text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 30.11.2020.
 COM(2020) 770 final
 2020/0342(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko
 OBRAZLOŽENJE
 1.KONTEKST PRIJEDLOGA
 •Razlozi i ciljevi prijedloga
 Interbus ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima(
 1
 ) stupio je na snagu 1. siječnja 2003. Ugovor je naknadno ažuriran Odlukom br. 1/2011(
 2
 ) Mješovite komisije osnovane člankom 23. tog ugovora.
 Zemljopisno područje obuhvaćeno Interbus ugovorom ograničeno je na države članice Europske konferencije ministara prometa (ECMT) i države iz članka 30. stavka 2. Interbus ugovora. Osim Europske unije, ugovorne stranke Interbus ugovora trenutačno su Republika Albanija, Kneževina Andora, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Republika Moldova, Republika Sjeverna Makedonija, Republika Turska i Ukrajina.
 Interbus ugovor otvoren je za pristupanje zemljama koje su punopravne članice ECMT-a. Kraljevina Maroko nije punopravna članica, nego ima status promatrača u ECMT-u.
 Interbus ugovor bi trebao osigurati jasnu pravnu osnovu za pristupanje Kraljevine Maroka.
 Moguće pristupanje Kraljevine Maroka Interbus ugovoru pridonijet će daljnjoj izgradnji odnosa i olakšati organizaciju u području međunarodnog putničkog prijevoza, turizma i kulturne razmjene izvan zemalja koje su trenutačno stranke Interbus ugovora.
 Vijeće je 5. prosinca 2014. ovlastilo Komisiju(
 3
 ) da otvori pregovore o izmjeni Interbus ugovora s ciljem proširenja njegova zemljopisnog područja na Kraljevinu Maroko.
 Na temelju Odluke Vijeća (EU) 2018/1211 od 16. srpnja 2018.(
 4
 ) Protokol o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko potpisale su Europska unija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora i Republika Turska, podložno njegovu kasnijem sklapanju. Međutim, Protokol koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019. nisu potpisale sve ugovorne stranke prije isteka razdoblja za potpisivanje.
 Vijeće je 18. veljače 2020. ovlastilo Komisiju da u ime Unije otvori pregovore o izmjeni Protokola o Kraljevini Maroku kako bi se unijele određene tehničke promjene u vezi s njegovim potpisivanjem i stupanjem na snagu te kako bi se uvažila promjena imena jedne ugovorne stranke Interbus ugovora.
 Pregovori su uspješno zaključeni te je u skladu s time pripremljena nova verzija Protokola o Kraljevini Maroku. S obzirom na to da nisu sve ugovorne stranke potpisale izvorni Protokol, smatralo se da je prikladnije cijeli Protokol zamijeniti novim nego u pregovorima dogovoriti protokol o izmjeni izvornog Protokola.
 Valja istaknuti da je međunarodni prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima važan sektor koji europskim građanima osigurava mobilnost uz pristupačnu strukturu cijena. Njegov daljnji razvoj izvan EU-a bio bi jednako koristan za građane EU-a, strane turiste, turizam i europske regije.
 Kraljevini Maroku trebalo bi ponuditi mogućnost pristupa tržištu na temelju odredbi Interbus ugovora u skladu s provedbom pravne stečevine EU-a u području cestovnog prijevoza putnika, uključujući sigurnost u cestovnom prometu, tehničke odredbe, kvalifikacije vozača, pravila o socijalnoj sigurnosti, prava putnika, zaštitu okoliša i pristup djelatnosti.
 Kako bi se izbjegla pitanja povezana s upravljanjem, sve ugovorne stranke Interbus ugovora trebale bi potpisati i odobriti ili ratificirati protokol kojim se mogućnost pristupanja Interbus ugovoru proširuje na Kraljevinu Maroku prije nego što mu ona može pristupiti.
 Kako bi se ugovornim strankama Interbus ugovora omogućilo potpisivanje i sklapanje Protokola, primjereno je da se Protokolom ne predviđa određeno razdoblje tijekom kojeg je otvoren za potpisivanje.
 Protokol stupa na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon mjeseca u kojem ga sve ugovorne stranke Interbus ugovora potpišu i odobre ili ratificiraju.
 Jedna ugovorna stranka promijenila je svoje ime u Republika Sjeverna Makedonija, što bi se trebalo odražavati i u Protokolu.
 U Protokolu se sada navodi i da je Kneževina Andora postala ugovorna stranka Interbus ugovora.
 Radna skupina Vijeća za kopneni promet, koju je Vijeće imenovalo posebnim odborom u skladu s člankom 218. stavkom 4. UFEU-a, obavješćivana je o napretku pregovora.
 •Dosljednost s postojećim odredbama politike u tom području
 Protokol u Prilogu ovoj predloženoj Odluci Vijeća u skladu je s politikom EU-a o cestovnom prometu i dopunjuje ju. Njime se podupire pristup susjednih zemalja EU-a tržištu putničkog prijevoza EU-a (i obratno) i postavlja regulatorni okvir za organizaciju prekograničnog turizma u oba smjera.
 •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije
 Prijedlog je dosljedan politici susjedstva i vanjskim odnosima EU-a.
 2.REZULTATI SAVJETOVANJA SA ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA
 •Prikupljanje i primjena stručnog znanja te procjena učinka
 Očekivani ukupni učinci povoljni su: otvaranjem Interbus ugovora još jednoj zemlji stvorile bi se nove prilike za postojeće ugovorne stranke i Kraljevinu Maroko. Budući da pomaže u proširenju pravne stečevine EU-a u području putničkog prijevoza na tu zemlju, imat će povoljne učinke na tehničke, gospodarske i društvene uvjete u kojima se obavlja predmetno poslovanje. Opći učinak na okoliš bio bi ograničen.
 Kao i dosad, prijevoznici mogu biti MSP-ovi s malim brojem autobusa ili veća poduzeća s velikim voznim parkom.
 •Pojednostavnjenje
 Širenje zemljopisnog područja obuhvaćenog pravilima primjenjivima na povremeni prijevoz autobusima u okviru Interbus ugovora pridonijet će jednostavnijem obavljanju tih poslova s još jednom trećom zemljom.
 3.PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
 Pravna osnova
 Pravna je osnova Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a materijalnopravna osnova članak 91. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 5. UFEU-a.
 •Odabir instrumenta
 Člankom 218. stavkom 5. UFEU-a predviđena je odluka Vijeća kao primjenjivi instrument.
 4.UTJECAJ NA PRORAČUN
 Ne postoji.
 5.NEOBVEZNI ELEMENTI
 •Mehanizmi praćenja, evaluacije i izvješćivanja
 Izvršavanje Interbus ugovora svakih pet godina ocjenjuje Mješovita komisija osnovana člankom 23. Ugovora.
 Daljnji postupak
 Komisija smatra da je potrebno pokrenuti postupak u cilju potpisivanja Protokola. Zbog toga Komisija podnosi Vijeću ovaj Prijedlog odluke Vijeća o potpisivanju Protokola uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko u ime Unije.
 •Detaljno obrazloženje posebnih odredaba prijedloga
 Posebne odredbe predložene odluke Vijeća:
 ·Člankom 1. odluke Vijeća predviđa se potpisivanje, u ime Unije, nove verzije Protokola uz Interbus ugovor u vezi s Kraljevinom Marokom. Novim se protokolom zamjenjuje prethodni Protokol, koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019.
 ·Člankom 2. ovlašćuje se pregovarača o Protokolu da navede osobe koje su ovlaštene potpisati Protokol u ime Unije.
 ·Člankom 3. predviđeno je stupanje na snagu odluke Vijeća.
 Posebne odredbe Protokola:
 ·Člankom 1. omogućuje se izmjena Interbus ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima kojom se Kraljevini Maroku omogućuje pristupanje tom ugovoru.
 ·Člancima od 2. do 6. uređuju se administrativni postupci za stupanje Protokola na snagu, uvodi se obveza da sve ugovorne stranke moraju potpisati Protokol i pristupiti mu ili ga ratificirati prije nego što stupi na snagu i Kraljevina Maroko može pristupiti Ugovoru te sadržavaju odredbe o jeziku.
 ·Člankom 7. utvrđuje se da Protokol zamjenjuje Protokol o Kraljevini Maroku, koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019.
 2020/0342 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 budući da:
 (1)U skladu s Odlukom Vijeća 2002/917/EZ
 5
 , Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) sklopljen je u ime Unije 3. listopada 2002., a na snagu je stupio 1. siječnja 2003.
 6
 (2)Vijeće je 5. prosinca 2014. ovlastilo Komisiju da otvori pregovore o izmjeni Interbus ugovora s ciljem proširenja njegova zemljopisnog područja tako da se omogući pristupanje Kraljevine Maroka, što u njemu trenutačno nije predviđeno.
 (3)Moguće pristupanje Kraljevine Maroka Interbus ugovoru trebalo bi pridonijeti izgradnji odnosa u području međunarodnog putničkog prijevoza, turizma i kulturne razmjene izvan zemalja koje su trenutačno stranke Interbus ugovora. Moguće pristupanje Kraljevine Maroka Interbus ugovoru trebalo bi pridonijeti i proširenju pravne stečevine EU-a u području putničkog prijevoza na tu zemlju. To bi trebalo imati pozitivan učinak i na tehničke, gospodarske i socijalne uvjete pod kojima se obavljaju relevantne djelatnosti. Stoga bi Kraljevina Maroko, koja ima status promatrača u Europskoj konferenciji ministara prometa, trebala dobiti mogućnost pristupanja Interbus ugovoru.
 (4)Na temelju Odluke Vijeća (EU) 2018/1211
 7
 Europska unija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora i Republika Turska potpisale su Protokol o Kraljevini Maroku. Međutim, Protokol koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019. nisu potpisale sve ugovorne stranke prije isteka razdoblja za potpisivanje.
 (5)Vijeće je 18. veljače 2020. ovlastilo Komisiju da otvori pregovore o izmjeni Protokola o Kraljevini Maroku kako bi se unijele određene tehničke promjene u vezi s njegovim potpisivanjem i stupanjem na snagu.
