text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,5.2.2021
 COM(2021) 48 final
 2021/0027(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetavat seisukohta seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolevas ettepanekus käsitletakse järgmist:
 i) liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetav seisukoht seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatuse, 2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatuse, 8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatuse, 10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega, ning
 ii) liidu nimel võetav seiskoht pärast seda, kui ICAO teatab 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmisest vastavate riikidele adresseeritud kirjadega ja kutsub osalisriike üles teatama meetmetega mittenõustumisest, võimalikest erinevustest või vastuvõetud meetme järgimisest.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon
 Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon“) eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti. Chicago konventsioon jõustus 4. aprillil 1947 ja sellega asutati Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon.
 Kõik ELi liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalised.
 2.2.Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon
 Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“) on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni spetsialiseeritud asutus. Organisatsiooni eesmärk on arendada rahvusvahelise aeronavigatsiooni põhimõtteid ja meetodeid ning edendada rahvusvahelise lennutranspordi kavandamist ja arendamist.
 ICAO nõukogu on ICAO alaline organ, kuhu kuulub 36 konventsiooniosalist riiki, mille ICAO assamblee on valinud kolmeks aastaks. Ajavahemikul 2019–2022 on ICAO nõukogus esindatud seitse ELi liikmesriiki.
 Chicago konventsiooni artiklis 54 loetletud ICAO nõukogu kohustuslike ülesannete seas on võtta vastu rahvusvahelisi standardeid ja soovituslikke tavasid, mis on kindlaks määratud Chicago konventsiooni lisades.
 Chicago konventsiooni artikli 90 kohaselt jõustub asjaomane lisa või lisa muudatus selle ICAO osalisriikidele edastamisest kolme kuu jooksul või pärast ICAO nõukogu määratud pikemat perioodi juhul, kui selle aja jooksul ei ole enamus ICAO osalisriike teatanud oma mittenõustumisest.
 Pärast selliste meetmete vastuvõtmist peavad ICAO riigid enne asjaomaste meetmete jõustumist ja õiguslikult siduvaks muutumist teatama meetmetega mittenõustumisest, võimalikest erinevustest või vastuvõetud meetme järgimisest.
 Chicago konventsiooni artikli 38 kohaselt peab osalisriik, kelle arvates ei ole mõne rahvusvahelise standardi või menetluse kõiki aspekte võimalik järgida või viia oma norme ja tavasid täielikult kooskõlla rahvusvahelise standardi või menetlusega pärast selle muutmist või kes peab vajalikuks vastu võtta norme või tavasid, mis mingis üksikasjas erinevad rahvusvahelise standardiga kehtestatud normidest või tavadest, viivitamata teatama ICAO-le oma tava ja rahvusvahelise standardiga kehtestatud tava erinevustest.
 2.3.ICAO kavandatud aktid ja nende seos kehtivate liidu eeskirjadega
 ICAO nõukogu võtab oma 222. istungjärgul või sellele järgneval istungjärgul eeldatavalt vastu järgmised muudatused:
 1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatus, mis on juhtimis- ja kontrollisüsteemi ühenduse (C2 Link) süsteemide ja protseduuridega seotud ning neist tulenev muudatus;
 2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatus, mis seondub 8. lisa 108. muudatusest tulenevate kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) lennukõlblikkuse sertifitseerimise nõuetega;
 8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatus, mis seondub RPASidega;
 10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) V köite 90. muudatus, mis on seotud RPAS C2 Link sagedusalaga, ja
 10. lisa uus VI köide, mis on seotud RPAS C2 Link süsteemide ja protseduuridega (edaspidi „kavandatud õigusakt“).
 Kavandatud õigusakti eesmärk on:
 muuta Chicago konventsiooni 8. lisa olemasolevaid standardeid ja soovituslikke tavasid, lisades 8. lisa I osasse konkreetsed määratlused ja mõisted, mida kasutatakse uue VIII, IX ja X osa standardites. See hõlmab ka ettepanekuid 8. lisa II osa kohta, milles antakse ülevaade kaugjuhitavate õhusõidukite (RPA) sertifitseerimiseks ja jätkuva lennukõlblikkuse tagamiseks kohaldatavatest üldistest protseduuridest;
 lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus VIII osa RPAde kohta;
 lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus IX osa kaugjuhitavate helikopterite kohta;
 lisada Chicago konventsiooni 8. lisasse uus X osa kaugjuhtimisjaamade (RPS) kohta;
 muuta Chicago konventsiooni 2. lisa 4. liidet seoses 8. lisa muudatustega;
 muuta olemasolevaid standardeid ja soovituslikke tavasid Chicago konventsiooni 10. lisa V köites, milles määratakse kindlaks üksnes C2 Linki või RPASide puhul kasutatava sagedusala haldamine;
 lisada 10. lisale uus VI köide RPAS C2 Link sidesüsteemide ja protseduuride kohta;
 teha 1. ja 2. lisas muudatused, mis tulenevad 10. lisa V köite muutmisest ja 10. lisale uue VI köite lisamisest.
 Kavandatud muudatusi hakatakse eeldatavalt kohaldama 28. novembril 2024.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 3.1.Peamised muudatused ja nende seos olemasolevate liidu eeskirjadega
 ICAO kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide paneelile (RPASP) on tehtud ülesandeks koostada standardid ja soovituslikud tavad, käsiraamatud ja juhendmaterjalid, millega valmistatakse ette kaugjuhitavate õhusõidukite instrumentaallennureeglite kohast käitamist üle riigipiiride. Liikmesriikidega on kavandatud muudatuste, sealhulgas Chicago konventsiooni 8. ja 10. lisa muutmise ettepanekute ning neist tulenevate Chicago konventsiooni 1. ja 2. lisa muudatuste osas konsulteeritud ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjades AN 7/67.1.1-19/52 ja AN 3/5.12-19/53. Need ettepanekud kuuluvad muudatuste seeriasse, mis esitatakse järjestikku.
 Riikidele adresseeritud kirjas AN 3/5.12-19/53 algselt kavandatud muudatused seonduvad kaugjuhitavate jäigatiivaliste õhusõidukite lennukõlblikkuse, kaugjuhitavate helikopterite lennukõlblikkuse ja RPSiga. Need standardid ja soovituslikud tavad töötati välja RPASide jaoks, mis läbivad ICAO dokumendi 10019 (kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) käsiraamat) kohase tüübisertifitseerimise protsessi ning mida täiendavad ICAO kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide operatsiooni kontseptsiooni sisu ja eeldused.
 RPASide integreerituse tõttu võib RPSi sertifitseerida RPA tüübisertifitseerimise protsessi raames tüübisertifikaadi omanikule antud tüübisertifikaadi osana. See ei välista võimalust, et RPSi võib sertifitseerida eraldi. C2 Link on RPASi ja selle lennukõlbliku oleku oluline osa, mistõttu tüübisertifikaadi seisukohast on tegu komponendiga.
 Riikidele saadetud kirjas AN 7/67.1.1-19/52 algselt kavandatud muudatused on seotud C2 Linkiga ning hõlmavad tehnoloogianeutraalseid standardeid ja soovituslikke tavasid C2 Link protseduuride ja sidesüsteemide kohta. C2 Link on ette nähtud RPASi kahe peamise füüsilise komponendi: kaugjuhtimisjaama (RPS) ja kaugjuhitava õhusõiduki (RPA) vaheliseks teabevahetuseks. Seega on C2 Link selle füüsilisest teostusest sõltumata loogiline ühendus RPSi ja RPA vaheliseks teabevahetuseks, et kaugpiloodil oleks võimalik RPAS ohutult integreerida ülemaailmsesse lennunduskeskkonda, eelkõige sidesse, navigatsiooni ja seiresse. Kõnealused standardid ja soovituslikud tavad kujutavad endast esimest kahest kavandatud C2 Link väljundist.
 RPASP töötab praegu teise ja üksikasjalikuma paketi kallal, mis sisaldab tehnoloogiaspetsiifilisi standardeid ja soovituslikke tavasid, mille valmimine on kavandatud 2022. aastaks.
 Pärast EASA tagasisidet riikidele saadetud kirja AN 3/5.12-19/53 kohta tegi mitu ELi liikmesriiki ettepaneku, et vastutusalade konkreetse jaotuse tõttu käitaja ja projekteerija vahel tuleks riikidele saadetud kirjade teel konsulteerimist pikendada seni, kuni 6. lisa muutmiseks vajalike materjalide kavand on kättesaadav ning et 6. ja 8. lisa vastuvõtmine toimuks paralleelselt, eelkõige seoses kaugjuhtimisjaamade (RPS) loamenetlusega ja osalisriikide kohustustega RPSide jätkuva lennukõlblikkuse tagamisel. ICAO ei kiitnud seda ettepanekut heaks, mis võib komplitseerida seonduvate ICAO standardite ja soovituslike tavade ülevõtmist liidu õigusesse, kuna on vaja käsitleda RPSide projekteerijate ja käitajate kohustusi.
 Kavandatud muudatused võivad otsustavalt mõjutada ELi õigusaktide, täpsemalt komisjoni määruse (EL) nr 748/2012,
 1
 komisjoni määruse (EL) nr 1321/2014,
 2
 komisjoni määruse (EL) nr 1178/2011,
 3
 komisjoni määruse (EL) nr 965/2012
 4
 ning võimalik, et komisjoni määruse (EL) nr 452/2014
 5
 ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/373
 6
 sisu. ICAO uued standardid ja soovituslikud tavad tuleb lisada kogu ELi hõlmavatesse õigusaktidesse, et muuta kehtivat õigusraamistikku, reguleerimaks rahvusvaheliselt ja avamere kohal käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist.
 3.2.Liidu nimel võetav seisukoht
 Liit tunnistab vajadust kehtestada rahvusvahelisel tasandil ühtlustatud õigusraamistik, mis võimaldab rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist. Kahes ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjas esitatud muudatused toetavad seda eesmärki.
 Seega on liidu nimel võetavaks seisukohaks toetada kavandatavaid muudatusi tervikuna.
 Seisukoht, mis võetakse liidu nimel tingimusel, et ICAO nõukogu võtab Chicago konventsiooni kavandatud muudatused ilma sisuliste muudatusteta vastu, on mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud meetme järgimisest, vastates asjaomastele ICAO poolt riikidele adresseeritud kirjadele. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikega 9 on ette nähtud otsused, „millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9 kohaldatakse olenemata sellest, kas liit on asjaomase organi liige või asjaomase kokkuleppe osaline
 7
 .
 Termin „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Selle mõiste alla kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 8
