text:
ECLI:SI:VSLJ:2013:I.CP.234.2013
 VSL0079039
 veljavnost pravilnika o javni priobčitvi glasbenih del - exceptio illegalis - civilna kazen - kršitev materialne avtorske pravice - plačilo avtorskega honorarja - posredovanje podatkov o bruto honorarjih izvajalcev - poslovna skrivnost - osebni podatki
 Sodišče o civilni kazni odloči upoštevajoč vse okoliščine primera, od katerih je stopnja krivde le ena in ki ne narekuje nujno izreka kazni.
 I. Pritožbi tožene stranke se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje v II. točki izreka spremeni tako, da se znesek 194,58 EUR zviša za 180,64 EUR (na 375,22 EUR).
 II. V preostalem se pritožba tožene stranke ter v celoti pritožba tožeče stranke zavrneta ter v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.
 III. Tožeča stranka je dolžna v 15 dneh od prejema sodbe sodišča druge stopnje plačati toženi stranki 51,71 EUR stroškov pritožbenega postopka.
 1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je toženec dolžan plačati tožniku avtorski honorar v višini 619,84 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 8. 7. 2011 dalje do plačila (prvi odstavek I. točke izreka odločbe sodišča prve stopnje), zahtevek za presežek pa je zavrnilo (drugi odstavek I. točke izreka odločbe sodišča prve stopnje). Tožniku je naložilo povrnitev pravdnih stroškov toženca v višini 194,58 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi v primeru zamude (II. točka izreka odločbe sodišča prve stopnje).
 2. Zoper odločitev sodišča prve stopnje se pritožujeta obe pravdni stranki.
 3. Tožnik izpodbija zavrnilni del sodbe sodišča prve stopnje (drugi odstavek I. točke izreka) ter stroškovno odločitev (II. točka izreka). Uveljavlja vse pritožbene razloge iz prvega odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP)(1) ter sodišču druge stopnje predlaga, da pritožbi ugodi in sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu razveljavi ter zadevo v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Izpodbija stališče sodišča prve stopnje, da je materialnopravna podlaga za razsojo v konkretnem primeru Pravilnik iz leta 1998. Opozarja na vsebino 11. člena Pravilnika iz leta 1998 in pojasnjuje, da gre za zakonsko vnaprej vpostavljen mehanizem valorizacije tarifnih vrednosti, ki jasno določa, na kakšen način se vrednost tarife usklajuje. Ne glede na to, da je bilo določeno, da se tarifa praviloma usklajuje letno, s tem še ni izključeno njeno usklajevanje na daljša razdobja, saj je takšno usklajevanje za uporabnike kvečjemu bolj ugodno. Navedeni pravilnik je odobril URSIL. Odobritev se je nanašala tako na tarifno prilogo, kot na vse določbe „normativnega dela“, vključno z 11. členom – brez navedenih določb namreč samih tarifnih postavk ni mogoče določiti oziroma izračunati. Ne glede na morebitne spremembe ZASP, ki so spreminjale način sprejemanja tarif, je Pravilnik iz leta 1998 ostal v veljavi do določitve tarife s skupnim sporazumom ali z odločbo Sveta za avtorsko pravo, zaradi česar ga je treba tolmačiti in izvrševati tako kot se glasi (tj. vključno z 11. členom). Pravilnik iz leta 2006 ne predstavlja spremembe tarife temveč valorizacijo zneskov in preračun v EUR. Zato ni bilo potrebno doseči spremembe skupnega sporazuma niti odločbe Sveta za avtorsko pravo. Objava prav tako ni bila potrebna, a je tožnik to vseeno storil. Takšnemu stališču (da ni šlo za novo tarifo, temveč zgolj za valorizacijo stare tarife) pritrjujejo tudi razlogi sodbe VSL I Cp 4292/2009 in I Cp 2471/2010. Do navedenega vprašanja pa se je že izreklo tudi Ustavno sodišče RS v zadevi U-I-149/98, ko je navedlo, da Pravilnik Združenja SAZAS o javni priobčitvi glasbenih del v celoti velja. Meni, da je sodišče arbitrarno odločilo, kateri pravilnik bo uporabilo. S tem, ko je uporabilo drug podzakonski predpis, je kršilo 125. člen Ustave RS in 1. člen ZS. Če sodišče ugotovi, da je podzakonski akt v nasprotju z ustavo namreč ne uporabi drugi podzakonski akt, temveč mora odločitev opreti na zakon. To pa v konkretnem primeru niti ni mogoče, saj ZASP ne vsebuje tarife za določitev avtorskega honorarja. Na takšen način je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo materialno pravo. Iz sodbe Vrhovnega sodišča RS II Ips 160/2011 izhaja, da je le-to odločilo v nasprotju z 41. točko odločitve U-I-149/98 z dne 28. 6. 2001. V zvezi z zavrnitvijo zahtevka za plačilo civilne kazni uveljavlja kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Meni, da sodišče prve stopnje kljub jasno navedenim pravno pomembnim okoliščinam le-teh v konkretnem primeru sploh ni ugotavljalo. Ponavlja, da je civilno kazen zahteval zaradi nezakonite uporabe varovane glasbe, zaradi nesporočitve podatkov, potrebnih za odmero avtorskega honorarja in neplačila nadomestila v celoti. Do navedenih kršitev se sodišče prve stopnje ni opredelilo, zato je v tem delu podana tudi kršitev iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Pojasnjuje, da sam uporabnik nima možnosti izbire, kateri od zahtevanih podatkov naj se uporabijo pri odmeri avtorskega honorarja. Odločitev o izbiri osnove za obračuna je prepuščena tožniku. Uporabnik mora zato sporočiti tudi bruto honorar izvajalcev. Pri tem se sklicuje na tarifo ter 159. člen ZASP. Da je bruto honorar nujen za izračun avtorskega honorarja je potrjeno tudi z ustaljeno sodno prakso. Pri tem je tudi pomembno, da toženec s temi podatki sicer razpolaga in jih voljno ter zavestno noče sporočiti. Toženec je glede na dejavnost, s katero se ukvarja, moral vedeti, da s predvajanjem glasbenih del brez dovoljenja avtorjev (in ne da bi za to plačal honorar), protipravno posega v njihove pravice, kar pa je mogoče opredeliti zgolj kot namerno ravnanje. Delno plačilo, ki ga je opravil toženec, pa tudi ne ustreza odmeni po Pravilniku iz leta 1998 brez valorizacije. Toženec torej ni plačal niti tistega honorarja, ki je bil med strankama nesporen. Vse navedeno kaže na namerno ravnanje toženca. Opozarja še, da je sodišče prve stopnje pri odločanju o civilni kazni kot bistveno upoštevalo okoliščino, ki je ni pravilno ugotovilo, namreč da je toženec želel skleniti novo Pogodbo o neizključnem prenosu pravic, do česar pa ni prišlo. Sodišče prve stopnje je namreč slepo sledilo navedbam toženca, do navedb tožnika o tem pa se sploh ni opredelilo oziroma jih je spregledalo. Tožnik je namreč večkrat poudaril, da je tudi sam pokazal pripravljenost za sklenitev novega sporazuma s tožencem, kar izkazujejo v spis vložene listine, ki jih sodišče prve stopnje ni upoštevalo (dopis tožnika tožencu z dne 22. 1. 2007 ter dne 5. 12. 2007). Izpodbijana odločitev pomeni tudi nedopusten odstop od ustaljene področne prakse. Le-ta se je že izrekla, da pripada tožniku civilna kazen tudi v primeru kršenja materialnih avtorskih pravic kot je pravica do javnega izvajanja v smislu 2. točke 26. člena ZASP, ki se odraža tudi v kršitvi 21. člena in prvega odstavka 81. člena ter 153. člena ZASP, ki uzakonjajo dolžnost pridobitve pravic ter plačilo za uporabo in to tudi v primeru, ko gre za kolektivno upravljanje avtorskih pravic. Navaja, da na zavestno in namerno upiranje toženca posredovanju podatkov o bruto honorarjih izvajalcev kaže tudi dejstvo, da slednji ni izpolnil svoje edicijske dolžnosti glede prepisa računovodskih knjig oziroma evidenc. Priglaša stroške s pritožbo.
 4. Toženec izpodbija odločitev o stroških (II. točka izreka sodbe sodišča prve stopnje). Meni, da je sodišče prve stopnje zmotno odmerilo njegove pravdne stroške, za kar ponudi natančen obračun. Zaključi, da znašajo njegovi priglašeni stroški skupaj 673,68 EUR, kar glede na njegov 78-odstotni uspeh v pravdi pomeni, da je upravičen do 529,37 EUR stroškov in ne le do 194,58 EUR. Posledično sodišču druge stopnje predlaga, da pritožbi ugodi in sodbo sodišča prve stopnje v II. točki izreka spremeni v skladu s pojasnjenim obračunom. Priglaša stroške s pritožbo.
 5. Toženec v odgovoru na pritožbo predlaga zavrnitev tožnikove pritožbe kot neutemeljene in potrditev sodbe sodišča prve stopnje. Priglaša stroške z odgovorom na pritožbo.
 6. Prav tako tožnik v odgovoru na pritožbo toženca predlaga njeno zavrnitev ter potrditev stroškovne odločitve sodišča prve stopnje. Priglaša stroške z odgovorom na pritožbo.
 7. Pritožba toženca je utemeljena, pritožba tožnika pa je delno utemeljena.
 O pritožbi tožnika:
 Tožnik v obravnavani zadevi (tako kot v vrsti drugih zadev, ki se nanašajo na vtoževanje revaloriziranih zneskov nadomestil za uporabo avtorsko varovanih del) vztraja na veljavnosti pravilnika iz leta 2006 (v nadaljevanju Pravilnik-2006) in na stališču, da predstavlja pravilnik iz leta 1998 kot celota – vključno z njegovim 11. členom, ki določa valorizacijo – tarifo, kateri je zakonodajalec z novelo ZASP-B določil veljavnost skupnega sporazuma v smislu 153. člena ZASP (2) (tj. sporazuma med kolektivno organizacijo za uveljavljanje avtorskih pravic in združenjem uporabnikov).
 9. Vendar takšnemu stališču ni mogoče slediti. Glede vprašanja, kaj predstavlja tarifo kolektivne organizacije v smislu 4. odstavka 26. člena ZASP-B (in sicer ali zgolj tarifni del Pravilnika-98 ali Pravilnik-98 v celoti skupaj s tarifo), se je po določenem obdobju neusklajene sodne prakse izreko Vrhovno sodišče RS v
 odločbi II Ips 160/2011, s katero je poenotilo sodno prakso glede navedenega vprašanja. V citirani odločbi je takó pojasnilo, da je bil pogoj za veljavnost tarife v ZASP določena odobritev UIL, ki pa je preizkusil le tarifni del Pravilnika iz leta 1998. Z uveljavitvijo 4. odstavka 26. člena ZASP-B je tako naravo skupnega sporazuma dobila zgolj tarifna priloga Pravilnika-98, poimenovana »Tarifa za javno priobčitev glasbenih del«. Ker normativni del Pravilnika-98 (s tem pa tudi njegov 11. člen, ki je urejal usklajevanje tarifnih postavk ob upoštevanju indeksa rasti cen na drobno) ni bil sestavni del veljavne tarife, z uveljavitvijo ZASP-B ni postal sestavni del skupnega sporazuma. Ker pa tarifa iz Pravilnika-2006 ni bila sprejeta po postopku, ki ga je zakon predvidel za sprejem sporazuma, ne more imeti pravne veljave. Zato tudi ni mogoče slediti pritožbenemu očitku, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo 125. člen Ustave RS (3) in 3. člen Zakona o sodiščih,(4) ko takšnega predpisa zaradi njegove neskladnosti z zakonom ni uporabilo oziroma je uporabilo Pravilnik iz leta 1998, ki ni prenehal veljati.