 (6)Pregovori su uspješno završeni. Kako bi se izbjegla pitanja povezana s upravljanjem, sve ugovorne stranke Interbus ugovora trebale bi potpisati i odobriti ili ratificirati Protokol o Kraljevini Maroku prije nego što Protokol stupi na snagu i prije nego što ta zemlja može pristupiti. Nije predviđeno određeno razdoblje tijekom kojeg će Protokol biti otvoren za potpisivanje. Protokol bi stupio na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon mjeseca u kojem ga ratificiraju sve ugovorne stranke.
 (7)Nadalje, Protokolom se uzima u obzir promjena imena ugovorne stranke Sjeverne Makedonije. U Protokolu se sada navodi i Kneževina Andora, koja je postala ugovorna stranka Interbus ugovora.
 (8)Radi jasnoće te kako bi se olakšalo potpisivanje i stupanje na snagu Protokola, smatra se primjerenim pripremiti novi Protokol o Kraljevini Maroku koji zamjenjuje Protokol o Kraljevini Maroku koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019.
 (9)Stoga bi novi Protokol o Kraljevini Maroku trebalo potpisati u ime Unije, podložno njegovu kasnijem sklapanju,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Odobrava se, u ime Unije, potpisivanje Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko, koji zamjenjuje Protokol uz Interbus ugovor koji je bio otvoren za potpisivanje od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019., podložno sklapanju navedenog Protokola
 8
 .
 Članak 2.
 Glavno tajništvo Vijeća izdaje za osobu/osobe koju/koje odredi pregovarač o Protokolu punomoć za potpisivanje Protokola, podložno njegovu sklapanju.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 13.
 (2)
 Odluka br. 1/2011 Zajedničkog odbora osnovanog Interbus ugovorom o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima od 11. studenoga 2011. o donošenju poslovnika i prilagodbi Priloga 1. Ugovoru u pogledu uvjetâ za prijevoznike u cestovnom prometu putnika, Priloga 2. Ugovoru u vezi s tehničkim standardima koji se primjenjuju na obične i putničke autobuse te zahtjeva koji se odnose na socijalne odredbe iz članka 8. Ugovora (2012/25/EU) (SL L 8, 12.1.2012., str. 38.).
 (3)
 Odluka Vijeća od 5. prosinca 2014. (SGS14/15073).
 (4)
 Odluka Vijeća (EU) 2018/1211 od 16. srpnja 2018. o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko (SL L 222, 3.9.2018., str. 1.).
 (5)
 Odluka Vijeća 2002/917/EZ od 3. listopada 2002. o sklapanju ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima Interbus (SL L 321, 26.11.2002., str. 11.).
 (6)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 44.
 (7)
 Odluka Vijeća (EU) 2018/1211 od 16. srpnja 2018. o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko (SL L 222, 3.9.2018., str. 1.).
 (8)
 Tekst Protokola bit će objavljen zajedno s odlukom o njegovu sklapanju.
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 30.11.2020.
 COM(2020) 770 final
 PRILOG
 Prijedlogu
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko
 PROTOKOL
 O IZMJENI UGOVORA O MEĐUNARODNOM POVREMENOM PRIJEVOZU PUTNIKA OBIČNIM I PUTNIČKIM AUTOBUSIMA (INTERBUS UGOVOR) PROŠIRENJEM MOGUĆNOSTI PRISTUPANJA NA KRALJEVINU MAROKO
 UGOVORNE STRANKE,
 UZIMAJUĆI U OBZIR Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor)
 1
 koji je stupio na snagu 1. siječnja 2003.
 2
 ,
 UZIMAJUĆI U OBZIR težnju da se odnosi u području međunarodnog putničkog prijevoza, turizma i kulturne razmjene unaprijede i sežu dalje od zemalja koje sad ispunjavaju uvjete za pristupanje,
 ŽELEĆI otvoriti Interbus ugovor za pristupanje Kraljevine Maroka,
 BUDUĆI da je Protokol o izmjeni Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko („Protokol o Kraljevini Maroku”) bio otvoren za potpisivanje u Bruxellesu od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019.,
 PREPOZNAJUĆI da tijekom navedenog razdoblja sve ugovorne stranke nisu potpisale Protokol o Kraljevini Maroku,
 ŽELEĆI svim ugovornim strankama omogućiti potpisivanje Protokola,
 UZIMAJUĆI U OBZIR to da bi bilo prikladnije da Protokol o Kraljevini Maroku stupi na snagu nakon što sve ugovorne stranke Interbus ugovora ratificiraju Protokol,
 budući da:
 (1)Interbus ugovor otvoren je samo za pristupanje članova Europske konferencije ministara prometa (ECMT) i određenih drugih europskih zemalja kako je utvrđeno u tom ugovoru.
 (2)Kraljevina Maroko ima status promatrača u ECMT-u, no nije njegov član niti u ovoj fazi ima drugo pravo pristupanja Interbus ugovoru.
 (3)Kako bi se Interbus ugovor otvorio za pristupanje Kraljevine Maroka, trebalo bi ga izmijeniti,
 ODLUČILE SU na odgovarajući način izmijeniti Interbus ugovor, i
 SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:
 Članak 1.
 U članku 30. Ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
 „Ovaj Ugovor bit će također otvoren za pristup Republici San Marinu, Kneževini Andori, Kneževini Monaku i Kraljevini Maroku.”
 OPĆE I ZAVRŠNE ODREDBE
 Članak 2.
 Ovaj Protokol otvoren je za potpisivanje ugovornim strankama Interbus ugovora u Glavnom tajništvu Vijeća Europske unije, koje je i depozitar Protokola.
 Članak 3.
 Potpisnice Protokol potpisuju, odobravaju ili ratificiraju u skladu sa svojim vlastitim postupcima. Isprave o odobrenju ili ratifikaciji polažu se kod depozitara Protokola i on o tome obavješćuje sve druge ugovorne stranke.
 Članak 4.
 Protokol stupa na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon mjeseca u kojem sve ugovorne stranke polože svoje isprave o odobrenju ili ratifikaciji pri Glavnom tajništvu Vijeća Europske unije.
 Članak 5.
 Ovaj Protokol, sastavljen na engleskom, francuskom i njemačkom jeziku, pri čemu je svaki od tih tekstova jednako vjerodostojan, polaže se kod depozitara, a on svakoj ugovornoj stranci dostavlja njegovu ovjerenu vjerodostojnu presliku.
 Članak 6.
 Svaka ugovorna stranka osigurava službeni prijevod ovog Protokola na svoj službeni jezik koji nije jedan od vjerodostojnih jezika iz članka 5. Preslika svakog od tih prijevoda polaže se kod depozitara, a on presliku svih tih prijevoda dostavlja svakoj ugovornoj stranci.
 Članak 7.
 Ovaj Protokol zamjenjuje Protokol uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) proširenjem mogućnosti pristupanja na Kraljevinu Maroko, koji je bio otvoren za potpisivanje u Bruxellesu od 16. srpnja 2018. do 16. travnja 2019. Prethodni protokol više nema nikakvu pravnu snagu.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 U POTVRDU TOGA, niže potpisani opunomoćenici potpisali su ovaj Protokol.
 Otvoren za potpisivanje u Bruxellesu.
 Za Europsku uniju
 Za Republiku Albaniju
 Za Kneževinu Andoru
 Za Bosnu i Hercegovinu
 Za Republiku Moldovu
 Za Crnu Goru
 Za Republiku Sjevernu Makedoniju
 Za Republiku Tursku
 Za Ukrajinu
 (1)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 13.
 (2)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 44.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52014PC0161
 Prijedlog ODLUKE VIJEĆA o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. KONTEKST PRIJEDLOGA
 Cilj je ovog prijedloga utvrditi stajalište
 Unije o izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz 2006. godine u odnosu
 na odgovornost brodovlasnika za a) isplatu odštetnih zahtjeva u slučaju
 smrti i tjelesnih ozljeda i b) napuštanje pomoraca.
 Izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz
 2006. godine (MLC, 2006.) Međunarodne organizacije rada (ILO), dalje u
 tekstu: „Konvencija o radu pomoraca”, „Konvencija” ili „MLC”, na dnevnom su
 redu prvog sastanka „posebnog tripartitnog odbora”, dalje u tekstu: „Odbor”.
 Konvencijom se utvrđuju minimalni radni i
 životni uvjeti za sve pomorce na brodovima koji plove pod zastavama zemalja
 koje su ratificirale Konvenciju[1].
 Izmjene koje Odbor treba razmotriti tiču se Kodeksa MLC-a, koji se odnosi
 na način provedbe Članaka i Pravila MLC-a te sadrži standarde i
 smjernice[2].
 1.1. Razmatranje i moguće
 prihvaćanje izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca na prvom sastanku
 „posebnog tripartitnog odbora” od 7. do 11. travnja 2014.
 Odboru je povjereno razmatranje prijedloga izmjena
 Kodeksa MLC-a u skladu s člankom XV. MLC-a. Upravno vijeće ILO-a
 osnovalo je Odbor na svojoj 318. sjednici u lipnju 2013. Na svojoj 319.
 sjednici u listopadu 2013. odlučilo je sazvati prvi sastanak Odbora od 7.
 do 11. travnja 2014. u Ženevi i usvojilo njegov dnevni red koji uključuje
 „razmatranje prijedloga izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca iz 2006.
 godine (MLC, 2006.)”.
 Na sastanku Zajedničke ad hoc
 stručne radne skupine IMO-a/ILO-a[3]
 za odgovornost i naknade održanom 2009. godine[4]
 nakon rezolucije donesene na 94. (pomorskom) zasjedanju Međunarodne
 konferencije rada, kada je donesen MLC[5],
 identificirana su dva pitanja za buduće izmjene Kodeksa: odgovornost
 brodovlasnika u odnosu na isplatu odštetnih zahtjeva u slučaju smrti i
 tjelesnih ozljeda te na napuštanje pomoraca. Ta je dva pitanja Pripremni odbor
 kojeg je 2010. osnovalo Upravno vijeće ILO-a identificirao kao žurna
 pitanja koja treba razmotriti na prvoj sjednici Odbora.