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 ICAO nõukogu on lepinguga, täpsemalt rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooniga (edaspidi „Chicago konventsioon“) loodud organ.
 Chicago konventsiooni artikli 54 kohaselt võtab ICAO nõukogu vastu rahvusvahelised standardid ja soovituslikud tavad, mis määratakse kindlaks Chicago konventsiooni lisades. Need on õigusliku toimega aktid. Nende aktide teatav õiguslik toime võib oleneda mittenõustumist ja erinevusi käsitlevatest teadetest ning nende teadete tingimustest. Seetõttu kuulub selliste teadete kohta liidu seisukoha vastuvõtmine ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaldamisalasse.
 Kavandatud õigusaktid võivad otsustavalt mõjutada ELi õigusaktide, täpsemalt komisjoni määruse (EL) nr 748/2012,
 9
 komisjoni määruse (EL) nr 1321/2014,
 10
 komisjoni määruse (EL) nr 1178/2011,
 11
 komisjoni määruse (EL) nr 965/2012
 12
 ning võimalik, et komisjoni määruse (EL) nr 452/2014
 13
 ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/373
 14
 sisu. ICAO uued standardid ja soovituslikud tavad tuleb lisada kogu ELi hõlmavatesse õigusaktidesse, et muuta kehtivat õigusraamistikku, reguleerimaks rahvusvaheliselt ja avamere kohal käitatavate RPASide projekteerimist, tüübisertifitseerimist ja käitamist. Seetõttu tuleb ELi õigusakte vastavalt muuta.
 Kavandatud muudatuste peamine eesmärk on kehtestada rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimise, tüübisertifitseerimise ja käitamise õigusraamistik. ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt on liidul selles küsimuses ainuvälispädevus.
 Vastuvõetud aktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.
 Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle vastuvõetud akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui vastuvõetud aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 Vastuvõetud akti põhieesmärk ja sisu on seotud ühise transpordipoliitikaga.
 Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2.
 4.3.Kokkuvõte
 Nõukogu otsuse ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.
 2021/0027 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 milles käsitletakse Euroopa Liidu nimel Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) nõukogu 222. istungjärgul võetavat seisukohta seoses rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite kavandatud vastuvõtmisega
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsioon (edaspidi „Chicago konventsioon“), mille eesmärk on reguleerida rahvusvahelist lennutransporti, jõustus 4. aprillil 1947. Sellega loodi Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (edaspidi „ICAO“).
 (2)Liikmesriigid on Chicago konventsiooni osalisriigid ja ICAO liikmed ning liidul on teatavates ICAO organites vaatleja staatus. ICAO nõukogus on esindatud seitse liikmesriiki.
 (3)Chicago konventsiooni artikli 54 kohaselt võib ICAO nõukogu võtta vastu rahvusvahelised standardid ja soovituslikud tavad ning määrata need kindlaks Chicago konventsiooni lisades.
 (4)ICAO nõukogu kavatseb oma 222. istungjärgul vastu võtta Chicago konventsiooni 1. lisa (Lennundusspetsialistide load) 177. muudatuse, 2. lisa (Lennureeglid) 47. muudatuse, 8. lisa (Õhusõiduki lennukõlblikkus) 108. muudatuse, 10. lisa (Lennunduse telekommunikatsioon) V köite 90. muudatuse kaugjuhitavate õhusõidukite süsteemide (RPAS) C2 Link süsteemide ja protseduuride kohta ning 10. lisa uue VI köite.
 (5)Kavandatud muudatuste peamine eesmärk on kehtestada rahvusvaheliselt ja avamere kohal instrumentaallennureeglite kohaselt käitatavate RPASide projekteerimise, tüübisertifitseerimise ja käitamise õigusraamistik. Liit toetab kindlalt ICAO jõupingutusi kõnealuse õigusraamistiku kehtestamisel.
 (6)On asjakohane määrata liidu nimel ICAO nõukogus võetav seisukoht, sest 1. lisa 177. muudatus, 2. lisa 47. muudatus, 8. lisa 108. muudatus, 10. lisa V köite 90. muudatus ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmine on liidu jaoks siduv ja võib otsustavalt mõjutada liidu õiguse sisu, täpsemalt komisjoni määrust (EL) nr 748/2012,
 15
 komisjoni määrust (EL) nr 1321/2014,
 16
 komisjoni määrust (EL) nr 1178/2011,
 17
 komisjoni määrust (EL) nr 965/2012
 18
 ning võimalik, et komisjoni määrust (EL) nr 452/2014
 19
 ja komisjoni rakendusmäärust (EL) 2017/373
 20
 .
 (7)Liidu seisukoht ICAO nõukogu 222. istungjärgul või sellele järgneval istungjärgul seoses 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa V köite 90. muudatuse kavandatud vastuvõtmisega ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmisega riikidele adresseeritud kirjades AN 7/67.1.1-19/52 ja AN 3/5.12-19/53 esitatud kujul, peaks olema neid muudatusi tervikuna toetada. Kõnealust seisukohta peaksid väljendama ühiselt liidu nimel tegutsedes liidu liikmesriigid, kes on ICAO nõukogu liikmed.
 (8)Kui Chicago konventsiooni 1., 2., 8. ja 10. lisa muudatused vastu võetakse, on need siduvad kõikide ICAO liikmete, sh kõikide liidu liikmesriikide jaoks kooskõlas Chicago konventsiooniga ja sellega ette nähtu piires.
 (9)Chicago konventsiooni artikli 38 kohaselt peaks osalisriik, kelle arvates ei ole mõne rahvusvahelise standardi või menetluse kõiki aspekte võimalik järgida või viia oma norme ja tavasid täielikult kooskõlla rahvusvahelise standardi või menetlusega pärast selle muutmist või kes peab vajalikuks vastu võtta norme või tavasid, mis mingis üksikasjas erinevad rahvusvahelise standardiga kehtestatud normidest või tavadest, viivitamata teatama ICAO-le oma tava ja rahvusvahelise standardiga kehtestatud tava erinevustest.
 (10)Chicago konventsiooni artikli 90 kohaselt jõustub asjaomane lisa või lisa muudatus selle ICAO osalisriikidele edastamisest kolme kuu jooksul või pärast ICAO nõukogu määratud pikemat perioodi juhul, kui selle aja jooksul ei ole enamus ICAO osalisriike teatanud oma mittenõustumisest.
 (11)Liidu seisukoht pärast 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse ja 10. lisa V köite 90. muudatuse vastuvõtmist ning 10. lisa uue VI köite vastuvõtmist ICAO nõukogu poolt, millest ICAO peasekretär teatab ICAO riikidele adresseeritud kirjaga, peaks olema mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud muudatuste järgimisest. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega. Seda seisukohta peaksid väljendama kõik liidu liikmesriigid,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 1.ICAO nõukogu 222. istungjärgul või ühel sellele järgneval istungjärgul liidu nimel võetav seisukoht on toetada Chicago konventsiooni kavandatud muudatusi, nimelt 1. lisa 177. muudatust, 2. lisa 47. muudatust, 8. lisa 108. muudatust, 10. lisa V köite 90. muudatust ja 10. lisa uue VI köite vastuvõtmist tervikuna.
 2.Seisukoht, mis võetakse liidu nimel tingimusel, et ICAO nõukogu võtab ilma sisuliste muudatusteta vastu Chicago konventsiooni kavandatud muudatused, millele on osutatud lõikes 1, nimelt 1. lisa 177. muudatuse, 2. lisa 47. muudatuse, 8. lisa 108. muudatuse, 10. lisa V köite 90. muudatuse ja 10. lisa uue VI köite, on mitte teatada oma mittenõustumisest ning teatada vastuvõetud meetme järgimisest, vastates ICAO poolt riikidele adresseeritud asjaomastele kirjadele. Kui liidu õigusaktid kalduvad vastuvõetud uutest standarditest ja soovituslikest tavadest kõrvale pärast kõnealuste standardite ja soovituslike tavade kohaldamise kavandatud kuupäeva, st pärast 28. novembrit 2024, tuleks ICAO-le teatada erinevusest nende konkreetsete standardite ja soovituslike tavadega.
 Artikkel 2
 Artikli 1 lõikes 1 viidatud seisukoha esitavad ühiselt tegutsedes liidu liikmesriigid, kes on ICAO nõukogu liikmed.
 Artikli 1 lõikes 2 viidatud seisukohta väljendavad kõik liidu liikmesriigid.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).
 (2)
 Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).
 (3)
 Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).
 (4)
 Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).
 (5)
 Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).
 (6)
 Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).
 (7)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.
 (8)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (9)
 Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).
 (10)
 Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).
 (11)
 Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).
 (12)
 Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).
 (13)
 Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).
 (14)
 Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).
 (15)
 Komisjoni 3. augusti 2012. aasta määrus (EL) nr 748/2012, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad (ELT L 224, 21.8.2012, lk 1–85).
 (16)
 Komisjoni 26. novembri 2014. aasta määrus (EL) nr 1321/2014 õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta (ELT L 362, 17.12.2014, lk 1–194).
 (17)
 Komisjoni 3. novembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1178/2011, millega kehtestatakse tsiviillennunduses kasutatavate õhusõidukite meeskonnaga seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 311, 25.11.2011, lk 1–193).
 (18)
 Komisjoni 5. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 965/2012, millega kehtestatakse lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 296, 25.10.2012, lk 1–148).
 (19)
 Komisjoni 29. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 452/2014, millega kehtestatakse kolmandate riikide käitajate lennutegevusega seotud tehnilised nõuded ja haldusmenetlused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 216/2008 (ELT L 133, 6.5.2014, lk 12–26).
 (20)
 Komisjoni 1. märtsi 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/373, millega sätestatakse lennuliikluse korraldamise teenuste ja aeronavigatsiooniteenuste osutajate ning muude lennuliikluse korraldamise võrgustiku funktsioonide suhtes ja kõigi nende järelevalve suhtes kohaldatavad ühisnõuded ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 482/2008, rakendusmäärused (EL) nr 1034/2011, (EL) nr 1035/2011 ja (EL) 2016/1377 ning muudetakse määrust (EL) nr 677/2011 (ELT L 62, 8.3.2017, lk 1–126).