 10. Prav tako ni mogoče slediti tožnikovemu sklicevanju na razloge ustavnega sodišča v odločbi U-I-149/98 iz leta 2001, iz katerih naj bi izhajala domnevna nepravilnost takšnega stališča sodne prakse. V točki 37 obrazložitve odločbe U-I-149/98 je namreč US RS jasno zapisalo, da »pogoji, ki so prva vsebina Pravilnika II in ki jih, vsaj deloma, ne bi bilo mogoče zajeti v pojem splošnih tarif« niso bili predmet soglasja Urada. Okoliščina, da je ustavno sodišče v času veljavnosti tega pravilnika (citirana odločba je bila izdana leta 2001) štelo, da takšne določbe niso neustavne in nezakonite, pa v ničemer ne vpliva na vprašanje, ali so takšne določbe z uveljavitvijo ZASP-B dobile tudi veljavo t.i. skupnega sporazuma, ki je od tedaj dalje (tj. od leta 2004) veljal kot podlaga za veljavno zaračunavanje nadomestil. Ker je zakonodajalec z uveljavitvijo ZASP-B takšno naravo določil zgolj tarifnemu delu Pravilnika-98 (kot je bilo to predhodno pojasnjeno), je sodišče prve stopnje pravilno zavrnilo zahtevek tožeče stranke za plačilo zneskov, ki presegajo v tarifi določena nadomestila.
 11. Zaradi pojasnjenega stališča, da velja kot skupni sporazum zgolj tarifni del Pravilnika-98, in ne Pravilnik v celoti, pa je tudi neodločilno vprašanje, s katerim med drugim polemizira tožeča stranka v pritožbi, in sicer da Pravilnik-2006 ne predstavlja nove tarife, temveč ima zgolj pojasnjevalno funkcijo zaradi ohranitve s tarifo iz leta 1998 določenih razmerij med nadomestili za uporabo varovanih del in cenami življenjskih potrebščin. V tarifi so namreč določene nominalne vrednosti nadomestil, zaradi česar velja za obveznosti uporabnikov varovanih del načelo denarnega nominalizma. Navedeno pomeni, da valorizacija zneskov takšnih obveznosti ni dovoljena, razen če je (veljavno) predpisana ali dogovorjena. Ravno naveden pogoj pa glede na pojasnjeno v obravnavani zadevi ni izpolnjen.
 Glede odločitve o civilni kazni:
 12. Tožniku v konkretnem primeru ni mogoče pritrditi niti v graji odločitve o zavrnitvi zahtevka iz naslova civilne kazni. Sodišče prve stopnje je namreč ugotovilo, da je toženec glede prireditev, za katere tožnik vtožuje honorar in civilno kazen, pravilno in pravočasno sporočil vse predpisane podatke – skratka, da je izpolnil vse predpisane rubrike (na obrazcu tožnika), z izjemo tiste, ki se nanaša na bruto honorar izvajalcev. Presodilo je, da je bila med strankama sporna uporaba Pravilnika iz leta 2006 ter (ne)zakonitost zahteve tožnika za posredovanje podatkov o bruto honorarjih, za kar pa je toženec navajal razumne razloge (med drugim se je postavilo na stališče, da po tarifi iz leta 1998 podatek o bruto honorarjih ni nujen za izračun dolžnega nadomestila), zaradi česar mu ni mogoče očitati hude malomarnosti ali naklepa glede opustitve sporočanja takšnih podatkov in neplačevanja honorarja po tarifi iz leta 2006. Pri tem tudi ni moglo mimo dejstva, da je tožnik enostransko preklical pogodbo med pravdnima strankama.
 13. Glede na neizpodbijano ugotovitev sodišča prve stopnje v konkretni zadevi, da je toženec z izjemo posredovanja podatkov o bruto honorarjih izvajalcev, tožniku posredoval vse ostale zahtevane podatke (torej sporede in druge osnove za izračun honorarjev), da mu je pred tem plačal del dolgovanega zneska, kakor tudi dejstvo, da je prišlo do odpovedi pogodbe med pravdnima strankama zaradi nesoglasja glede veljavnosti tarife iz leta 2006, sodišče druge stopnje soglaša, da tožencu zgolj zaradi neplačila honorarja v ustreznem znesku po tarifi iz leta 1998 (četudi je s tem dejansko kršil avtorsko pravico) ni moč naložiti obveznosti plačila civilne kazni.
 14. Sodišče druge stopnje namreč prvenstveno pritrjuje stališču toženca, da za sporočanje podatka o bruto honorarjih s strani uporabnikov varovanih del ni zakonske podlage. Razlogi za takšno presojo sodišča druge stopnje so drugačni od tistih, na katere se je tekom postopka skliceval toženec, in tistih, ki jih je navedlo sodišče prve stopnje. Ni namreč mogoče slediti trditvam, da predstavljajo podatki o bruto honorarjih njegovo poslovno skrivnost. Toženec je organiziran kot javni zavod, ki opravlja dejavnost javne službe na področju rednega zagotavljanja kulturnih dobrin na področju glasbene, scenske in likovne umetnosti, za organizacijo kulturnih festivalov in drugih prireditev, za promocijo kulturnih dosežkov ustvarjalcev iz Maribora in širše regije v Sloveniji in tujini ter za upravljanje z delom ustanoviteljeve javne infrastrukture na področju kulture. Tožnik pa kot društvo ne opravlja istovrstne dejavnosti kot toženec. Posledično ni očitno, zakaj bi tožencu nastala škoda z razgrnitvijo takšnih podatkov tožniku. Posebnih okoliščin, iz katerih bi bilo mogoče sklepati na nastanek takšne škode, pa toženec tekom postopka ni konkretiziral, niti ni zatrdil, da je takšne podatke opredelil kot poslovno skrivnost z notranjim aktom. Glede na jasno besedilo točke 1.I tarife iz leta 1998 tudi ni mogoče šteti, da izračun honorarja ni odvisen od podatkov bruto honorarjev izvajalcev, saj je jasno navedeno, da se upošteva tista osnova (bodisi dohodkovna bodisi stroškovna), na podlagi katere je izračunan znesek honorarja večji.
 15. Kljub neutemeljenosti zgoraj povzetih razlogov pa ni mogoče spregledati, da predstavljajo podatki o bruto honorarjih osebne podatke njihovih upravičencev v smislu Zakona o varstvu osebnih podatkov (v nadaljevanju: ZVOP-1).(5) Zanje ZVOP tako glede javnega kot zasebnega sektorja predvideva, da se lahko zbirajo in obdelujejo zgolj za namene, določene z zakonom. Sicer pa le v primeru, če je njihovo zbiranje v javnem sektorju nujno za izvrševanje zakonitih pristojnosti, nalog ali obveznosti javnega sektorja, če se s to obdelavo ne poseže v upravičen interes posameznika, na katerega se osebni podatki nanašajo (četrti odstavek 9. člena ZVOP-1) oziroma če je v zasebnem sektorju to nujno zaradi uresničevanja zakonitih interesov zasebnega sektorja in ti interesi očitno prevladujejo nad interesi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki (tretji odstavek 10. člena ZVOP-1).
 16. Določba drugega odstavka 82. člena ZASP uporabnikom avtorskih del izrecno narekuje zgolj sporočanje podatkov o ustvarjenih dohodkih pri uporabi dela, ne pa tudi stroškov. Četrti odstavek 160. člena ZASP sicer določa za tiste uporabnike, ki na podlagi tega zakona uporabljajo avtorska dela brez posebnega prenosa ustrezne pravice, dolžnost sporočanja podatkov o tovrstni uporabi del. Vendar gre za preveč nedoločeno pravno normo, da bi na njeni podlagi sodišče lahko naložilo tožencu sporočanje podatkov, ki so po svoji pravni naravi osebni. Glede na dolžno restriktivno interpretacijo zakonskih pooblastil glede zbiranja osebnih podatkov zato po oceni sodišča druge stopnje ni mogoče šteti, da je takšno pooblastilo za zbiranje podatkov o bruto honorarjih vsebovano že v določbi četrtega odstavka 160. člena ZASP. Iz istega razloga je v konkretnem primeru po oceni sodišča druge stopnje tudi nedopustno zapolnjevanje morebitne pravne praznine glede dolžnosti sporočanja odhodkov v zvezi z uporabo varovanih avtorskih del z zakonsko analogijo.
 17. V okviru možnosti, ki jo ponujajo predhodno citirane določbe četrtega odstavka 9. člena in tretjega odstavka 10. člena ZVOP-1, sodišče druge stopnje ocenjuje, da pridobivanje podatkov o bruto honorarjih izvajalcev ni edini način za ugotavljanje realne osnove za odmero dolžnega nadomestila avtorjem, saj lahko tožnik takšno osnovo ugotavlja tudi zgolj ob upoštevanju podatkov o dohodkih uporabnikov. V postopku tožnik tudi ni ponudil trditvene podlage, ki bi omogočala zaključek, da dohodkovna metoda v večini primerov (in ne morebiti zgolj v obravnavanem) ne daje realne slike o ustvarjenih dohodkih uporabnikov varovanih del, zaradi česar bi bilo zbiranje podatkov o stroških, ki jih imajo uporabniki varovanih del z izkoriščanjem avtorskih pravic, nujno zaradi zagotovitve zakonitih interesov avtorjev.
 18. Glede na vse pojasnjeno je torej tožnikovo pritožbeno sklicevanje na toženčevo neizpolnitev edicijske dolžnosti glede računovodskih listin, ki naj bi kazalo na njegovo namerno nesporočanje takšnih podatkov, nerelevantno.
 19. Pravdni stranki sicer v času izvedbe prireditev, za katere tožnik vtožuje honorar in civilno kazen v obravnavani zadevi (tj. v obdobju od 27. 6. 2008 do 12. 7. 2008) nista imeli sklenjene pogodbe o neizključni uporabi varovanih avtorskih del. To pomeni, da je bilo plačilo ustreznega honorarja po veljavni tarifi pogoj za zakonito uporabo varovanih del. Toženec glede na lastne trditve v tem postopku ni štel, da je nezakonita odpoved pogodbe iz leta 2004 neučinkovita, saj se v tem postopku ni skliceval na obstoj pogodbe. Hkrati ni izkoristil možnosti, da doseže sklenitev ustrezne pogodbe o neizključni uporabi varovanih del po sodni poti, sklicujoč se na zakonito kontrahirno dolžnost tožnika. Vendar v konkretni zadevi glede na pravno zahtevnost vprašanj o posledicah ravnanja tožnika, ki je enostransko odpovedal pogodbo tožencu, ter zapletenost dejanskih razmerij med strankama vsled odpovedi pogodbe, pretehta okoliščina, da je toženec sicer pravilno izpolnil vse tiste obveznosti, glede katerih med strankama ni bilo spora.
 20. Četudi bi bilo tožencu v zvezi z neplačevanjem ustreznega nadomestila po tarifi iz leta 1998 mogoče očitati hudo malomarnost, ker se je vendarle zavedal, da nima zakonitega temelja za uporabo avtorskih del, hkrati pa njene sklenitve ni skušal doseči po sodni poti, sodišče druge stopnje opozarja, da je stopnja krivde le eden izmed pogojev, da tožnik lahko zahteva civilno kazen, ne zavezuje pa sodišča k njenemu izreku. Sodišče namreč o civilni kazni odloči upoštevajoč vse okoliščine primera, od katerih je stopnja krivde le ena in ki ne narekuje nujno izreka kazni. Glede na predhodno pojasnjene okoliščine, kakor tudi upoštevajoč potrebo po zadržani uporabi institutov s penalno funkcijo na civilnem področju, pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odločitev o zavrnitvi zahtevka za izrek civilne kazni v konkretni zadevi pravilna.
 21. Ker sodišče druge stopnje pri preizkusu sodbe sodišča prve stopnje v zavrnilnem delu ni našlo kršitev, na katere opozarja pritožba, niti tistih, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in v zavrnilnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člena ZPP).