 U listopadu 2013., skupina brodovlasnika i skupina
 pomoraca u Odboru zajednički su predale dva kompleta prijedloga za izmjene
 Kodeksa MLC-a, u skladu sa stavkom 2. članka XV. MLC-a[6].
 Prema pojednostavljenom postupku za izmjenu
 Kodeksa MLC-a sukladno stavku 3. članka XV. MLC-a, glavni ravnatelj ILO-a
 priopćio je prijedlog izmjena svim državama članicama ILO-a s pozivom
 da dostave svoje primjedbe i prijedloge u listopadu 2013.[7] Prijedlozi izmjena
 zatim su dostavljeni Europskoj uniji u prosincu 2013.[8]
 Na sjednici u travnju 2014. Odbor treba razmotriti
 ta dva kompleta prijedloga izmjena. Da bi Odbor donio te izmjene, potrebna je
 zastupljenost pola članica koje su ratificirale MLC na sjednici i
 dvotrećinska većina članova Odbora, koja uključuje pola
 pripadajućih glasova vlada, brodovlasnika i pomoraca.
 1.2. Moguće prihvaćanje
 izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca na 103. zasjedanju Međunarodne
 konferencije rada od 28. svibnja do 12. lipnja 2014. i stupanje na snagu
 Nakon što ih Odbor prihvati, izmjene Kodeksa MLC-a
 treba odobriti Međunarodna konferencija rada s dvije trećine glasova
 prisutnih delegata i zatim ih predati na razmatranje članicama ILO-a koje
 su ratificirale MLC. Očekuje se da će ta zadaća biti povjerena
 Međunarodnoj konferenciji rada na njezinom 103. zasjedanju koje će se
 održavati od 28. svibnja do 12. lipnja 2014.
 Izmjene prihvaćene u tom postupku stupaju na
 snagu u razdoblju koje obično iznosi dvije godine, osim ako je znatan broj
 članica koje su ratificirale Konvenciju[9]
 službeno izrazio svoje neslaganje s tim izmjenama.
 1.3. Sadržaj predloženih izmjena
 Kodeksa Konvencije o radu pomoraca koje podliježu sastancima Međunarodne
 organizacije rada u 2014. godini
 Dva kompleta prijedloga izmjena Kodeksa MLC-a koji
 podliježu sastancima ILO-a u 2014. godini, odnose se na Standarde (Dio A.) i
 Smjernice (Dio B.) Kodeksa MLC-a u vezi s Pravilom 2.5. o repatrijaciji u
 Poglavlju 2. o uvjetima zaposlenja i Pravilom 4.2. o obvezama brodovlasnika u
 Poglavlju 4. o zaštiti zdravlja, zdravstvenoj skrbi, socijalnoj skrbi i
 sigurnosti[10].
 Prijedlog povezan s Pravilom 2.5. „Repatrijacija”
 (vidi Prilog) odnosi se na napuštanje pomoraca. Do napuštanja dolazi kada
 brodovlasnik ne pokriva troškove repatrijacije pomorca ili je ostavio pomorca
 bez potrebnog uzdržavanja i podrške ili je na drugi način jednostrano
 raskinuo svoje veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne
 plaće tijekom razdoblja od najmanje dva mjeseca. Predloženim se izmjenama
 utvrđuju zahtjevi za brz i učinkovit sustav financijskog jamstva za
 pomoć pomorcima koji su zaposleni, uzeti na rad ili u bilo kojem svojstvu
 rade na brodu koji plovi pod zastavom članice u slučaju napuštanja.
 Taj sustav pokriva neisplaćene plaće i ostala prava u trajanju do
 četiri mjeseca, troškove repatrijacije, potrebno uzdržavanje
 uključujući odgovarajuću hranu, odjeću, smještaj, potrebnu
 zdravstvenu skrb i druge razumne troškove ili davanja koji proizlaze iz
 napuštanja. Prema prijedlogu, svaka članica dodatno zahtijeva da se za
 brodove koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz u obliku dokumenta o
 financijskom jamstvu koje je izdalo tijelo za izdavanje financijskih jamstava.
 Predložene se smjernice odnose na neposrednu pomoć u slučaju kada je
 potrebno određeno vrijeme da se provjeri valjanost određenih aspekata
 zahtjeva pomorca i na pojedinosti dokaza o financijskom jamstvu.
 Prijedlog povezan s Pravilom 4.2. „Obveze
 brodovlasnika” (vidi Prilog) odnosi se na naknade u slučaju smrti ili
 dugotrajne invalidnosti zbog ozljede na radu, bolesti ili opasnosti.
 Prijedlogom se utvrđuju minimalni zahtjevi za sustav financijskih jamstava
 kojim se osiguravaju naknade u vezi s ugovornim zahtjevima, koji su definirani
 kao zahtjevi povezani s bolesti, tjelesnim ozljedama ili smrti do kojih
 dođe dok pomorac radi u okviru sporazuma o zaposlenju pomoraca ili koji
 proizlaze iz zaposlenja po tom sporazumu. Treba uspostaviti učinkovite
 mjere za zaprimanje, obradu i nepristrano namirenje ugovornih zahtjeva za
 naknadu u brzim i pravednim postupcima. Ne smije biti odgađanja ni
 pritiska da se prihvati isplata manja od ugovornog iznosa ili privremena
 isplata u slučajevima u kojima je teško procijeniti konačnu naknadu.
 Uz to, ne smije biti ograničavanja drugih zakonskih prava, iako će se
 povlastice odbijati od odšteta. Prema prijedlogu, svaka članica dodatno
 zahtijeva da se za brodove koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz o
 financijskom jamstvu u obliku dokumenta ili da brodovlasnik obavijesti
 matičnu državu i pomorce ako je jamstvo poništeno. Predloženim smjernicama
 obrađuju se detalji o dokazima o financijskom jamstvu te one sadržavaju primjere
 obrazaca potvrde primitka sredstava i oslobađanja od odgovornosti za
 plaćanje ugovornih zahtjeva.
 1.4. Pravo Unije u području
 izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca koje podliježu sastancima
 Međunarodne organizacije rada u 2014. godini
 Predložene su izmjene Kodeksa MLC-a u velikoj
 mjeri obuhvaćene nadležnostima koje su Uniji dodijeljene Ugovorima.
 Nadalje, mnogi dijelovi izmjene tiču se područja prava Unije koji su
 na razini EU-a već na naprednoj razini uređenosti. Povrh toga, Odlukom
 Vijeća 2007/431/EZ od 7. lipnja 2007. države su članice ovlaštene
 ratificirati MLC u interesu Unije.
 Predložene su izmjene MLC-a usmjerene na pitanja
 obrađena u Direktivi 2009/13/EZ o provedbi Sporazuma koji su sklopili
 Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Europski savez transportnih
 radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz 2006., i izmjeni Direktive
 1999/63/EZ Tom se Direktivom u pravo EU-a prenose mjerodavne odredbe Konvencije
 kroz određivanje minimalnih zahtjeva u mjerodavnim područjima na temelju
 sporazuma između europskih sektorskih socijalnih partnera u skladu s
 odredbama Ugovora u području socijalne politike[11].
 Iako nije kao takvo obrađeno u Direktivi
 2009/13/EZ, „napuštanje” pomoraca ipak spada pod njezin Standard A.2.5. koji
 glasi: „Svaka država članica osigurava da pomorci na brodovima koji viju
 njezinu zastavu imaju pravo na repatrijaciju (...) kada pomorci više ne mogu
 obavljati svoje dužnosti prema njihovom ugovoru o radu ili se od njih ne može
 očekivati da ih obavljaju u određenim okolnostima”. Slično tome,
 u vezi s odgovornošću brodovlasnika, Standardom A.4.2. propisano je:
 „Svaka država članica donosi zakone i propise kojima se od vlasnika
 brodova koji viju njezinu zastavu zahtijeva da budu odgovorni za zdravstvenu
 zaštitu i medicinsku skrb svih pomoraca zaposlenih na brodu u skladu sa
 sljedećim najmanjim standardima: (...) brodovlasnici osiguravaju
 financijsko jamstvo za naknadu u slučaju smrti ili dugotrajne invalidnosti
 pomorca zbog ozljede na radu, bolesti ili pogibelji, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom,
 ugovorom o radu ili kolektivnim ugovorom.” U oba slučaja izmjenama
 Konvencije uveli bi se posebni zahtjevi za sustave financijskih jamstava i za
 podnošenje dokaza u obliku dokumenta u tim područjima.
 Treba naglasiti i da je u završnim odredbama
 Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i
 Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca
 provedenog u Direktivi 2009/13/EZ navedeno da se, nakon izmjena odredaba
 Konvencije te na zahtjev bilo koje stranke potpisnice Sporazuma, provodi nadzor
 primjene Sporazuma.
 Provedba predloženih izmjena Konvencije tiče
 se područja prometa[12]:
 Direktive 2009/16/EZ o nadzoru države luke, kako je izmijenjena Direktivom
 2013/38/EU od 12. kolovoza 2013. kako bi se MLC uključio među
 konvencije kao što su SOLAS[13],
 MARPOL[14]
 i STCW[15],
 kao i Direktive 2013/54/EU od 20. studenoga 2013. o državi zastave, kojom se
 provodi Prilog Direktivi 2009/13/EZ. Direktiva 2009/16/EZ primjenjuje se na sve
 brodove koji pristaju u lukama EU-a, bez obzira na državljanstvo pomoraca, a
 cilj je Direktive 2013/54/EU osigurati da države članice EU-a ispunjuju
 svoje obveze kao države zastave u smislu Direktive 2009/13/EZ, kao i Priloga
 toj Direktivi, i primjenjuje se na sve pomorce na brodovima koji plove pod
 zastavom EU-a. Podnošenje dokaza u obliku dokumenata
 navedenih u prijedlogu izmjena posebno je obuhvaćeno Direktivom 2009/16/EZ
 kako je izmijenjena.
 Predložene izmjene tiču se i aspekata
 područja socijalne politike[16],
 gdje su minimalni zahtjevi za zdravlje i sigurnost na radu posebno
 određeni Direktivom 89/391/EEZ o uvođenju mjera za poticanje
 poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu.
