type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 20.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 245/9
 РЕШЕНИЕ No 2/2014 НА КОМИТЕТА НА ПОСЛАНИЦИТЕ АКТБ—ЕС
 от 5 август 2014 година
 за назначаване на членовете на Изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП)
 (2014/534/ЕС)
 КОМИТЕТЪТ НА ПОСЛАНИЦИТЕ АКТБ—ЕС,
 като взе предвид Споразумението за партньорство между членовете на групата на държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (1) и изменено за първи път в Люксембург на 25 юни 2005 г. (2) и за втори път в Уагадугу на 22 юни 2010 г. (3), и по-специално член 2, параграф 6 от приложение III към него;
 като взе предвид Решение No 8/2005 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕО от 20 юли 2005 г. относно устава и процедурния правилник на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП) (4), и по-специално член 9, параграф 1 от него;
 като има предвид че:
 (1)
 член 9 от устава и процедурния правилник на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП), приет с Решение No 8/2005 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕО от 20 юли 2005 г., постановява, че на Комитета на посланиците се възлага да назначава членовете на Изпълнителния съвет за период от максимум 5 години,
 (2)
 мандатът на тримата членове от ЕС на Изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията, назначени с Решение No 3/2013 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 30 юли 2013 г. (5), удължен с Решение No 1/2014 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС (6), изтича на 6 септември 2014 г.,
 РЕШИ:
 Член 1
 Без да се засягат последващите решения, които Комитетът би могъл да приеме съгласно правомощията си, за членове на Изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията се назначават:
 —
 г-н Jacek ADAMSKI
 —
 г-н Martin BENKO
 —
 г-жа Nicole BOLLEN
 —
 г-н John Atkins ARUHURI
 —
 г-жа Maria MACHAILO-ELLIS
 —
 г-н Félix MOUKO,
 чийто мандат изтича на 6 септември 2018 г. или при закриването на Центъра, което от двете настъпи по-рано.
 Член 2
 Настоящото решение влиза в сила на датата на приемането му. То може да бъде преразгледано по всяко време в зависимост от положението на Центъра.
 Съставено в Брюксел на 5 август 2014 година.
 За Комитета на посланиците АКТБ—ЕС
 Председател
 D. B. KAMALA
 (1) ОВ L 317, 15.12.2000 г., стр. 3.
 (2) Споразумение за изменение на Споразумението за партньорство между държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (ОВ L 209, 11.8.2005 г., стр. 27).
 (3) Споразумение за второ изменение на Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. и изменено за първи път в Люксембург на 25 юни 2005 г. (ОВ L 287, 4.11.2010 г., стр. 3).
 (4) ОВ L 66, 8.3.2006 г., стр. 16.
 (5) Решение No 3/2013 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 30 юли 2013 година за назначаване на членове на изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП) (ОВ L 263, 5.10.2013 г., стр. 18).
 (6) Решение No 1/2014 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 7 февруари 2014 г. за назначаване на членовете на Изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП) (ОВ L 67, 7.3.2014 г., стр. 7).


type: legislation

text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 21.1.2016.
 COM(2016) 17 final
 2016/0006(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 OBRAZLOŽENJE
 1.KONTEKST PRIJEDLOGA
 Novi Zeland je 2009. pokazao interes za uspostavljanje pravno obvezujućeg odnosa s Europskom unijom i pristupio Europskoj komisiji sa zahtjevom svoje vlade za razvoj carinske suradnje s EU-om usmjerene na sigurnost opskrbnog lanca i olakšavanje trgovine.
 Vijeće je 22. srpnja 2013. ovlastilo Komisiju za pregovore o Sporazumu o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima (Sporazum) s Novim Zelandom. Pregovori su započeli u rujnu 2013. u Bruxellesu i odvijali su se neometano i učinkovito te su u kratkom roku završeni u lipnju 2015. Obje su stranke parafirale Sporazum 23. rujna 2015. u Bruxellesu. Sporazum je potpisan XXX u Bruxellesu. Europski parlament nakon provedenog je savjetovanja dao svoju suglasnost za sklapanje ovog Sporazuma.
 Sporazumom s Novim Zelandom uspostavit će se pravna osnova za izravnu i strukturiranu suradnju te uzajamnu administrativnu pomoć u carinskim pitanjima i borbi protiv prijevara, s trgovinskim partnerom koji je u carinskim pitanjima utjecajan na međunarodnoj razini (to jest u Svjetskoj carinskoj organizaciji) te u pacifičkoj regiji.
 Opći je cilj Sporazuma razvijanje i pojačavanje suradnje i uzajamne administrativne pomoći u carinskim pitanjima s Novim Zelandom, a posebno uspostavljanje pravne osnove za okvir za suradnju kojim se nastoji osigurati opskrbni lanac i olakšati zakonita trgovina, kao i omogućiti razmjena informacija za osiguravanje pravilne primjene carinskog zakonodavstva i sprečavanje, istraživanje i suzbijanje kršenja carinskog zakonodavstva.
 Sporazumom se uspostavlja temelj daljnjeg razvoja carinske suradnje u budućnosti, ako to bude potrebno, na primjer uspostavljanjem uzajamnog priznavanja pojedinačnih programa trgovinskog partnerstva (ovlašteni gospodarski subjekti u EU-u).
 EU je već zaključio slične sporazume o carinskoj suradnji sa SAD-om, Kinom, Japanom, Korejom, Indijom, Kanadom i Hong Kongom.
 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST
 Vijeće se poziva da donese odluku o sklapanju nacrta Sporazuma na temelju članka 207. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
 Prijedlog se odnosi na zajedničku trgovinsku politiku u isključivoj nadležnosti Unije.
 3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA
 Savjetovanje s državama članicama provedeno je u okviru Radne skupine Vijeća za carinsku uniju.
 4.UTJECAJ NA PRORAČUN
 Prijedlog nema nikakav utjecaj na proračun Unije.
 5.OSTALI ELEMENTI
 Osnovat će se Odbor za zajedničku carinsku suradnju sastavljen od predstavnika carinskih i drugih nadležnih tijela obiju stranaka. Odbor osigurava pravilno funkcioniranje i provedbu Sporazuma te razmatra sva pitanja proizašla iz njegove primjene.
 2016/0006 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207., u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a),
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta
 1
 ,
 budući da:
 (1)U skladu s Odlukom Vijeća XXX od (datum), Sporazum između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima potpisan je XXX, podložno njegovu kasnijem sklapanju.
 (2)Europska unija i Novi Zeland trebali bi uspostaviti pravnu osnovu za okvir za suradnju kojim se nastoji osigurati opskrbni lanac i olakšati zakonita trgovina, kao i omogućiti razmjena informacija za osiguravanje pravilne primjene carinskog zakonodavstva i sprečavanje, istraživanje i suzbijanje kršenja carinskog zakonodavstva.
 (3)Sporazum bi trebalo odobriti u ime Europske unije,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Ovime se u ime Unije odobrava potpisivanje Sporazuma između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima.
 Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
 Članak 2.
 Predsjednik Vijeća određuje osobu ovlaštenu da u ime Europske unije pošalje obavijest predviđenu člankom 21. stavkom 1. Sporazuma, kako bi se izrazio pristanak Europske unije na obvezivanje Sporazumom.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL C , , str. .
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 21.1.2016.