type: wikipedia

text:
Leszek Abrahamowicz (ur. 29 maja 1960 we Wrocławiu) – polski aktor teatralny, filmowy i telewizyjny, także dubbingowy.
 Życiorys
 W teatrze zadebiutował 29 listopada 1984 roku w sztuce Złe zachowanie w reżyserii Andrzeja Strzeleckiego na deskach warszawskiego Teatru Ateneum. W 1985 został absolwentem PWST w Warszawie. W 1999 roku grał w warszawskim Teatrze Syrena. Obecnie aktor Teatru Rampa w Warszawie.
 Ma 178 cm wzrostu.
 Spektakle teatralne
 1984 Złe zachowanie (reż. A. Strzelecki)
 1985 W dżungli miast jako Skinny (reż. Piotr Cieplak)
 1986 Kazanie (reż. A. Strzelecki)
 1988 Cabaretro (reż. A. Strzelecki)
 1989 Muzykoterapia (reż. A. Strzelecki)
 1989 Sweet Fifties (reż. A. Strzelecki)
 1990 Czerwony stoliczek (reż. A. Strzelecki)
 1991 Love (reż. A. Strzelecki)
 1992 Kundel (reż. A. Strzelecki)
 1994 Alicja w krainie czarów jako Biały królik (A. Strzelecki)
 1995 Majestat (reż. A. Strzelecki)
 1997 Zwierzęta doktora Dolittle jako Pies Jip (reż. Jerzy Bielunas)
 1999 Pinokio jako Arlekin; Tuńczyk; Królik; Syn (reż. Cezary Domagała)
 1999 Sztuka jako Yvam (reż. Krzysztof Miklaszewski)
 1999 W 80 dni naokoło światów jako Jean Passepartout (reż. Jan Polewka)
 2000 Jeździec burzy jako Andy Warhol (reż. Arkadiusz Jakubik)
 2001 Król Maciuś Pierwszy jako Smutny król (reż. C. Domagała)
 2002 Big Popiel jako 2 Świetlisty (reż. Andrzej Maria Marczewski)
 2003 Siódme mniej kradnij jako prokurator (reż. Jan Prochyra, Jan Szurmiej)
 2003 Wielka woda jako Komediant (reż. J. Szurmiej)
 2004 Sztukmistrz z Lublina jako Chaskiel; Ślepy Mechł (reż. J. Szurmiej)
 2005 Kandyd, czyli optymizm jako Jakub, Imam, Starzec, Marcin (reż. Maciej Wojtyszko)
 2005 Henryk IV, cz. I jako Worcester i inne postaci (reż. Jan Kulczyński)
 2006 Brat naszego Boga jako Wuj Adama (reż. Paweł Aigner)
 2008 Jak stać się żydowską matką w dziesięć praktycznych lekcji jako Daniel (reż. J. Prochyra)
 Teatr Telewizji
 1991 Kolejka (reż. P. Cieślak)
 1993 Love (reż. A. Strzelecki)
 1998 Czyściec jako Artur (reż. Janusz Kijowski)
 Filmografia
 1985 C.K. Dezerterzy jako żołnierz
 1986 Słońce w gałęziach
 1990 Pożegnanie jesieni jako książę Jakub Prepudrech
 1991 Przeklęta Ameryka
 1993 Pora na czarownice jako Leszek
 1994 Zespół adwokacki (serial) jako Henio
 1995 Sukces
 1995 Zdrada
 1996 Germans jako więzień obozu pracy w Olnitz
 1998 Klan jako agent nieruchomości załatwiający Józkowi mieszkanie dla Marysi
 1998 Rodziców nie ma w domu jako Poeta
 2000 Adam i Ewa jako Psychoterapeuta – hipnotyzer
 2002, 2003, 2007 M jak miłość (serial; wystąpił w różnych drobnych rolach)
 2002 Dzień świra jako Słuchający polityków
 2002 Król przedmieścia jako Głos lekarza w serialu „Śmierć kliniczna”
 2002, 2005 Plebania jako policjant w Komendzie Wojewódzkiej w Lublinie
 2002 Samo życie jako człowiek Józefa Miszczuka
 2002 Sfora jako kierownik sali
 2002 Suplement jako Kostiumograf na planie sesji zdjęciowej
 2002 Złotopolscy jako klient „Planety K”
 2003 Na Wspólnej jako lekarz
 2003 Zaginiona jako policjant na Dworcu Centralnym
 2004 Na dobre i na złe jako mężczyzna z chorymi nerkami
 2004 Pensjonat pod Różą jako Piotr, uczestnik „Fast Date”
 2005 Egzamin z życia (serial) jako szef agencji modelek
 2005 Boża podszewka II jako Sołdat aresztujący proboszcza
 2005, 2007 Kryminalni jako Montażysta TV/Prawnik Wernera
 2006 Fałszerze – powrót Sfory jako prawnik Gozdawy
 2008 Barwy szczęścia jako Adwokat
 2010 Klub szalonych dziewic jako pośrednik
 Polski dubbing
 Pixie, Dixie i Pan Jinks
 Tom i Jerry
 1967: Asterix Gall
 1981–1989: Smerfy jako Gapik (seria 4,9 i większość 7)
 1986: Asterix w Brytanii
 1989: Wielka bitwa Asteriksa
 1990-1994: Super Baloo
 1992-1993: Rodzina Addamsów
 1993: Uwolnić orkę
 1994: Tabaluga jako Tyrion
 1994-1996: Iron Man: Obrońca dobra
 1995-1998: Pinky i Mózg
 2000: Spotkanie z Jezusem (wersja telewizyjna)
 2005: Przygody Goździka Ogrodnika
 2006: Asterix i wikingowie jako Ahigieniks
 2007: Mój przyjaciel królik – Borys
 Dialogi polskie
 1991-1992: Trzy małe duszki
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Polscy aktorzy filmowi
 Urodzeni w 1960
 Absolwenci Akademii Teatralnej im. Aleksandra Zelwerowicza
 Polscy aktorzy teatralni
 Polscy aktorzy dubbingowi
 Ludzie urodzeni we Wrocławiu


text:
Itara is een geslacht van rechtvleugeligen uit de familie krekels (Gryllidae). De wetenschappelijke naam van dit geslacht is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1869 door Francis Walker.
 Soorten
 Het geslacht Itara omvat de volgende soorten:
 Itara borneoensis Gorochov, 1997
 Itara chopardi Gorochov, 1997
 Itara copiosa Gorochov, 2007
 Itara kalimantanensis Gorochov, 1997
 Itara latipennis Chopard, 1930
 Itara sabahensis Gorochov, 1997
 Itara sarawakensis Gorochov, 1997
 Itara trusmadi Gorochov, 2007
 Itara ampla Gorochov, 2001
 Itara curupi Gorochov, 2009
 Itara diligens Gorochov, 1997
 Itara pendleburyi Chopard, 1931
 Itara indiae Gorochov, 2009
 Itara abdita Gorochov, 1996
 Itara aperta Gorochov, 1996
 Itara communis Gorochov, 1997
 Itara distincta Gorochov, 1997
 Itara kirejtshuki Gorochov, 1997
 Itara korotyaevi Gorochov, 1997
 Itara minor Chopard, 1925
 Itara mjobergi Chopard, 1930
 Itara palawanensis Gorochov, 2004
 Itara sericea Walker, 1869
 Itara vietnamensis Gorochov, 1985
 Itara latiapex Gorochov, 2007
 Itara maxima Gorochov, 2001
 Itara megacephala Gorochov, 2007
 Itara parallela Gorochov, 2007
 Itara denticulata Chopard, 1940
 Itara minuta Chopard, 1940
 Itara nocturna Gorochov, 1988
 Itara pacholatkoi Gorochov, 1997
 Itara sonabilis Gorochov, 1996
 Itara thailandensis Gorochov, 1997
 Itara finitima Gorochov, 2007
 Itara ivanovi Gorochov, 2008
 Itara johni Gorochov, 1997
 Itara kerzhneri Gorochov, 1997
 Itara major Chopard, 1930
 Itara melanocephala Gorochov, 1988
 Itara microcephala Haan, 1842
 Itara mira Gorochov, 2007
 Itara popovi Gorochov, 1997
 Itara proxima Gorochov, 1997
 Itara raggei Gorochov, 1997
 Itara similis Gorochov, 1988
 Itara uvarovi Gorochov, 1997
 Itara nigra Gorochov, 1997
 Itara singularis Gorochov, 1997
 Itara sympatrica Gorochov, 2007
 Itara tinnula Gorochov, 2007


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.5.2014
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 C 159/24
 Tribunalens beslut av den 21 mars 2014 – Frucona Košice mot kommissionen
 (Mål T-11/07 RENV) (1)
 ((Statligt stöd - Alkoholhaltiga drycker - Avskrivning av en skatteskuld i samband med ett kollektivt a - Beslut att förklara stödet oförenligt med den inre marknaden och om att återkräva detta - Berättigat intresse av att få saken föreligger inte längre - Beslut som upphäver och ersätter det angripna beslutet - Anledning saknas att döma i saken))
 2014/C 159/32
 Rättegångsspråk: engelska
 Parter
 Sökande: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovakien) (ombud: K. Lasok, QC, J. Holmes och B. Hartnett, barristers, och advokaten O. Geiss)
 Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: L. Armati och K. Walkerová)
 Part som har intervenerat till stöd för sökanden: St. Nicolaus – trade a.s. (Bratislava, Slovakien) (ombud: advokaten N. Smaho)
 Saken
 Ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2007/254/CE av den 7 juni 2006 om det statliga stöd C 25/2005 (ex NN 21/2005) som Slovakien har genomfört till förmån för Frucona Košice a.s. (EUT L 112, 2007, s. 14).
 Avgörande
 1)
 Det saknas anledning att döma i saken.
 2)
 Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Frucona Košice a.s. rättegångskostnader.
 3)
 St. Nicolaus – trade a.s. ska bära sina rättegångskostnader.
 (1) EUT C 56, 10.3.2007.


text:
 9.2.2013
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 38/5
 Acórdão do Tribunal de Justiça (Grande Secção) de 11 de dezembro de 2012 — Comissão Europeia/Reino de Espanha
 (Processo C-610/10) (1)
 (Incumprimento de Estado - Auxílios de Estado - Acórdão do Tribunal de Justiça que declara um incumprimento - Exceção de inadmissibilidade - Artigos 228.o, n.o 2, CE e 260.o, n.o 2, TFUE - Incumprimento - Sanções pecuniárias)
 2013/C 38/03
 Língua do processo: espanhol
 Partes
 Demandante: Comissão Europeia (representantes: B. Stromsky e C. Urraca Caviedes, agentes)
 Demandado: Reino de Espanha (representante: N. Díaz Abad, agente)
 Interveniente: República Checa (representantes: M. Smolek, D. Hadroušek e J. Očková, agentes)
 Objeto
 Incumprimento de Estado — Artigo 260.o TFUE — Não execução do acórdão do Tribunal de Justiça de 2 de julho de 2002 no processo C-449/99 (Colet., p. I-6031) — Pedido para fixar uma sanção pecuniária compulsória
 Dispositivo
 1.
 Não tendo tomado, na data em que terminou o prazo fixado na carta de notificação para cumprir complementar emitida em 18 de março de 2010 pela Comissão Europeia, em aplicação do artigo 260.o, n.o 2, TFUE, todas as medidas necessárias à execução do acórdão de 2 de julho de 2002, Comissão/Espanha (C-499/99), relativo, designadamente, à recuperação, junto da Industrias Domésticas SA, dos auxílios que, nos termos da Decisão 91/1/CEE da Comissão, de 20 de dezembro de 1989, relativa aos auxílios concedidos em Espanha pelo Governo central e por vários governos autónomos à Magefesa, produtora de utensílios de cozinha de aço inoxidável e de pequenos aparelhos elétricos, foram declarados ilegais e incompatíveis com o mercado comum, o Reino de Espanha não cumpriu as obrigações que lhe incumbem por força do n.o 1 do mesmo artigo.
 2.
 O Reino de Espanha é condenado a pagar à Comissão Europeia, por depósito na conta «Recursos próprios da União Europeia», uma sanção pecuniária compulsória no montante de 50 000 euros por dia de atraso na execução das medidas necessárias para dar cumprimento ao acórdão Comissão/Espanha, já referido, a partir da data da prolação do presente acórdão e até à data da execução do mesmo acórdão Comissão/Espanha.
 3.
 O Reino de Espanha é condenado a pagar à Comissão Europeia, por depósito na conta «Recursos próprios da União Europeia», a quantia fixa de 20 milhões de euros.
 4.
 O Reino de Espanha é condenado nas despesas.
 5.
 A República Checa suportará as suas próprias despesas.
 (1) JO C 72, de 5.3.2011.


