text:
Germana de jos (în germana de jos Plattdüütsch sau Nedersaksisch) este un grup de dialecte germane care se vorbesc în nordul Germaniei și în nordul și estul Olandei, precum și în unele comunități de imigranți germani din SUA, Canada, Brazilia, Paraguay ș.a. Mulți lingviști consideră că limba olandeză, inclusiv varietatea flamandă vorbită în Belgia, ar fi o variantă standardizată a germanei de jos.
 Cuprinde următoarele dialecte :
 Germana de jos occidentală
 Saxona de jos septentrională, vorbită în nord-vestul Germaniei și în nordul și nord-estul Olandei;
 Westfalian, vorbită în nord-estul landului Renania de Nord-Westfalia;
 Ostfalian, vorbit în estul landului Saxonia Inferioară.
 Germana de jos orientală:
 mecklenburghez, inclusiv vest-pomeranez, vorbit în landul Mecklenburg-Pomerania Anterioară;
 pomeraneza mijlocie, vorbită până în 1945 în nord-vestul Poloniei actuale;
 brandenburgheza
 pomeraneza de est, vorbită până în 1945 în nordul Poloniei actuale (astăzi păstrată doar în unele comunități germane din Brazilia);
 prusaca de jos; vorbită până în 1945 în actuala regiune Kaliningrad din Rusia.
 Dialecte
 Limba germană


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0165
 Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 165/2002 vom 6. Dezember 2002 zur Änderung des Anhangs IX (Finanzdienstleistungen) des EWR-Abkommens
 Amtsblatt Nr. L 038 vom 13/02/2003 S. 0024 - 0025
 Beschluss des Gemeinsamen EWR-AusschussesNr. 165/2002vom 6. Dezember 2002zur Änderung des Anhangs IX (Finanzdienstleistungen) des EWR-AbkommensDER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS -gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend "Abkommen" genannt, insbesondere auf Artikel 98,in Erwägung nachstehender Gründe:(1) Anhang IX des Abkommens wurde durch den Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 103/2002 vom 12. Juli 2002(1) geändert.(2) Die Richtlinie 2002/12/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 5. März 2002 zur Änderung der Richtlinie 79/267/EWG des Rates hinsichtlich der Bestimmungen über die Solvabilitätsspanne für Lebensversicherungsunternehmen(2) ist in das Abkommen aufzunehmen -BESCHLIESST:Artikel 1Anhang IX des Abkommens wird wie folgt geändert:1. Unter Nummer 11 (Richtlinie 79/267/EWG des Rates) wird folgender Gedankenstrich angefügt:"- 32002 L 0012: Richtlinie 2002/12/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 5. März 2002 (ABl. L 77 vom 20.3.2002, S. 11)."2. Die Anpassungen unter Nummer 11 (Richtlinie 79/267/EWG des Rates) werden wie folgt geändert:a) Der Wortlaut von Anpassung a) sowie der erste, zweite und sechste Gedankenstrich unter Anpassung b) werden gelöscht.b) Nach Anpassung f) wird folgende Anpassung angefügt:"g) In Artikel 20a werden die Worte 'des Europäischen Verbraucherpreisindexes, der alle Mitgliedstaaten umfasst' durch die Worte 'des EWR-Verbraucherpreisindexes, der alle Vertragsparteien umfasst' ersetzt."3. Die Anpassungen a) und b) unter Nummer 12 (Richtlinie 92/96/EWG des Rates) werden gestrichen.Artikel 2Der Wortlaut der Richtlinie 2002/12/EG in isländischer und norwegischer Sprache, der in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht wird, ist verbindlich.Artikel 3Dieser Beschluss tritt am 7. Dezember 2002 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuss alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens vorliegen(3).Artikel 4Dieser Beschluss wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht.Brüssel, den 6. Dezember 2002Für den Gemeinsamen EWR-AusschussDer VorsitzendeKjartan Jóhannsson(1) ABl. L 298 vom 31.10.2002, S. 19.(2) ABl. L 77 vom 20.3.2002, S. 11.(3) Das Bestehen verfassungsrechtlicher Anforderungen wurde mitgeteilt.