 COM(2016) 17 final
 PRILOG
 Sporazumu između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 Prijedlogu
 ODLUKE VIJEĆAo sklapanju Sporazuma između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 PRILOG
 Sporazumu između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 Prijedlogu
 ODLUKE VIJEĆA
 o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Novog Zelanda o suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći u carinskim pitanjima
 EUROPSKA UNIJA (dalje u tekstu: „Unija”) i NOVI ZELAND, (zajedno dalje u tekstu: „ugovorne stranke”)
 UZIMAJUĆI U OBZIR važnost trgovačkih veza između Novog Zelanda i Unije i u želji da se omogući doprinos skladnom razvoju tih veza u korist obje ugovorne stranke,
 UVIĐAJUĆI da bi za ispunjavanje tog cilja trebala postojati obveza razvoja carinske suradnje,
 UVAŽAVAJUĆI razvoj carinske suradnje ugovornih stranaka o carinskim postupcima,
 UZIMAJUĆI U OBZIR da se radnjama kojima se krši carinsko zakonodavstvo dovode u pitanje gospodarski, fiskalni i trgovački interesi obiju ugovornih stranaka te uviđajući važnost osiguravanja točne procjene carina i ostalih poreza,
 VJERUJUĆI da suradnjom carinskih tijela mjere protiv takvih radnji mogu biti djelotvornije,
 UVIĐAJUĆI značajnu ulogu carinskih tijela i važnost carinskih postupaka u promicanju olakšavanja trgovine i zaštite građana,
 USMJERAVAJUĆI se na uspostavljanje okvira za poboljšavanje suradnje radi daljnjeg pojednostavnjivanja i usklađivanja carinskih postupaka i promicanja zajedničkog djelovanja kad je riječ o odgovarajućim međunarodnim inicijativama, uključujući olakšavanje trgovine i osnaživanje sigurnosti opskrbnog lanca,
 UVIĐAJUĆI značaj Sporazuma o olakšavanju trgovine postignutog pod pokroviteljstvom Svjetske trgovinske organizacije, a posebno njegovog donošenja i djelotvornog provođenja,
 NADOVEZUJUĆI SE NA temeljne sastavnice okvira normi SAFE za osiguravanje i olakšavanje globalne trgovine (dalje u tekstu: „okvir SAFE”) Svjetske carinske organizacije (dalje u tekstu: „WCO”),
 IMAJUĆI u vidu visoki stupanj predanosti obiju ugovornih stranaka carinskim mjerama i suradnji u borbi protiv kršenja prava intelektualnog vlasništva,
 IMAJUĆI u vidu obveze nametnute međunarodnim konvencijama koje su ugovorne stranke već prihvatile ili primjenjuju, kao i aktivnosti u području carina koje provodi Svjetska trgovinska organizacija (dalje u tekstu: „WTO”) i
 IMAJUĆI u vidu relevantne instrumente WCO-a, a posebno Preporuke o uzajamnoj administrativnoj pomoći od 5. prosinca 1953.,
 SPORAZUMJELI SU SE KAKO SLIJEDI:
 GLAVA I.
 OPĆE ODREDBE
 Članak 1.
 Definicije
 1. Za potrebe ovog Sporazuma:
 (a)„carinsko zakonodavstvo” znači zakoni i propisi Unije ili Novog Zelanda kojima je reguliran uvoz, izvoz i provoz robe te stavljanje robe u neki drugi carinski režim ili postupak, uključujući mjere zabrane, ograničenja i kontrole koje primjenjuju, provode i kojima upravljaju carinska tijela ugovornih stranaka na svojim državnim područjima;
 (b)„zakoni i propisi ugovorne stranke”, „zakoni i propisi te ugovorne stranke” i „zakoni i propisi svake ugovorne stranke” znači zakoni i propisi primjenjivi na području Unije u određenoj situaciji, ili zakoni i propisi primjenjivi na području Novog Zelanda, već prema kontekstu;
 (c)„carinsko tijelo” u Uniji znači nadležne službe Komisije Europske unije (dalje u tekstu: „Komisija”) odgovorne za carinska pitanja, kao i carinska tijela država članica Unije, a u Novom Zelandu znači carinske službe Novog Zelanda;
 (d)„tijelo podnositelj zahtjeva” znači nadležno upravno tijelo koje je u tu svrhu imenovala ugovorna stranka i koje na temelju ovog Sporazuma podnosi zahtjev za pomoć;
 (e)„tijelo primatelj zahtjeva” znači nadležno upravno tijelo koje je u tu svrhu imenovala ugovorna stranka i koje na temelju ovog Sporazuma prima zahtjev za pomoć;
 (f)„osoba” znači fizička osoba, pravna osoba ili bilo koji drugi subjekt bez pravne osobnosti koji je osnovan ili ustrojen na temelju zakona i propisa svake ugovorne stranke, a koja vrši uvoz, izvoz ili provoz robe;
 (g)„informacije” znači podaci, što uključuje osobne podatke, te dokumenti, izvješća i ostala priopćenja u bilo kojem obliku, što uključuje njihove elektroničke kopije;
 (h)„osobni podaci” znači bilo koje informacije koje se odnose na fizičku osobu čiji je identitet utvrđen ili ga je moguće utvrditi i
 (i)„radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo” znači svaka povreda ili pokušaj povrede carinskog zakonodavstva.
 Članak 2.
 Teritorijalna primjena
 1. Ovaj se Sporazum s jedne strane primjenjuje na carinskom području Unije (kako je opisano u članku 3. Uredbe 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice) te s druge strane na državnom području Novog Zelanda (osim područja Tokelau) na kojem je na snazi njegovo carinsko zakonodavstvo.
 Članak 3.
 Provedba
 1. Sporazum se provodi u skladu sa zakonima i propisima svake ugovorne stranke uključujući zakone i propise u području zaštite podataka, s obzirom na dostupne resurse njihovih pojedinačnih carinskih tijela.
 2. Carinska tijela Unije i Novog Zelanda odlučuju o svim praktičnim mjerama i postupcima potrebnim za provedbu ovog Sporazuma.
 Članak 4.
 Odnos prema drugim međunarodnim sporazumima
 1. Odredbe ovog Sporazuma nemaju utjecaja na prava i obveze bilo koje ugovorne stranke na temelju bilo kojih drugih međunarodnih sporazuma koje je ona sklopila.
 2. Neovisno o odredbama iz stavka 1., odredbe ovog Sporazuma imaju prvenstvo pred odredbama bilo kojeg bilateralnog sporazuma o carinskoj suradnji i uzajamnoj administrativnoj pomoći koji je sklopljen ili koji može biti sklopljen između pojedinih država članica Unije i Novog Zelanda, u mjeri u kojoj odredbe tih bilateralnih sporazuma nisu u skladu s odredbama ovog Sporazuma.
 3. Odredbe ovog Sporazuma ne utječu na odredbe Unije kojima se uređuje prenošenje informacija između nadležnih službi Komisije i carinskih tijela država članica Unije koje su pribavljene na temelju ovog Sporazuma i koje bi mogle biti od interesa za Uniju.
 GLAVA II.
 CARINSKA SURADNJA
 Članak 5.
 Područje suradnje
 1. Na temelju ovog Sporazuma, carinskom suradnjom obuhvaćaju se sva pitanja koja se odnose na primjenu carinskog zakonodavstva.