 Nadalje, predviđene se izmjene tiču
 koordiniranja sustava socijalne sigurnosti obrađenog u Uredbi (EZ) br. 883/2004
 i provedbenoj Uredbi (EZ) br. 987/2009
 za državljane EU-a, odnosno Uredbi (EU)
 br. 1231/2010[17]
 za državljane trećih zemalja koji zakonito borave u EU-u, članove
 njihovih obitelji i nadživjele osobe kod prekograničnih situacija. Ti su
 propisi doneseni u području slobodnog kretanja radnika i useljavanja[18].
 Predložene izmjene mogu uključivati
 zakonodavstvo EU-a u području pravosudne suradnje u građanskim
 stvarima, a posebno Uredbu (EU) br. 1215/2012 o nadležnosti, priznavanju i
 izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima[19].
 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA
 ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENA UČINKA
 Nije primjenjivo.
 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
 Vjerojatno će Međunarodnoj
 konferenciji rada biti povjereno da na svom 103. zasjedanju prihvati navedene
 prijedloge izmjena Kodeksa Konvencije o radu pomoraca. U skladu s člankom
 XV. MLC-a, te izmjene za sve stranke koje nisu službeno izrazile svoje
 protivljenje u roku od dvije godine[20]
 stupaju na snagu šest mjeseci nakon kraja tog razdoblja, osim ako više od
 40 % stranaka koje istovremeno predstavljaju najmanje 40 % bruto
 tonaže brodova članica izrazi neslaganje s izmjenama prihvaćenima na
 Međunarodnoj konferenciji rada.
 Iz toga proizlazi da će predviđene
 izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca predstavljati akt tijela osnovanog
 međunarodnim sporazumom koji će proizvoditi pravne učinke.
 Samo države mogu biti članice ILO-a i
 mogu glasovati o odobravanju izmjena Kodeksa MLC-a na Međunarodnoj
 konferenciji rada na koju je Unija pozvana sa statusom promatrača.
 Zbog navedenoga, u skladu s člankom 218.
 stavkom 9. UFEU-a, Vijeće treba donijeti odluku kojom će utvrditi
 stajalište koje će se prihvatiti u ime Unije i istovremeno ovlastiti
 države članice da zajednički djeluju u interesu Unije.
 Predlaže se podržati prijedlog
 predviđenih izmjena Kodeksa MLC-a.
 Na temelju prijedloga kojeg su zajednički
 podnijeli skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru, u ovoj se fazi
 čini da opća načela koja se uvode predloženim izmjenama nisu u
 suprotnosti s pravom Unije i nema
 neusklađenosti između predloženih izmjena i pravne stečevine
 Unije. Posebno nema neusklađenosti pristupa između
 predloženih izmjena Kodeksa MLC-a i minimalnih zahtjeva pravne stečevine
 Unije u socijalnim pitanjima. To znači da mjere Unije mogu biti strože od
 standarda ILO-a i obratno[21],
 kako proizlazi iz članka 19. stavka 8. Ustava ILO-a o tome da konvencije
 ILO-a, kao što je MLC, sadržavaju minimalne standarde. Nema ni
 neusklađenosti između predloženih izmjena Kodeksa MLC-a i pravne
 stečevine Unije o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti ili propisa iz
 pravne stečevine Unije u području prijevoza.
 Na temelju prethodnog iskustva može se
 očekivati da se tekst predviđenih izmjena Kodeksa MLC-a neće
 značajno mijenjati od nacrta koji su dogovorili skupina brodovlasnika i
 skupina pomoraca do prihvaćanja Međunarodne konferencije rada.
 Međutim, kako bi se državama članicama omogućilo da
 zajednički djeluju u tijelima ILO-a u interesu Unije na učinkovit i
 djelotvoran način, potrebno je omogućiti da države članice mogu
 prihvatiti tekst izmjena Kodeksa s nebitnim promjenama u odnosu na tekst koji
 su dogovorili skupina brodovlasnika i skupina pomoraca.
 2014/0088 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje je potrebno donijeti u ime
 Europske unije na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada o
 izmjenama Kodeksa Konvencije o radu pomoraca
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
 Europske unije, a posebno njegov članak 153. i članak 218. stavak 9.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske
 komisije,
 budući da:
 (1) Konvencijom o radu pomoraca
 iz 2006. Međunarodne organizacije rada (ILO), dalje u tekstu:
 „Konvencija”, utvrđuju se minimalni radni i životni uvjeti za sve pomorce
 koji rade na brodovima koji plove pod zastavama zemalja koje su ratificirale
 Konvenciju.
 (2) Prijedlozi izmjena Kodeksa
 Konvencije na dnevnom su redu prvog sastanka „posebnog tripartitnog odbora”
 osnovanog na temelju Konvencije, dalje u tekstu: „Odbor”, koji će se
 održati od 7. do 11. travnja 2014. za razmatranje i, po mogućnosti,
 donošenje. Donesene izmjene moraju biti dostavljene na prihvaćanje 103.
 zasjedanju Međunarodne konferencije rada od 28. svibnja do 12. lipnja
 2014.
 (3) Prijedlozi izmjena odnose se
 na obveze brodovlasnika u vezi s naknadama za potraživanja zbog smrti,
 tjelesnih ozljeda i napuštanja pomoraca. Njih su u listopadu 2013.
 zajednički podnijele skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru, u
 skladu sa stavkom 2. članka XV. Konvencije (dalje u tekstu: „nacrt
 izmjena”).
 (4) Pravila Konvencije i nacrt
 izmjena u velikoj su mjeri obuhvaćeni nadležnostima koje su Uniji
 dodijeljene Ugovorima. Uz to, nacrt izmjena utjecat će na postojeću
 pravnu stečevinu u području socijalne politike[22], prijevoza i
 koordinacije sustava socijalne sigurnosti[23].
 Većina je odredbi Konvencije podlijegala Direktivi 2009/13/EZ o provedbi
 Sporazuma koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i
 Europski savez transportnih radnika (ETF) o Konvenciji o radu pomoraca iz
 2006., i izmjeni Direktive 1999/63/EZ. Provedba Konvencije u Uniji dodatno se
 osigurava Direktivom 2009/16/EZ od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke,
 kako je izmijenjena Direktivom 2013/38/EU od 12. kolovoza 2013. i Direktivom
 2013/54/EU od 20. studenoga 2013. o državi zastave, kojom se provodi Prilog
 Direktivi 2009/13/EZ od 16. veljače 2009.
 (5) U skladu s člankom XV.
 Konvencije, izmjene Kodeksa koje odobri Međunarodna konferencija rada, za
 sve stranke koje nisu službeno izrazile svoje protivljenje u roku od dvije
 godine, stupaju na snagu šest mjeseci nakon kraja tog razdoblja, osim ako više
 od 40 % stranaka koje istovremeno predstavljaju najmanje 40 % bruto
 tonaže brodova članica izrazi neslaganje s tim izmjenama. Iz toga proizlazi
 da će predviđene izmjene Kodeksa Konvencije o radu pomoraca
 predstavljati akt tijela osnovanog međunarodnim sporazumom koji će
 proizvoditi pravne učinke.
 (6) Zbog navedenog, u skladu s
 člankom 218. stavkom 9. UFEU-a, Vijeće treba donijeti odluku kojom
 će utvrditi stajalište koje će se prihvatiti u ime Unije i
 istovremeno ovlastiti države članice da zajednički djeluju u interesu
 Unije, koja nije članica ILO-a[24].
 (7) Budući da, u ovoj fazi,
 nacrt izmjena još nije dobio suglasnost svih dionika i da su još moguće
 određene promjene prije prihvaćanja na Međunarodnoj konferenciji
 rada, potrebno je predvidjeti da države članice, djelujući
 zajednički u interesu Unije, mogu prihvatiti tekst izmjena Kodeksa s
 nebitnim promjenama u odnosu na tekst koji su dogovorili skupina brodovlasnika
 i skupina pomoraca.
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 1. Stajalište Unije na 103.
 zasjedanju Međunarodne konferencije rada bit će da se podrži
 prihvaćanje predviđenih izmjena Kodeksa Konvencije kako su ih
 zajednički predložile skupina brodovlasnika i skupina pomoraca u Odboru
 (dalje u tekstu: „nacrt izmjena”). Tekst nacrta izmjena priložen je ovoj
 Odluci.
 2. Države članice zauzimaju
 stajalište Unije kako je utvrđeno u stavku 1., djelujući
 zajednički u interesu Unije pri prihvaćanju izmjena Kodeksa Konvencije
 na 103. zasjedanju Međunarodne konferencije rada.
 3. Države članice koje
 djeluju zajednički u interesu Unije mogu dogovoriti nebitne promjene tog
 stajališta u okviru tijela ILO-a bez daljnje odluke Vijeća.
 Članak 2.
 Ova je Odluka upućena državama članicama
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Za
 Vijeće
 Predsjednik
 [1] http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm.
 [2] Konvencija je podijeljena u tri glavna dijela: prvi dio
 su Članci, kojima se propisuju općenita načela i obveze. Nakon
 Članaka slijede Pravila i Kodeks koji se odnose na područja radnih i
 životnih uvjeta pomoraca koji su obuhvaćeni Konvencijom te na inspekcije i
 zadovoljavanje uvjeta. Pravila, koja su pisana vrlo općenito, nadopunjena
 su detaljnijim Kodeksom. Kodeks ima dva dijela: Dio A. sadrži Standarde, a Dio
 B. Smjernice. Zemlje koje ratificiraju MLC moraju donijeti nacionalne propise
 ili poduzeti druge mjere kako bi osigurale da se načela i prava iz Pravila
 provode na način propisan Standardima iz Dijela A. Kodeksa (ili na
 suštinski istovjetan način). Prilikom odlučivanja o pojedinostima
 svojih propisa ili drugih provedbenih mjera, zemlje koje su ratificirale Konvenciju
 moraju posvetiti prikladnu pozornost sukladnosti sa Smjernicama iz Dijela B.
 Kodeksa.
 [3] Međunarodna pomorska organizacija
 [4] ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno izvješće,
 Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a za
 odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
 tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak.
 [5] Rezolucija o Zajedničkoj ad hoc
 stručnoj radnoj skupini IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi s
 odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
 pomoraca, Međunarodna konferencija rada, Privremeni zapisnik br.
