselle: "ICES",
 - viikoittainen sanoma: "WKL",
 joka kolmas päivä lähetettävä sanoma: "2 WKL",
 päivämäärä, kellonaika ja maantieteellinen sijainti,
 ICES-alueet/suuralueet joilla pyynti aiotaan aloittaa,
 päivä, jona pyynti aiotaan aloittaa,
 aluksella pidettyjen lajien määrät (elopaino kilogrammoina) 5 kohdassa mainittua
 koodia käyttäen,
 kaikkien edellisen ilmoituksen jälkeen pyydettyjen kalalajien määrät (elopaino
 kilogrammoina) 5 kohdassa mainittua koodia käyttäen,
 ICES-alueet/suuralueet, joilla saaliit on pyydetty,
 edellisen ilmoituksen jälkeen muille aluksille/muilta aluksilta jälleenlaivatut saaliit
 kalalajeittain (elopaino kilogrammoina),
 sen aluksen nimi ja kutsutunnus, jolle/jolta jälleenlaivaus suoritettiin,
 edellisen ilmoituksen jälkeen yhteisön satamassa puretut saalismäärät kalalajeittain
 (elopaino kilogrammoina),
 aluksen päällikön nimi.
 Aluksella olevien lajien 4 kohdassa tarkoitettuun ilmoittamiseen käytettävä koodi:
 COD - Turska (Gadus morhua),
 SAL - Lohi (Salmo salar),
 HER - Silakka (Clupea harengus),
 SPR - Kilohaili (Sprattus sprattus).
 •A^
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- ISSN 1024-4492
 KOM(97) 689 lopullinen
 ASIAKIRJAT
 FI 03 04 05 10
 Luettelonumero : CB-CO-97-711-FI-C
 ISBN 92-78-29110-2
 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
 L-2985 Luxemburg
 -1C


type: caselaw

text:
C 289/18 FR Journal officiel des Communautés européennes 13.10.2001
 Recours introduit le 14 août 2001 par la Commission M. Richard Wainwright et Mme Joëlle Adda, en qualité
 des Communautés européennes contre le royaume de d’agents, ayant élu domicile à Luxembourg.
 Belgique
 (Affaire C-319/01) La partie requérante conclut à ce qu’il plaise à la Cour:
 (2001/C 289/34) — constater que, en ne prenant pas toutes les mesures
 nécessaires pour assurer une transposition complète et
 correcte des articles 1er, 4 paragraphe 5, 5 paragraphe 4,
 La Cour de justice a été saisie d’un recours introduit le 6, 7, 12, 13, 14, 15, 16 paragraphe 1, 22 points b) et c)
 14 août 2001 contre le royaume de Belgique et formé par la et 23 paragraphe 2, en liaison avec les annexes II, IV, V et
 Commission des Communautés européennes, représentée par VI, de la directive 92/43/CEE du Conseil, du 21 mai
 M. Götz zur Hausen et Mme Joelle Adda, en qualité d’agents, 1992, concernant la conservation des habitats naturels
 ayant élu domicile à Luxembourg. ainsi que de la faune et de la flore sauvages (1), le royaume
 de Belgique a manqué aux obligations qui lui incombent
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise à la Cour: en vertu de cette directive, ainsi que de l’article 249,
 troisième alinéa, du traité instituant la Communauté
 — constater qu’en n’ayant pas encore pris toutes les disposi- européenne;
 tions législatives, réglementaires et administratives néces-
 saires pour se conformer pleinement à la directive — condamner le royaume de Belgique aux dépens.
 97/11/CE du Conseil, du 3 mars 1997, modifiant la
 directive 85/337/CEE concernant l’évaluation des inci-
 dences de certains projets publics et privés sur l’environ-
 nement (1) ou, du moins, en n’en ayant pas pleinement Moyens et principaux arguments
 informé la Commission, le royaume de Belgique a manqué
 aux obligations qui lui incombent en vertu de ladite
 directive. La Commission relève que le délai de transposition de la
 directive a expiré depuis le 5 juin 1994 sans que la Belgique
 — condamner le royaume de Belgique aux dépens de ait transposé par des dispositions instaurant un cadre juridique
 l’instance. précis les dispositions énumérées aux conclusions, sauf en ce
 qui concerne la région de Bruxelles-Capitale qui a pris un
 arrêté, le 26 octobre 2000, relatif à la conservation des habitats
 naturels, ainsi que de la faune et de la flore sauvages. En ce qui
 Moyens et principaux arguments concerne les concepts de l’article 1er de la directive, elles
 nécessiteraient une transposition du fait de leur importance
 Conformément à l’article 249, troisième alinéa, et à l’article pour l’interprétation des autres dispositions de la directive.