 2. U cilju olakšavanja zakonite trgovine i kretanja robe, povećavanja usklađenosti trgovaca, zaštite građana i primjene prava intelektualnog vlasništva, carinska tijela Unije i Novog Zelanda surađuju na:
 (a)zaštiti zakonite trgovine s pomoću djelotvorne primjene i ispunjavanja zakonodavnih zahtjeva;
 (b)osiguravanju opskrbnog lanca čime se olakšava sigurno kretanje robe između Unije i Novog Zelanda;
 (c)najvećem mogućem doprinosu djelovanju WCO-a, WTO-a i ostalih relevantnih međunarodnih organizacija u poboljšavanju carinskih tehnika i rješavanju poteškoća u carinskim postupcima, primjeni carinskih mjera i olakšavanju trgovine, uklanjanju nepotrebnog opterećenja za gospodarske subjekte, osiguravanju lakšeg poslovanja subjektima s visokom razinom usklađenosti te osiguravanju zaštitnih mjera protiv prevara i nezakonitih ili štetnih aktivnosti;
 (d)primjeni međunarodnih instrumenata i normi primjenjivih u području carine i trgovine, koje su stranke pojedinačno prihvatile, uključujući temeljne sastavnice Međunarodne konvencije o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka (kako je izmijenjena) i Međunarodne konvencije o usklađenom opisu robe i sustavu kodiranja;
 (e)provedbi Sporazuma o olakšavanju trgovine u okviru WTO-a nakon njegovog stupanja na snagu;
 (f)aktivnostima istraživanja, razvoja, ispitivanja i evaluacije novih carinskih postupaka, kao i u osposobljavanju i razmjeni osoblja te pružanju pomoći;
 (g)razmjeni informacija o carinskom zakonodavstvu, njegovoj primjeni i carinskim postupcima, posebno kad je riječ o pojednostavnjivanju i osuvremenjivanju carinskih postupaka te
 (h)razvoju zajedničke inicijative za uvozne, izvozne i druge carinske postupke, kao i u pružanju djelotvorne usluge poslovnoj zajednici.
 Članak 6.
 Sigurnost opskrbnog lanca i upravljanje rizicima
 1. Ugovorne stranke surađuju na carinskim aspektima osiguravanja i potpore međunarodnom trgovinskom opskrbnom lancu u skladu s okvirom SAFE. Ta je suradnja posebno usmjerena na:
 (a)
 osnaživanje sigurnosti logističkog lanca međunarodne trgovine s obzirom na carinske aspekte i istodobno olakšavanje zakonite trgovine;
 (b)
 u izvedivoj mjeri, utvrđivanje minimalnih standarda za tehnike upravljanja rizicima i s njima povezanih zahtjeva i programa;
 (c)
 prema potrebi, djelovanje u cilju uzajamnog priznavanja tehnika upravljanja rizicima, standarda u području rizika, sigurnosnih kontrola, sigurnosti opskrbnog lanca i programa trgovinskog partnerstva, uključujući jednakovrijedne mjere za olakšavanje trgovine;
 (d)
 razmjenjivanje informacija za sigurnost opskrbnog lanca i upravljanje rizicima;
 (e)
 uspostavljanje kontaktnih točaka razmjene informacija za sigurnost opskrbnog lanca i upravljanje rizicima;
 (f)
 prema potrebi, uvođenje sučelja za razmjenu podataka, uključujući za podatke koji se podnose prije dolaska ili odlaska;
 (g)
 suradnju na multilateralnim forumima u okviru kojih je moguće na odgovarajući način raspraviti pitanja povezana sa sigurnošću opskrbnog lanca i s upravljanjem rizicima.
 GLAVA III.
 UZAJAMNA ADMINISTRATIVNA POMOĆ
 Članak 7.
 Opseg pomoći
 1. Carinska tijela Unije i Novog Zelanda međusobno si pomažu u sprečavanju, prepoznavanju, istraživanju i suzbijanju kršenja carinskog zakonodavstva.
 2. Pomoć koja se pruža u okviru ovog Sporazuma ne dovodi u pitanje prava i obveze ugovornih stranaka o zajedničkoj pomoći u kaznenim pitanjima na temelju međunarodnih sporazuma ili zakona i propisa svake ugovorne stranke. Isto tako, pomoć ne obuhvaća informacije koje su dobivene primjenom ovlasti na zahtjev pravosudnog tijela.
 3. Ovaj Sporazum ne obuhvaća pružanje pomoći u naplati carine, poreza ili novčanih kazni.
 Članak 8.
 Pomoć na temelju zahtjeva
 1. Na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, tijelo primatelj zahtjeva dostavlja sve relevantne informacije koje tijelu podnositelju zahtjeva mogu omogućiti osiguravanje pravilne primjene carinskog zakonodavstva, uključujući informacije koje se odnose na opažene ili planirane aktivnosti koje jesu ili bi mogle biti radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo.
 2. Na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, tijelo primatelj zahtjeva dostavit će informacije o tome:
 (a)
 je li roba izvezena iz državnog područja jedne od ugovornih stranaka propisno uvezena u drugu ugovornu stranku, navodeći prema potrebi carinski postupak koji se primjenjuje na tu robu i
 (b)
 je li roba uvezena na državno područje jedne od ugovornih stranaka propisno izvezena iz druge ugovorne stranke, navodeći prema potrebi carinski postupak koji se primjenjuje na tu robu.
 3. Na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, tijelo primatelj zahtjeva u skladu sa zakonima i propisima koji se primjenjuju na primatelja poduzima nužne mjere za osiguranje posebnog nadzora:
 (a)
 osoba za koje postoji osnovana sumnja da su uključene ili su bile uključene u radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo;
 (b)
 mjesta na kojima je roba uskladištena ili sastavljena, ili može biti uskladištena ili sastavljena na takav način da postoji osnovana sumnja da se ta roba namjerava iskoristiti za radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo;
 (c)
 robe koja se prevozi ili bi se mogla prevoziti na takav način da postoji osnovana sumnja da će se iskoristiti za radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo i
 (d)
 prijevoznih sredstava koja se rabe ili bi se mogla rabiti na takav način da postoji osnovana sumnja da će se iskoristiti za radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo.
 Članak 9.
 Spontana pomoć
 Ako smatraju da je to neophodno za ispravnu primjenu carinskog zakonodavstva, ugovorne stranke pomažu jedna drugoj na vlastitu inicijativu i u skladu sa zakonima i propisima svake ugovorne stranke, a posebno pružanjem prikupljenih informacija koje se odnose na:
 (a)
 aktivnosti koje jesu ili se čini da jesu radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo i koje bi mogle biti od interesa za drugu ugovornu stranku;
 (b)
 nova sredstva ili metode koje se koriste u provođenju radnji kojima se krši carinsko zakonodavstvo;
 (c)
 robu za koju je poznato da je predmet radnji kojima se krši carinsko zakonodavstvo;
 (d)
 osobe za koje postoji osnovana sumnja da su uključene ili su bile uključene u radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo i
 (e)
 prijevozna sredstva za koje postoji osnovana sumnja da su upotrijebljena, upotrebljavaju se ili mogu biti upotrijebljena za radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo.
 Članak 10.