type: legislation

text:
 14.7.2020
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 225/1
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2020/1017
 z dnia 13 lipca 2020 r.
 ustalające na rok 2020 pułapy budżetowe mające zastosowanie do niektórych systemów wsparcia bezpośredniego określonych w rozporządzeniu Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1307/2013
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1307/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające przepisy dotyczące płatności bezpośrednich dla rolników na podstawie systemów wsparcia w ramach wspólnej polityki rolnej i uchylające rozporządzenie Rady (WE) nr 637/2008 i rozporządzenie Rady (WE) nr 73/2009 (1), w szczególności jego art. 22 ust. 1, art. 36 ust. 4, art. 42 ust. 2, art. 47 ust. 3, art. 49 ust. 2, art. 51 ust. 4 i art. 53 ust. 7,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Dla każdego państwa członkowskiego wdrażającego system płatności podstawowej, o którym mowa w tytule III rozdział 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić roczny pułap krajowy, o którym mowa w art. 22 ust. 1 wymienionego rozporządzenia, na rok 2020, przez odjęcie od rocznego pułapu krajowego określonego w załączniku II do tego rozporządzenia pułapów ustalonych zgodnie z jego art. 42, 47, 49, 51 i 53. Zgodnie z art. 22 ust. 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013 należy uwzględnić wszystkie podwyższenia zastosowane przez państwa członkowskie na mocy tego przepisu.
 (2)
 Dla każdego państwa członkowskiego wdrażającego system jednolitej płatności obszarowej, o którym mowa w tytule III rozdział 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić roczny pułap krajowy, o którym mowa w art. 36 ust. 4 wymienionego rozporządzenia, na rok 2020, przez odjęcie od rocznego pułapu krajowego określonego w załączniku II do tego rozporządzenia pułapów ustalonych zgodnie z jego art. 42, 47, 49, 51 i 53. Zgodnie z art. 36 ust. 4 akapit drugi rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, przy ustalaniu rocznego krajowego pułapu dla systemu jednolitej płatności, Komisja uwzględnia wszelkie podwyższenia zastosowane przez państwa członkowskie na podstawie tego przepisu.
 (3)
 Dla każdego państwa członkowskiego wdrażającego płatność redystrybucyjną, o której mowa w tytule III rozdział 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić roczny pułap krajowy, o którym mowa w art. 42 ust. 2 wymienionego rozporządzenia, na rok 2020, na podstawie odsetka zgłoszonego przez te państwa członkowskie zgodnie z art. 42 ust. 1 tego rozporządzenia.
 (4)
 W odniesieniu do stosowanych w 2020 r. płatności z tytułu praktyk rolniczych korzystnych dla klimatu i środowiska przewidzianych w tytule III rozdział 3 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013 roczne pułapy krajowe, o których mowa w art. 47 ust. 3 wymienionego rozporządzenia, należy obliczyć na rok 2020 zgodnie z art. 47 ust. 1 tego rozporządzenia oraz powinny one odpowiadać 30 % pułapu krajowego danego państwa członkowskiego, określonego w załączniku II do tego rozporządzenia.
 (5)
 Dla państw członkowskich wdrażających płatność z tytułu obszarów o ograniczeniach naturalnych, o której mowa w tytule III rozdział 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić roczny pułap krajowy, o którym mowa w art. 49 ust. 2 wymienionego rozporządzenia, na rok 2020, na podstawie odsetka zgłoszonego przez odpowiednie państwa członkowskie zgodnie z art. 49 ust. 1 tego rozporządzenia.
 (6)
 W odniesieniu do płatności dla młodych rolników, o której mowa w tytule III rozdział 5 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić na rok 2020 roczne pułapy krajowe, o których mowa w art. 51 ust. 4 wymienionego rozporządzenia, na podstawie wielkości procentowej zgłoszonej przez państwa członkowskie zgodnie z art. 51 ust. 1 tego rozporządzenia i wynoszące maksymalnie 2 % rocznego pułapu określonego w załączniku II.
 (7)
 W przypadku gdy łączna kwota płatności dla młodych rolników stosowana w 2020 r. w danym państwie członkowskim przekracza pułap ustalony zgodnie z art. 51 ust. 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013 dla tego państwa członkowskiego, różnicę musi finansować państwo członkowskie zgodnie z art. 51 ust. 2 tego rozporządzenia, przy jednoczesnym zachowaniu maksymalnej kwoty określonej w art. 51 ust. 1 tego rozporządzenia. W trosce o jasność należy ustalić tę maksymalną kwotę dla każdego państwa członkowskiego.
 (8)
 Dla każdego państwa członkowskiego przyznającego w 2020 r. dobrowolne wsparcie związane z produkcją, o którym mowa w tytule IV rozdział 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, Komisja musi ustalić na rok 2020 roczny pułap krajowy, o którym mowa w art. 53 ust. 7 wymienionego rozporządzenia, na podstawie wielkości procentowej zgłoszonej przez odpowiednie państwo członkowskie na podstawie art. 54 ust. 1 tego rozporządzenia.
 (9)
 Zgodnie z art. 137 ust. 1 akapit drugi Umowy o wystąpieniu Zjednoczonego Królestwa Wielkiej Brytanii i Irlandii Północnej z Unii Europejskiej i Europejskiej Wspólnoty Energii Atomowej rozporządzenie (UE) nr 1307/2013, w brzmieniu obowiązującym w 2020 r., nie ma zastosowania w Zjednoczonym Królestwie w odniesieniu do roku składania wniosków 2020. Z tego powodu nie ma potrzeby ustalania odpowiednich pułapów na rok 2020 dla Zjednoczonego Królestwa w niniejszym rozporządzeniu.
 (10)
 Odnośnie do roku 2020 wdrażanie systemów wsparcia bezpośredniego przewidzianych w rozporządzeniu (UE) nr 1307/2013 rozpoczęto dnia 1 stycznia 2020 r. W trosce o spójność stosowania tego rozporządzenia w odniesieniu do roku składania wniosków 2020 i stosowalności odpowiednich pułapów budżetowych niniejsze rozporządzenie powinno obowiązywać od tej samej daty.
 (11)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu ds. Płatności Bezpośrednich,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 1. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do systemu płatności podstawowej, o których mowa w art. 22 ust. 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt I załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 2. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do systemu jednolitej płatności obszarowej, o których mowa w art. 36 ust. 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt II załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 3. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do płatności redystrybucyjnej, o których mowa w art. 42 ust. 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt III załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 4. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do płatności z tytułu praktyk rolniczych korzystnych dla klimatu i środowiska, o których mowa w art. 47 ust. 3 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt IV załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 5. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do płatności z tytułu obszarów o ograniczeniach naturalnych, o których mowa w art. 49 ust. 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt V załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 6. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do płatności dla młodych rolników, o których mowa w art. 51 ust. 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt VI załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 7. Maksymalne kwoty płatności dla młodych rolników, o której mowa w art. 51 ust. 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, na rok 2020, określono w pkt VII załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 8. Roczne pułapy krajowe na rok 2020 odnoszące się do dobrowolnego wsparcia związanego z produkcją, o których mowa w art. 53 ust. 7 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013, określono w pkt VIII załącznika do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie siódmego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie stosuje się od dnia 1 stycznia 2020 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 13 lipca 2020 r.
 W imieniu Komisji
 Ursula VON DER LEYEN
 Przewodnicząca
 (1) Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 608.
 ZAŁĄCZNIK
 I. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do systemu płatności podstawowej, o których mowa w art. 22 ust. 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 211 289
 Dania
 530 782
 Niemcy
 2 941 232
 Irlandia
 825 611
 Grecja
 1 091 170
 Hiszpania
 2 845 377
 Francja
 3 025 958
 Chorwacja
 149 768
 Włochy
 2 118 140
 Luksemburg
 22 741
 Malta
 650
 Niderlandy
 459 920
 Austria
 470 383
 Portugalia
 279 562
 Słowenia
 75 223
 Finlandia
 262 840
 Szwecja
 399 568
 II. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do systemu płatności podstawowej, o których mowa w art. 36 ust. 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Bułgaria
 379 289
 Czechy
 478 299
 Estonia
 110 920
 Cypr
 29 643
 Łotwa
 160 460
 Litwa
 200 349
 Węgry
 727 048
 Polska
 1 553 589
 Rumunia
 974 939
 Słowacja
 221 593
 III. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do płatności redystrybucyjnej, o których mowa w art. 42 ust. 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 46 100
 Bułgaria
 55 900
 Niemcy
 330 210
 Francja
 687 718
 Chorwacja
 33 208
 Litwa
 77 554
 Polska
 281 452
 Portugalia
 23 050
 Rumunia
 104 163
 IV. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do płatności z tytułu praktyk rolniczych korzystnych dla klimatu i środowiska, o których mowa w art. 47 ust. 3 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 144 557
 Bułgaria
 238 888
 Czechy
 261 843
 Dania
 245 627
 Niemcy
 1 415 187
 Estonia
 50 810
 Irlandia
 363 320
 Grecja
 550 385
 Hiszpania
 1 468 030
 Francja
 2 063 154
 Chorwacja
 99 624
 Włochy
 1 111 301
 Cypr
 14 593
 Łotwa
 90 826
 Litwa
 155 108
 Luksemburg
 10 030
 Węgry
 399 476
 Malta
 1 573
 Niderlandy
 198 261
 Austria
 207 521
 Polska
 1 017 297
 Portugalia
 179 807
 Rumunia
 570 959
 Słowenia
 40 283
 Słowacja
 118 316
 Finlandia
 157 389
 Szwecja
 209 930
 V. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do płatności z tytułu obszarów o ograniczeniach naturalnych, o których mowa w art. 49 ust. 2 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Dania
 2 657
 Słowenia
 2 122
 VI. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do płatności dla młodych rolników, o których mowa w art. 51 ust. 4 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 9 095
 Bułgaria
 2 771
 Czechy
 1 746
 Dania
 15 556
 Niemcy
 47 173
 Estonia
 1 321
 Irlandia
 24 221
 Grecja
 36 692
 Hiszpania
 97 869
 Francja
 68 772
 Chorwacja
 6 642
 Włochy
 74 087
 Cypr
 686
 Łotwa
 6 055
 Litwa
 6 463
 Luksemburg
 501
 Węgry
 5 326
 Malta
 21
 Niderlandy
 13 217
 Austria
 13 835
 Polska
 33 910
 Portugalia
 11 987
 Rumunia
 20 547
 Słowenia
 2 014
 Słowacja
 1 706
 Finlandia
 5 246
 Szwecja
 13 995
 VII. Maksymalne kwoty płatności dla młodych rolników, o której mowa w art. 51 ust. 1 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 9 637
 Bułgaria
 15 926
 Czechy
 17 456
 Dania
 16 375
 Niemcy
 94 346
 Estonia
 3 387
 Irlandia
 24 221
 Grecja
 36 692
 Hiszpania
 97 869
 Francja
 137 544
 Chorwacja
 6 642
 Włochy
 74 087
 Cypr
 973
 Łotwa
 6 055
 Litwa
 10 341
 Luksemburg
 669
 Węgry
 26 632
 Malta
 105
 Niderlandy
 13 217
 Austria
 13 835
 Polska
 67 820
 Portugalia
 11 987
 Rumunia
 38 064
 Słowenia
 2 686
 Słowacja
 7 888
 Finlandia
 10 493
 Szwecja
 13 995
 VIII. Roczne pułapy krajowe odnoszące się do dobrowolnego wsparcia związanego z produkcją, o których mowa w art. 53 ust. 7 rozporządzenia (UE) nr 1307/2013
 (w tys. EUR)
 Rok kalendarzowy
 2020
 Belgia
 80 935
 Bułgaria
 119 444
 Czechy
 130 921
 Dania
 24 135
 Estonia
 6 315
 Irlandia
 3 000
 Grecja
 182 056
 Hiszpania
 584 919
 Francja
 1 031 577
 Chorwacja
 49 812
 Włochy
 478 600
 Cypr
 3 891
 Łotwa
 45 413
 Litwa
 77 554
 Luksemburg
 160
 Węgry
 199 738
 Malta
 3 000
 Niderlandy
 3 350
 Austria
 14 526
 Polska
 504 743
 Portugalia
 117 535
 Rumunia
 272 554
 Słowenia
 17 456
 Słowacja
 59 120
 Finlandia
 102 828
 Szwecja
 90 970