 10, premier alinéa, CE, les États membres destinataires de la Enfin, en ce qui concerne les articles 15 et 16, par. 1, de la
 directive sont tenus de transposer les dispositions de la directive, elle estime qu’un État membre ne peut se dispenser
 directive dans leur législation nationale de telle sorte qu’à de les transposer sauf s’il a renoncé par avance à se prévaloir
 l’expiration du délai de transposition, elles soient pleinement des possibilités de dérogation y offertes.
 effectives. Ce délai, fixé à l’art. 3 par. 1 de la directive 97/11/CE,
 a expiré depuis le 14 mars 1999 sans que la Belgique ait
 pris les mesures suffisantes pour transposer l’ensemble des (1) JO L 206 du 22.7.1992, p. 7.
 dispositions de la directive sur l’ensemble du territoire national.
 (1) JO L 73 du 14.3.1997, p. 5.
 Radiation de l’affaire C-224/99 (1)
 Recours introduit le 28 août 2001 par la Commission (2001/C 289/36)
 des Communautés européennes contre le royaume de
 Belgique
 Par ordonnance du 19 juillet 2001 le Président de la Cour de
 justice des Communautés européennes a ordonné la radiation
 (Affaire C-324/01)
 de l’affaire C-224/99: Commission des Communautés euro-
 péennes contre République française.
 (2001/C 289/35)
 (1) JO C 226 du 7.8.1999.
 La Cour de justice a été saisie d’un recours introduit le
 28 août 2001 contre le royaume de Belgique et formé par la
 Commission des Communautés européennes, représentée par


text:
Dārgakmens ir minerāls, iezis (piemēram, lazurīts), vai pārakmeņots materiāls, kurš pēc apstrādes — griešanas, slīpēšanas un/vai pulēšanas var tikt izmantots kā greznumlieta, tai skaitā — kā juvelierizstrādājums. Pie dārgakmeņiem pieskaita arī atsevišķus organiskus savienojumus, piemēram, dzintaru — fosilizētus koka sveķus. Daži minerāli nav klasiski dārgakmeņi tāpēc, ka ir pārāk mīksti vai pārāk trausli lietošanai rotaslietās, taču to dekoratīvās īpašības ir tik labas, ka minerālu kolekcionāri nereti ir gatavi maksāt lielu naudu par šādu minerālu paraugiem (piemēram, lieliem rodohrozīta kristāliem).
 Raksturojums un klasifikācija
 Dārgakmeņus pēta īpaša lietišķā zinātne — gemoloģija. Katram dārgakmens veidam ir sava tehniskā specifikācija, kuru pārbaudot, var noteikt dārgakmens identitāti, pat ieguves vietu. Nozīmīgākā dārgakmens noteikšanā ir akmens ķīmiskā sastāva noteikšana. Piemēram, dimants sastāv no oglekļa, rubīns — no alumīnija oksīda (Al2O3). Cita nozīmīga raksturojošā īpašība ir dārgakmens kristāliskā uzbūve — tiek noteikta akmens singonija un citi kristāla raksturlielumi. Nozīmīga īpašība ir arī akmens habituss — raksturīgākā dabisku kristālu forma. Piemēram, dimantam piemīt kubiskā singonija, taču dabā visbiežāk atrod oktaedra formas dimanta kristālus.
 Dārgakmeņus iedala dažādās grupās, veidos, paveidos. Piemēram, rubīns ir minerāla korunda cēlā, sarkanais paveids, bet vairums citu cēlāku korunda kristālu citās krāsās tiks saukti par safīriem. Smaragds (zaļš), akvamarīns (zils), biksbīts (sarkans), gošenīts (bezkrāsas), heliodors (dzeltens) un morganīts (sārts) — visi šie dārgakmeņi ir viena minerāla — berila paveidi.