 Dostavljanje i obavještavanje
 1. Na zahtjev tijela podnositelja zahtjeva, tijelo primatelj zahtjeva u skladu sa zakonima i propisima koji se primjenjuju na primatelja poduzima nužne mjere za:
 (a)
 dostavljanje svih dokumenata ili
 (b)
 obavještavanje adresata s boravištem ili poslovnim nastanom na državnom području tijela primatelja zahtjeva o odlukama koje potječu od tijela podnositelja zahtjeva, a koje su obuhvaćene ovim Sporazumom.
 2. Zahtjevi za dostavu dokumenata ili obavijesti o odlukama dostavljaju se u pisanom obliku na službenom jeziku tijela primatelja zahtjeva ili na nekom drugom jeziku prihvatljivom tom tijelu.
 Članak 11.
 Oblik i sadržaj zahtjeva za pružanje pomoći
 1. Zahtjevi na temelju ovog Sporazuma moraju biti u pisanom obliku. Uz zahtjev se prilaže dokumentacija potrebna za udovoljavanje takvom zahtjevu. Kada to nalaže hitnost situacije, moguće je prihvatiti i usmeni zahtjev, ali je nužno takav zahtjev žurno potvrditi u pisanom obliku.
 2. Zahtjevi na temelju stavka 1. moraju sadržavati sljedeće informacije:
 (a)
 tijelo podnositelj zahtjeva;
 (b)
 zahtijevane mjere;
 (c)
 predmet i obrazloženje zahtjeva;
 (d)
 relevantni zakoni i propisi;
 (e)
 što točnije i opsežnije podatke o robi ili osobama koje su predmet istraga i
 (f)
 sažeti prikaz relevantnih činjenica prethodno provedenih ispitivanja.
 3. Zahtjevi se podnose na službenom jeziku tijela primatelja zahtjeva ili na nekom drugom jeziku prihvatljivom tom tijelu. Ovaj se uvjet ne odnosi na dokumente koji se prilažu uz zahtjev na temelju stavka 1.
 4. Ako zahtjev ne ispunjava prethodno utvrđen formalni uvjet, moguće je zahtijevati njegov ispravak ili dopunu, a u međuvremenu je moguće poduzeti i mjere predostrožnosti.
 Članak 12.
 Postupanje po zahtjevu
 1. Kako bi se ispunio zahtjev za pružanje pomoći, tijelo primatelj zahtjeva u skladu sa svojim nadležnostima i raspoloživim sredstvima žurno postupa kao da djeluje u vlastitom interesu ili na zahtjev drugih tijela iste ugovorne stranke, to jest dostavlja informacije koje posjeduje, provodi odgovarajuća ispitivanja ili organizira njihovo provođenje. Odredbe ovog stavka odnose se i na svako tijelo kojem tijelo primatelj zahtjeva uputi zahtjev u skladu s ovim Sporazumom ako tijelo primatelj zahtjeva nije u mogućnosti postupiti po zahtjevu.
 2. Zahtjevi za pomoć rješavaju se u skladu sa zakonima i propisima ugovorne stranke koja zaprimi zahtjev.
 3. U cilju pribavljanja informacija o aktivnostima koje jesu ili koje mogu biti radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo te koje su podnositelju molbe potrebne u smislu ovog Sporazuma, ovlaštene službene osobe jedne od ugovornih stranaka mogu, uz suglasnost druge ugovorne stranke i podložno uvjetima koje ta druga stranka odredi, biti nazočne u prostorijama tijela primatelja zahtjeva ili drugih relevantnih tijela u skladu sa stavkom 1.
 4. Ovlaštene službene osobe jedne od ugovornih stranaka mogu, uz suglasnost druge ugovorne stranke i podložno uvjetima koje ta druga stranka odredi, nazočiti obavljanju istražnih radnji na teritoriju te druge stranke.
 Članak 13.
 Oblik prenošenja informacija
 1. Tijelo primatelj zahtjeva u pisanom obliku dostavlja tijelu podnositelju zahtjeva rezultate istraga provedenih u okviru zahtjeva podnesenog na temelju ovog Sporazuma, zajedno s odgovarajućom dokumentacijom, ovjerenim kopijama ili ostalim.
 2. Informacije u okviru stavka 1. mogu se dostaviti u elektroničkom obliku.
 3. Izvornici spisa i dokumenata šalju se na zahtjev samo u slučajevima kada ovjerene kopije nisu dostatne. Te je izvornike nužno što je prije moguće vratiti tijelu primatelju zahtjeva.
 Članak 14.
 Izuzeci od obveze pružanja pomoći
 1. Bilo koji oblik pomoći u okviru ovog Sporazuma moguće je uskratiti ili on može ovisiti o ispunjavanju određenih uvjeta ili zahtjeva, ako ugovorna stranka smatra da bi pružanje pomoći u skladu s ovim Sporazumom:
 (a)
 vjerojatno narušilo suverenitet Novog Zelanda ili države članice Unije od koje je zatražena pomoć na temelju ovog Sporazuma;
 (b)
 vjerojatno dovelo u pitanje javni poredak, sigurnost ili druge temeljne interese;
 (c)
 značilo odavanje poslovne tajne ili nanošenje štete legitimnim gospodarskim interesima ili
 (d)
 bilo nedosljedno važećim zakonima i propisima, uključujući među ostalim zakone o zaštiti osobne privatnosti ili financijskih poslova i računa osoba.
 2. Tijelo primatelj zahtjeva može odgoditi pružanje pomoći uz obrazloženje da bi time uzrokovalo ometanje istražnog, tužbenog ili sudskog postupka u tijeku. U tom se slučaju tijelo primatelj zahtjeva savjetuje s tijelom podnositeljem zahtjeva kako bi utvrdilo može li se pomoć pružiti pod uvjetima koje bi moglo postaviti tijelo primatelj zahtjeva.
 3. Ako tijelo podnositelj zahtjeva traži pomoć koju samo ne bi moglo pružiti da se to od njega zatraži, mora u svom zahtjevu upozoriti na tu činjenicu. Tijelo primatelj zahtjeva odlučuje kako postupati po takvom zahtjevu.
 4. U slučajevima iz stavaka 1. i 2., odluku tijela primatelja zahtjeva i obrazloženje te odluke nužno je odmah dostaviti tijelu podnositelju zahtjeva.
 Članak 15.
 Vještaci i svjedoci
 Službena osoba primatelja zahtjeva može biti ovlaštena nastupiti, u granicama odobrenih ovlasti, kao vještak ili svjedok pred tijelom u drugoj ugovornoj stranci u pogledu pitanja obuhvaćenih ovim Sporazumom i predočiti predmete, dokumente ili njihove povjerljive ili ovjerene preslike koji u tu svrhu mogu biti potrebni. U zahtjevu za vještačenje ili svjedočenje nužno je jasno naznačiti pred kojim se tijelom službena osoba treba pojaviti, zbog kojeg predmeta i na temelju koje će funkcije ili kvalifikacije službena osoba biti ispitana.
 Članak 16.
 Troškovi pomoći
 1. Ugovorne stranke odustaju od svih potraživanja povrata troškova koji nastanu provedbom ovoga Sporazuma, osim, prema potrebi, troškova za vještake i svjedoke u skladu s člankom 15. te troškova za tumače i prevoditelje koji nisu državni službenici.
 GLAVA IV.
 RAZMJENA INFORMACIJA
 Članak 17.