text:
 3.8.2013
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 225/7
 Arrest van het Hof (Grote kamer) van 4 juni 2013 (verzoek om een prejudiciële beslissing ingediend door de Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) — Verenigd Koninkrijk) — ZZ/Secretary of State for the Home Department
 (Zaak C-300/11) (1)
 (Vrij verkeer van personen - Richtlijn 2004/38/EG - Besluit waarbij burger van de Unie toegang tot grondgebied van lidstaat wordt ontzegd om redenen van openbare veiligheid - Artikel 30, lid 2, van die richtlijn - Verplichting om betrokken burger te informeren over redenen van dat besluit - Bekendmaking in strijd met belangen van staatsveiligheid - Grondrecht op doeltreffende rechterlijke bescherming)
 2013/C 225/10
 Procestaal: Engels
 Verwijzende rechter
 Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division)
 Partijen in het hoofdgeding
 Verzoekende partij: ZZ
 Verwerende partij: Secretary of State for the Home Department
 Voorwerp
 Verzoek om een prejudiciële beslissing — Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) — Uitlegging van artikel 30, lid 2, van richtlijn 2004/38/EG van het Europees Parlement en de Raad van 29 april 2004 betreffende het recht van vrij verkeer en verblijf op het grondgebied van de lidstaten voor de burgers van de Unie en hun familieleden, tot wijziging van verordening (EEG) nr. 1612/68 en tot intrekking van de richtlijnen 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG en 93/96/EEG (PB L 158, blz. 77) in het licht van artikel 346, lid 1, sub a, VWEU — Recht op een doeltreffende rechterlijke bescherming — Besluit om een burger van een lidstaat van het grondgebied van een andere lidstaat uit te sluiten om redenen van openbare veiligheid — Verplichting om de betrokken burger in kennis te stellen van de gronden van zijn uitsluiting ondanks het feit dat de bevoegde autoriteiten van mening zijn dat redenen van staatsveiligheid zich tegen een dergelijke bekendmaking verzetten
 Dictum
 De artikelen 30, lid 2, en 31 van richtlijn 2004/38/EG van het Europees Parlement en de Raad van 29 april 2004 betreffende het recht van vrij verkeer en verblijf op het grondgebied van de lidstaten voor de burgers van de Unie en hun familieleden, tot wijziging van verordening (EEG) nr. 1612/68 en tot intrekking van richtlijnen 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG en 93/96/EEG, gelezen in het licht van met name artikel 47 van het Handvest van de grondrechten van de Europese Unie, moeten aldus worden uitgelegd dat zij vereisen dat de bevoegde nationale rechter erop toeziet dat ingeval de redenen die ten grondslag liggen aan een uit hoofde van artikel 27 van deze richtlijn genomen besluit, en het daarop betrekking hebbende bewijsmateriaal, door de bevoegde nationale autoriteit aan de betrokkene niet nauwkeurig en volledig bekend worden gemaakt, dit beperkt blijft tot het strikt noodzakelijke, en dat aan de betrokkene hoe dan ook de essentie van die redenen op zodanige wijze wordt meegedeeld dat naar behoren rekening wordt gehouden met de noodzakelijke vertrouwelijkheid van het bewijsmateriaal.
 (1) PB C 252 van 27.8.2011.


text:
 7.7.2007
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 155/11
 2007 m. balandžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Airiją
 (Byla C-211/07)
 (2007/C 155/21)
 Proceso kalba: anglų
 Šalys
 Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama N. Yerrell
 Atsakovė: Airija
 Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:
 —
 Pripažinti, kad nepakeisdama 2004 m. gegužės 31 d. Susitarimo dėl transporto priemonių draudimo 5.2 ir 5.3 dalių, konkrečiai i) nenumatydama žalos atlyginimo transporto priemonių valdytojams jei visos į eismo įvykį patekusios transporto priemonės yra neapdraustos ir ii) ribodama neapdraustoje transporto priemonėje, dėl kurios neatsirado nuostolių ar sužalojimų, esančių asmenų teisę į žalos atlyginimą, Airijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1983 m. gruodžio 30 d. Tarybos direktyvą 84/5/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo, o būtent numatytų jos 1 straipsnio 4 dalies trečiojoje pastraipoje.
 —
 Priteisti iš Airijos bylinėjimosi išlaidas.
 Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
 2004 m. gegužės 31 d. susitarimo tarp Transporto ministerijos ir Airijos automobilių draudikų biuro (toliau — Susitarimas) 5.3 dalyje numatyta, kad žala neatlyginama visiems neapdraustų transporto priemonių vairuotojams, neatsižvelgiant į tai, ar jie sukėlė kelių eismo įvykis, ar ne, ir, todėl, išeina už direktyvos 1 straipsnio 4 dalies trečiojoje pastraipoje numatytų leistinų žalos neatlyginimo ribų.
 Dėl keleivių, keliaujančių neapdraustose transporto priemonėse, Susitarimo 5.2 dalyje numatytas bendras žalos neatlyginimo atvejis visais atvejais, kai sužalotas asmuo „žinojo ar protingai galėjo žinoti, kad nebuvo galiojančio draudimo poliso“. Tokiu būdu visi neapdraustų transporto priemonių keleiviai yra vertinami vienodai, nepaisant to ar jie keliavo nuostolius ar žalą sukėlusioje transporto priemonėje, ar ne. Tai akivaizdžiai prieštarauja direktyvos 1 straipsnio 4 dalies trečiosios pastraipos formuluotei, kuri aiškiai skiria šias dvi situacijas ir nustato, kad žalos neatlyginti galima tik tiems asmenims (įskaitant ir vairuotoją), kurie buvo transporto priemonėje, kuri sukėlė nuostolius ar sužalojimus.


text:
 24.11.2012
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 366/10
 Απόφαση του Δικαστηρίου (δεύτερο τμήμα) της 4ης Οκτωβρίου 2012 — Ευρωπαϊκή Επιτροπή κατά Δημοκρατίας της Αυστρίας
 (Υπόθεση C-75/11) (1)
 (Παράβαση κράτους μέλους - Ιθαγένεια της Ένωσης - Δικαίωμα κυκλοφορίας και διαμονής - Άρθρα 20 ΣΛΕΕ και 21 ΣΛΕΕ - Διάκριση λόγω ιθαγενείας - Άρθρο 18 ΣΛΕΕ - Οδηγία 2004/38/ΕΚ - Άρθρο 24 - Παρέκκλιση - Περιεχόμενο - Κράτος μέλος εντός του οποίου το δικαίωμα καταβολής μειωμένων κομίστρων παρέχεται μόνον στους σπουδαστές των οποίων οι γονείς λαμβάνουν οικογενειακά επιδόματα στο κράτος αυτό)
 2012/C 366/16
 Γλώσσα διαδικασίας: η γερμανική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Ευρωπαϊκή Επιτροπή (εκπρόσωποι: V. Kreuschitz και D. Roussanov)
 Καθού: Δημοκρατία της Αυστρίας (εκπρόσωποι: C. Pesendorfer και M. Fruhmann)
 Αντικείμενο
 Παράβαση κράτους μέλους — Παράβαση των άρθρων 18, 20 και 21 ΣΛΕΕ, καθώς και του άρθρου 24 της οδηγίας 2004/38/ΕΚ, του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 29ης Απριλίου 2004, σχετικά με το δικαίωμα των πολιτών της Ένωσης και των μελών των οικογενειών τους να κυκλοφορούν και να διαμένουν ελεύθερα στο έδαφος των κρατών, για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) 1612/68 και την κατάργηση των οδηγιών 64/221/ΕΟΚ, 68/360/ΕΟΚ, 72/194/ΕΟΚ, 73/148/ΕΟΚ, 75/34/ΕΟΚ, 75/35/ΕΟΚ, 90/364/ΕΟΚ, 90/365/ΕΟΚ και 93/96/ΕΟΚ (ΕΕ L 158, σ. 77) — Συμβάσεις μεταξύ φορέων κράτους μέλους και επιχειρήσεων δημόσιας μεταφοράς με αντικείμενο την πώληση σε σπουδαστές μειωμένων εισιτηρίων — Αποκλεισμός από το πλεονέκτημα των εν λόγω μειωμένων τιμών των σπουδαστών, οι γονείς των οποίων δεν δικαιούνται οικογενειακά επιδόματα στο εν λόγω κράτος
 Διατακτικό
 Το Δικαστήριο αποφασίζει:
 1)
 Η Δημοκρατία της Αυστρίας, παρέχοντας κατ’ αρχήν το δικαίωμα καταβολής μειωμένων κομίστρων μόνον στους σπουδαστές των οποίων οι γονείς λαμβάνουν αυστριακά οικογενειακά επιδόματα, παρέβη τις υποχρεώσεις τις οποίες υπέχει από τον συνδυασμό των διατάξεων των άρθρων 18 ΣΛΕΕ, 20 ΣΛΕΕ και 21 ΣΛΕΕ καθώς και 24 της οδηγίας 2004/38/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 29ης Απριλίου 2004, σχετικά με το δικαίωμα των πολιτών της Ένωσης και των μελών των οικογενειών τους να κυκλοφορούν και να διαμένουν ελεύθερα στην επικράτεια των κρατών μελών, για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) 1612/68 και την κατάργηση των οδηγιών 64/221/ΕΟΚ, 68/360/ΕΟΚ, 72/194/ΕΟΚ, 73/148/ΕΟΚ, 75/34/ΕΟΚ, 75/35/ΕΟΚ, 90/364/ΕΟΚ, 90/365/ΕΟΚ και 93/96/ΕΟΚ.
 2)
 Καταδικάζει τη Δημοκρατία της Αυστρίας στα δικαστικά έξοδα.
 (1) ΕΕ C 130 της 30ής Απριλίου 2011.