 Dārgakmeņus, tāpat kā pārējos minerālus, raksturo un nosaka arī pēc tādām īpašībām, kā refrakcijas indeksa, optiskās dispersijas, blīvuma, cietības pēc Mosa skalas, skaldnības, lūzuma un spīduma. Dārgakmeņiem nereti piemīt tādas īpašības kā pleohroisms un dubultlaušanas spēja. Dārgakmeņus raksturo tādas īpašības, kā luminescence specifiska garuma viļņos, specifisks absorbcijas spektrs.
 Nozīmīgs faktors dārgakmens vērtības noteikšanā ir tā defekti, ieslēgumi.
 Vērtība
 Galveno dārgakmens vērtību veido tā skaistums, formas un kristāla masas perfekcija — līdz ar to pats svarīgākais dārgakmens vērtības kritērijs ir tā ārējais izskats. Nozīmīgi ārējā izskata faktori ir krāsa, dzidrums, neparasti optiski fenomeni (piemēram, iridescence), neparasti ieslēgumi, arī dabiskā kristāla forma. Pastāvīgi ļoti augstu vērtēts dārgakmens ir dimants — cietākais dabā atrodamais materiāls, kam piemīt daudzas unikālas īpašības. Dimants nebūt nav retākais dārgakmens — ik gadus tiek iegūti miljoniem karātu šī neparasti skaistā akmens.
 Latviešu valodā nav izveidojusies plašāka dārgakmeņus raksturojoša terminoloģijas bāze, jo Latvijā nav liela dārgakmeņu daudzveidība (tikai dzintaram ir pietiekami augsta juvelierkvalitāte) un nav ilgstošas tradīcijas dārgakmeņu izpētē un kolekcionēšanā. Raksturīgi, ka zemēs, kur ir lielāka dārgakmeņu daudzveidība, izveidojusies raksturīga, daudzveidīga terminoloģija šo akmeņu iedalījumam, īpašību un vērtības aprakstam.
 Tradicionāli dārgakmeņus mēdz iedalīt dārgakmeņos un pusdārgakmeņos, taču šim iedalījumam vairāk ir vēsturiska vērtība, kas maz atbilst pašreizējam tirgū pieejamajam dārgakmeņu klāstam un cenu līmenim. Agrāk par īstiem dārgakmeņiem nereti uzskatīja tikai piecus akmeņus: dimantus, rubīnus, safīrus, smaragdus un ametistus. Mūsdienās gemologi augstu vērtē daudz lielāku skaitu minerālu un minerālu paveidu, tomēr pieci augstākminētie akmeņi joprojām tiek vērtēti salīdzinoši ļoti augstu. Tomēr nereti citi, plašākai publikai mazāk pazīstami dārgakmeņi ir dārgāki nekā labas kvalitātes dimanti vai rubīni. Ļoti augstu cenu (kuru gan gatavi maksāt tikai atsevišķi dārgakmeņu pazinēji) var sasniegt tādi reti dārgakmeņi, kā augstas kvalitātes andaluzīts, aksinīts, kasiterīts, klinohumīts, ijolīts.
 Mākslīgie un sintētiskie dārgakmeņi
 Mākslīgā veidā tiek iegūtas vairākas dabisko dārgakmeņu imitācijas. Piemēram kubiskais cirkonijs tiek mākslīgi iegūts no cirkonija oksīda ar mērķi atdarināt dimantu. Imitācijas var atgādināt īsto akmeni, taču tām nekad nebūs pilnīgi tādas pašas īpašības. Viens no gemoloģijas galvenajiem uzdevumiem ir atšķirt šādas imitācijas.
 Laboratorijas apstākļos tiek iegūti arī sintētiski rubīna, safīra, smaragda, un kopš nesena laika arī juvelierkvalitātes dimanta kristāli — šādiem kristāliem fizikālās īpašības ir gandrīz identiskas dabisku kristālu īpašībām. Šādā veidā iegūti dārgakmeņi ir daudzkārt lētāki nekā dabā atrastie. Ar gemoloģijas metodēm iespējams atšķirt arī šādus kristālus no dabiskajiem, taču tas ir daudzkārt grūtāk.