 Povjerljivost i zaštita podataka
 1. Sve informacije poslane na temelju ovog Sporazuma u bilo kojem obliku tretiraju se kao informacije povjerljive ili ograničene prirode, ovisno o pravilima koja se primjenjuju u svakoj ugovornoj stranci.
 2. Ugovorna stranka ne smije upotrebljavati niti objavljivati informacije dobivene na temelju ovog Sporazuma, osim za svrhe provedbe ovog Sporazuma ili uz prethodno pisano odobrenje ugovorne stranke koja je informacije pružila i uz pridržavanje upozorenja i ograničenja koje ta ugovorna stranka može zahtijevati. Ako je bilo koja od ugovornih stranaka obvezna u skladu sa zakonima i propisima te ugovorne stranke objaviti informacije dobivene na temelju ovog Sporazuma, kada je god to moguće potrebno je o takvom objavljivanju prethodno obavijestiti ugovornu stranku koja je pružila informacije.
 3. Podložno svim za ugovornu stranku važećim zahtjevima koji proizlaze iz zakona i propisa te ugovorne stranke ili izričitim uvjetima, upozorenjima, ograničenjima ili uputama za rukovanje kojima je propisana veća razina zaštite, svim informacijama pruženim na temelju ovog Sporazuma pripisuje se ista ili viša razina sigurnosti i zaštite privatnosti pridružena sigurnosnim razvrstavanjem ili bilo kojim drugim propisanim upozorenjima za rukovanje informacijama tijela primatelja zahtjeva.
 4. Osobni podaci mogu se razmjenjivati samo ako se ugovorna stranka koja prima podatke obveže štititi te podatke na način koji ugovorna stranka koja pruža podatke smatra prikladnim.
 5. Svaka ugovorna stranka ograničava pristup informacijama dobivenim na temelju ovog Sporazuma isključivo na osobe kojima je pristup njihovom sadržaju nužan.
 6. Svaka ugovorna stranka ograničava pristup, čuva i prenosi informacije dobivene na temelju ovog Sporazuma primjenom prihvaćenih sigurnosnih mehanizama poput lozinki, šifriranja ili drugih razumnih zaštitnih mjera prikladnih za sigurnosnu kategoriju kojom su pojedine informacije označene.
 7. Svaka ugovorna stranka dužna je obavijestiti drugu ugovornu stranku o svakom slučajnom ili neovlaštenom pristupu, uporabi, objavi, izmjeni ili uništenju informacija dobivenih na temelju ovog Sporazuma te dostaviti potpune detalje o takvom događaju.
 8. Svaka ugovorna stranka dužna je poduzeti sve što je razumno moguće za oporavak slučajno objavljenih ili izmijenjenih informacija dobivenih na temelju ovog Sporazuma ili, ako njihov oporavak nije moguć, osigurati uništenje izmijenjenih ili objavljenih informacija.
 9. Sve ugovorne stranke mogu zatražiti dodatne zaštitne mjere za vrlo osjetljive informacije.
 10. Informacije se ne smiju obrađivati niti čuvati dulje od vremena potrebnog za provedbu ovog Sporazuma te se moraju obrađivati i čuvati u skladu sa zahtjevima svake ugovorne stranke u pogledu zaštite privatnosti i vođenja evidencije o osobama. Svaka ugovorna stranka osigurava pravilno uništenje informacija dobivenih na temelju ovog Sporazuma, kako je propisano zakonima i propisima te ugovorne stranke.
 11. Odredbama ovog Sporazuma ne isključuje se uporaba informacija ili dokumenata dobivenih u skladu s ovim Sporazumom kao dokaza u naknadno pokrenutom postupku pred sudovima ili tribunalima u odnosu na radnje kojima se krši carinsko zakonodavstvo. Prema tome, u svojoj evidenciji dokaza, u izvješćima i iskazima, kao i u postupcima i tužbama koji mogu biti naknadno pokrenuti pred sudovima ili tribunalima, ugovorne stranke kao dokaze mogu upotrijebiti dobivene informacije i dokumente u koje su imale uvid u skladu s odredbama ovoga Sporazuma. O takvoj uporabi potrebno je obavijestiti ugovornu stranku koja je dostavila informacije ili omogućila pristup dokumentima.
 GLAVA V.
 ZAVRŠNE ODREDBE
 Članak 18.
 Naslovi
 Naslovi glava i članaka ovog Sporazuma umetnuti su samo radi lakšeg snalaženja i ne utječu na tumačenje ovog Sporazuma.
 Članak 19.
 Savjetovanje
 Sva pitanja ili sporovi povezani s tumačenjem ili provedbom ovog Sporazuma rješavaju se savjetovanjem ugovornih stranaka te, ako je potrebno, upućivanjem Odboru za zajedničku carinsku suradnju koji će o tim pitanjima ili sporovima donijeti odluku.
 Članak 20.
 Odbor za zajedničku carinsku suradnju
 1. Osniva se Odbor za zajedničku carinsku suradnju (dalje u tekstu: „JCCC”) čiji su članovi predstavnici carinskih i drugih nadležnih tijela ugovornih stranaka. Mjesto, datum i dnevni red sastanaka Odbora utvrđuje se međusobnim dogovorom.
 2. Zadaća je JCCC-a osigurati pravilno djelovanje i provedbu ovog Sporazuma te razmatrati sva pitanja i sporove proizašle iz njegove primjene. U obavljanju svoje zadaće JCCC među ostalim čini sljedeće:
 (a)
 poduzima mjere potrebne za carinsku suradnju i pomoć u skladu s ciljevima ovog Sporazuma, a posebno aktivnosti:
 –utvrđivanja bilo kakvih regulatornih ili zakonodavnih promjena potrebnih za provedbu ovog Sporazuma,
 –prepoznavanja i uspostavljanja mjera za unaprjeđivanje mehanizama razmjene informacija,
 –prepoznavanja i uspostavljanja najboljih praksi, uključujući najbolje prakse usklađivanja zahtjeva za prethodno podnesene elektroničke informacije o teretu s međunarodnim normama za dolazne, odlazne i tranzitne pošiljke,
 –definiranja i uspostavljanja standarda analize rizika za informacije potrebne za utvrđivanje pošiljki visokog rizika koje se uvoze u Novi Zeland i Europsku uniju ili se tamo pretovaruju ili su u provozu,
 –definiranja i uspostavljanja mjera za usklađivanje standarda procjene rizika,
 –definiranja minimalnih kontrolnih standarda i metoda kojima se ti standardi mogu ispuniti,
 –poboljšanja i uspostavljanja standarda za programe trgovinskog partnerstva osmišljenih za povećanje sigurnosti opskrbnog lanca i olakšavanje kretanja zakonite trgovine i
 –definiranja i poduzimanja konkretnih koraka za uzajamno priznavanje tehnika upravljanja rizicima, standarda u području rizika, kontrola sigurnosti i programa trgovinskog partnerstva, uključujući jednakovrijedne mjere za olakšavanje trgovine;
 (b)
 kao nadležno tijelo djeluje u cilju rješavanja svih pitanja nastalih u vezi s provedbom odredaba Glave III ovog Sporazuma;
 (c)
 primjenom svojih ovlasti donosi odluke o provedbi ovog Sporazuma uključujući odluke o prijenosu podataka i zajednički dogovorenim koristima uzajamnog priznavanja tehnika upravljanja rizicima, standardima u području rizika, kontrolama sigurnosti i programima trgovinskog partnerstva kao i ostalim mjerama olakšavanja trgovine;
 (c)
 razmjenjuje stajališta o pitanjima od zajedničkog interesa u odnosu na carinsku suradnju, uključujući buduće mjere i resurse za njih i
 (d)
 donosi svoj interni poslovnik.