 3-1(Rev.), 94. zasjedanje (pomorsko), Ženeva, 2006., str. 3-1/16. Vidi: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
 [6] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, vidi Prilog preporučenoj Odluci.
 [7] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf.
 [8] Poziv na sjednicu Odbora sadržavao je upućivanje na
 web-mjesto http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm
 koje je ažurirano u studenome 2013.
 [9] Najmanje 40 % članica koje su ratificirale MLC
 i koje predstavljaju 40 % bruto tonaže brodova članica koje su ratificirale
 MLC.
 [10] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf.
 [11] Članci 153. i 155. UFEU-a.
 [12] Članak 100. UFEU-a.
 [13] Međunarodna konvencija o zaštiti ljudskih života na
 moru.
 [14] Međunarodna konvencija o sprečavanju
 onečišćenja s brodova.
 [15] Međunarodna konvencija o standardima osposobljavanja,
 izdavanja svjedodžbi i straže za pomorce.
 [16] Članci 153. i 155. UFEU-a.
 [17] Ili Uredbi (EZ) br. 859/2003 u
 slučaju Danske ili Ujedinjene Kraljevine.
 [18] Članak 48. UFEU-a, članak 79. stavak 2.b UFEU-a.
 [19] Članak 67. stavak 4. i točke (a), (c) i (e)
 članka 81. stavka 2. UFEU-a.
 [20] Ili u drugom razdoblju koje odredi Konferencija, nakon što
 ih glavni ravnatelj ILO-a priopći članicama koje su ratificirale
 Konvenciju.
 [21] Mišljenje 2/91 Suda Europske unije, stavak 18.
 [22] Uključujući Direktivu 89/391/EEZ o sigurnosti
 i zdravlju radnika na radu.
 [23] Uključujući Uredbu (EZ) br. 883/2004
 i provedbenu Uredbu (EZ)
 br. 987/2009 za državljane EU-a, odnosno Uredbu (EU)
 br. 1231/2010 ili Uredbu (EZ) br. 859/2003
 za državljane trećih zemalja koji zakonito borave u EU-u te, kod
 prekograničnih situacija, za članove njihovih obitelji i nadživjele
 osobe.
 [24] Mišljenje 2/91 Suda Europske unije od 19. ožujka 1993.,
 ECR 1993-I, stranica 1061., stavak 26.
 PRILOG
 I. Prvi skup zajedničkih prijedloga:
 Prijedlog izmjena Kodeksa koje se odnose na Pravilo 2.5. Konvencije o radu
 pomoraca iz 2006.
 U ovom su prijedlogu odražena načela
 prihvaćena na devetom sastanku (2. – 6. ožujka 2009.) Zajedničke ad
 hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi
 s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
 pomoraca[1].
 Bilješke u ovom prijedlogu isključivo su informativne prirode i nisu dio
 teksta prijedloga izmjena.
 A. Prijedlozi povezani sa Standardom
 A.2.5.
 1. U sadašnjem
 naslovu „Standard A.2.5. – Repatrijacija”, „A.2.5.” zamijenjen je s „A.2.5.1.”.
 2. Poslije stavka
 9. sadašnjeg Standarda A.2.5. dodaje se sljedeći naslov i tekst:
 Standard A.2.5.2. – Financijsko jamstvo[2]
 1. U provedbi Pravila 2.5. stavka 2., ovim se
 standardom utvrđuju zahtjevi za osiguranje pružanja brzog i
 učinkovitog sustava financijskog jamstva za pomoć pomorcima u
 slučaju napuštanja pomoraca.
 2. Za potrebe ovog Standarda smatra se da je
 pomorac napušten ako, kršeći zahtjeve ove Konvencije ili sporazuma o
 zaposlenju pomorca, brodovlasnik:
 (a) ne pokrije troškove repatrijacije pomorca; ili
 (b) ostavi pomorca bez potrebnog uzdržavanja i
 podrške; ili
 (c) na drugi način jednostrano prekine svoje
 veze s pomorcem, uključujući neisplatu ugovorne plaće tijekom
 razdoblja od najmanje dva mjeseca.
 3. Svaka članica osigurava uspostavu sustava
 financijskog jamstva koji ispunjuje zahtjeve ovog Standarda za brodove koji
 plove pod njezinom zastavom. Sustav financijskog jamstva može imati oblik
 sustava socijalnog osiguranja, osiguranja, nacionalnog fonda ili drugih
 sličnih aranžmana. Njegov oblik određuje članica nakon
 savjetovanja s organizacijama brodovlasnika i pomoraca na koje se on odnosi.
 4. Sustav financijskog jamstva osigurava izravan
 pristup, dostatno pokriće i hitnu financijsku pomoć u skladu s ovim
 Standardom svakom napuštenom pomorcu koji je bio zaposlen ili uzet u rad ili
 radio u bilo kojem svojstvu na brodu koji plovi pod zastavom članice.
 5. Za potrebe ovog Standarda, potrebno uzdržavanje
 i podrška pomoraca uključuje: odgovarajuću hranu, odjeću,
 smještaj, potrebnu zdravstvenu skrb i druge razumne troškove ili davanja koji
 proizlaze iz napuštanja.
 6. Svaka članica zahtijeva da se za brodove
 koji plove pod njezinom zastavom i na koje se primjenjuje stavak 1. ili 2.
 Pravila 5.1.3. dostavi dokaz u obliku dokumenta o financijskom jamstvu koje je
 izdao izdavatelj financijskih jamstava[3].
 Dokazi u obliku dokumenta postavljaju se na vidljivo mjesto u smještaju
 pomoraca. Kada pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava,
 dokument svakog izdavatelja nosi se na brod.
 7. Dokaz o financijskom jamstvu u obliku dokumenta
 mora sadržavati podatke zahtijevane u Dodatku A.2.-I. Dokaz mora biti na
 engleskom jeziku ili popraćen prijevodom na engleski jezik.
 8. Pomoć koju pruža sustav financijskog
 jamstva odobrava se odmah na zahtjev dotičnog pomorca ili zahtjev u ime
 dotičnog pomorca popraćen potrebnim objašnjenjem prava na pomoć
 u skladu s gornjim stavkom 2.
 9. Uzimajući u obzir Pravila 2.2. i 2.5.,
 pomoć koju pruža sustav financijskog jamstva mora biti dostatna za
 pokrivanje sljedećeg:
 (a) neisplaćenih plaća i ostalih prava
 koje brodovlasnik treba isplatiti pomorcu prema sporazumu o zaposlenju,
 mjerodavnom kolektivnom ugovoru ili nacionalnom pravu države zastave,
 ograničeno na četiri mjeseca svih neisplaćenih plaća i
 četiri mjeseca svih neisplaćenih prava;
 (b) svih razumnih troškova pomorca,
 uključujući troškove repatrijacije iz stavka 10.; te
 (c) troškova potrebnog održavanja i podrške zbog
 čina ili propusta koji predstavljaju napuštanje do povratka pomorca
 kući.
 10. Troškovi repatrijacije obuhvaćaju
 putovanje odgovarajućim i brzim sredstvima, u pravilu zrakoplovom, i
 uključuju potporu za prehranu i smještaj pomoraca od trenutka napuštanja
 broda do povratka pomorca kući, potrebnu zdravstvenu skrb, prolaz i
 prijevoz osobnih stvari i sve druge razumne troškove ili davanja koje proizlaze
 iz napuštanja.
 11. Ako je osiguravatelj ili izdavatelj
 financijskog jamstva izvršio bilo kakvo plaćanje nekom pomorcu u skladu s
 ovim Standardom, on će subrogacijom, asignacijom ili na drugi način,
 do isplaćenog iznosa, steći prava koja bi taj pomorac uživao.
 12. Nijednom odredbom ovog Standarda ne dovodi se
 u pitanje pravo osiguravatelja ili izdavatelja financijskog jamstva na žalbu
 protiv trećih osoba.
 13. Odredbama ovog Standarda ne isključuju se
 i ne dovode u pitanje sva druga prava, zahtjevi ili pravni lijekovi koji mogu
 biti na raspolaganju napuštenim pomorcima za naknadu. Nacionalnim zakonima i
 propisima može se propisati da se svi iznosi plativi po ovom Standardu mogu
 odbiti od iznosa primljenih iz drugih izvora, a koji proizlaze iz svih prava,
 zahtjeva i pravnih lijekova koji mogu biti predmet naknade po postojećem
 Standardu.
 B. Prijedlog povezan sa Smjernicom B.2.5.
 Na kraju sadašnje Smjernice B.2.5. dodaje se
 sljedeći naslov i tekst:
 Smjernica B.2.5.3. – Financijsko jamstvo
 1. U provedbi stavka 8. Standarda A.2.5.2., ako je
 potrebno određeno vrijeme da se provjeri valjanost određenih aspekata
 zahtjeva pomorca, to ne smije spriječiti da pomorac ili predstavnik odmah
 primi dio zatražene pomoći koji je priznat kao opravdan.
 C. Prijedlog novog dodatka
 Prije Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeći
 dodatak:
 Dodatak A.2.-I.
 Dokaz o financijskom jamstvu u skladu s
 Pravilom 2.5. stavkom 2.
 Potvrda ili[4]
 drugi dokaz u obliku dokumenta iz Standarda A.2.5.2. stavka 7. sadržava
 sljedeće informacije:
 (a) ime broda;
 (b) luku upisa broda;
 (c) pozivni znak broda;
 (d) IMO broj broda;
 (e) naziv i adresu izdavatelja financijskog
 jamstva;
 (f) podatke za kontakt osoba ili subjekta
 odgovornih za postupanje sa zahtjevima pomoraca za pomoći;
 (g) naziv brodovlasnika;
 (h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva;
 (i) potvrdu da financijsko jamstvo ispunjuje
 zahtjeve Standarda A.2.5.2.
 D. Prijedlozi povezani s Dodacima
 A.5.-I., A.5.-II. i A.5.-III.[5]
 1. Na kraju
 Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeća stavka:
 Financijsko jamstvo za repatrijaciju.
 2. U Dodatku
 A.5.-II., iza točke 14. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
 uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:
 15. Financijsko jamstvo za repatrijaciju (Pravilo
 2.5.).