 O pritožbi toženca:
 22. Toženec pa v okviru graje stroškovne odločitve pravilno opozarja, da je sodišče prve stopnje pri odmeri njegovih stroškov storilo napako. Vsota stroškov, ki jih je sodišče prve stopnje priznalo tako, kot je to specificiralo na list. št. 59 sodnega spisa, namreč ni enaka znesku, ki ga je navedlo v svoji obrazložitvi. Glede na materialnopravno pravilno opravljeno odmero na stroškovniku znašajo tako stroški toženca 659,28 EUR (206,70 EUR nagrade za postopek - tar. št. 3100 Zakona o odvetniški tarifi – ZOdvT,(6) 190,80 EUR nagrade za narok - tar. št. 3102, 20,00 EUR stroškov poštnih in telekomunikacijskih storitev - tar. št. 6002, 131,90 EUR potnih stroškov - tar. št. 6003 ter 109,88 EUR iz naslova DDV od vsote predhodnih postavk). Sodišče prve stopnje namreč tožencu pravilno ni priznalo stroškov za fotokopije po tar. št. 6000 ZOdvT, saj takšnega stroška ni izkazal. Toženec je zato v skladu z drugim odstavkom 154. člena ZPP ob upoštevanju njegovega 78-odstotnega uspeha v pravdi upravičen do plačila 514,24 EUR pravdnih stroškov. Po pobotanju navedenega zneska z neizpodbijanim zneskom, do katerega je ob upoštevanju iste pravne podlage upravičen tožnik (139,02 EUR - glej razloge sodišča prve stopnje v točki 19 obrazložitve), je tožnik dolžan plačati tožencu 375,22 EUR.
 23. V skladu s pojasnjenim je sodišče druge stopnje pritožbi toženca delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje v II. točki izreka spremenilo tako, da je znesek 194,58 EUR zvišalo za 180,64 EUR (na 375,22 EUR) (peta alineja 358. člena ZPP).
 O pritožbenih stroških:
 24. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato mora svoje stroške pritožbenega postopka kriti sam. Stroškov z odgovorom na pritožbo mu sodišče druge stopnje ni priznalo, saj ti glede na vsebino odgovora za odločitev o pritožbi toženca niso bili potrebni (155. člen ZPP).
 25. Glede na to, da je toženec izpodbijal zgolj odločitev o stroških, pri tem pa je uspel 70,88-odstotno (zavzemal se je za zvišanje prisojenih stroškov na 529,37 EUR in uspel z zvišanjem na 375,22 EUR), mu je sodišče druge stopnje v tem deležu priznalo stroške s pritožbo (drugi odstavek 154. člena v zvezi z drugim odstavkom 165. člena ZPP). Sodišče druge stopnje je odmero opravilo v skladu z ZOdvT in Zakonom o sodnih taksah (ZST-1) (7) na podlagi priglašenih stroškovnih postavk toženca v pritožbi (na list. št. 75). Tožencu je tako priznalo 27,20 EUR za postopek z rednim pravnim sredstvom (tar. št. 3210 ZodvT; višjega zahtevka iz tega naslova ni postavil),(8) 9,60 EUR za stroške poštnih in telekomunikacijskih storitev (tar. št. 6002 ZOdvT), 7,36 EUR za DDV (tar. št. 6007) in 28,80 EUR za sodno takso, kar skupaj znaša 72,96 EUR. Ob upoštevanju 70,88-odstotnega pritožbenega uspeha je torej sodišče druge stopnje tožencu prisodilo 51,71 EUR. Sodišče druge stopnje tožencu stroškov z odgovorom na pritožbo ni priznalo, saj le-ti glede na vsebino odgovora za odločitev o pritožbi tožnika niso bili potrebni (155. člen ZPP).
 (1) Ur. l. RS, št. 26/1999 in nasl..
 (5) UR. l. RS, št. 86/2004 in nasl..
 (6) Ur. l. RS, št. 67/2008 in nasl..
 (7) Ur. l. RS, št. 37/2008 in nasl..
 (8) Toženec je v pritožbenem postopku izpodbijal zavrnitev stroškovnega zahtevka za znesek 334,79EUR, kar pomeni, da znaša višina nagrade s količnikom 1,0 v skladu z 12. členom ZOdvT 30,00 EUR, s količnikom 1,6 pa 48,00 EUR.
 ZASP člen 82, 82/2, 153, 160, 160/4.
 ZPP člen 154, 154/2.
 P2RvYy0yMDEyMDMyMTEzMDYyMTAz


type: other

text:
133 V 335. Auszug aus dem Urteil des Eidgenössischen Versicherungsgerichts i.S. X. gegen Eidgenössisches Departement des Innern (Verwaltungsgerichtsbeschwerde)
 Art. 35 al. 2 let. f et art. 38 LAMal; art. 54 al. 3 et 4 OAMal; art. 42 al. 3 et 4 OPAS; loi fédérale concernant l'exercice des professions de médecin, pharmacien et vétérinaire dans la Confédération Suisse (LEPH; dans sa version selon le chiffre I 3 de la loi fédérale du 8 octobre 1999 sur l'ALCP; en vigueur depuis le 1er juin 2002); art. 2 et 9 ALCP; art. 1 de l'annexe III à l'ALCP; section A let. C annexe III de l'ALCP (dans sa teneur en vigueur jusqu'au 29 avril 2004); directives 89/48/CEE, 92/51/CEE et 93/16/CEE; règlement et programme de formation postgraduée pour spécialiste FAMH en analyses de laboratoire médical selon l'Association Suisse des Chefs de Laboratoire d'Analyses (Foederatio Analyticorum Medicinalium Helveticorum [FAMH]; dans sa version en vigueur depuis le 1er mars 2001): Reconnaissance des diplômes, certificats et autres titres étrangers. Critères d'examen pour l'appréciation de l'équivalence d'une formation continue pour devenir "médecin de laboratoire" achevée par un médecin en Allemagne, suivie par une expérience pratique comme chef d'un laboratoire d'analyses médicales en Allemagne, dans le cadre de l'admission à pratiquer en tant que fournisseur de prestations sous le titre de chef de laboratoire à la charge de l'assurance-maladie obligatoire en Suisse. Considérants à partir de page 33
 2. 2.1 Streitig ist, ob der Beschwerdeführer über eine den Regelungen des Schweizerischen Verbandes der Leiter medizinisch-analytischer Laboratorien BGE 133 V 33 S. 34(Foederatio Analyticorum Medicinalium Helveticorum; nachfolgend: FAMH) gleichwertige Weiterbildung im Sinne von Art. 42 Abs. 3 Satz 2 KLV verfügt. Das Eidgenössische Departement des Innern hat dies verneint, da weder mit Bezug auf eine monodisziplinäre FAMH-Weiterbildung in einem der vom Gesuchsteller gewünschten Bereiche (Hämatologie, klinische Chemie, klinische Immunologie und medizinische Mikrobiologie) noch mit einer pluridisziplinären FAMH-Weiterbildung die zeitlichen und inhaltlichen Voraussetzungen erfüllt seien.
 2.2 Der Beschwerdeführer rügt eine unrichtige Auslegung des Begriffs der gleichwertigen Aus- und Weiterbildung im Sinne von BGE 133 V 33 S. 35Art. 54 Abs. 3 KVV in Verbindung mit Art. 42 Abs. 3 KLV und Art. 9 FZA. Zudem gelte nach Art. 2 FZA ein Diskriminierungsverbot für Staatsangehörige einer Vertragspartei. Der private FAMH- Weiterbildungstitel sei zwar in Anhang III des Freizügigkeitsabkommens nicht formell geregelt, doch müsse das Landesrecht in dessen Sinn und Geist ausgelegt werden. Gerügt wird weiter, dass eine gleichwertige und nicht eine identische Aus- und Weiterbildung von Leitern medizinisch-analytischer Laboratorien vorausgesetzt werde. Dabei sei die Prüfung der Gleichwertigkeit nach materiellen und inhaltlichen Kriterien und nicht nach einem zahlenmässigen System durchzuführen. Seit 1992 führe er den Titel eines Laborarztes mit Gültigkeit für ganz Deutschland und alle EU-Länder. Zudem sei er von 1993 bis 2001 Mitinhaber einer Gemeinschaftspraxis für Labormedizin in Nürnberg gewesen und habe somit während mehr als acht Jahren ein Labor im Sinne von Art. 54 Abs. 3 KVV geführt. Ausserdem habe die Vorinstanz das rechtliche Gehör verletzt, indem sie nicht geprüft habe, ob seine Aus- und Weiterbildung trotz formaler Unterschiede und unter Mitberücksichtigung seiner praktischen Erfahrung inhaltlich der FAMH-Qualifikation gleichwertig sei.
 9.4 Bei diesen Gegebenheiten erscheint die Frage berechtigt, ob nicht ein Teil der effektiv ausgeübten Tätigkeit als Laborleiter angerechnet oder zumindest mitberücksichtigt werden kann. Nach den Übergangsbestimmungen des Reglements-FAMH wird innerhalb bestimmter Grenzen eine praktische Tätigkeit als Weiterbildung angerechnet. Dabei wird unter praktischer Erfahrung eine hauptamtliche Tätigkeit verstanden, welche dem Inhalt des Lernzielkatalogs entspricht (vgl. Ziff. 8.1 Abs. 1). Es betrifft dies insbesondere den monodisziplinären Titel "Spezialist für medizinisch- genetische Analytik FAMH" (Ziff. 8.1 Abs. 2) und den monodisziplinären Titel "Spezialist für hämatologische Analytik FAMH" gemäss Ziff. 8.2 Abs. 2 sowie den pluridisziplinären Titel (inkl. medizinisch-genetische Analytik; Ziff. 8.3). Ohne dass das Reglement-FAMH eine abschliessende Übergangsordnung enthält, können in diesen Fällen unter bestimmten Voraussetzungen jeweils zwei Jahre praktischer Haupttätigkeit als ein Jahr Weiterbildung angerechnet werden. Dies zeigt, dass nach dem System der Regelungen der FAMH in Bezug auf den Ausbildungsstand und die BGE 133 V 33 S. 36Fachkenntnisse eine Weiterbildungszeit durch eine Zeit praktischer Tätigkeit kompensiert werden kann. In diesem Rahmen wird somit Gleichwertigkeit angenommen. Auch Art. 11 Abs. 3 lit. a der Verordnung vom 17. Oktober 2001 über die Weiterbildung und die Anerkennung der Diplome und Weiterbildungstitel der medizinischen Berufe (SR 811.113) sieht die Anrechenbarkeit einer selbstständigen Praxistätigkeit an die geforderte Weiterbildung vor. Die Übergangsbestimmungen kommen Personen zugute, die während ihrer Weiterbildung oder Praxistätigkeit in zeitlicher Hinsicht noch nicht den zur Diskussion stehenden Vorschriften unterstanden. Eine in die Schweiz einwandernde Person befindet sich in einer vergleichbaren Situation, indem sie während ihrer Weiterbildung oder Praxistätigkeit in räumlicher Hinsicht noch nicht den zur Diskussion stehenden Vorschriften unterstand. Die Richtlinien der FAMH sind so auszulegen, dass sie sich für Laborleiter aus dem EU-Raum nicht ungünstiger auswirken als auf Personen mit einer in der Schweiz abgeschlossenen Aus- und Weiterbildung. Daher kann die praktische Tätigkeit bei der Prüfung der Gleichwertigkeit nicht gänzlich ausser Acht gelassen werden. Vielmehr ist sie angemessen zu berücksichtigen. Im Zusammenhang mit der Gleichwertigkeit ausländischer Aus- oder Weiterbildung in durch keine Richtlinie geregelten Sachverhalten hat der EuGH übrigens erwogen, die mit einem Antrag auf Zulassung zu einem Beruf befasste Behörde, dessen Aufnahme nach nationalem Rechtvom Besitz eines Diploms oder einer beruflichen Qualifikation oder von Zeiten praktischer Erfahrung abhänge, habe sämtliche Diplome, Prüfungszeugnisse oder sonstigen Befähigungsnachweise sowie die einschlägige Erfahrung der betroffenen Person in der Weise zu berücksichtigen, dass sie die durch diese Nachweise und diese Erfahrung belegten Fachkenntnisse mit den nach nationalem Recht vorgeschriebenen Kenntnissen und Fähigkeiten vergleiche. Führe diese vergleichende Prüfung der Diplome und der entsprechenden Berufserfahrung zu der Feststellung, dass die durch das im Ausland ausgestellte Diplom bescheinigten Kenntnisse und Fähigkeiten einander nur teilweise entsprechen, so könne die zuständige Behörde vom Betroffenen den Nachweis verlangen, dass er die nicht belegten Kenntnisse und Fähigkeiten tatsächlich erworben habe (Urteile des EuGH vom 14. September 2000 in der Rechtssache C-238/98, Hocsman, Slg. 2000, I-6623; vom 7. Mai 1991 in der Rechtssache C-340/89, Vlassopoulou, Slg. 1991, I-2357 und BGE 133 V 33 S. 37vom 22. Januar 2002 in der Rechtssache C-31/00, Conseil national de l'ordre des architectes/Nicolas Dreessen, Slg. 2002, I-663; vgl. auch JACQUES PERTEK, L'Europe des professionnels de la santé, in: Nihoul/Simon [Hrsg.], L'Europe et les soins de santé, Brüssel 2005, S. 231 ff.). Aufgrund der Akten ist allerdings nicht ersichtlich, ob die Tätigkeit des Beschwerdeführers als Laborleiter in Deutschland von ihrem Inhalt her als dem Lernzielkatalog der FAMH entsprechend bewertet werden kann.
 art. 2 et 9 ALCP,
 Art. 54 Abs. 3 KVV,
 art. 38 LAMal suite... ,
 art. 54 al. 3 et 4 OAMal,
 art. 42 al. 3 et 4 OPAS,
 Art. 42 Abs. 3 Satz 2 KLV,
 Art. 42 Abs. 3 KLV,


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 11.3.2017
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 66/1
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2017/428
 z 10. marca 2017,
 ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh schvaľuje základná látka ílovité drevné uhlie a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011
 (Text s významom pre EHP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (1), a najmä na jeho článok 23 ods. 5 v spojení s článkom 13 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 V súlade s článkom 23 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1107/2009 bola Komisii 18. mája 2015 doručená od spoločnosti Ets Christian Callegari žiadosť o schválenie ílovitého drevného uhlia ako základnej látky. K uvedenej žiadosti boli pripojené informácie požadované v článku 23 ods. 3 druhom pododseku.