 3. JCCC uspostavlja odgovarajuće radne mehanizme uključujući radne skupine za potporu svojem djelovanju na provedbi ovog Sporazuma.
 Članak 21.
 Stupanje na snagu i trajanje
 1. Ovaj Sporazum stupa na snagu prvog dana mjeseca koji slijedi nakon datuma na koji ugovorne stranke jedna drugu putem diplomatskih nota obavijeste o okončanju postupaka potrebnih u tu svrhu.
 2. Ugovorne stranke mogu putem diplomatskih nota sporazumno izmijeniti ovaj Sporazum. Izmjene stupaju na snagu u skladu s uvjetima iz stavka 1., osim ako se ugovorne stranke dogovore drukčije.
 3. Svaka ugovorna stranka može raskinuti ovaj Sporazum pisanom obaviješću drugoj ugovornoj stranci. Raskid stupa na snagu tri mjeseca nakon što druga ugovorna stranka zaprimi obavijest. Zahtjevi za pomoć koji su primljeni prije raskida Sporazuma dovršit će se u skladu s odredbama ovog Sporazuma.
 Članak 22.
 Vjerodostojni tekstovi
 Ovaj je Sporazum sastavljen u po dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku, pri čemu je svaki tekst jednako vjerodostojan. U slučaju nedosljednosti tekstova ovog Sporazuma ugovorne stranke će to pitanje uputiti JCCC-u.


type: other

text:
Pravica do odbitka vstopnega DDV in sedež davčnega zavezanca - Racunovodja.com
 Vpisano: 31.1.2008 11:12:41
 Pravica do odbitka vstopnega DDV in sedež davčnega zavezanca
 Opravilna številka: sodba U 35/2002
 JEDRO: Davčni zavezanec lahko zahteva vračilo DDV na podlagi računa, ki mora vsebovati podatke, predpisane s 34. členom ZDDV, ki v 1. odstavku, med drugim, v točki 3 zahteva, da mora vsebovati firmo oziroma ime in sedež oziroma stalno prebivališče. Sedež družbe je kraj, ki je kot sedež vpisan v register (29. člen ZGD, Zakon o gospodarskih družbah, Uradni list RS, št. 29/94 do 6/99), to je kraj, kjer družba opravlja dejavnost, ali kraj, kjer se pretežno vodijo njeni posli (30. člen ZGD), pri čemer pa naslov ni sestavni del sedeža družbe (sklep IV Cpg 32/99 z dne 10. 4. 1999). ZDDV torej zahteva pravilen zapis sedeža družbe (kamor naslov ne sodi), ki pa, kot izhaja iz upravnih spisov, ni bil spremenjen, saj je v spremembi družbene pogodbe, sklenjene pred notarjem, izrecno navedeno, da je sedež tožnika v A, spremenjen je le naslov.
 Tožena stranka je z izpodbijano odločbo kot neutemeljeno zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo prvostopnega davčnega organa, št. 416-2051/00-I/BJ/SM-51 z dne 19. 9. 2000, s katero je slednji zaradi ugotovljenih nepravilnosti pri obračunavanju in plačevanju davka na dodano vrednost (DDV) naložil tožniku plačilo DDV v znesku 1.187.852,00 SIT z zamudnimi obrestmi za obdobje od 1. do 30. 11. 1999 in plačilo DDV v znesku 66.363,00 SIT z zamudnimi obrestmi za obdobje od 1. do 29. 2. 2000; za obdobje od 1. do 30. 9. 1999 je zmanjšal presežek DDV za 1.108.068,00 SIT ter za obdobje od 1. do 31. 10. zmanjšal presežek DDV za 1.183.381,00 SIT. V obrazložitvi se tožena stranka sklicuje na 1. odstavek 40. člena Zakona o davku na dodano vrednost (Uradni list RS, št. 89/98, dalje: ZDDV), po katerem sme davčni zavezanec pri izračunu svoje davčne obveznosti odbiti DDV, ki ga je dolžan ali ga je plačal pri nabavah blaga oziroma storitev od drugega davčnega zavezanca, če je to blago oziroma storitve uporabil oziroma jih bo uporabil za namene opravljanja dejavnosti, od katere plačuje DDV. Pravilnik o izvajanju zakona o davku na dodano vrednost (Uradni list RS, št. 4/99, dalje: Pravilnik) v 1. odstavku 78. člena določa, da imajo pravico do odbitka vstopnega DDV davčni zavezanci, ki opravljajo obdavčljiv promet blaga in storitev, za katerega je z ZDDV priznana pravica do odbitka vstopnega davka. Izpolnjeni morajo biti pogoji, ki so določeni v 2. odstavku 78. člena Pravilnika, in sicer med drugim tudi, da računi za prejeto blago ali opravljene storitve vsebujejo vse podatke iz 1. odstavka 34. člena ZDDV. Po tej določbi zakona mora račun, izdan davčnim zavezancem, vsebovati med drugim tudi firmo oziroma ime in sedež oziroma stalno prebivališče ter davčno številko prejemnika blaga oziroma storitve. V inšpekcijskem postopku pregledani računi niso vsebovali pravilnega sedeža zavezanca, ki je v A, S... 11. Iz sklepa Okrožnega sodišča v A z dne 5. 10. 1999 izhaja, da je bila sprememba sedeža na nov naslov, ki je v A, V... 252, vpisana 5. 10. 1999, do tedaj pa je bil njegov sedež na naslovu S... 11 v A. Iz tega je tožena stranka zaključila, da v zapisniku o inšpekcijskem pregledu navedeni računi ne vsebujejo podatkov, ki so predpisani v 34. členu ZDDV, s tem pa niso izpolnjeni pogoji za odbitek vstopnega DDV po 6. odstavku 40. člena ZDDV. Sklicuje se tudi na 8. člen Zakona o sodnem registru (Uradni list RS, št. 13/94), po katerem ima vpis v sodni register pravni učinek od dneva vpisa. Glede na to tožnik ne izpolnjuje pogojev, ki se nanašajo na sestavine računa, kot so opredeljene v ZDDV, zato tudi nima pravice uveljavljati odbitka vstopnega davka.