text:
1521 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
 Lietuvoje
 Mirtys
 Nedatuota
 Mikalojus Radvila II Amor Poloniae, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, valstybės veikėjas (g. 1470 m.).
 Pasaulyje
 Gimtadieniai
 Rugpjūčio 4 d. – Urbonas VII, 228-asis popiežius, vadovavęs katalikų bažnyčiai nuo 1590 m. rugsėjo 15 d. iki 27 d. Tai trumpiausiai per visą istoriją pontifikavęs popiežius (jeigu Steponą II laikytume popiežiumi, tai Urbono VII pontifikavimas būtų antras pagal trumpumą, tačiau nuo 1961 m. Steponas II nebelaikomas popiežiumi, nes juo taip ir nebuvo įšventintas) (m. 1590 m.).
 Gruodžio 13 d. – Sikstas V, katalikų popiežius nuo 1585 iki 1590 m (m. 1590 m.).
 Mirtys
 Sausio 21 d. – Chuanas de Grichalva, ispanų konkistadoras (g. 1489 m.).
 Balandžio 27 d. – Fernandas Magelanas, portugalų jūrų keliautojas, atradėjas, tarnavęs Ispanijos karalystei. F. Magelanas pirmasis iš Europos vakarų kryptimi pasiekė Aziją, pirmasis perplaukė Ramųjį vandenyną. Jo pradėta ekspedicija pirmoji apiplaukė pasaulį, nors pats jis šios kelionės metu žuvo dabartiniuose Filipinuose (g. 1480 m.).
 Gruodžio 1 d. – Leonas X, popiežius nuo 1513 m. iki mirties, labiausiai žinomas dėl nesėkmingų bandymų sustabdyti reformaciją, kuri prasidėjo jam būnant popiežiumi, kai Martynas Liuteris (1483–1546) apkaltino katalikų bažnyčią dvasine ir materialia korupcija (g. 1475 m.).
 Gruodžio 13 d. – Manuelis I, Portugalijos karalius (g. 1469 m.).
 Nedatuota
 Chuanas Ponse de Leonas, ispanų konkistadoras, pirmasis Ispanijos Karūnai pavaldaus Puerto Riko gubernatorius (g. 1474 m.).
 Nuorodos
 1521 m.


text:
 7.7.2007
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 155/15
 Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 7.5.2007 — Flughafen Köln/Bonn GmbH v. Hauptzollamt Köln
 (Asia C-226/07)
 (2007/C 155/28)
 Oikeudenkäyntikieli: saksa
 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
 Finanzgericht Düsseldorf
 Pääasian asianosaiset
 Kantaja: Flughafen Köln/Bonn GmbH
 Vastaaja: Hauptzollamt Köln
 Ennakkoratkaisukysymykset
 Onko energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa (1) tulkittava niin, että yritys, joka on käyttänyt yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2710 kuuluvaa verollista dieselöljyä sähkön tuottamiseen ja tehnyt veronpalautushakemuksen, voi vedota suoraan tähän säännökseen?
 (1) EYVL L 283, s. 51.


jurisdiction: US

text:
 116 HR 3541 RH: Coastal State Climate Preparedness Act of 2019
 U.S. House of Representatives
 2019-06-27
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 IB
 Union Calendar No. 237
 116th CONGRESS1st Session
 H. R. 3541
 [Report No. 116–294]
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 June 27, 2019
 Mr. Carbajal (for himself, Mr. Fitzpatrick, and Mr. Rooney of Florida) introduced the following bill; which was referred to the Committee on Natural Resources
 November 15, 2019Additional sponsors: Mr. Sablan, Mrs. Napolitano, Mr. Hastings, Mr. Van Drew, Ms. Roybal-Allard, Ms. Brownley of California, and Mr. Kim
 November 15, 2019
 Committed to the Committee of the Whole House on the State of the Union and ordered to be printed
 A BILL
 To amend the Coastal Zone Management Act of 1972 to require the Secretary of Commerce to establish
 a coastal climate change adaptation preparedness and response program, and
 for other purposes.
 1.Short titleThis Act may be cited as the Coastal State Climate Preparedness Act of 2019. 2.Climate change preparedness in the coastal zone (a)In GeneralThe Coastal Zone Management Act of 1972 (16 U.S.C. 1451 et seq.) is amended by adding at the end the following:
 320.Climate change adaptation preparedness and response program(a)In GeneralThe Secretary shall establish, consistent with the national policies set forth in section 303, a coastal climate change adaptation preparedness and response program to—
 (1)provide assistance to coastal States to voluntarily develop coastal climate change adaptation plans, pursuant to approved management programs approved under section 306, to minimize contributions to climate change and to prepare for and reduce the negative consequences that may result from climate change in the coastal zone; and
 (2)provide financial and technical assistance and training to enable coastal States to implement plans developed pursuant to this section through coastal States’ enforceable policies.
 (b)Coastal climate change adaptation planning and preparedness grants
 (1)In generalThe Secretary, subject to the availability of appropriations, may make a grant to any coastal State for the purpose of developing climate change adaptation plans pursuant to guidelines issued by the Secretary under paragraph (8).
 (2)Plan contentA plan developed with a grant under this subsection shall include the following: (A)Identification of public facilities and public services, working waterfronts, coastal resources of national significance, coastal waters, energy facilities, or other land and water uses located in the coastal zone that are likely to be impacted by climate change.
 (B)Adaptive management strategies for land use to respond or adapt to changing environmental conditions, including strategies to protect biodiversity, protect water quality, and establish habitat buffer zones, migration corridors, and climate refugia.
 (C)Adaptive management strategies for ocean-based ecosystems and resources, including strategies to plan for and respond to geographic or temporal shifts in marine resources, to create protected areas that will provide climate refugia, and to maintain and restore ocean ecosystem function.
 (D)Requirements to initiate and maintain long-term monitoring of environmental change to assess coastal zone adaptation and to adjust when necessary adaptive management strategies and new planning guidelines to attain the policies under section 303.
 (E)Other information considered necessary by the Secretary to identify the full range of climate change impacts affecting coastal communities.
 (3)State hazard mitigation plansPlans developed with a grant under this subsection shall be consistent with State hazard mitigation plans and natural disaster response and recovery programs developed under State or Federal law.
 (4)AllocationGrants under this subsection shall be available only to coastal States with management programs approved by the Secretary under section 306 and shall be allocated among such coastal States in a manner consistent with regulations promulgated pursuant to section 306(c).
 (5)PriorityIn the awarding of grants under this subsection, the Secretary may give priority to any coastal State that has received grant funding to develop program changes pursuant to paragraphs (1), (2), (3), (5), (6), (7), and (8) of section 309(a).
 (6)Technical assistanceThe Secretary may provide technical assistance to a coastal State consistent with section 310 to ensure the timely development of plans supported by grants awarded under this subsection.
 (7)Federal ApprovalIn order to be eligible for a grant under subsection (c), a coastal State must have its plan developed under this subsection approved by the Secretary.
 (8)GuidelinesWithin 180 days after the date of enactment of this section, the Secretary, in consultation with the coastal States, shall issue guidelines for the implementation of the grant program established under this subsection.
 (c)Coastal climate change adaptation project implementation grants
 (1)In generalThe Secretary, subject to the availability of appropriations, may make grants to any coastal State that has a climate change adaptation plan approved under subsection (b)(7), in order to support projects that implement strategies contained within such plans.
 (2)Program requirementsThe Secretary, within 90 days after approval of the first plan approved under subsection (b)(7), shall publish in the Federal Register requirements regarding applications, allocations, eligible activities, and all terms and conditions for grants awarded under this subsection. No less than 30 percent, and no more than 50 percent, of the funds appropriated in any fiscal year for grants under this subsection shall be awarded through a merit-based competitive process.
 (3)Eligible activitiesThe Secretary may award grants to coastal States to implement projects in the coastal zone to address stress factors in order to improve coastal climate change adaptation, including the following:
 (A)Activities to address physical disturbances within the coastal zone, especially activities related to public facilities and public services, tourism, sedimentation, ocean acidification, and other factors negatively impacting coastal waters.
 (B)Monitoring, control, or eradication of disease organisms and invasive species. (C)Activities to address the loss, degradation, or fragmentation of wildlife habitat through projects to establish or protect marine and terrestrial habitat buffers, wildlife refugia, other wildlife refuges, or networks thereof, preservation of migratory wildlife corridors and other transition zones, and restoration of fish and wildlife habitat.
 (D)Projects to reduce, mitigate, or otherwise address likely impacts caused by natural hazards in the coastal zone, including sea level rise, coastal inundation, storm water management, coastal erosion and subsidence, severe weather events such as cyclonic storms, tsunamis and other seismic threats, and fluctuating Great Lakes water levels. The Secretary shall give priority to projects that utilize green infrastructure solutions.
 (E)Projects to adapt existing infrastructure, including enhancements to both built and natural environments.
 (F)Provision of technical training and assistance to local coastal policy makers to increase awareness of science, management, and technology information related to climate change and adaptation strategies.
 (4)Promotion and use of National Estuarine Research ReservesThe Secretary shall promote and encourage the use of National Estuarine Research Reserves as sites for pilot or demonstration projects carried out with grants awarded under this section..
 (b)Authorization of AppropriationsSection 318(a) of the Coastal Zone Management Act of 1972 (16 U.S.C. 1464(a)) is amended— (1)by striking and after the semicolon at the end of paragraph (1);
 (2)by striking the period at the end of paragraph (2) and inserting ; and; and (3)by adding at the end the following:
 (3)for grants under section 320, such sums as are necessary.. (c)Intent of CongressNothing in this section shall be construed to require any coastal State to amend or modify its approved management program pursuant to section 306(e) of the Coastal Zone Management Act of 1972 (16 U.S.C. 1455(e)) or to extend the enforceable policies of a coastal State beyond the coastal zone as identified in the coastal State’s approved management program.
 November 15, 2019
 Committed to the Committee of the Whole House on the State of the Union and ordered to be printed