 (2)
 Komisia požiadala Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (ďalej len „úrad“) o vedeckú pomoc. Úrad predložil Komisii technickú správu 6. júla 2016 (2). Komisia predložila 7. októbra 2016 Stálemu výboru pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá revíznu správu (3) a návrh tohto nariadenia a sfinalizovala ich v príprave na zasadnutie tohto výboru 24. januára 2017.
 (3)
 Z dokumentácie poskytnutej žiadateľom vyplýva, že ílovité drevné uhlie nemá prirodzenú schopnosť narušiť endokrinný systém, nemá neurotoxické alebo imunotoxické účinky, ani nie je látkou vzbudzujúcou obavy. Neuvádza sa na trh ako prípravok na ochranu rastlín, ani sa primárne nepoužíva na účely ochrany rastlín, je však užitočné pri ochrane rastlín v prípravku, ktorý sa skladá z tejto látky a vody. Preto ho treba považovať za základnú látku. Ílovité drevné uhlie je zmesou drevného uhlia špecifikovaného v nariadení Komisie (EÚ) č. 231/2012 (4) a bentonitu špecifikovaného vo vykonávacom nariadení Komisie (EÚ) č. 1060/2013 (5) vo forme granúl.
 (4)
 Z vykonaných preskúmaní vyplýva, že v prípade ílovitého drevného uhlia možno očakávať, že vo všeobecnosti spĺňa požiadavky stanovené v článku 23 nariadenia (ES) č. 1107/2009, najmä pokiaľ ide o spôsoby používania, ktoré boli preskúmané a podrobne opísané v revíznej správe Komisie. Preto je vhodné schváliť ílovité drevné uhlie ako základnú látku.
 (5)
 V súlade s článkom 13 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1107/2009 v spojení s jeho článkom 6 a vzhľadom na súčasné vedecké a technické poznatky je však potrebné stanoviť určité podmienky schválenia, ktoré sú uvedené v prílohe I k tomuto nariadeniu.
 (6)
 V súlade s článkom 13 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1107/2009 by sa príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (6) mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
 (7)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre rastliny, zvieratá, potraviny a krmivá,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Schválenie základnej látky
 Ílovité drevné uhlie špecifikované v prílohe I sa schvaľuje ako základná látka za podmienok stanovených v uvedenej prílohe.
 Článok 2
 Zmeny vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 540/2011
 Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011 sa mení v súlade s prílohou II k tomuto nariadeniu.
 Článok 3
 Nadobudnutie účinnosti
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 10. marca 2017
 Za Komisiu
 predseda
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) Ú. v. EÚ L 309, 24.11.2009, s. 1.
 (2) EFSA (Európsky úrad pre bezpečnosť potravín), 2016. Technical report on the outcome of the consultation with Member States and EFSA on the basic substance application for clayed charcoal for use in plant protection as a protectant in grapevines (Technická správa o výsledku konzultácie s členskými štátmi a EFSA k používaniu ílovitého drevného uhlia v prípravkoch na ochranu rastlín a ako ochranného prostriedku viniča). Podporná publikácia EFSA 2016:13(7):EN-1061. 28 s.
 (3) http://ec.europa.eu/food/plant/pesticides/eu-pesticides-database/public/?event=activesubstance.selection&language=EN.
 (4) Nariadenie Komisie (EÚ) č. 231/2012 z 9. marca 2012, ktorým sa ustanovujú špecifikácie prídavných látok uvedených v prílohách II a III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (Ú. v. EÚ L 83, 22.3.2012, s. 1).
 (5) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1060/2013 z 29. októbra 2013 o povolení bentonitu ako kŕmnej doplnkovej látky pre všetky druhy zvierat (Ú. v. EÚ L 289, 31.10.2013, s. 33).
 (6) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 540/2011 z 25. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokiaľ ide o zoznam schválených účinných látok (Ú. v. EÚ L 153, 11.6.2011, s. 1).
 PRÍLOHA I
 Bežný názov, identifikačné čísla
 Názov IUPAC
 Čistota (1)
 Dátum schválenia
 Osobitné ustanovenia
 ílovité drevné uhlie
 CAS č. 7440-44-0 231-153-3 (Einecs) (aktívne drevné uhlie)
 CAS č. 1333-86-4 215-609-9 (Einecs) (sadze)
 CAS č. 1302-78-4 215-108-5 (Einecs) (bentonit)
 neuvádza sa
 drevné uhlie: čistota požadovaná nariadením (EÚ) č. 231/2012
 bentonit: čistota požadovaná vykonávacím nariadením (EÚ) č. 1060/2013
 31. marca 2017
 Ílovité drevné uhlie sa musí používať v súlade s osobitnými podmienkami, ktoré sú zahrnuté v záveroch revíznej správy o ílovitom drevnom uhlí (SANTE/11267/2016), a najmä v dodatkoch I a II k uvedenej správe.
 (1) Ďalšie podrobnosti o identite, špecifikácii a spôsobe použitia základnej látky sú uvedené v revíznej správe.
 PRÍLOHA II
 V časti C prílohy k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa dopĺňa táto položka:
 „13
 ílovité drevné uhlie
 CAS č. 7440-44-0 231-153-3 (Einecs) (aktívne drevné uhlie)
 CAS č. 1333-86-4 215-609-9 (Einecs) (sadze)
 CAS č. 1302-78-4 215-108-5 (Einecs) (bentonit)
 neuvádza sa
 drevné uhlie: čistota požadovaná nariadením (EÚ) č. 231/2012 (*1)
 bentonit: čistota požadovaná vykonávacím nariadením (EÚ) č. 1060/2013 (*2)
 31. marca 2017
 Ílovité drevné uhlie sa musí používať v súlade s osobitnými podmienkami, ktoré sú zahrnuté v záveroch revíznej správy o ílovitom uhlí (SANTE/11267/2016), a najmä v dodatkoch I a II k uvedenej správe.
 (*1) Nariadenie Komisie (EÚ) č. 231/2012 z 9. marca 2012, ktorým sa ustanovujú špecifikácie prídavných látok uvedených v prílohách II a III k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (Ú. v. EÚ L 83, 22.3.2012, s. 1).
 (*2) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1060/2013 z 29. októbra 2013 o povolení bentonitu ako kŕmnej doplnkovej látky pre všetky druhy zvierat (Ú. v. EÚ L 289, 31.10.2013, s. 33).“


type: wikipedia

text:
Η τρέχουσα σελίδα αφορά το έτος 1503 κατά το Γρηγοριανό ημερολόγιο
 Γεγονότα
 20 Ιανουαρίου - Η Σεβίλλη αποκτά το αποκλειστικό δικαίωμα να εμπορεύεται με τον Νέο Κόσμο.
 24 Ιανουαρίου - Αρχίζει η κατασκευή του παρεκκλήσιου του Ερρίκου Ζ' της Αγγλίας στο Αββαείο του Ουέστμινστερ.
 28 Απριλίου – Οι ισπανικές δυνάμεις νικούν τις γαλλικές στη μάχη της Τσερινιόλα στην Ιταλία.
 10 Μαΐου – Ο Χριστόφορος Κολόμβος φτάνει στα νησιά Κέιμαν και τα ονομάζει Λας Τορτούγας (Οι Χελώνες) εξαιτίας των πολλών χελώνιων που υπήρχαν εκεί.
 8 Αυγούστου - Ο βασιλιάς Ιάκωβος Δ ́ της Σκωτίας παντρεύεται τη Μαργαρίτα Τυδώρ, κόρη του βασιλιά Ερρίκου Ζ' της Αγγλίας, στο Εδιμβούργο της Σκωτίας.
 22 Σεπτεμβρίου – Ο Πάπας Πίος Γ ́ (Φραντσέσκο Τοντεσκίνι Πικκολόμινι) διαδέχεται τον Αλέξανδρο ΣΤ' ως ο 215ος Πάπας, αλλά πεθαίνει στις 18 Οκτωβρίου.
 1 Νοεμβρίου – Ο Πάπας Ιούλιος Β ́ διαδέχεται τον Πάπα Πίο Γ' ως ο 216ος Πάπας.
 Γεννήσεις
 11 Ιανουαρίου - Παρμιτζανίνο, Ιταλός καλλιτέχνης
 10 Μαρτίου – Φερδινάνδος Α', αυτοκράτορας της Αγίας Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας
 25 Απριλίου - Ερρίκος Β ́, βασιλιάς της Ναβάρρας
 30 Ιουνίου - Ιωάννης Φρειδερίκος Α ́, δούκας της Σαξονίας
 23 Ιουλίου - Άννα, βασίλισσα της Βοημίας και της Ουγγαρίας
 12 Αυγούστου - Χριστιανός Γ', βασιλιάς της Δανίας
 17 Νοεμβρίου - Άνιολο Μπροντσίνο, Ιταλός ζωγράφος
 14 Δεκεμβρίου – Νοστράδαμος, Γάλλος αστρολόγος
 Θάνατοι
 11 Φεβρουαρίου – Ελισάβετ της Υόρκης, βασίλισσα της Αγγλίας
 20 Μαΐου - Λαυρέντιος των Μεδίκων ο νεότερος, Ιταλός πολιτικός
 18 Αυγούστου – Πάπας Αλέξανδρος ΣΤ ́
 18 Οκτωβρίου – Πάπας Πίος Γ ́
 20 Νοεμβρίου - Μάγκνους Β ́, δούκας του Μεκλεμβούργου
 23 Νοεμβρίου - Μαργαρίτα της Υόρκης, δούκισσα της Βουργουνδίας
 Έτη


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0609(01)
 Decisão n.o 1/2000 do Conselho de Associação CE-Turquia, de 11 de Abril de 2000, que revoga a Decisão n.o 4/72 relativa à definição da noção de «produtos originários» da Turquia para aplicação do disposto no anexo 6, capítulo I, do protocolo adicional ao Acordo de Ancara
 Jornal Oficial no L 138 de 09/06/2000 p. 0026 - 0026
 Decisão n.o 1/2000 do Conselho de Associação CE-Turquiade 11 de Abril de 2000que revoga a Decisão n.o 4/72 relativa à definição da noção de "produtos originários" da Turquia para aplicação do disposto no anexo 6, capítulo I, do protocolo adicional ao Acordo de Ancara(2000/376/CE)O CONSELHO DE ASSOCIAÇÃO,Tendo em conta o Acordo, de 12 de Setembro de 1963, que institui uma associação entre a Comunidade Económica Europeia e a Turquia(1),Tendo em conta o protocolo adicional(2), e, nomeadamente, o seu artigo 16.o do anexo 6,Considerando o seguinte:(1) Por Decisão n.o 4/72 do Conselho de Associação CE-Turquia, de 29 de Dezembro de 1972, relativa à definição da noção de "produtos originários" da Turquia para aplicação do disposto no anexo 6, capítulo I, do protocolo adicional do Acordo de Ancara(3), o Conselho de Associação estabeleceu a definição da noção de "produtos originários" da Turquia para efeitos de aplicação das disposições do referido anexo 6.(2) O Protocolo n.o 3 da Decisão n.o 1/98 do Conselho de Associação CE-Turquia, de 25 de Fevereiro de 1998, relativa ao regime comercial aplicável aos produtos agrícolas(4), define as regras de origem que passaram a ser aplicadas no âmbito do comércio de produtos agrícolas entre a Turquia e a Comunidade.(3) A Decisão n.o 4/72 ficou sem objecto, pelo que, por conseguinte, é conveniente revogá-la,DECIDE:Artigo únicoÉ revogada a Decisão n.o 4/72.Feito no Luxemburgo, em 11 de Abril de 2000.Pelo Conselho de AssociaçãoO PresidenteI. Cem(1) JO 217 de 29.12.1964, p. 3687/64.(2) JO L 293 de 29.12.1972, p. 1.(3) JO L 59 de 5.3.1973, p. 83. Decisão alterada pela Decisão n.o 1/75 (JO L 142 de 4.6.1975, p. 2).(4) JO L 86 de 20.3.1998, p. 1.