 3. U Dodatku
 A.5.-II., iza točke 14. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
 uvjeta rada pomoraca – Dio II., dodaje se sljedeća točka:
 15. Financijsko jamstvo za repatrijaciju (Pravilo
 2.5.).
 4. Na kraju
 Dodatka A.5.-III. dodaje se sljedeće područje:
 Financijsko jamstvo za repatrijaciju.
 II. Drugi skup zajedničkih
 prijedloga: Prijedlog izmjena Kodeksa koje se odnose na Pravilo 4.2. Konvencije
 o radu pomoraca iz 2006.
 U ovom su prijedlogu odražena načela
 prihvaćena na devetom sastanku (2. – 6. ožujka 2009.) Zajedničke ad
 hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi
 s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem
 pomoraca[6].
 Bilješke u ovom prijedlogu isključivo su informativne prirode i nisu dio
 teksta prijedloga izmjena.
 A. Prijedlozi povezani sa Standardom
 A.4.2.
 1. U sadašnjem
 naslovu „Standard A.4.2. –Odgovornost brodovlasnika”, „A.4.2.” zamijenjen je s
 „A.4.2.1.”.
 2. Poslije stavka
 7. sadašnjeg Standarda A.4.2. dodaje se sljedeći tekst:
 8. Nacionalnim zakonima i propisima osigurava se
 da sustav financijskog jamstva za osiguranje naknade kako je predviđeno
 stavkom 1. točkom (b) ovog Standarda za ugovorne zahtjeve, kako su
 definirani u Standardu A.4.2.2., ispunjuje sljedeće minimalne zahtjeve:
 (a) ugovorne naknade, ako su propisane sporazumom
 o zaposlenju pomorca i ne dovodeći u pitanje donju točku c.,
 isplaćuju se u cijelosti i bez odlaganja;
 (b) ne smije biti pritiska da se prihvati isplata
 manja od ugovornog iznosa;
 (c) kada priroda dugotrajne invalidnosti pomorca
 otežava procjenu cjelokupne naknade na koju pomorac može imati pravo, pomorcu
 se vrši privremena isplata ili isplate kako bi se izbjegle nepotrebne
 poteškoće;
 (d) u skladu s Pravilom 4.2. stavkom 2., isplate
 pomorcu ne dovode u pitanje druga zakonska prava, no brodovlasnik te isplate
 može odbiti od svih naknada koje proizlaze iz bilo kojeg drugog zahtjeva kojeg
 je pomorac podnio protiv brodovlasnika i koji proizlazi iz istog incidenta;
 (e) zahtjev za ugovornu naknadu može podnijeti
 izravno dotični pomorac, njihova obitelj, predstavnik pomorca ili
 imenovani korisnik[7].
 9. Zakonima i propisima svake članice
 osigurava se da pomorci dobiju prethodnu obavijest ako će brodovlasnikovo
 financijsko jamstvo biti poništeno i bez odlaganja budu obaviješteni ako se
 jamstvo neće obnavljati.
 10. Zakonima i propisima svake članice
 osigurava se da osiguravatelj obavještava državu zastave ako će
 brodovlasnikovo financijsko jamstvo biti poništeno, poslije poništenja i
 poslije neobnavljanja.
 11. Svaka članica zahtijeva da se za brodove
 koji plove pod njezinom zastavom dostavi dokaz u obliku dokumenta o
 financijskom jamstvu kojeg je izdao izdavatelj financijskih jamstava. Dokazi u
 obliku dokumenta postavljaju se na vidljivo mjesto u smještaju pomoraca. Kada
 pokriće pruža više izdavatelja financijskih jamstava, dokument svakog
 izdavatelja nosi se na brod.
 12. Financijsko jamstvo osigurava isplatu svih
 ugovornih zahtjeva obuhvaćenih jamstvom koji nastanu tijekom razdoblja
 valjanosti tog jamstva.
 13. Dokaz o financijskom jamstvu u obliku
 dokumenta mora sadržavati podatke zahtijevane u Dodatku A.4.-I. Dokaz mora biti
 na engleskom jeziku ili popraćen prijevodom na engleski jezik.
 Poslije sadašnjeg Standarda A.4. 2. dodaje se
 sljedeći naslov i tekst :
 Standard A.4.2.2. – Postupanje s ugovornim
 zahtjevima[8]
 1. Za potrebe Standarda A.4.2.1. i sadašnjeg
 Standarda, pojam „ugovorni zahtjev” znači sve zahtjeve povezane s bolesti,
 tjelesnim ozljedama ili smrti do kojih dođe dok pomorac radi u okviru
 sporazuma o zaposlenju pomoraca ili koji proizlaze iz zaposlenja po tom
 sporazumu.
 2. Zakonima i propisima svake članice
 osigurava se uspostava učinkovitih mehanizama za zaprimanje, postupanje i
 nepristrano rješavanje ugovornih zahtjeva koji se odnose na naknadu iz
 Standarda A.4.2.1. u brzim i pravednim postupcima.
 B. Prijedlozi povezani sa Smjernicom
 B.4.2.
 1. U sadašnjem
 naslovu „Smjernica B.4.2. – Odgovornost brodovlasnika”, „B.4.2.” zamijenjen je
 s „B.4.2.1.”.
 2. U stavku 1.
 sadašnje Smjernice B.4.2., „Standard A.4.2.” zamijenjen je sa „Standard
 A.4.2.1.”.
 3. Poslije stavka
 3. sadašnje Smjernice B.4.2. dodaje se sljedeći naslov i tekst:
 Smjernica B.4.2.2. – Postupanje s ugovornim
 zahtjevima
 1. Nacionalnim zakonima ili propisima treba
 osigurati da stranke isplate ugovornog zahtjeva mogu koristiti primjer obrasca
 potvrde primitka sredstava i oslobađanja od odgovornosti iz Dodatka
 B.4.-I.
 C. Prijedlozi novih dodataka
 1. Poslije Dodatka
 A.2.-I. dodaje se sljedeći dodatak:
 DODATAK A.4.-I.
 Dokaz o financijskom jamstvu u skladu s
 Pravilom 2.5. stavkom 2.
 Dokaz o financijskom jamstvu u obliku dokumenta iz
 Standarda A.4.2.1. stavka 13. sadržava sljedeće informacije:
 (a) ime broda;
 (b) luku upisa broda;
 (c) pozivni znak broda;
 (d) IMO broj broda;
 (e) naziv i podatke za kontakt izdavatelja
 financijskog jamstva;
 (f) mjesto poslovanja izdavatelja financijskog
 jamstva;
 (g) naziv brodovlasnika;
 (h) razdoblje valjanosti financijskog jamstva;
 (i) potvrdu nadležnog tijela da financijsko
 jamstvo ispunjuje zahtjeve ovog Standarda.
 2. Poslije Dodatka
 A.4.-I. dodaje se sljedeći dodatak:
 DODATAK B.4.-I.
 Primjer obrasca potvrde primitka sredstava i
 oslobađanja od odgovornosti iz Smjernice
 B.4.2.2.
 Brod: .......................................................................................................
 Incident: .......................................................................................................
 Pomorac/zakonski nasljednik i/ili član
 obitelji:
 ...................................................................................................................
 Brodovlasnik: .......................................................................................................
 Ja, [pomorac] [zakonski nasljednik i/ili član
 obitelji pomorca]* ovime potvrđujem primitak iznosa od [iznos i valuta] za
 podmirenje obveze brodovlasnika za plaćanje ugovorne naknade za tjelesnu
 ozljedu i/ili smrt sukladno uvjetima mojeg/pomorčevog zaposlenja i ovime
 oslobađam brodovlasnika od njegovih obveza prema navedenim uvjetima.
 Plaćanje je izvršeno bez priznavanja
 odgovornosti za sve zahtjeve i prihvaća se ne dovodeći u pitanje
 pravo mojeg/pomorčevog zakonskog nasljednika i/ili člana obitelji da
 podnese bilo kakav sudski zahtjev povezan s nemarom ili štetnom radnjom ili
 bilo koji drugi raspoloživi pravni lijek koji proizlazi iz navedenog incidenta.
 Datum: .......................................................................................................
 Pomorac/zakonski nasljednik i/ili član
 obitelji: .......................................................................................................
 Potpis: ..........................................................................................................
 U znak potvrde:
 Brodovlasnik/predstavnik brodovlasnika:
 Potpis:
 ..........................................................................................................
 Osiguravatelj/predstavnik osiguravatelja:
 Potpis:
 ..........................................................................................................___________________
 * Prekrižiti nepotrebno.
 D. Prijedlozi povezani s Dodacima
 A.5.-I., A.5.-II. i A.5.-III.[9]
 1. Na kraju
 Dodatka A.5.-I. dodaje se sljedeća stavka:
 Financijsko jamstvo za odgovornost brodovlasnika.
 2. U Dodatku
 A.5.-II., iza točke 15. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
 uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:
 16. Financijsko jamstvo za odgovornost
 brodovlasnika (Pravilo 4.2.).
 3. U Dodatku
 A.5.-II., iza točke 15. pod naslovom Deklaracija o zadovoljavanju
 uvjeta rada pomoraca – Dio I., dodaje se sljedeća točka:
 16. Financijsko jamstvo za odgovornost
 brodovlasnika (Pravilo 4.2.).
 4. Na kraju
 Dodatka A.5.-III., dodaje se sljedeće područje:
 Financijsko jamstvo za odgovornost brodovlasnika
 [1] ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno izvješće,
 Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a za
 odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
 tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak. Vidjeti:
 http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_
 161446/lang--en/index.htm. Značaj te radne skupine kao dijela aktivnosti
 nakon donošenja Konvencije o radu pomoraca iz 2006. također je prepoznata
 u rezoluciji usvojenoj na 94. zasjedanju Međunarodne konferencije rada,
 kada je donesena Konvencija o radu pomoraca iz 2006. Vidjeti: Rezolucija o
 Zajedničkoj ad hoc stručnoj radnoj skupini IMO-a/ILO-a za
 odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
 tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, Međunarodna konferencija rada,
 Privremeni zapisnik br. 3-1(Rev.), 94. zasjedanje (pomorsko), Ženeva, 2006.,
 str. 3. – 1./16. Vidjeti:
 http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
 [2] Predloženim naslovom uspostavlja se odnos između
 podnošenja financijskog jamstva za repatrijaciju u Pravilu 2.5. stavku 2. i
 koncepta napuštanja kako je definiran u predloženom novom Standardu A.2.5.2.
 stavak 2. (prije stavak 5. „načela” Ad hoc stručne radne
 skupine IMO-a/ILO-a).