text:
Cilvēki (Homo) ir cilvēkpērtiķu dzimtas (Hominidae) ģints, kurā ir iekļauts mūsdienu cilvēks (H. sapiens) un tā tuvākās ģenētiski radniecīgās sugas, kuras visas mūsdienās ir izmirušas. Neandertālietis (H. neanderthalensis) izmira pirms 24 000 gadu, bet Floresas cilvēks (H. floresiensis) dzīvoja vēl pirms 12 000 gadiem. Mūsdienās cilvēka tuvākie dzīvojošie radinieki ir cilvēkpērtiķi — šimpanzes un gorillas.
 Vārds homo latīņu valodā nozīmē "cilvēks".
 Vēsture
 Ģints ir izveidojusies pirms apmēram 2,3—2,4 miljoniem gadu. Iespējams, australopitēkiem un cilvēkiem bija kopīgi priekšteči. No šāda kopīga priekšteča varbūt cēlies prasmīgais cilvēks (Homo habilis). Zinātnieki izvirzījuši arī hipotēzi, ka dažas australopitēku sugas (brīnumainais australopitēks (Australopithecus garhi), avotu australopitēks (Australopithecus sediba), Āfrikas australopitēks (Australopithecus africanus) un Afāras australopitēks (Australopithecus afarensis)) ir tiešas cilvēku (Homo) līnijas pēcteces. Katrai no šīm minētajām sugām piemīt kādas īpašības, kas ir kopīgas ar cilvēku ģinti, bet zinātniekiem nav atbildes, kas bija cilvēku ģints priekšteči.
 Visievērojamākā fizioloģiskā atšķirība starp australopitēkiem un senākajām cilvēku sugām ir galvaskausa apjoms un tā attīstība. Salīdzinoši australopitēka (Australopithecus garhi) smadzeņu apjoms ir 450 cm3, bet prasmīgajam cilvēkam 600 cm3. Cilvēku smadzeņu apjoms 0,6 miljonu gadu laikā dubultojās: prasmīgajam cilvēkam sekoja strādājošais cilvēks (Homo ergaster) un stāvus ejošais cilvēks (Homo erectus), tad Heidelbergas cilvēks (Homo heidelbergensis), kura galvaskausa apjoms jau sasniedz mūsdienu cilvēka galvaskausa apjomu.
 Cilvēku ģints ir cieši saistīta ar darba rīku lietošanu. Senākais akmens darba rīks ir atrasts Etiopijā, un tas bijis izgatavots pirms 3,39 miljoniem gadu.
 Sistemātikas diskusijas
 Vairāku sugu (Rūdolfa cilvēka (Homo rudolfensis), priekšcilvēka (H. antecessor), strādājošais cilvēka (H. ergaster), Gruzijas cilvēka (H. georgicus), Seprano cilvēka (H. cepranensis), Rodēzijas cilvēka (H. rhodesiensis) un Floresas cilvēka (H. floresiensis)) statuss ir diskutabls, un starp zinātniekiem nav vienprātības par šīm sugām.
 Turklāt DNS pētījumos noskaidrojies, ka Heidelbergas cilvēks un neandertālietis savstarpēji ir ļoti tuvu radniecīgas sugas un pēc būtības ir saprātīgā cilvēka (Homo sapiens) pasugas. Ģenētiskos pētījumos noskaidrojies, ka neandertālietis un saprātīgais cilvēks viens no otra nodalījies pirms 460 000—700 000 gadiem.
 Migrācija un evolūcija
 Vissenākā no visām cilvēku sugām ir prasmīgais cilvēks, no kura attīstījās strādājošais cilvēks, lai gan šī hipotēze ir apstrīdama. Daži pēdējo gadu fosiliju atradumi liecina, ka abas sugas pastāvēja vienlaicīgi. Daļa strādājošo cilvēku migrēja uz Āziju, kur to fosiliju atradumus nosauca par stāvus ejošo cilvēku (Homo erectus), bet daļa migrēja uz Eiropu, kur tos nosauca par Gruzijas cilvēku. Strādājošais cilvēks Āfrikā un stāvus ejošais cilvēks Eirāzijā dzīvoja izolēti viens otram līdzās apmēram 2 miljonus gadus. Šajā laikā tās kļuva par divām atšķirīgām sugām. No strādājošā cilvēka Āfrikā izveidojās Rodēzijas cilvēks (Homo rhodesiensis). Daļa no šīs grupas migrēja uz Eiropu un kļuva par Heidelbergas cilvēku, vēl pēc 250 000 gadiem tas Eiropā attīstījās par neandertālieti, bet Āzijā par Deņisovas cilvēku.
 Pirmie saprātīgie cilvēki Āfrikā, kas bija Rodēzijas cilvēka pēcteči, radās pirms 250 000 gadiem. Daļa šo cilvēku pirms apmēram 100 000 gadiem pameta Āfriku un devās uz Levanti, kur satika neandertāliešus, un ar tiem sajaucās. Vēl pēc 70 000 gadiem (iespējams, pēc Tobas katastrofas) neliela cilvēku grupa pameta Levanti un devās uz Eirāziju, Austrāliju un vēlāk uz Ameriku. Eirāzijas grupas neliela daļa satika Deņisova cilvēkus un arī ar tiem sajaucās, migrējot tālāk uz Melanēziju. Ģenētiskie pētījumi pierāda, ka visi mūsdienās dzīvojošie cilvēki ir cēlušies no Āfrikas. Paralēli šai cilvēku migrācijai notika zināma neandertāliešu un deņisoviešu sajaukšanās. Šo hipotēzi stiprina ģenētisko analīžu rezultāti, kas liecina, ka pirms 30 0000 gadiem viens otram blakus pasaulē mājoja 3 galvenās saprātīgā cilvēka pasugas: Deņisovas cilvēks, neandertālietis un anatomiski modernais cilvēks (H. sapiens sapiens), kurš vienīgais ir izdzīvojis līdz mūsdienām.
 Sistemātika
 Cilvēku ģints (Homo)
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 †
 Sugu pārskats
 Atsauces
 Ārējās saites
 Paleoantropoloģijas termini latviešu valodā
 Cilvēka rašanās pamatā - ļoti aktīvi gēni vai maitu ēšana?
 Ģenētiķis: Cilvēks ir šimpanzes un cūkas mīlas auglis
 Baffling 400,000-Year-Old Clue to Human Origins
 Homo
 No Evidence of Neandertal mtDNA Contribution to Early Modern Humans
 Hominid Species
 Transitional Human Fossils
 Cilvēku ģints


text:
Newton kan syfta på:
 Isaac Newton (1642–1727), en engelsk naturvetare, matematiker, teolog (antitrinitarian) och alkemist
 Newton (efternamn) – ett efternamn och personer med namnet
 Newton (auktor) – en auktorsbeteckning, flera personer
 Newton (PDA) – en handdator tillverkad av Apple
 Newton (disneyfigur) – en disneyfigur, brorson till Oppfinnar-Jocke
 Copa Newton – fotbollsturnering mellan Argentina och Uruguay
 Noshörningen Newton – en noshörning i Kolmårdens djurpark
 Begrepp med namn efter Isaac Newton
 Newton (enhet) – enhet för kraft
 Newtonmeter – enheter för vridmoment och arbete
 Newtonskalan – temperaturskala
 Newtons rörelselagar – grunden för den klassiska fysiken fram till 1900-talet
 Klassisk mekanik – den del av mekaniken som grundar sig på de rörelselagar som Isaac Newton formulerade
 Newtons avsvalningslag – temperaturen minskar med en hastighet som är proportionell mot temperaturdifferensen
 Newtons gravitationslag – två kroppar dras mot varandra
 Isaac Newtons kanonkula – ett tankeexperiment som Isaac Newton gjorde 1687 för att förklara Månens omloppsbana runt Jorden
 Newtons komet – den första kometen som upptäcktes med teleskop
 Newtons metall – en legering, med en smältpunkt under vattens kokpunkt
 Newtons metod – en numerisk metod för att approximera nollställen till en funktion
 Newtons polygon – ett polygon i det euklidiska planet som kan associeras till ett polynom
 Newtons vagga – ett system av pendlar
 Newtonsk fluid – en fluid som har en skjuvspänning som är linjärt proportionell mot hastighetsgradienten
 Icke-newtonsk fluid – en vätska vars viskositet är beroende av flödeshastigheten
 Newtonring – ett fenomen som uppstår via interferens av reflektion av ljus mellan två ytor
 Newtonteleskop – en typ av reflektionsteleskop
 Modifierad newtonsk dynamik – en hypotes inom celest mekanik från 1981
 Geografi
 Brasilien
 Governador Newton Bello – en kommun i delstaten Maranhão
 Kanada
 Sainte-Justine-de-Newton – en kommun i Québec
 Storbritannien
 Newton on Trent (ort), England, Lincolnshire,
 Newton (parish i Storbritannien, England, North Yorkshire),
 Newton, Golden Valley, ort i Herefordshire, England,
 Newton, Suffolk, parish, England,
 Newton, Hampton Court, ort i Herefordshire, England,
 Newton, Lancashire, ort i England,
 Newton-in-the-Isle,
 Newton, South Cambridgeshire, ort i England,
 Newton, Bywell – en ort i Northumberland, England
 Newton, Northamptonshire – en ort i Northamptonshire, England
 Newton, Nottinghamshire – en ort och civil parish i Rushcliffe, Nottinghamshire, England
 Slott, parker och andra anläggningar
 Sturminster Newton Castle
 Se även
 Newton Abbot
 Newton Aycliffe
 Newton Bewley
 Newton and Biggin
 Newton Bromswold
 Newton By Castle Acre
 Newton-with-Clifton
 Newton on Derwent
 Newton Flotman
 Newton Grange
 Newton and Haceby
 Newton Harcourt
 Newton Kyme cum Toulston
 Newton and Little Oakley
 Newton Longville
 Newton By Malpas
 Newton Mearns
 Newton-on-the-Moor and Swarland
 Newton Mulgrave
 Newton Morrell
 Newton and Noss
 Newton-on-Ouse
 Newton Poppleford
 Newton Poppleford and Harpford
 Newton Purcell with Shelswell
 Newton Regis
 Newton-by-the-Sea
 Newton Solney
 Newton St. Cyres
 Newton St. Loe
 Newton St. Petrock
 Newton Stewart
 Newton-by-Tattenhall
 Newton Tony
 Newton on Trent
 Newton Valence
 Newton-le-Willows
 Newton-le-Willows, North Yorkshire
 Bank Newton
 Buckland Newton
 Cold Newton
 Dalton Town with Newton
 Horsham St. Faith and Newton St. Faith
 Maiden Newton
 Old Newton with Dagworth
 Shelford and Newton
 South Newton
 Sturminster Newton
 Toft Newton
 Trowse Newton
 Trowse with Newton
 Walford, Letton and Newton
 Water Newton
 Welsh Newton
 Wold Newton
 USA
 Newton, Alabama, ort, Dale County,
 Newton, Georgia, countyhuvudort, Baker County,
 Newton, Kansas, countyhuvudort, Harvey County,
 Newton, Mississippi, ort, Newton County,
 Newton, North Carolina, countyhuvudort, Catawba County,
 Newton, Texas, countyhuvudort, Newton County,
 Newton, Illinois, countyhuvudort, Jasper County,
 Newton, Iowa, countyhuvudort, Jasper County,
 Newton, Massachusetts, Middlesex County,
 Newton, New Hampshire, ort, Rockingham County,
 Newton, New Jersey, countyhuvudort, Sussex County,
 Newton, Utah, ort, Cache County,
 Se även
 Newton County – flera counties
 Se även
 Newton Brook
 Newton Island
 Mount Newton
 Robotskapade Storbritannienförgreningar
 Robotskapade USAförgreningar