type: caselaw

text:
 23.1.2017
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 22/27
 Presuda Općeg suda od 1. prosinca 2016. – Universidad Internacional de la Rioja protiv EUIPO-a – Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR)
 (Predmet T-561/15) (1)
 ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR - Raniji verbalni žig Europske unije UNIRIOJA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
 (2017/C 022/35)
 Jezik postupka: španjolski
 Stranke
 Tužitelj: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Španjolska) (zastupnici: C. Lema Devesa i A. Porras Fernandez-Toledano, odvjetnici)
 Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)
 Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Universidad de la Rioja (Logroño, Španjolska) (zastupnici: J. Diez-Hochleitner Rodríguez, D. Garayalde Niño i A. I. Alpera Plazas, odvjetnici, zatim J. Diez-Hochleitner Rodríguez i D. Garayalde Niño)
 Predmet
 Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. lipnja 2015. (predmet R 1914/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Universidad de la Rioja i Universidad Internacional de la Rioja.
 Izreka
 1.
 Tužba se odbija.
 2.
 Universidadu Internacional de la Rioja, SA nalaže se snošenje troškova.
 (1) SL C 389, 23. 11. 2015.


text:
 Avis juridique important
 |
 11992M/PRO/SEBC/02
 Sopimus Euroopan unionista - Pöytäkirja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä - II luku - EKPJ:n tavoitteet ja tehtävät - 2 artikla: Tavoitteet
 Virallinen lehti nro C 191 , 29/07/1992 s. 0069
 Sopimus Euroopan unionista - Pöytäkirja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä - II luku - EKPJ:n tavoitteet ja tehtävät - 2 artikla - TavoitteetTämän sopimuksen 105 artiklan 1 kohdan mukaisesti EKPJ:n ensisijaisena tavoitteena on pitää yllä hintatason vakautta. EKPJ tukee yleistä talouspolitiikkaa yhteisössä myötävaikuttakseen sopimuksen 2 artiklassa määriteltyjen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen sanotun kuitenkaanrajoittamatta hintatason vakauden tavoitteen toteuttamista. EKPJ toimii vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden periaatteen mukaisesti edistämällä voimavarojen tehokasta kohdentamista ja noudattaen sopimuksen 3 a artiklassa määrättyjä periaatteita.


text:
 Avis juridique important
 |
 21996D0724(01)
 Décision n° 1/96 du Comité de coopération CE-Saint-Marin du 20 juin 1996 modifiant la décision n° 1/93 arrêtant les modalités de la mise à la disposition du Trésor de Saint-Marin des droits à l'importation perçus par la Communauté pour le compte de la République de Saint- Marin
 Journal officiel n° L 184 du 24/07/1996 p. 0035 - 0036
 DÉCISION N° 1/96 DU COMITÉ DE COOPÉRATION CE-SAINT-MARIN du 20 juin 1996 modifiant la décision n° 1/93 arrêtant les modalités de la mise à la disposition du Trésor de Saint-Marin des droits à l'importation perçus par la Communauté pour le compte de la république de Saint-Marin (96/445/CE)LE COMITÉ DE COOPÉRATION,vu l'accord intérimaire de commerce et d'union douanière entre la Communauté économique européenne et la république de Saint-Marin (1), et notamment son article 7 paragraphe 3,considérant que la décision n° 1/93 du comité de coopération CEE-Saint-Marin, du 27 juillet 1993, arrêtant les modalités de la mise à la disposition du Trésor de Saint-Marin des droits à l'importation perçus par la Communauté pour le compte de la république de Saint-Marin (2) a mis en place la procédure à suivre concernant la constatation, le contrôle et la mise à la disposition des autorités de Saint-Marin des droits à l'importation perçus sur les marchandises y destinées;considérant qu'il convient de préciser les modalités de constatation en ce qui concerne les droits à l'importation afférents aux produits ou marchandises pour lesquels une dette douanière est née dans le cadre du régime de perfectionnement actif, système de la suspension, visé aux articles 114 à 129 du règlement (CEE) n° 2913/92 du Conseil, du 12 octobre 1992, établissant le code des douanes communautaire (3) ou du régime de l'admission temporaire visé aux articles 137 à 144 dudit règlement,DÉCIDE:Article premier La décision n° 1/93 est modifiée comme suit.1) À l'article 1er, le point b) est remplacé par le texte suivant:«b) seuls les droits constatés par les bureaux de douane visés à l'annexe de l'accord sont repris dans la comptabilité précitée. Sans préjudice de l'article 1er bis, ces droits n'y sont repris que dans la mesure où l'exemplaire n° 5 du document T2 SM ou la copie du document T2 L SM servant à justifier l'arrivée des marchandises à Saint-Marin est visé par les autorités douanières de la république de Saint-Marin et dûment présenté au bureau de douane qui l'a délivré;»2) L'article 1er bis suivant est inséré:«Article premier bisEn cas d'application du régime de perfectionnement actif visé aux articles 114 à 129 du règlement (CEE) n° 2913/92 ou du régime de l'admission temporaire visé aux articles 137 à 144 dudit règlement, les bureaux de douane visés à l'annexe de l'accord reprennent dans la comptabilité visée à l'article 1er point a) les droits constatés, lorsque:a) comme suite au régime de perfectionnement actif, système de la suspension, l'exemplaire n° 5 du document T2 SM ou la copie du document T2 L SM délivré à cet effet et servant à justifier les quantités de produits compensateurs ou de marchandises en l'état écoulées à l'intérieur du territoire de Saint-Marin est visé par les autorités douanières de la république de Saint-Marin et dûment présenté au bureau de douane qui l'a délivré;b) comme suite à l'apurement du régime de l'admission temporaire, une copie certifiée conforme du document douanier sous couvert duquel les marchandises d'importation ont été placées sous le régime, servant à justifier l'utilisation des marchandises d'importation à l'intérieur du territoire de Saint-Marin, est visée par les autorités douanières de la république de Saint-Marin et dûment présentée au bureau de douane qui a autorisé le régime douanier économique en question.»Article 2 La présente décision entre en vigueur le premier jour du mois suivant celui de son adoption.Fait à Bruxelles, le 20 juin 1996.Par le comité de coopérationLe présidentS. ABOU(1) JO n° L 359 du 9. 12. 1992, p. 14.(2) JO n° L 208 du 19. 8. 1993, p. 38.(3) JO n° L 302 du 19. 10. 1992, p. 1. Règlement modifié par l'acte d'adhésion de 1994.


text:
Vuurpreek | Bibliotheek Kasterlee
 Vuurpreek (Boek)
 Francesca Haig (auteur), Joost Van der Meer (vertaler), William Oostendorp (vertaler)
 Fire Sermon-trilogie; 1
 9789400504776 (paperback)
 Vierhonderd jaar geleden werd de wereld getroffen door een rampzalige ontploffing die de aarde zwartgeblakerd en radioactief besmet achterliet. Nadien worden er alleen nog tweelingen geboren, een meisje en een jongen, waarvan de een gezond is en overheersend (Alfa), de ander misvormd, verbannen en onderdrukt (Omega). Alleen pijn en de dood verbinden de twee: sterft de een, dan sterft de ander. Cass (ik-figuur) is als Omega niet zichtbaar misvormd: zij is een ziener. Tot haar dertiende weet Cass dit te verbergen en groeien zij en haar tweelingbroer Zack samen op, maar dan wordt ook zij verbannen. Eerste deel van een boeiende post-apocalyptische trilogie met elementen van sciencefiction en fantasy. Ook al speelt het verhaal zich af in de toekomst, de mensheid is nauwelijks veranderd: machtsmisbruik, strijd en armoede komen veelvuldig voor. De sympathieke Cass wordt door haar hooggeplaatste broer gevangengezet, maar weet na vijf jaar te ontsnappen, waarbij zij een gruwelijke ontdekking d...Lees verder
 Vierhonderd jaar geleden werd de wereld getroffen door een rampzalige ontploffing die de aarde zwartgeblakerd en radioactief besmet achterliet. Nadien worden er alleen nog tweelingen geboren, een meisje en een jongen, waarvan de een gezond is en overheersend (Alfa), de ander misvormd, verbannen en onderdrukt (Omega). Alleen pijn en de dood verbinden de twee: sterft de een, dan sterft de ander. Cass (ik-figuur) is als Omega niet zichtbaar misvormd: zij is een ziener. Tot haar dertiende weet Cass dit te verbergen en groeien zij en haar tweelingbroer Zack samen op, maar dan wordt ook zij verbannen. Eerste deel van een boeiende post-apocalyptische trilogie met elementen van sciencefiction en fantasy. Ook al speelt het verhaal zich af in de toekomst, de mensheid is nauwelijks veranderd: machtsmisbruik, strijd en armoede komen veelvuldig voor. De sympathieke Cass wordt door haar hooggeplaatste broer gevangengezet, maar weet na vijf jaar te ontsnappen, waarbij zij een gruwelijke ontdekking doet die het einde betekent van een leefbaar bestaan voor de Omega’s. Geschreven in een prettige stijl. De personages hebben gecompliceerde en interessante karakters. Een bijzonder debuut. Vanaf ca. 15 jaar. Verberg tekst


text:
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,17.12.2020
 COM(2020) 847 final
 2020/0376(NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais Eorpaigh i dtaca leis an Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1.Ábhar an togra
 Baineanna an togra seo leis an gcinneadh lena leagtar síos an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais i dtaca leis an Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta (‘Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí’ nó ‘ASU’) i ndáil leis an Líne Choiteann atá beartaithe i gcomhréir le Cuid 4, Roinn 3 de ASU.
 2.Comhthéacs an Togra
 2.1.An Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta
 Is é is aidhm don Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí creat a chur ar fáil le haghaidh úsáid intuartha, chomhsheasmhach, trédhearcach na gcreidmheasanna onnmhairiúcháin arna dtacú go hoifigiúil le haghaidh díol nó léasú aerárthaí agus earraí agus seirbhísí gaolmhara a shonraítear in Airteagal 4a) de ASU. Tháinig an Tuiscint Earnála i bhfeidhm an 1 Feabhra 2011.
 An Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí, is í Iarscríbhinn III í den Socrú maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin arna dTacú go hOifigiúil (‘Socrú’) atá leabaithe i ECFE ó thaobh an riaracháin de, agus a fhaigheann tacaíocht ó Rúnaíocht Chreidmheasa ECFE. Mar sin féin, ní Gníomhartha de chuid ECFE iad an Socrú ná an Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí
 1
 .
 Is páirtí é an tAontas Eorpach sa Socrú agus sa Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí agus rinneadh an Socrú agus an Tuiscint a thrasuí san acquis communautaire de bhua Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Samhain 2011
 2
 . Dá bhrí sin, tá an Socrú agus an Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí ceangailteach de réir dlí, óir is é sin dlí an Aontais.