 Tožnik izpodbija odločbo tožene stranke iz vseh razlogov po 25. členu Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, dalje: ZUS). Tožeča stranka v tožbi pojasnjuje, da je skupščina družbenikov 27. 5. 1999 sprejela sklep o spremembi sedeža družbe iz naslova S... 11, na nov naslov, V... 252. Dne 8. 6. 1999 je bila v obliki notarskega zapisa izkazana sprememba družbene pogodbe, s katero se med drugim določa tudi sprememba naslova družbe. Istega dne je tožeča stranka na Okrožno sodišče v A vložila predlog za vpis sprememb v sodni register. 27. 7. 1999 je Upravna enota A, Izpostava B, izdala tožeči stranki odločbo, da izpolnjuje pogoje za opravljanje svoje registrirane dejavnosti v poslovnem prostoru na V... 252 v A. Glede na opisano dejansko stanje se postavlja vprašanje, od kdaj materialnopravno učinkuje sprememba točnega naslova, navedenega ob sedežu družbe: ali od dneva vpisa v sodni register ali od dneva sprejetja sklepa na skupščini družbe, s katerim so družbeniki spremenili točen naslov. Po mnenju tožeče stranke je tožena stranka zmotno opredelila, da sprememba naslova sedeža družbe učinkuje šele z dnem vpisa v sodni register. Vpis v sodni register ima deklaratoren značaj, sprememba naslova sedeža družbe učinkuje od dneva sprejetja sklepa skupščine. Sklepi skupščine, na podlagi katerih se v sodni register vpisujejo spremembe, so konstitutivnega značaja, veljajo in materialnopravno učinkujejo z dnem njihovega sprejetja na skupščini, ne pa z dnem njihovega vpisa v sodni register. Tožeča stranka v zvezi s tem opozarja na sodbo Vrhovnega sodišča RS, št. 40024, ki vzdrži smiselno primerjavo s situacijo iz te tožbe in kjer je sodišče zavzelo zgoraj navedeno stališče. Po navedenem je tako neutemeljena razlaga tožene stranke, da bi morali prejeti računi do 5. 10. 1999 vsebovati naslov sedeža S... 11, A, po tem datumu pa V... 252, zato je izločitev računov, ki imajo pred dnem 5. 10. 1999 že nov naslov - V... 252, nepravilna. Tožeča stranka se tudi ne strinja s trditvijo tožene stranke, da prejeti računi niso vsebovali vseh podatkov, ki jih predpisuje 34. člen ZDDV. Trditev, da je bil na prejetih računih nepravilno vpisan podatek, ne dovoljuje zaključka, da podatek sploh ni bil vpisan. Račun ali drug dokument, ki služi kot račun, je listina, ki ima namen dokazovanja, da so izpolnjeni vsebinski pogoji za odbitek vstopnega davka. Na računu iz 34. člena ZDDV morata biti davčna zavezanca (prodajalec in kupec) označena z nazivom, ki služi poslovnim potrebam in davčno številko, ki služi identifikaciji za davčne namene. ZDDV je bil sprejet na podlagi 6. Evropske direktive, katere namen je harmonizacija prometnih davkov v državah skupnosti. Zato je tožena stranka dolžna upoštevati in spoštovati to izhodišče ter prakso Evropskega sodišča, ki je o vprašanju popravka formalnih napak na računu izdalo več sodb. Tako je v primeru "Case C-454/98" izrecno pojasnilo, da nevtralnost tega davka zahteva popravek računa v vseh primerih, ko je napaka posledica neznanja, nevednosti in ko napaka ni povzročila davčne evazije ali drugega oškodovanja državnega proračuna. Tožeči stranki se zdi nesprejemljivo in nedopustno izvajanje določbe 34. člena ZDDV, kot ga izvaja tožena stranka. V obstoječem ZDDV ni določbe, ki bi predpisovala, da ni mogoče upoštevati vstopnega davka v primeru formalnih pomanjkljivosti prejetega računa. Tožena stranka je prezrla, da 3. in 5. odstavek 40. člena ZDDV izrecno in eksplicitno naštevata, v katerih primerih prejemnik računa nima pravice do upoštevanja vstopnega davka. Ker zakon izrecno našteva primere, ko odbitek vstopnega davka ni mogoč, je logičen in edino mogoč zaključek, da tega kroga ni mogoče poljubno razširjati na primere formalnih napak računa. Tožeča stranka je nabavljala storitve in blago za namene nadaljnjega prometa oziroma za poslovne namene. Ker ji po spornih računih ni bila priznana pravica do upoštevanja vstopnega davka, v nadaljnjem prometu pa je dolžna davek obračunati, se pojavi dvojna obdavčitev. Takšno postopanje je v direktnem nasprotju z zahtevo po nevtralnosti obdavčitve v poslovni sferi. Tožeča stranka še navaja, da je sedež družbe po 29. členu Zakona o gospodarskih družbah kraj, ki je kot sedež družbe vpisan v sodnem registru. Gre torej za kraj in ne za ulico. Ulica ne pomeni sedeža, temveč točen naslov, ki je naveden ob sedežu družbe. Kraj, ki je kot sedež družbe pri tožeči stranki vpisan v sodnem registru, pa je ves čas A.
 Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri svoji odločitvi in razlogih zanjo ter sodišču predlaga, da tožbo kot neutemeljeno zavrne.
 Državni pravobranilec Republike Slovenije je svojo udeležbo v tem sporu prijavil z dopisom, št. U-A02-224/2002-3-Š dne 22. 1. 2002.
 Naroka za glavno obravnavo se je udeležila le pooblaščenka tožene stranke, tožnik na glavno obravnavo ni prišel in svojega izostanka ni opravičil, Državni pravobranilec Republike Slovenije pa je svoj izostanek opravičil. Tožena stranka sodišču ni znala pojasniti, zakaj naj bi bila prvostopna odločba pravilna v delu, ki se nanaša na zmanjšanje presežka DDV za davčno obdobje oktober 1999 za znesek 1.108.068,00 SIT in zakaj je za davčno obdobje november 1999 naložila tožniku plačilo DDV v znesku, za katerega je že (dvakrat) zmanjšala presežek DDV.
 Sodišče pri preizkusu izpodbijane odločbe po uradni dolžnosti ugotavlja, da je iz zapisnika, prvostopne in drugostopne odločbe razvidno, da je bil tožniku zmanjšan presežek DDV za davčno obdobje september 1999 za znesek 1.108.068,00 SIT, za mesec oktober je bil presežek DDV ponovno zmanjšan za isti znesek, kateremu je dodatno prišteto še 75.313,00 SIT, za mesec november pa je tožena stranka tožniku naložila, da je dolžan plačati DDV od vsote že izločenega presežka DDV, kateremu je prištela še 4.471,00 SIT, to je znesek, za katerega davčni zavezanec ni imel kopije računa. Pooblaščenka tožene stranke na glavni obravnavi ni znala pojasniti, zakaj naj bi bil tak obračun, kot ga je za tožnika ugotovil prvostopni davčni organ, glede na podatke v upravnih spisih in inšpekcijske ugotovitve, razvidne iz zapisnika, pravilen. Tudi iz obrazložitve izpodbijane odločbe ter odločbe organa prve stopnje ni razvidno, zakaj je bil tožniku dvakrat zmanjšan presežek DDV za isti znesek. Za naložitev obveznosti plačila DDV za mesec november v listinah tožene stranke ni pojasnjeno, zakaj je tožniku naloženo plačilo DDV v znesku 1.187.852,00 SIT, ko pa je iz zapisnika razvidno, da je davčni organ v mesecu novembru 1999 ugotovil nepravilnost le v višini 4.471,00 SIT. Za tako odločitev v izpodbijani odločbi in odločbi prvostopnega organa ni obrazložitve, tožena stranka pa v izpodbijani odločbi tudi ni pojasnila, zakaj naj bi bil takšen obračun zakonit in utemeljen v določbah ZDDV. Sodišče pa za obračun DDV, kot izhaja iz izpodbijane odločbe, podlage v ZDDV ni našlo in je že iz tega razloga izpodbijana odločba nezakonita.