text:
Gian Franco Reverberi (auch Gianfranco; * 12. November 1934 in Genua) ist ein italienischer Komponist und Musiker.
 Leben
 Der Bruder von Gian Piero Reverberi wird zu den Pionieren der Rockmusik in seinem Heimatland gerechnet, trat aber auch durch fünfzehn Filmmusiken und Soul in Erscheinung. 1954 war er nach Mailand übergesiedelt und arbeitete mit Künstlern wie Gino Paoli und Luigi Tenco zusammen. Er erhielt einen Vertrag bei Dischi Recordi und komponierte für Enzo Jannacci, Fabrizio De André und Giorgio Gaber.
 Sein größter Hit Crazy, dessen Grundform im Italowestern Django und die Bande der Gehenkten zu hören ist, war 2006 in einer Version von Gnarls Barkley sehr erfolgreich. Auch mit seinem Bruder gab es zahlreiche Zusammenarbeiten.
 Filmarbeiten (Auswahl)
 1968: Django und die Bande der Gehenkten (Preparati la bara!)
 1969: Venus im Pelz (Le malizie di Venere)
 1972: Der Sizilianer (Torino nera)
 Weblinks
 Komponist (Italien)
 Filmkomponist
 Autor eines Beitrags beim Sanremo-Festival
 Italiener
 Geboren 1934
 Mann


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21997A1004(01)
 Τροποποίηση της σύμβασης της Βασιλείας για τον έλεγχο της διασυνοριακής διακίνησης επικινδύνων αποβλήτων και της διάθεσης τους
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 272 της 04/10/1997 σ. 0046 - 0046
 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑΤΡΟΠΟΠΟΙΗΣΗ ΤΗΣ ΣΥΜΒΑΣΗΣ ΤΗΣ ΒΑΣΙΛΕΙΑΣ ΓΙΑ ΤΟΝ ΕΛΕΓΧΟ ΤΗΣ ΔΙΑΣΥΝΟΡΙΑΚΗΣ ΔΙΑΚΙΝΗΣΗΣ ΕΠΙΚΙΝΔΥΝΩΝ ΑΠΟΒΛΗΤΩΝ ΚΑΙ ΤΗΣ ΔΙΑΘΕΣΗΣ ΤΟΥΣ Νέα παράγραφος 7α του προοιμίουΑναγνωρίζοντας ότι η διασυνοριακή διακίνηση επικίνδυνων αποβλήτων, ιδίως στις αναπτυσσόμενες χώρες, είναι πολύ πιθανό να μην αποτελεί περιβαλλοντικώς ορθολογική μέθοδο διαχείρισης επικίνδυνων αποβλήτων, όπως απαιτείται από την παρούσα σύμβαση.Νέο άρθρο 4 Α1. Τα μέρη που αναγράφονται στο παράρτημα VII απαγορεύουν κάθε διασυνοριακή διακίνηση επικίνδυνων αποβλήτων προοριζόμενων για εργασίες που προβλέπονται στο παράρτημα IV Α, προς κράτη τα οποία δεν περιλαμβάνονται στο παράρτημα VII.2. Τα μέρη που αναγράφονται στο παράρτημα VII μειώνουν σταδιακά μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 1997 και απαγορεύουν μετά την ημερομηνία αυτή κάθε διασυνοριακή διακίνηση επικίνδυνων αποβλήτων που ορίζονται στο άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχείο α) της σύμβασης και προορίζονται για εργασίες προβλεπόμενες στο παράρτημα IV Β, προς τα κράτη που δεν περιλαμβάνονται στο παράρτημα VII. Η διασυνοριακή αυτή διακίνηση απαγορεύεται μόνον εφόσον τα σχετικά απόβλητα έχουν χαρακτηριστεί επικίνδυνα με βάση τη σύμβαση.Νέο παράρτημα VIIΣυμβαλλόμενα μέρη και άλλα κράτη μέλη του ΟΟΣΑ, της ΕΚ και του Λιχτενστάιν.


text:
 18.2.2012
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 49/33
 2012 m. sausio 5 d. pareikštas ieškinys byloje Godrej Industries ir V V F prieš Tarybą
 (Byla T-6/12)
 2012/C 49/59
 Proceso kalba: anglų
 Šalys
 Ieškovės: Godrej Industries Ltd (Mumbajus, Indija), V V F Ltd (Mumbajus) atstovaujamos advokato B. Servais
 Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba
 Reikalavimai
 —
 Panaikinti 2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1138/2011, kuriuo tam tikrų rūšių importuojamam Indijos, Indonezijos ir Malaizijos kilmės riebalų alkoholiui ir jo mišiniams nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito galutinis surinkimas (OL L 293, p. 1), kiek jis susijęs su ieškovais;
 —
 priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
 Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
 Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi trimis pagrindais.
 1.
 Pirmasis ieškinio pagrindas, kuriame teigiama, kad nepritaikiusi nuo 2010 m. sausio iki birželio mėn. už eurus parduotų prekių kainos korekcijos dėl valiutos keitimo, nors didžiąją tiriamojo laikotarpio dalį Indijos rupija stiprėjo euro atžvilgiu, Taryba pažeidė 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) 2 straipsnio 10 dalį (ir visų pirma jos j punktą), aiškintiną atsižvelgiant į 1994 m. Pasaulio prekybos organizacijos sutarties dėl bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo 2.4 ir 2.4.1 straipsnius;
 2.
 Antrasis ieškinio pagrindas, kuriame teigiama, kad Taryba pažeidė 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 3 straipsnio 2, 6 ir 7 dalis bei 9 straipsnio 4 dalį, nes iš žalos skaičiavimo ir priežastinio ryšio vertinimo nepašalino per šį laikotarpį Sąjungos pramonei parduotų prekių poveikio;
 3.
 Trečiasis ieškinio pagrindas, kuriame teigiama, kad Taryba pažeidė 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 1 straipsnio 1 dalį ir 2 straipsnio 10 dalį, aiškintinas atsižvelgiant į atitinkamas 1994 m. Pasaulio prekybos organizacijos sutarties dėl bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo nuostatas, visų pirma jos 9 straipsnio 1 dalį, bei proporcingumo ir protingumo principus, nes iš dempingo skirtumo skaičiavimų nepašalino per šį laikotarpį Sąjungos pramonei parduotų prekių poveikio.
 (1) OL L 343, 2009 12 22, p. 51 ir klaidų ištaisymas OL L 7, 2010 1 12, p. 22.


text:
 30.11.2006
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 333/35
 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES
 Nr. 114/2006
 vom 22. September 2006
 zur Änderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Prüfung und Zertifizierung) .
 DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS -
 gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend „Abkommen“ genannt, insbesondere auf Artikel 98,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Anhang II des Abkommens wurde durch den Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 79/2006 vom 7. Juli 2006 (1) geändert.
 (2)
 Verordnung (EG) Nr. 1916/2005 der Kommission vom 24. November 2005 zur Änderung von Anhang II der Verordnung (EWG) Nr. 2092/91 des Rates über den ökologischen Landbau und die entsprechende Kennzeichnung der landwirtschaftlichen Erzeugnisse und Lebensmittel (2) ist in das Abkommen aufzunehmen -
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 In Anhang II Kapitel XII des Abkommens wird unter Nummer 54b (Verordnung (EWG) Nr. 2092/91 des Rates) folgender Gedankenstrich angefügt:
 „—
 32005 R 1916: Verordnung (EG) Nr. 1916/2005 der Kommission vom 24. November 2005 (ABl. L 307 vom 25.11.2005, S. 10).“
 Artikel 2
 Der Wortlaut der Verordnung (EG) Nr. 1916/2005 isländischer und norwegischer Sprache, der in der EWR-Beilage des Amtsblattes der Europäischen Union veröffentlicht wird, ist verbindlich.
 Artikel 3
 Dieser Beschluss tritt am 23. September 2006 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuss alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens vorliegen (3).
 Artikel 4
 Dieser Beschluss wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblattes der Europäischen Union veröffentlicht.
 Geschehen zu Brüssel am 22. September 2006.
 Für den Gemeinsamen EWR-Ausschuss
 Die Vorsitzende
 Oda Helen SLETNES
 (1) ABl. L 289 vom 19.10.2006, S. 10.
 (2) ABl. L 307 vom 25.11.2005, S. 10.
 (3) Ein Bestehen verfassungsrechtlicher Anforderungen wurde nicht mitgeteilt.


text:
 31.7.2015
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 203/4
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2015/1313 DELLA COMMISSIONE
 del 24 luglio 2015
 recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Artichaut du Roussillon (IGP)]
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (UE) n. 1151/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 novembre 2012, sui regimi di qualità dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l'articolo 52, paragrafo 2,
 considerando quanto segue:
 (1)
 A norma dell'articolo 50, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (UE) n. 1151/2012, la domanda di registrazione della denominazione «Artichaut du Roussillon» presentata dalla Francia è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 (2).
 (2)
 Poiché alla Commissione non è stata notificata alcuna dichiarazione di opposizione ai sensi dell'articolo 51 del regolamento (UE) n. 1151/2012, la denominazione «Artichaut du Roussillon» deve essere registrata,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 La denominazione «Artichaut du Roussillon» (IGP) è registrata.
 La denominazione di cui al primo comma identifica un prodotto della classe 1.6. Ortofrutticoli e cereali, freschi o trasformati dell'allegato XI del regolamento di esecuzione (UE) n. 668/2014 della Commissione (3).
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 24 luglio 2015
 Per la Commissione,
 a nome del presidente
 Phil HOGAN
 Membro della Commissione
 (1) GU L 343 del 14.12.2012, pag. 1.
 (2) GU C 92 del 19.3.2015, pag. 38.
 (3) Regolamento di esecuzione (UE) n. 668/2014 della Commissione, del 13 giugno 2014, recante modalità di applicazione del regolamento (UE) n. 1151/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio sui regimi di qualità dei prodotti agricoli e alimentari (GU L 179 del 19.6.2014, pag. 36).