 2.2.Rannpháirtithe ASU
 Faoi láthair, tá deich rannpháirtí sa Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí (‘Rannpháirtithe ASU’): An Astráil, an Bhrasaíl, Ceanada, an tAontas Eorpach, an tSeapáin, an Chóiré, an Nua Shéalainn, an Iorua, an Eilvéis agus na Stáit Aontaithe. Déanann Rannpháirtithe ASU cinntí faoi na modhnuithe ar ASU agus is féidir leo glacadh le Línte Coiteanna i gcomhréir le Cuid 4, Roinn 3 de ASU. Déantar cinntí de chomhthoil, sa dóigh nach féidir modhnú ar ASU nó ar an Líne Choiteann a ghlacadh má chuireann aon Rannpháirtí ina choinne.
 Déanann an Coimisiún Eorpach ionadaíocht thar ceann an Aontais i gcruinnithe Rannpháirtithe ASU, agus sna nósanna imeachta i scríbhinn le haghaidh cinnteoireacht ag na Rannpháirtithe freisin.
 Is ionstraim í an líne choiteann faoi ASU lena gceadaítear do rannpháirtithe, ar bhonn eisceachtúil, imeacht ó fhorálacha ASU maidir le hidirbheart sonrach nó imeacht ó fhorálacha ASU go sealadach maidir le líon neamhshonrach idirbheart. Féadfar glacadh leis na Línte Coiteanna i nós imeachta i scríbhinn trí fhanacht i dtost, toisc go measfar go nglacann Rannpháirtí a fhanann ina thost leis an togra maidir le Líne Choiteann. Is amhlaidh atá i gcás ina léiríonn Rannpháirtí nach bhfuil aon seasamh aige. Tabharfar na freagraí ar thogra le haghaidh Líne Choiteann laistigh de 20 lá féilire i bprionsabal (Airteagal 29 ASU). Cuirfidh Rúnaíocht Creidmheasa Onnmhairiúcháin ECFE na Rannpháirtithe ar an eolas faoi cé acu ar glacadh nó nár glacadh leis an Líne Choiteann agus beidh éifeacht leis an Líne Choiteann a comhaontaíodh trí lá féilire tar éis an fhógra sin (Airteagal 32 de ASU).
 2.3.An gníomh atá beartaithe ag Rannpháirtithe ASU
 Is é a bheadh sa bheart atá beartaithe togra le haghaidh Líne Choiteann a chuirfí faoi bhráid Rannpháirtithe ASU i gcomhréir le Cuid 4, Roinn 3 de ASU. Is é a bheadh sa Líne Choiteann atá beartaithe beart práinneach eisceachtúil chun freagairt don chúlú eacnamaíoch a d’eascair as géarchéim sláinte COVID-19 agus chun tionchar tromchúiseach na géarchéime ar thionscal eitlíochta sibhialta na hEorpa a laghdú (féach tuilleadh sonraí i Roinn 3 thíos). Leis an Líne Choiteann atá beartaithe, dá gcomhaontófaí í, leasófaí go sealadach foráil ASU lena rialaítear aisíoc an bhunairgid (Airteagal 13 de ASU) a mbeadh éifeachtaí dlíthiúla leis dá réir sin san Aontas, óir is é sin dlí an Aontais (féach i 2.1 thuas).
 I bhfianaise na héigeandála a bhaineann leis an mbeart, ba cheart an togra a thíolacadh a luaithe is féidir, agus, má chomhaontaítear é, beidh ar an Líne Choiteann atá beartaithe a bheith infheidhme maidir leis na Rannpháirtithe uile a luaithe is féidir. Mar thoradh ar an nós imeachta sonrach tosta 20 lá a leagtar síos in ASU (féach i 2.2 thuas), féadfaidh na Rannpháirtithe an togra ón Aontas le haghaidh na Líne Coitinne a chomhaontú go huathoibríoch mar leagan deiridh den Líne Choiteann, ar choinníoll nach ndéanfar aon agóid, agus ba cheart é a theacht i bhfeidhm trí lá tar éis dheireadh an nóis imeachta.
 I bhfianaise a bhfuil thuas, is iomchuí an togra ón Aontas a leagan síos mar an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais i gcomhlacht arna chur ar bun le comhaontú, mar go mbeidh an cinneadh ceangailteach ar an Aontas ó thaobh dlí de agus go mbeidh tionchar aige ar dhlí an Aontais, de bhua Airteagal 1 de Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011, ina sonraítear go mbeidh ‘feidhm san Aontas ag na treoirlínte atá sa Socrú maidir leis na Creidmheasanna Onnmhairiúcháin arna dTacú go hOifigiúil (‘an Socrú’). Cuirtear téacs an tSocraithe i gceangal leis an Rialachán seo.’
 Táthar ag súil go gcuirfear tús le nós imeachta na Líne Coitinne i Rannpháirtithe ASU i mí Eanáir 2021 agus go dtabharfar chun críche é i mí Feabhra 2021.
 3.An seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais
 Leis an Líne Choiteann atá beartaithe, cheadófaí do Rannpháirtithe ASU tacaíocht shealadach a thabhairt dá monaróirí aerárthaí sibhialta, monaróirí a bhfuil a ngnó faoi bhagairt ag na fadhbanna leachtachta gearrthéarmacha atá ag oibreoirí agus ceannaitheoirí aerárthaí agus inneall nua de dheasca iarmhairtí COVID-19. Faoi láthair, tá laghduithe suntasacha ar ioncam le sárú ag formhór na n‐aerlínte, nó ag na haerlínte ar fad, agus le linn an téarnaimh tar éis COVID, beidh staideanna leachtachta leochaileacha fós ag na cuideachtaí sin mar go mbeidh orthu déileáil le hiarmhairtí airgeadais na géarchéime agus le héileamh laghdaithe.
 Go nithiúil, leis an Líne Choiteann atá beartaithe, cheadófaí do cheannaitheoirí aerárthaí agus inneall nua aisíocaíocht bhunairgead na hiasachta a chur siar ar feadh 12 mhí nó, má chomhlíontar coinníollacha áirithe, ar feadh 18 mí tar éis an tseachadta agus, ag an am céanna, chuirfí ar chumas monaróirí íocaíocht a fháil as aerárthaí agus innill nua a sheachadtar as seo go ceann 12 mhí. Beidh an Líne Choiteann bailí ar feadh 12 mhí.
 Á chur san áireamh gurb é cuspóir na Líne Coitinne an tionchar tromchúiseach atá ag géarchéim sláinte COVID-19 ar thionscal eitlíochta sibhialta na hEorpa a laghdú, agus go mbeartaíonn an tAontas an togra a dhéanamh le haghaidh na Líne Coitinne sin, an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais is é ba cheart a bheith ann an dréacht-togra san Iarscríbhinn a ghabhann leis an gCinneadh seo a dhéanamh agus tacú leis.
 3.1.Bunús dlí nós imeachta
 3.1.1.Na prionsabail
 In Airteagal 218(9) den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh (CFAE) déantar foráil maidir le cinntí lena leagtar síos ‘na seasaimh a ghlacfar thar ceann an Aontais i gcomhlacht arna chur ar bun le comhaontú nuair a iarrtar ar an gcomhlacht sin gníomhartha a ghlacadh a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo, seachas gníomhartha lena bhforlíonfar nó lena leasófar creat institiúideach an chomhaontaithe.’
 Áirítear ar na ‘gníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo’ gníomhartha a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leo de bhua rialacha an dlí idirnáisiúnta lena rialaítear an comhlacht i gceist. Áirítear orthu freisin ionstraimí nach bhfuil éifeacht cheangailteach leo faoin dlí idirnáisiúnta, ach ‘a bhféadfadh tionchar cinntitheach a bheith acu ar inneachar na reachtaíochta a ghlacfaidh reachtas an Aontais Eorpaigh’
 3
 .
 3.1.2.Cur i bhfeidhm maidir leis an gcás seo
 Is é atá sa ghníomh a iarrfar ar Rannpháirtithe ASU a ghlacadh, gníomh a bhfuil éifeachtaí dlíthiúla leis. Tá éifeachtaí dlíthiúla leis an ngníomh atá beartaithe de bhua Airteagal 1 de Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Samhain 2011 maidir le treoirlínte áirithe a chur i bhfeidhm i réimse na gcreidmheasanna onnmhairiúcháin arna dtacú go hoifigiúil agus lena n‐aisghairtear Cinneadh 2001/76/CE agus Cinneadh 2001/77/CE ón gComhairle, ina sonraítear go mbeidh ‘feidhm san Aontas ag na treoirlínte atá sa Socrú maidir leis na Creidmheasanna Onnmhairiúcháin arna dTacú go hOifigiúil (‘an Socrú’). Cuirtear téacs an tSocraithe i gceangal leis an Rialachán seo.’
 Dá bhrí sin, is é Airteagal 218(9) CFAE an bunús dlí nós imeachta maidir leis an gcinneadh atá beartaithe.
 3.2.Bunús dlí substainteach
 3.2.1.Na prionsabail
 An bunús dlí substainteach le haghaidh cinneadh faoi Airteagal 218(9) CFAE, braitheann sé go príomha ar chuspóir agus ábhar an ghnímh atá beartaithe agus a bhfuiltear ag glacadh seasamh thar ceann an Aontais ina leith.
 3.2.2.Cur i bhfeidhm maidir leis an gcás seo
 Baineann príomhchuspóir agus príomhábhar an ghnímh atá beartaithe leis an gcomhbheartas tráchtála. Dá bhrí sin, is é Airteagal 207 CFAE bunús dlí substainteach an chinnidh atá beartaithe.
 3.3.Conclúid
 Is é an chéad fhomhír d’Airteagal 207(4) CFAE ba cheart a bheith ina bhunús dlí le haghaidh an chinnidh atá beartaithe, i gcomhar le hAirteagal 218(9).
 4.Foilsiú an ghnímh atá beartaithe
 Ós rud é go leasófar Gealltanas na hEarnála Aerárthaigh le gníomh Rannpháirtithe ASU, is iomchuí é a fhoilsiú in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh nuair a ghlactar leis.
 2020/0376 (NLE)
 Togra le haghaidh
 CINNEADH ÓN gCOMHAIRLE
 maidir leis an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais Eorpaigh i dtaca leis an Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta
 TÁ COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh, agus go háirithe don chéad fhomhír d’Airteagal 207(4), i gcomhar le hAirteagal 218(9) de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún Eorpach,
 De bharr an mhéid seo a leanas:
 (1)An Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta (‘Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí’ nó ‘ASU’ ), arb í Iarscríbhinn III í den Socrú maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin arna dTacú go hOifigiúil, rinneadh í a thrasuí agus, dá bhrí sin, rinneadh ceangailteach í ó thaobh an dlí de san Aontas Eorpach le Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle
 4
 .
 (2)Tá Rannpháirtithe na Tuisceana Earnála maidir le hAerárthaí’(‘Rannpháirtithe ASU’) le cinneadh a dhéanamh, i nós imeachta i scríbhinn, i dtaca leis an togra ón Aontas Eorpach le haghaidh Líne Choiteann i gcomhréir le Cuid 4, Roinn 3 den Tuiscint Earnála sin, ionas go mbeidh ceannaitheoirí aerárthaí agus inneall nua in ann aisíocaíocht an bhunairgid a chur siar go sealadach i bhfianaise an chúlaithe eacnamaíoch de bharr COVID-19, cúlú atá tarlú agus ag géarú faoi láthair.
 (3)Is iomchuí an togra ón Aontas a leagan síos mar an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais sa nós imeachta i scríbhinn de chuid Rannpháirtithe ASU, mar go mbeifear in ann tionchar cinntitheach a imirt ar inneachar dhlí an Aontais leis an gcinneadh de bhua Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Samhain 2011 maidir le treoirlínte áirithe a chur i bhfeidhm i réimse na gcreidmheasanna onnmhairiúcháin arna dtacú go hoifigiúil agus lena n‐aisghairtear Cinneadh 2001/76/CE ón gComhairle agus Cinneadh 2001/77/CE ón gComhairle.