 [3] Zajednička ad hoc stručna radna skupina
 IMO-a/ILO-a je 2009. godine prihvatila da ovu stavku treba dodati na popis
 područja podložnih nadzoru države luke te bi stoga bila predmet
 certifikacije za brodove, koju treba i pregledati i certificirati. Vidi
 konačno izvješće iz gornje bilješke 1, stavak 106. Pojam „dokaz u
 obliku dokumenta” korišten je zbog razlike u mišljenjima o točnom obliku
 te dokumentacije za dokazivanje financijskog jamstva. Formulacija je
 također u skladu s pristupom usvojenim u Smjernicama za kontrolu države
 zastave ILO-a pripremljenima 2008. na tripartitnom sastanku
 stručnjaka.
 [4] Kako je gore navedeno, unutar
 Zajedničke ad hoc stručne radne skupine IMO-a/ILO-a postoje
 razlike u mišljenjima o točnom obliku te dokumentacije za dokazivanje
 financijskog jamstva. Formulacija „ili” predložena je da bi se osigurala
 fleksibilnost.
 [5] Kako je navedeno u bilješki
 3., Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a
 prihvatila je da ove zahtjeve treba uključiti u sustav certificiranja
 brodova.
 [6] ILO-IMO-WGPS/9/2009/10, završno
 izvješće, Zajednička ad hoc radna skupina IMO-a/ILO-a za
 odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u slučaju smrti i
 tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, deveti sastanak. Značaj te radne
 skupine kao dijela aktivnosti nakon donošenja Konvencije o radu pomoraca iz
 2006. također je prepoznata u rezoluciji usvojenoj na 94. zasjedanju
 Međunarodne konferencije rada, kada je donesena Konvencija o radu pomoraca
 iz 2006. Vidi Rezoluciju o Zajedničkoj ad hoc stručnoj radnoj
 skupini IMO-a/ILO-a za odgovornost i naknade u vezi s odštetnim zahtjevima u
 slučaju smrti i tjelesnih ozljeda i napuštanjem pomoraca, Međunarodna
 konferencija rada, Privremeni zapisnik br. 3-1(Rev.), 94. zasjedanje
 (pomorsko), Ženeva, 2006., str. 3. – 1./16. Vidjeti:
 http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
 [7] Formulacija iz načela
 koja je predložila Zajednička ad hoc stručna radna skupina
 IMO-a/ILO-a (vidi Završno izvješće iz bilješke 6., stavci 149. – 152. i
 Dodatak II. „načela”, stavak 4.), prilagođena je zbog izrade
 zakonodavnih akata. Iako se činilo da je formulacija bila predmet
 sporazuma (vidi stavak 152.), glasnogovornik skupine pomoraca zatražio je da
 stavak bude smješten u uglate zagrade (vidi stavak 151.). Napominje se da
 postojeći prijedlog ne sadrži uglate zagrade.
 [8] Načela koja je predložila
 Zajednička ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a
 obuhvaćaju dva pitanja. Vidi Završno izvješće iz gornje bilješke 6.,
 stavci 133. – 134.
 [9] Ad hoc stručna radna skupina IMO-a/ILO-a je 2009. godine
 prihvatila da ovu stavku treba dodati na popis područja podložnih nadzoru
 države luke te bi stoga bila predmet certifikacije za brodove, koju treba i
 pregledati i certificirati. Vidi Završno izvješće iz gornje bilješke 1,
 stavak 126. Formulacija je također u skladu s pristupom usvojenim u Smjernicama
 za kontrolu države zastave ILO-a pripremljenima 2008. na tripartitnom
 sastanku stručnjaka. Vidjeti:
 http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/
 index.htm


type: wikipedia

text:
Il-Ġgantija huwa maqdes kbir li jinsab fix-Xagħra, Għawdex. Huwa meqjus bħala wieħed mill-iktar tempji importanti, mhux biss f'Għawdex iżda anki f'Malta. It-tempju jismu Ġgantija għax jagħti impressjoni li fih kienu jgħixu il-ġganti. Barra minn hekk il-ġebel tiegħu huwa kbir u b'saħħtu ħafna.
 Il-Ġgantija fih żewġ imqades ħdejn xulxin, magħmulin f'bini wieħed, iżda ma jinfdux. Huwa probabbli li dan il-maqdes kien miksi b'kisja ta' tafal minn ġewwa biex jgħatti l-ħaġar, u kien hemm ukoll xi tpinġijiet b' kulur aħmar. Għalkemm fid-disinn u fil-bini il-maqdes jixbaħ ħafna lill-imqades l-oħrajn f'Malta, għandu ħaġa waħda differenti. Il-vojt ta' bejn il-ħitan ta' barra u dawk ta' ġewwa hu mimli mazkan.
 It-tempji tal-Ġgantija kienu dikjarati bħala Sit Storiku Dinji mill-UNESCO fl-1980.
 Ħoloq esterni
 Paġna tal-Heritage Malta dwar il-Ġgantija
 gozo.gov.mt's Paġna dwar il-Ġgantija
 Arkitettura tar-4 millennju QK
 Tempji megalitiċi ta' Malta
 Siti Storiċi Dinjija f'Malta
 Storja ta' Malta
 Xagħra


type: caselaw

text:
 28.4.2007
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 96/4
 Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 26. apríla 2007 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Spojené kráľovstvo) – Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG proti Swingward Ldt a Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG proti Dowelhurst Ldt a Glaxo Group Ltd proti Swingward Ldt a Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd proti Dowelhurst Ldt a SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd proti Dowelhurst Ldt a Eli Lilly and Co. proti Dowelhurst Ldt
 (Vec C-348/04) (1)
 (Priemyselné a obchodné vlastníctvo - Právo ochrannej známky - Farmaceutické výrobky - Súbežný dovoz - Úprava balenia výrobku označeného ochrannou známkou)
 (2007/C 96/07)
 Jazyk konania: angličtina
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Court of Appeal
 Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
 Žalobcovia: Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc, SmithKline & French Laboratories Ltd, Eli Lilly and Co.
 Žalovaní: Swingward Ldt, Dowelhurst Ldt
 Predmet veci
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Court of Appeal – Voľný pohyb tovarov – Používanie ochrannej známky súbežným dovozcom farmaceutického výrobku – Zmena obalu – Podmienky uvedenia na trh určené v rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C-247/93, C-429/93 a C-436/93, Bristol-Myers Squibb/Paranova – Výklad
 Výrok rozsudku
 1.
 Článok 7 ods. 2 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok, zmenenej a doplnenej Dohodou o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992, sa má vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky je oprávnený brániť ďalšiemu obchodovaniu s farmaceutickým výrobkom dovezeným z iného členského štátu v pôvodnom vonkajšom aj vnútornom balení, ak dovozca nalepil na toto balenie doplnkovú vonkajšiu etiketu, s výnimkou prípadu:
 —
 že sa preukázalo, že uplatnenie práva z ochrannej známky jej majiteľom na účely zabránenia obchodovaniu s výrobkom prelepeným novou etiketou pod touto ochrannou známkou prispeje k umelému rozdeľovaniu trhu medzi členskými štátmi,
 —
 že sa preukázalo, že prelepenie novou etiketou nemôže narušiť pôvodný stav výrobku obsiahnutého v obale,
 —
 že sa na obale jasne uvedie názov toho, kto výrobok prelepil novou etiketou, a názov výrobcu,
 —
 že prezentácia výrobku prelepeného novou etiketou nie je spôsobilá poškodiť dobré meno ochrannej známky a jej majiteľa, čiže etiketa nesmie byť poškodená, nekvalitná alebo špinavá, a
 —
 že dovozca pred uvedením výrobku prelepeného novou etiketou do predaja upozorní majiteľa ochrannej známky a poskytne mu na jeho žiadosť vzorku tohto výrobku.
 2.
 Podmienka, že je úprava balenia farmaceutického výrobku prebalením do nového obalu s opätovným vyobrazením ochrannej známky na ňom alebo prelepením obalu obsahujúceho tento výrobok etiketou nevyhnutná na účely ďalšieho obchodovania s týmto výrobkom v členskom štáte dovozu, ako podmienka tvoriaca súčasť podmienok, ktoré ak sú splnené, znemožňujú majiteľovi ochrannej známky v súlade s článkom 7 ods. 2 smernice 89/104, zmenenej a doplnenej Dohodou o Európskom hospodárskom priestore, brániť tomuto obchodovaniu, sa týka iba skutočnosti, že sa uskutoční úprava balenia, a netýka sa spôsobu alebo štýlu, akým sa táto úprava vykoná.
 3.
 Podmienka, podľa ktorej prezentácia výrobku v upravenom balení nemá poškodzovať dobré meno ochrannej známky alebo jej majiteľa, ako nevyhnutná podmienka na to, aby tento majiteľ nemohol podľa článku 7 ods. 2 smernice 89/104, zmenenej a doplnenej Dohodou o Európskom hospodárskom priestore, oprávnene brániť ďalšiemu obchodovaniu s farmaceutickým výrobkom, ak súbežný dovozca tento výrobok prebalil a znovu na ňom vyobrazil ochrannú známku alebo prelepil obal obsahujúci tento výrobok etiketou, sa neobmedzuje iba na prípady, keď je upravené balenie poškodené, nekvalitné alebo špinavé.
 4.