 Davčni zavezanec lahko zahteva vračilo DDV na podlagi računa, ki mora vsebovati podatke, predpisane s 34. členom ZDDV, ki v 1. odstavku, med drugim, v točki 3 zahteva, da mora vsebovati firmo oziroma ime in sedež oziroma stalno prebivališče. Sedež družbe je kraj, ki je kot sedež vpisan v register (29. člen ZGD, Zakon o gospodarskih družbah, Uradni list RS, št. 29/94 do 6/99), to je kraj, kjer družba opravlja dejavnost, ali kraj, kjer se pretežno vodijo njeni posli (30. člen ZGD), pri čemer pa naslov ni sestavni del sedeža družbe (sklep IV Cpg 32/99 z dne 10. 4. 1999). ZDDV torej zahteva pravilen zapis sedeža družbe (kamor naslov ne sodi), ki pa, kot izhaja iz upravnih spisov, ni bil spremenjen, saj je v spremembi družbene pogodbe, sklenjeni pred notarjem, izrecno navedeno, da je sedež tožnika v A, spremenjen je le naslov. Zaključek tožene stranke, da na računih, navedenih v zapisniku o inšpekcijskem pregledu, sedež tožnika ni naveden pravilno, nima podlage v določbi 34. člena ZDDV, kar je sodišče pojasnilo zgoraj. Ker je po presoji sodišča tožena stranka napačno uporabila materialni predpis in je zato izpodbijana odločba nezakonita, se sodišče v presojo ostalih tožbenih navedb ni spuščalo.
 Sodišče je tožbi ugodilo na podlagi 4. točke 1. odstavka 60. člena ZUS, izpodbijano odločbo odpravilo in na podlagi 2. odstavka istega člena vrnilo zadevo toženi stranki v ponoven postopek, ki bo izdala nov akt v roku iz 3. odstavka 60. člena ZUS.
 sprememba sedeža


jurisdiction: US

text:
 III
 112th CONGRESS
 2d Session
 S. RES. 429
 IN THE SENATE OF THE UNITED STATES
 April 19, 2012
 Mr. Wicker (for himself,
 Mr. Coons, Mr.
 Cochran, Mr. Cardin,
 Mr. Durbin, Mr.
 Boozman, Mr. Bingaman,
 Mr. Isakson, Mrs. Murray, Mr.
 Kirk, Ms. Mikulski,
 Mr. Rubio, and Mr. Lautenberg) submitted the following resolution;
 which was referred to the Committee on
 Foreign Relations
 June 20, 2012
 Reported by Mr. Kerry,
 without amendment
 July 10, 2012
 Considered, amended, and agreed to
 RESOLUTION
 Supporting the goals and ideals of World
 Malaria Day.
 Whereas April 25th of each year is recognized
 internationally as World Malaria Day;
 Whereas malaria is a leading cause of death and disease in
 many developing countries, despite being completely preventable and
 treatable;
 Whereas fighting malaria is in the national security
 interest of the United States Government, as reducing the risk of malaria
 protects members of the Armed Forces of the United States serving overseas in
 malaria endemic regions, and reducing malaria deaths helps to promote stability
 in less developed countries;
 Whereas, according to the Centers for Disease Control and
 Prevention, 35 countries, the majority of which are in sub-Saharan Africa,
 account for 98 percent of global malaria deaths;
 Whereas young children and pregnant women are particularly
 vulnerable to and disproportionately affected by malaria;
 Whereas malaria greatly affects child health, as children
 under the age of 5 account for an estimated 85 percent of malaria deaths each
 year;
 Whereas malaria poses great risks to maternal health,
 causing complications during delivery, anemia, and low birth weights, with
 estimates that malaria infection causes 400,000 cases of severe maternal anemia
 and between 75,000 and 200,000 infant deaths annually in sub-Saharan
 Africa;
 Whereas heightened national, regional, and international
 efforts to prevent and treat malaria over recent years have made measurable
 progress and helped save hundreds of thousands of lives;
 Whereas the World Malaria Report 2011 by the World Health
 Organization states that in 2011, approximately 50 percent of households in
 sub-Saharan Africa owned at least 1 insecticide-treated mosquito net (referred
 to in this preamble as an ITN), and household surveys indicated
 that 96 percent of people with access to an ITN within a household actually
 used the ITN;
 Whereas, in 2010, a total of 185,000,000 people were
 protected by indoor residual spraying (referred to in this preamble as
 IRS);
 Whereas the World Malaria Report 2011 further states that
 malaria mortality rates have fallen by more than 25 percent globally, and 33
 percent in Africa alone, since 2000;
 Whereas the World Malaria Report 2011 further states that
 out of 99 countries with ongoing malaria transmissions, 43 countries recorded
 decreases of more than 50 percent in the number of malaria cases between 2000
 and 2010, and 8 other countries recorded decreases of more than 25
 percent;
 Whereas continued national, regional, and international
 investment in efforts to eliminate malaria, including prevention and treatment
 efforts and the development of a vaccine to immunize children from the malaria
 parasite, is critical in order to continue to reduce malaria deaths, prevent
 backsliding in areas where progress has been made, and equip the United States
 and the global community with the tools necessary to fight malaria and other
 global health threats;
 Whereas the United States Government has played a leading
 role in the recent progress made toward reducing the global burden of malaria,
 particularly through the President’s Malaria Initiative (referred to in this
 preamble as PMI) and the contribution of the United States to
 the Global Fund to Fight AIDS, Tuberculosis, and Malaria;
 Whereas the United States Government is pursuing a
 comprehensive approach to ending malaria deaths through PMI, the United States
 Agency for International Development, the National Institutes of Health, the
 Centers for Disease Control and Prevention, the Department of Defense, and the
 private sector focused on helping partner countries to achieve major
 improvements in overall health outcomes through advances in access to, and the
 quality of, healthcare services in resource-poor settings; and
 Whereas PMI, recognizing the burden of malaria on many
 partner countries, has set a target of reducing the burden of malaria by 50
 percent for 450,000,000 people, representing 70 percent of the at-risk
 population in Africa, by 2015: Now, therefore, be it
 That the Senate—
 (1)supports the
 goals and ideals of World Malaria Day, including the target of ending malaria
 deaths by 2015;
 (2)recognizes the
 importance of reducing malaria prevalence and deaths to improve overall child
 and maternal health, especially in sub-Saharan Africa;
 (3)commends the
 recent progress made toward reducing global malaria deaths and prevalence,
 particularly through the efforts of the President’s Malaria Initiative and the
 Global Fund to Fight AIDS, Tuberculosis, and Malaria;
 (4)welcomes ongoing
 public-private partnerships to research and develop more effective and
 affordable tools for malaria diagnosis, treatment, and vaccination;
 (5)recognizes the
 goals to combat malaria in the Tom Lantos and Henry J. Hyde United States
 Global Leadership Against HIV/AIDS, Tuberculosis, and Malaria Reauthorization
 Act of 2008 (Public Law 110–293; 122 Stat. 2918);
 (6)supports
 continued leadership by the United States in bilateral, multilateral, and
 private sector efforts to combat malaria as a critical part of the President’s
 Global Health Initiative; and
 (7)encourages other
 members of the international community to sustain and scale up their support
 for and financial contributions to efforts worldwide to combat malaria.