 (4)Leis an togra maidir leis an Líne Choiteann, ceannaitheoirí aerárthaí nua mar a shainmhínítear in Airteagal 8 a) (1) de ASU, agus ceannaitheoirí tacaíochta le haghaidh innill spártha agus páirteanna spártha mar a leagtar amach in Airteagail 20 a), b) agus c) de ASU, bheadh siad in ann aisíocaíocht bhunairgead na hiasachta a chur siar ar feadh 12 mhí, nó, má chomhlíontar coinníollacha áirithe, 18 mí tar éis an tseachadta. Tá an beart eisceachtúil seo riachtanach chun freagairt don chúlú eacnamaíoch a d’eascair as géarchéim sláintíochta COVID-19 agus chun tionchar tromchúiseach na géarchéime ar thionscal na heitlíochta sibhialta a laghdú, ar tionscal é a bhfuil a ghnó faoi bhagairt ag na fadhbanna leachtachta gearrthéarmacha atá ag oibreoirí agus ceannaitheoirí aerárthaí agus inneall nua.
 TAR ÉIS AN CINNEADH SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 An seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais maidir leis an togra le haghaidh na Líne Coitinne i gcomhréir le Cuid 4, Roinn 3 den Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí, is ar an Iarscríbhinn a ghabhann leis an gCinneadh seo a bheidh sé bunaithe.
 Airteagal 2
 Dírítear an Cinneadh seo chuig an gCoimisiún.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann na Comhairle
 An tUachtarán
 (1)
 Mar a shainmhínítear in Airteagal 5 de Choinbhinsiún ECFE.
 (2)
 Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Samhain 2011 maidir le treoirlínte áirithe a chur i bhfeidhm i réimse na gcreidmheasanna onnmhairiúcháin arna dtacú go hoifigiúil agus lena n‐aisghairtear Cinneadh 2001/76/CE ón gComhairle agus Cinneadh 2001/77/CE ón gComhairle (IO L 326, 8.12.2011, lch. 45 de).
 (3)
 Breithiúnas ó Chúirt Bhreithiúnais an Aontais Eorpaigh an 7 Deireadh Fómhair 2014, an Ghearmáin v an Chomhairle, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, míreanna 61 go 64.
 (4)
 Rialachán (AE) Uimh. 1233/2011 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Samhain 2011 maidir le treoirlínte áirithe a chur i bhfeidhm i réimse na gcreidmheasanna onnmhairiúcháin arna dtacú go hoifigiúil agus lena n‐aisghairtear Cinneadh 2001/76/CE ón gComhairle agus Cinneadh 2001/77/CE ón gComhairle (IO L 326, 8.12.2011, lch. 45).
 ---documentbreak---
 AN COIMISIÚN EORPACH
 An Bhruiséil,17.12.2020
 COM(2020) 847 final
 IARSCRÍBHINN
 a ghabhann le
 Togra le haghaidh Cinneadh ón gComhairle
 maidir leis an seasamh atá le glacadh thar ceann an Aontais Eorpaigh i dtaca leis an Tuiscint Earnála maidir le Creidmheasanna Onnmhairiúcháin le haghaidh Aerárthaí Sibhialta
 IARSCRÍBHINN
 Togra ón Aontas le haghaidh Líne Choiteann de réir Airteagal 28 ff. ASU – aisíocaíocht a chur siar
 1.Uimhir thagartha: AE [•]/2020
 2.Ainm na tíre allmhairiúcháin: Iliomad tíortha
 3.Tuairisc ar an idirbheart: Tacaíocht oifigiúil le haghaidh Aerárthaí agus Innill Spártha nua
 4.Togra le haghaidh Líne Choiteann: dhá phróifíl aisíocaíochta eile a chur le Clásal 13 a) de ASU go sealadach
 5.Náisiúntacht agus ainmneacha tairgeoirí aitheanta: Neamhbhainteach
 6.Dáta deiridh na tréimhse tairisceana: Neamhbhainteach
 7.Faisnéis eile:
 Cúlra:
 Tá Líne Choiteann shealadach á moladh ag an Aontas a bheidh éifeachtach láithreach chun aghaidh a thabhairt ar na saincheisteanna leachtachta gearrthéarmacha atá le sárú ag oibreoirí agus ag ceannaitheoirí aerárthaí agus inneall nua i bhfianaise an chúlaithe eacnamaíoch de bharr COVID-19, cúlú atá tarlú agus ag géarú faoi láthair. Is léir go bhfuil laghduithe móra ar ioncam le sárú ag formhór na n‐aerlínte, nó ag na haerlínte ar fad, agus fiú le linn an téarnaimh tar éis COVID beidh staideanna leachtachta i bhfad níos leochailí acu agus iad ag déileáil le hiarmhairtí airgeadais na géarchéime agus d’fhéadfadh sé go mbeadh éileamh laghdaithe le sárú acu go ceann tamall maith eile.
 Is é is aidhm don Líne Choiteann atá beartaithe an tionchar a d’fhéadfadh a bheith ag tionchar airgeadais na géarchéime ar mhonaróirí náisiúnta a mhaolú, trína chur ar chumas Rannpháirtithe téarmaí maoiniúcháin a thairiscint a chloíonn leis na prionsabail ón Tuiscint Earnála maidir le hAerárthaí, agus aghaidh á tabhairt ag an am céanna ar an tionchar sonrach gearrthéarmach ar leachtacht atá ann faoi láthair.
 ·Téarmaí ginearálta
 Is é is aidhm don togra aghaidh a thabhairt ar an tsaincheist sin trí chead sealadach a thabhairt do cheannaitheoirí aisíocaíocht an bhunairgid a chur siar ar feadh 12 mhí nó ar feadh 18 mí agus ag an am céanna é a chur ar chumas monaróirí íocaíocht a fháil as aerárthaí agus innill nua a sheachadtar as seo go ceann 12 mhí.
 ·An réasúnaíocht don bhónas comhshaoil
 De thoradh imthosca eisceachtúla, tá ceannaitheoirí agus iasachtaithe i staideanna cistiúcháin an-dúshlánach i bhfianaise an laghdaithe ghéir ar éileamh. Sa chomhthéacs sin, tá ceannaitheoirí agus iasachtaithe incháilithe le hiarchur 6 mhí a fháil. As ucht an mhéid sin, moltar dóibh dea‐chleachtais a ghlacadh ó thaobh faireacháin agus bearta laghdaithe ar astaíochtaí gás ceaptha teasa de.
 Faoi réir anailís riosca fhoriomlán ar an idirbheart arna déanamh ag gach gníomhaireacht creidmheasa onnmhairiúcháin, cuirfear tús leis an gcéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 18 mí tar éis thúsphointe an chreidmheasa agus cuirfear tús le tráthchodanna den ús tráth nach déanaí ná trí mhí - nó tráth nach déanaí ná sé mhí faoi réir fógra roimh ré – tar éis thúsphointe an chreidmheasa, má chuirtear plean faireacháin agus plean laghdaithe nó fritháirimh ar fáil go poiblí ar bhonn bliantúil agus má áirítear an méid seo a leanas ann:
 i.faireachán ar astaíochtaí gás ceaptha teasa trí úsáid a bhaint as modheolaíocht aitheanta agus inghlactha
 agus
 ii.sprioc chainníochtúil le haghaidh astaíochtaí gás ceaptha teasa agus nochtadh na mbeart atá i bhfeidhm cheana nó atá le cur chun feidhme chun astaíochtaí gás ceaptha teasa a laghdú nó a fhritháireamh.
 Mura bhfuil plean astaíochtaí gás ceaptha teasa i bhfeidhm cheana agus ar fáil go poiblí, d’fhéadfadh na ceannaitheoirí nó na hiasachtaithe a bheith incháilithe go fóill an síneadh 6 mhí breise a dtugtar tuairisc air thuas a fháil, má gheallann siad go sainráite, tráth a gcomhdaítear an iarraidh, go nglacfaidh siad plean den sórt sin agus go n‐áiritheoidh siad go nochtfar go hiomchuí é laistigh de thréimhse réasúnta le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta.
 Mura nochtann an ceannaitheoir ná an t‐iasachtaí tuarascáil ná plean den sórt sin le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta, tá feidhm ag na téarmaí ginearálta agus íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 12 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa.
 Togra:
 Moltar próifíl mhalartach aisíocaíochta a chur ar fáil do Rannpháirtithe faoi Chlásal 13 a) de ASU ar feadh tréimhse 12 mhí: Aisíocaíocht an Bhunairgid agus an Úis trí bhíthin Líne Choiteann. Is mar seo a leanas a shainmhíneofaí an phróifíl bhreise aisíocaíochta a bheadh ar fáil do Rannpháirtithe:
 13 a)Déanfaidh na Rannpháirtithe próifíl d’aisíocaíocht an bhunairgid agus d’íocaíocht an úis a chur i bhfeidhm mar a shonraítear i bhfomhíreanna 1), 2), 3), nó 4) thíos.
 1)...Mar a dréachtaíodh in ASU
 2)...Mar a dréachtaíodh in ASU
 3)Faoi réir fógra roimh ré, déanfar aisíocaíocht an bhunairgid agus an úis i dteannta a chéile i dtráthchodanna comhionanna:
 a)íocfar tráthchodanna gach trí mhí ar a laghad agus:
 i)íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 12 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Chun amhras a sheachaint, íocaíochtaí bunairgid a bhíonn dlite de ghnáth laistigh den chéad 12 mhí faoi 1) nó 2), cuirfear i bhfeidhm ar bhonn pro-rata iad idir na tráthchodanna den bhunairgead a íocfar faoi 3).
 ii)nó de rogha air sin, agus, má nochtann an ceannaitheoir nó an t‐iasachtaí
 –tuarascáil bhliantúil go poiblí lena n‐áirítear faireachán ar astaíochtaí gás ceaptha teasa agus plean chun na hastaíochtaí sin a laghdú nó a fhritháireamh (‘plean um astaíochtaí gás ceaptha teasa’);
 nó
 –má gheallann an ceannaitheoir nó an t‐iasachtaí, tráth a gcomhdaítear an iarraidh, go nglacfaidh sé plean den sórt sin agus go n‐áiritheoidh sé go nochtfar go hiomchuí é laistigh de thréimhse réasúnta le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta faoi 3 a)i, thuas;
 Íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 18 mí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Chun amhras a sheachaint, íocaíochtaí bunairgid a bhíonn dlite de ghnáth laistigh den chéad 18 mhí faoi 1) nó 2), cuirfear i bhfeidhm ar bhonn pro-rata iad idir na tráthchodanna den bhunairgead a íocfar faoi 3).
 Mura nochtann an ceannaitheoir ná an t‐iasachtaí tuarascáil ná plean den sórt sin le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta, íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 12 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa.
 b)íocfar tráthchodanna den ús gach trí mhí ar a laghad agus íocfar an chéad tráthchuid tráth nach déanaí ná 3 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa.
 c)de rogha air sin, féadfar tráthchodanna den bhunairgead agus den ús a íoc gach sé mhí, leis an gcéad tráthchuid den bhunairgead ag tosú tráth nach déanaí ná 12 mhí nó tráth nach déanaí ná 18 mí faoi a.ii tar éis thúsphointe an chreidmheasa, agus leis na tráthchodanna den ús ag tosú tráth nach déanaí ná sé mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Sa chás sin, beidh feidhm ag formhuirear 15 % maidir leis na préimhrátaí íosta a dhéantar a ríomh i gcomhréir le Foscríbhinn II.
 d)i gcás idirbheart ráta chomhlúthaigh,beidh próifíl amúchta an bhunairgid socraithe don téarma iomlán, cúig lá gnó roimh an dáta eisíocaíochta ar a mhéid, bunaithe ar an ráta comhlúthach nó babhtála an tráth sin.
 4)Faoi réir Fógra roimh ré, déanfar aisíocaíocht an bhunairgid i dtráthchodanna comhionanna mar aon leis an ús is iníoctha ar iarmhéideanna laghdaitheacha:
 a)íocfar tráthchodanna den bhunairgead gach trí mhí ar a laghad agus:
 i)íocfar an chéad tráthchuid tráth nach déanaí ná 12 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Chun amhras a sheachaint, íocaíochtaí bunairgid a bhíonn dlite de ghnáth laistigh den chéad 12 mhí faoi 1) nó 2), cuirfear i bhfeidhm ar bhonn pro-rata iad idir na tráthchodanna den bhunairgead a íocfar faoi 4).
 ii)nó de rogha air sin, má nochtann an ceannaitheoir nó an t‐iasachtaí:
 –tuarascáil bhliantúil go poiblí lena n‐áirítear faireachán ar astaíochtaí gás ceaptha teasa agus plean chun na hastaíochtaí sin a laghdú nó a fhritháireamh;
 nó
 –má gheallann an ceannaitheoir nó an t‐iasachtaí, tráth a gcomhdaítear an iarraidh, go nglacfaidh sé plean den sórt sin agus go n‐áiritheoidh sé go nochtfar go hiomchuí é laistigh de thréimhse réasúnta le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta faoi 4 a)i, thuas;
 Íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 18 mí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Chun amhras a sheachaint, íocaíochtaí bunairgid a bhíonn dlite de ghnáth laistigh den chéad 18 mhí faoi 1) nó 2), cuirfear i bhfeidhm ar bhonn pro-rata iad idir na tráthchodanna den bhunairgead a íocfar faoi 4).