 Otázka, či skutočnosť, že súbežný dovozca:
 —
 nevyobrazil na novom vonkajšom obale výrobku ochrannú známku (odstránenie označenia), alebo
 —
 vyobrazil na tomto obale svoje vlastné logo alebo štýl alebo „označenie ‚spoločnosti’“alebo označenie používané na viacerých rôznych výrobkoch (spoločné označenie), alebo
 —
 nalepil na tento obal doplnkovú etiketu tak, že úplne alebo čiastočne prekryl ochrannú známku majiteľa, alebo
 —
 na doplnkovej etikete neuviedol, že predmetná ochranná známka patrí majiteľovi, alebo aj
 —
 vytlačil názov súbežného dovozcu veľkými písmenami
 je spôsobilá poškodiť dobré meno ochrannej známky, je skutkovou otázkou, ktorej posúdenie prináleží vnútroštátnemu sudcovi v závislosti od okolností jednotlivej veci.
 5.
 V prípadoch, akými sú spory vo veci samej, prináleží súbežným dovozcom preukázať existenciu týchto podmienok:
 —
 uplatnenie práva z ochrannej známky jej majiteľom na účely zabránenia obchodovaniu s výrobkami v upravenom balení pod touto ochrannou známkou prispeje k umelému rozdeľovaniu trhu medzi členskými štátmi,
 —
 úprava balenia nemôže narušiť pôvodný stav výrobku obsiahnutého v obale,
 —
 na novom obale sa jasne uvedie názov toho, kto upravil balenie výrobku, a názov výrobcu,
 —
 prezentácia výrobku v upravenom balení nie je spôsobilá poškodiť dobré meno ochrannej známky a jej majiteľa, čiže obal nesmie byť poškodený, nekvalitný alebo špinavý,
 —
 dovozca pred uvedením výrobku v upravenom balení do predaja upozorní majiteľa ochrannej známky a poskytne mu na jeho žiadosť vzorku výrobku v upravenom balení,
 ktoré ak sa splnia, znemožňujú majiteľom ochranných známok oprávnene brániť ďalšiemu obchodovaniu s farmaceutickým výrobkom v upravenom balení.
 Čo sa týka podmienky, podľa ktorej sa má preukázať, že úprava balenia nemôže narušiť pôvodný stav výrobku obsiahnutého v obale, stačí, ak súbežný dovozca predloží dôkazy spôsobilé rozumne sa domnievať, že táto podmienka je splnená. A fortiori to rovnako platí o podmienke, podľa ktorej nemá prezentácia výrobku v upravenom balení poškodzovať dobré meno ochrannej známky alebo jej majiteľa. Ak súbežný dovozca predloží takýto dôkaz o splnení poslednej uvedenej podmienky, bude v prípade potreby prináležať majiteľovi ochrannej známky, ktorý vie najlepšie posúdiť, či úprava balenia je spôsobilá poškodiť jeho dobré meno a dobré meno jeho ochrannej známky, aby preukázal, že došlo k ich poškodeniu.
 6.
 Ak súbežný dovozca opomenul vopred upozorniť majiteľa ochrannej známky na farmaceutický výrobok v upravenom balení, porušuje práva tohto majiteľa každým ďalším dovozom tohto výrobku, až kým ho naň neupozorní. Sankcia za toto neoprávnené konanie musí byť nielen primeraná, ale tiež dostatočne efektívna a odstrašujúca na to, aby sa zabezpečila úplná účinnosť smernice 89/104, zmenenej a doplnenej Dohodou o Európskom hospodárskom priestore. Vnútroštátne opatrenie, podľa ktorého má majiteľ ochrannej známky v prípade takého neoprávneného konania nárok na finančné odškodnenie za rovnakých podmienok, ako v prípade porušenia práv z ochrannej známky, sa nezdá byť ako také v rozpore so zásadou proporcionality. Prináleží však vnútroštátnemu súdu určiť podľa konkrétnych okolností veci a najmä vzhľadom na rozsah škody spôsobenej majiteľovi ochrannej známky neoprávneným konaním, ktorého sa dopustil súbežný dovozca, a v súlade so zásadou proporcionality výšku finančného odškodnenia.
 (1) Ú. v. EÚ C 273, 6.11.2004.


text:
Jānis Balodis (—) bija Latvijas Bruņoto spēku virspavēlnieks (1919—1921), armijas ģenerālis, visu šķiru Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris, no 1931. līdz 1940. gadam Latvijas kara ministrs, 1934. gadā aptuveni divus mēnešus Latvijas tieslietu ministrs. Viens no galvenajiem 15. maija valsts apvērsuma organizētājiem, Valsts un Ministru prezidenta biedrs, oficiāli otrā persona valstī aiz Kārļa Ulmaņa līdz aiziešanai no amatiem 1940. gada 5. aprīlī.
 Biogrāfija
 Dzimis 1881. gadā Trikātas pagastā Vēžnieku mājās zemnieka Pētera Baloža (1834—1915) un viņa sievas Annas, dzimušas Kaģes, (1843—1924) ģimenē.
 1898. gadā iestājās Krievijas Impērijas armijā, dienēja 110. Kamas kājnieku pulkā Kauņā. No 1900. līdz 1902. gadam mācījās Viļņas karaskolā. 25. divīzijas sastāvā no 1904. gada novembra līdz 1905. gada jūlijam piedalījās Krievijas—Japānas karā, tika ievainots rokā. No 1906. līdz 1914. gadam dienēja 27. divīzijā Viļņā. Pirmajā pasaules karā piedalījās kā jaunākais virsnieks un rotas komandieris. Kaujās Austrumprūsijā viegli ievainots, apbalvots ar 2. šķiras Staņislava ordeni, 2. šķiras Annas ordeni, 4. šķiras Vladimira ordeni un Sv. Jura krustu, izvirzīts paaugstinājumam. Otrās Mazūrijas ezeru kaujas laikā 1915. gada 20. februārī krita vācu gūstā, līdz 1918. gada novembrim gūstekņu nometnē Silēzijā.
 1918. gada novembrī atgriezās Latvijā. Latvijas armijā pieņemts 1918. gada 18. decembrī par instruktoru rezerves rotas priekšnieku. 1919. gada 28. februārī paaugstināts dienesta pakāpē par kopvedi (pulkvežleitnantu). Pēc Oskara Kalpaka nāves 21. martā iecelts par Latviešu atsevišķā bataljona komandieri, vadījis to kaujās pie Ventas un Saldus. 21. martā paaugstināts par pulkvedi.
 Karaspēkam augot, Balodi iecēla par Atsevišķās latviešu brigādes, bet vēlāk — par Dienvidu grupas virspavēlnieku. Pēc latviešu bruņoto vienību reorganizēšanas 1919. gada 15. jūlijā Dienvidu grupu pārdēvēja par 1. Kurzemes kājnieku divīziju un Balodi iecēla par tās komandieri. Balodis vadīja divīziju Latgales frontē. Bermonta uzbrukuma laikā pēc ģenerāļa Sīmansona atcelšanas 16. oktobrī Balodi iecēla virspavēlnieka amatā. 1920. gada 23. janvārī viņš tika paaugstināts par ģenerāli.
 Kad pēc Brīvības cīņu beigām 1921. gada februārī tika likvidēts virspavēlnieka postenis, jūlijā pēc paša vēlēšanās Balodis dienestu atstāja. 1921. gada aprīlī dzimtīpašumā saņēma Upesmuižu (pārsaukta par Baložiem) ar 100 hektāriem zemes Līvbērzes pagastā. Iestājās Latviešu Zemnieku savienībā, 1925. gadā tika ievēlēts Saeimā, no 1931. gada 7. decembra bija Kara ministrs. Piedalījās Ulmaņa organizētajā 1934. gada 15. maija apvērsumā, pēc kura turpināja pildīt kara ministra pienākumus līdz 1940. gada aprīlim, kad viņa vietā tika iecelts Krišjānis Berķis. No 1936. gada 12. marta Valsts prezidenta vietnieks, no 1938. gada 11. februāra Ministru prezidenta biedrs.
 Īsi pēc Latvijas okupācijas plānojis kandidēt vēlēšanās no Demokrātiskā bloka saraksta. 1940. gada 31. jūlijā kopā ar sievu Elvīru deportēts uz Sizraņu Krievijā. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1941. gadā internēts un ieslodzīts Kuibiševas cietumā, pēc 1946. gada — Ivanovas cietumā. Tur viņš bija līdz pat 1952. gadam, kad notiesāts uz 25 gadiem un kā "bīstams noziedznieks" nosūtīts uz PSRS VDM īpašo cietumu Vladimirā. Pēc Staļina nāves no apcietinājuma atbrīvots, 1956. gada beigās atgriezās Latvijā, dzīvoja Rīgā, vēlāk Saulkrastos. 1965. gada 8. augustā 84 gadu vecumā Jānis Balodis aizgāja aizsaulē. 11. augustā zemes klēpī guldīts I Meža kapos Rīgā. Jānis Balodis bija latviešu studentu korporācijas Ventonia goda filistrs.
 Apbalvojumi
 Sv. Staņislava ordenis, 2. klase ar zobeniem.
 Sv. Vladimira ordenis, 4. klase ar zobeniem.
 Sv. Annas ordenis, 2. klase ar zobeniem.
 Lāčplēša Kara ordenis, 1.,2.,3. šķira.
 Triju Zvaigžņu ordenis, 1. šķira.
 Viestura ordenis, 1. šķira ar šķēpiem.
 Aizsargu Nopelnu krusts.
 Francijas Goda Leģiona ordeņa komandieris.
 Lielbritānijas Sv. Maikla un Sv. Džordža ordenis.
 Somijas Baltās rozes ordenis, 1. klase.
 Igaunijas Brīvības krusts, 1. šķiras 1. klase.
 Igaunijas Ērgļa krusta ordenis, 1. klase.
 Polijas Virtuti Militari, 5. klase.
 Lietuvas Vitauta Lielā ordenis.
 Itālijas Sv. Maurīcija un Lazara ordenis, 1. klase.
 Literatūra
 Atsauces
 Ārējās saites
 Valmieras novadā dzimušie
 Latviešu zemnieku savienības politiķi
 Latvijas kara ministri
 Latvijas tieslietu ministri
 2. Saeimas deputāti
 3. Saeimas deputāti
 4. Saeimas deputāti
 Latvijas ģenerāļi
 Viļņas karaskola
 Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
 Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
 Viestura ordeņa lielkrusta komandieri
 Ar Goda Leģiona ordeni apbalvotie
 Padomju represiju upuri
 Rīgas Meža kapos apbedītie