 Ļoti bieži dabiskie dārgakmeņi tiek mākslīgi pārveidoti — to krāsa tiek padarīta cēlāka un neparastāka karsējot vai apstarojot, ar dažādām metodēm tiek likvidēti ieslēgumi. Nereti šādus pārveidojumus ir gandrīz neiespējami identificēt.
 Ieguves vietas
 Daļu no dārgakmens vērtības veido tā retums un grūtā pieejamība — vērtīgākos dārgakmeņus var atrast tikai dažās atradnēs, turklāt tikai noteiktas atradnes dod visaugstākās kvalitātes akmeņus. Daudzas dārgakmeņu atradnes ir daļa no cilvēces kultūras vēstures, tās ir apvītas ar leģendām un nostāstiem, radot romantisku iespaidu tajos cilvēkos, kas ikdienā nav ciešāk saistīti ar dārgakmeņu ieguvi.
 Liela dārgakmeņu daudzveidība ir tādās valstīs, kā Brazīlijā, Indijā, Šrilankā, Birmā, Madagaskarā. Izcilas smaragda raktuves atrodas Kolumbijā, visskaistāko lazurītu iegūst grūti pieejamā Afganistānas kalnu rajonā, savukārt visskaistākie rubīni līdz nesenam laikam tika iegūti Birmā, Mogokas ielejā.
 Dārgakmeņus iegūst gan to cilmes iežos, gan arī sekundārajos nogulumos, kas radušies pēc sākotnējā cilmes ieža dabiskas noārdīšanas — upju sanesās, jūru krastos. Pēdējā gadījumā ir notikusi savdabīga dārgakmeņu dabiskā atlase, atsijājot trauslos, plaisainos un nelielos akmeņus — taču vienlaikus arī samazinot un noapaļojot labās kvalitātes akmeņus. Izcilas kvalitātes dimanti ir atrasti atsevišķos Namībijas piekrastes iecirkņos.
 Dārgakmeņu saraksts
 Ir vairāk nekā 130 minerālu, kurus var apstrādāt un iegūt dārgakmeņus. Tomēr komerciāliem mērķiem tiek apstrādāti ap 50 minerāli un to veidi. Šajā sarakstā uzskaitīta lielākā daļa:
 Ahāts
 Aleksandrīts un citi hrizoberila paveidi
 Ametists (cena strauji kritusies pēc lielu Brazīlijas atradņu stāšanās ekspluatācijā)
 Akvamarīns un citi berila paveidi
 Cirkons
 Dimants
 Granāts
 Hematīts
 Hrizokolla
 Hrizoprāzs
 Jašma
 Kuncīts
 Kvarcs un daudzi kvarca paveidi — citrīns, ahāts, ametists u.c.
 Laukšpats (Mēness akmens un daži citi paveidi)
 Lazurīts
 Malahīts
 Nefrīts
 Obsidiāns
 Olivīns (Peridots)
 Opāls
 Pirīts
 Rubīns
 Safīrs
 Smaragds
 Sugilīts
 Špinelis
 Tanzanīts un citi coizīta paveidi
 Tirkīzs
 Topāzs
 Turmalīns
 Žadeīts
 Daži minerāli, kuriem retos gadījumos atrodami dārgakmens kvalitātes kristāli:
 Andaluzīts
 Aksinīts
 Benitoīts
 Biksbīts (Sarkans berils)
 Kasiterīts
 Klinohumīts
 Kordierīts
 Kornerupīns
 Tomsonīts
 Bieži kā rotakmeņus un dārgakmeņus izmanto šādus organiskos savienojumus:
 Dzintars
 Kauls
 Korallis
 Ziloņkauls
 Perlamutrs
 Amolīts — krāšņs pārakmeņojums, kas veidojies no izmirušajiem amonītiem.
 Pērles
 Ārējās saites
 Gemstone Library — raksti par dažādiem dārgakmeņiem un ar tiem saistītām tēmām (angliski).
 Dārgakmeņu kopšana
 Amerikas Gemoloģiskais institūts — autoritatīvas gemoloģijas speciālistu iestādes tīmekļa vietne
 Dārgakmeņi
 Mineraloģija
 Gemoloģija