 Mura nochtann an ceannaitheoir ná an t‐iasachtaí tuarascáil ná plean den sórt sin le linn an 12 mhí den phróifíl mhalartach aisíocaíochta, íocfar an chéad tráthchuid den bhunairgead tráth nach déanaí ná 18 mí tar éis thúsphointe an chreidmheasa.
 b)íocfar tráthchodanna den ús gach trí mhí ar a laghad agus íocfar an chéad tráthchuid tráth nach déanaí ná 3 mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa.
 c)de rogha air sin, féadfar tráthchodanna den bhunairgead agus den ús a íoc gach sé mhí, leis an gcéad tráthchuid den bhunairgead ag tosú tráth nach déanaí ná 12 mhí nó tráth nach déanaí ná 18 mí faoi a.ii tar éis thúsphointe an chreidmheasa, agus leis na tráthchodanna den ús ag tosú tráth nach déanaí ná sé mhí tar éis thúsphointe an chreidmheasa. Sa chás sin, beidh feidhm ag formhuirear 15 % maidir leis na préimhrátaí íosta a dhéantar a ríomh i gcomhréir le Foscríbhinn II.
 Raon feidhme:
 Moltar an méid seo a leanas maidir leis an Líne Choiteann:
 i)
 go mbeidh feidhm aici ar feadh dhá mhí dhéag ón 1 Samhain 2020
 ;
 ii)
 nach mbeidh feidhm aici ach amháin maidir le haerárthaí nua mar a shainmhínítear in Airteagail 8 a) (1), agus maidir le tacaíocht d’innill spártha agus do pháirteanna spártha mar a leagtar amach in Airteagail 20 a), b) agus c) de ASU;
 iii)
 nach mbeidh feidhm aici maidir le haerárthaí nach n‐úsáidtear le haghaidh oibríochtaí a ghineann ioncam trí phaisinéirí nó lasta a iompar nó trí léasú oibriúcháin;
 iv)
 nach mbeidh feidhm aici ach amháin maidir le gnó nua mar a shainmhínítear in ii) thuas i gcás in a gcuirtear tacaíocht oifigiúil ar fáil laistigh den tréimhse a bhfuil an Líne Choiteann i bhfeidhm lena linn;
 v)
 nach mbeidh feidhm aici ach amháin maidir le haerárthaí agus le hinnill mar a shainmhínítear faoi ii) arna n‐ordú faoi Chomhaontuithe Ceannaigh a cuireadh i gcrích an 11 Márta 2020
 nó roimhe sin;
 vi)
 nach gceadófar solúbthachtaí maidir le socruithe eatramhacha maoinithe (mar a shainmhínítear in Airteagal 8 b)) ach amháin nuair a tharlaíonn an seachadadh agus socruithe eatramhacha maoinithe le linn na tréimhse a bhfuil an Líne Choiteann i bhfeidhm lena linn;
 vii)
 go mbeidh sí ar fáil do na ceannaitheoirí nó do na hiasachtaithe uile faoi réir measúnú tionchair ar shreabhadh airgid a chuirfear ar fáil don Rannpháirtí agus lena léireofar réasúnaíocht don Rannpháirtí maidir le cén fáth a bhfuil gá leis an Líne Choiteann;
 viii)
 go mbeidh feidhm aici maidir le seachadadh moillithe ar choinníoll go ndéanfar an seachadadh iarbhír tráth nach déanaí ná 90 lá tar éis dháta deiridh éifeachtach na Líne Coitinne; agus
 ix)
 nach ndéanfaidh sí difear do chur i bhfeidhm aon téarma eile ó ASU, a leanfaidh d’fheidhm a bheith acu.
 Chun amhras a sheachaint, ní athraíonn cur i bhfeidhm na Líne Coitinne atá beartaithe cumas na Rannpháirtithe aon ghníomhaíocht a chomhaontú chun caillteanas a íoslaghdú i gcomhréir le Clásal 7 de ASU.
 Seachadadh moillithe:
 I gcás ina bhfuil gealltanas eisithe ag Rannpháirtí tacaíocht oifigiúil a chur ar fáil don seachadadh i gcomhréir leis an Líne Choiteann atá beartaithe agus go bhfuil moill ar an seachadadh sin tar éis dháta deiridh iarbhír na Líne Coitinne, ceadófar don Rannpháirtí téarmaí an ghealltanais bhunaidh sin a urramú ar choinníoll go ndéanfar an seachadadh iarbhír tráth nach déanaí ná 90 lá tar éis dháta deiridh éifeachtach na Líne Coitinne.
 Rannpháirtí a bhfuil sé beartaithe aige síneadh a chur leis an tréimhse a mbeidh téarmaí na Líne Coitinne ar fáil lena linn, míneoidh sé an réasúnaíocht atá ann chun an síneadh sin a chomhaontú san fhógra Iar-Eisiúna.
 Seachadadh idir an 1 Samhain 2020
 agus an Dáta a Ghlacfar leis an Líne Choiteann
 Na ceannaitheoirí agus na hiasachtaithe sin a fhaigheann seachadadh aerárthaigh le tacaíocht oifigiúil idir an 1 Samhain 2020 agus an dáta a ghlacfar leis an Líne Choiteann, beidh siad i dteideal leasú a fháil ar théarmaí an idirbhirt tacaíochta oifigiúil sa dóigh go mbeidh feidhm ag téarmaí na Líne Coitinne, ach sin i gcónaí faoi réir chomhaontú na ngníomhaireachtaí creidmheasa onnmhairiúcháin rannpháirteacha maidir le tacaíocht a thabhairt don idirbheart agus d’íocaíocht préimhe bhreise i gcomhréir leis an mír thíos.
 Préimhrátaí íosta:
 Rialacha ASU maidir le préimhrátaí mar a shainmhínítear i bhFoscríbhinn II, leanfaidh siad d’fheidhm a bheith acu maidir le haon idirbheart a dtugtar tacaíocht dó faoin Líne Choiteann. Is é an éifeacht a bheidh ag athphróifíliú i gcomhréir leis an togra a dtugtar tuairisc air thuas meanré ualaithe idirbhirt a mhéadú agus, dá bhrí sin, Rannpháirtithe a ghearrann an phréimh roimh ré seachas mar chorrlach le linn shaolré na hiasachta, cúiteofar iad trí phréimhráta níos airde a ghearradh, má roghnaíonn siad na téarmaí a mholtar faoin Líne Choiteann a chur i bhfeidhm.
 Aicmiú Riosca:
 I gcás ceannaitheoirí nó iasachtaithe ar glacadh lena n‐aicmiú riosca ASU an 11 Márta 2020
 nó roimhe sin, ba cheart é a mholadh an t‐Aicmiú Riosca a thabhairt cothrom le dáta i gcomhréir leis an nós imeachta rialta a thuairiscítear i bhFoscríbhinn II de ASU chun téarmaí na Líne Coitinne seo a chur i bhfeidhm.
 Fógraí:
 Maidir leis an Líne Choiteann atá beartaithe, is chun críche faisnéise amháin a thabharfar fógra maidir lena húsáid ag Rannpháirtithe agus déanfar sin faoin nós imeachta a shainítear in ASU maidir le fógra roimh ré.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/23
 Определение на Съда (първи състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Белгия) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV
 (Дело C-559/11) (1)
 (Член 92, параграф 1, член 103, параграф 1 и член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национална правна уредба, която забранява поддържането на търговски обект отворен седем дни в седмицата)
 2013/C 9/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van koophandel te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Ищец: Pelckmans Turnhout NV
 Ответници: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Тълкуване на членове 34, 35, 49 и 56 ДФЕС, както и на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (Директива относно нелоялни търговски практики) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Понятието търговски практики от страна на търговци към потребители — Поддържане на търговския обект отворен седем дни в седмицата и рекламиране на тази практика
 Диспозитив
 Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (Директива относно нелоялни търговски практики), трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към национално законодателство като разглежданото в главното производство, което не преследва цели в областта на защитата на потребителите.
 (1) ОВ C 32, 4.2.2012 г.


text:
 9.2.2017
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 34/32
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/222
 z dne 8. februarja 2017
 o določitvi standardnih uvoznih vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1),
 ob upoštevanju Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (2) ter zlasti člena 136(1) Izvedbene uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 na podlagi izida večstranskih trgovinskih pogajanj urugvajskega kroga določa merila, po katerih Komisija določi standardne vrednosti za uvoz iz tretjih držav za proizvode in obdobja iz dela A Priloge XVI k tej uredbi.
 (2)
 Standardna uvozna vrednost se izračuna vsak delovni dan v skladu s členom 136(1) Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 ob upoštevanju spremenljivih dnevnih podatkov. Zato bi morala ta uredba začeti veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Standardne uvozne vrednosti iz člena 136 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 so določene v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 8. februarja 2017
 Za Komisijo
 V imenu predsednika
 Jerzy PLEWA
 Generalni direktor
 Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.
 (2) UL L 157, 15.6.2011, str. 1.
 PRILOGA
 Standardne uvozne vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 (EUR/100 kg)
 Oznaka KN
 Oznaka tretje države (1)
 Standardna uvozna vrednost
 0702 00 00
 MA
 125,5
 TN
 311,6
 TR
 141,3
 ZZ
 192,8
 0707 00 05
 MA
 79,2
 TR
 182,1
 ZZ
 130,7
 0709 91 00
 EG
 181,2
 ZZ
 181,2
 0709 93 10
 MA
 93,3
 TR
 215,3
 ZZ
 154,3
 0805 10 22 , 0805 10 24 , 0805 10 28
 EG
 40,2
 IL
 80,7
 MA
 45,8
 TN
 53,0
 TR
 77,7
 ZZ
 59,5
 0805 21 10 , 0805 21 90 , 0805 29 00
 EG
 101,6
 IL
 134,2
 MA
 89,2
 TR
 88,2
 ZZ
 103,3
 0805 22 00
 IL
 109,8
 MA
 98,9
 ZZ
 104,4
 0805 50 10
 EG
 68,7
 TR
 83,6
 ZZ
 76,2
 0808 10 80
 CN
 139,4
 US
 205,0
 ZZ
 172,2
 0808 30 90
 CL
 181,7
 CN
 80,7
 ZA
 107,9
 ZZ
 123,4
 (1) Nomenklatura držav, določena v Uredbi Komisije (EU) št. 1106/2012 z dne 27. novembra 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 471/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o statistiki Skupnosti o zunanji trgovini z državami nečlanicami v zvezi s posodabljanjem nomenklature držav in ozemelj (UL L 328, 28.11.2012, str. 7). Oznaka „ZZ“ predstavlja „druga porekla“.


text:
 Avis juridique important
 |
 12008E/PRO/35
 Version consolidée du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne - PROTOCOLES - Protocole (n°35) sur l'article 40.3.3 de la Constitution de l'Irlande
 Journal officiel n° 115 du 09/05/2008 p. 0321 - 0321
 PROTOCOLE (no 35)SUR L'ARTICLE 40.3.3 DE LA CONSTITUTION DE L'IRLANDELES HAUTES PARTIES CONTRACTANTESSONT CONVENUES des dispositions ci-après, qui sont annexées au traité sur l'Union européenne, au traité sur le fonctionnement de l'Union européenne et au traité instituant la Communauté européenne de l'énergie atomique:Aucune disposition des traités, du traité instituant la Communauté européenne de l'énergie atomique ni des traités et actes modifiant ou complétant lesdits traités n'affecte l'application en Irlande de l'article 40.3.3 de la Constitution de l'Irlande.--------------------------------------------------