type: legislation

text:
 22.11.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 313/47
 A BIZOTTSÁG 1188/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2013. november 21.)
 a Kantábriai-tengerben és az Ibériai-félszigettől nyugatra élő déliszürketőkehal- és norvéghomár-állományok halászatát végző, fogásaikat Spanyolországban kirakodó uniós hajók kikötőbe érkezéséről szóló előzetes értesítés időtartamának lerövidítéséről
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról, a 847/96/EK, a 2371/2002/EK, a 811/2004/EK, a 768/2005/EK, a 2115/2005/EK, a 2166/2005/EK, a 388/2006/EK, az 509/2007/EK, a 676/2007/EK, az 1098/2007/EK, az 1300/2008/EK és az 1342/2008/EK rendelet módosításáról, valamint a 2847/93/EGK, az 1627/94/EK és az 1966/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 17. cikke (6) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az 1224/2009/EK rendelet 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a legalább 12 méter teljes hosszúságú azon uniós halászhajók parancsnokai, amelyek többéves terv hatálya alá tartozó állományok halászatát végzik, és amelyeknek elektronikus úton kell rögzíteniük a halászati napló adatait, a kikötőbe érkezés becsült idejét megelőzően legalább négy órával értesítik a lobogó szerinti tagállamuk illetékes hatóságait kirakodási szándékukról.
 (2)
 A 17. cikk (2) bekezdése értelmében ha egy uniós halászhajó a lobogó szerinti tagállamától eltérő tagállam kikötőjébe szándékozik belépni, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai az elektronikus formátumú előzetes értesítést a kézhezvételt követően haladéktalanul továbbítják a parti tagállam illetékes hatóságainak.
 (3)
 A 17. cikk (6) bekezdése értelmében a Bizottság rendelkezhet más értesítési időtartamról, figyelembe véve többek között a halászati termékek típusát, valamint a halászterületek, a kirakodóhelyek és a hajók lajstromozási kikötői közötti távolságot.
 (4)
 2012. szeptember 28-án Spanyolország az 1224/2009/EK rendelet 17. cikkének (1) bekezdésében meghatározott értesítési időtartam legfeljebb két és fél órára való lerövidítését kérte a Kantábriai-tengerben és az Ibériai-félszigettől nyugatra élő déliszürketőkehal- és norvéghomár-állományok halászatát végző, spanyol lobogó alatt közlekedő hajók számára. A kérés a terv szerint tevékenykedő különböző flották közül a Kantábriai-tengeren és az Ibériai-félszigettől északnyugatra halászó fenékvonóhálós, eresztőhálós és fenékhorogsoros hajókat, valamint a portugál vizeken halászó fenékvonóhálós hajókat érinti.
 (5)
 A Kantábriai-tengerben és az Ibériai-félszigettől nyugatra élő déliszürketőkehal- és norvéghomár-állományok a Kantábriai-tenger és az Ibériai-félsziget nyugati részének déli szürketőkehal- és norvéghomár-állományának helyreállítását célzó intézkedésekről, valamint a halászati erőforrásoknak a fiatal tengeri élőlények védelmét biztosító technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló 850/98/EK rendelet módosításáról szóló, 2005. december 20-i 2166/2005/EK tanácsi rendeletben (2) meghatározott többéves terv hatálya alá tartoznak.
 (6)
 A Spanyolország által benyújtott területi adatok azt mutatják, hogy a (4) preambulumbekezdésben említett, spanyol lobogó alatt közlekedő meghatározott flották általában olyan halászterületeken folytatnak halászatot, amelyekről a kirakodási kikötő négy óránál rövidebb idő alatt elérhető. Ugyanakkor az ellenőrző hatóságok irodáiból két és fél órán belül minden esetben el lehet jutni a kirakodási kikötőkhöz. Ezért amennyiben a szóban forgó hajókat vizsgálatra választanák ki, a két és fél órás előzetes értesítési időtartam lehetővé tenné az érintett ellenőrző hatóságok számára, hogy elvégezzék a megfelelő vizsgálatot. Ezért indokolt az előzetes értesítési időtartamot legfeljebb két és fél órára lerövidíteni.
 (7)
 Az egyenlő bánásmód érdekében ugyanez a lerövidített előzetes értesítési időtartam alkalmazandó más tagállamok hajóira is, amelyek spanyol kikötőkben szándékoznak kirakodni.
 (8)
 E rendelet hatálybalépése után egy évvel Spanyolországnak értékelnie kell a lerövidített előzetes értesítési időtartamnak az érintett hajók által végrehajtott kirakodások ellenőrzésére gyakorolt hatását, és jelentést kell küldenie erről a Bizottságnak. A Bizottság nyomon fogja követni a lerövidített előzetes értesítési időtartam alkalmazását, tekintettel azon vizsgálatok hatékonyságára, amelyeket a nemzeti ellenőrző hatóság az érintett hajók vonatkozásában végez. Amennyiben a Spanyolország által megküldött jelentés megállapításai alapján vagy a Bizottság által az 1224/2009/EK rendelet X. címe keretében elvégzett ellenőrzések, vizsgálatok és átvilágítások eredményei alapján úgy tűnik, hogy a lerövidített előzetes értesítési időtartam nem teszi lehetővé a kirakodások Spanyolország általi megfelelő ellenőrzését, a Bizottság ennek megfelelően felül fogja vizsgálni a szóban forgó időtartamot.
 (9)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Halászati és Akvakultúraágazati Bizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 (1) A 2166/2005/EK tanácsi rendelet szerinti többéves terv hatálya alá tartozó halászatot végző azon uniós halászhajók számára, amelyek fogásaikat Spanyolországban rakodják ki és a (2) bekezdésben felsorolt flottákhoz tartoznak, az 1224/2009/EK rendelet 17. cikkének (1) bekezdésében előírt minimális értesítési időtartamot négy óráról két és fél órára kell rövidíteni.
 (2) Az (1) bekezdés kizárólag az alábbi halászhajókra alkalmazandó:
 a)
 a 2166/2005/EK rendelet szerinti többéves terv hatálya alá tartozó, a Kantábriai-tengerben és az Ibériai-félszigettől északnyugatra (VIIIc és IXa ICES körzet) élő déliszürketőkehal- és norvéghomár-állományok halászatát végző fenékvonóhálós (TR), eresztőhálós (GN) és fenékhorogsoros (LL) hajók;
 b)
 a 2166/2005/EK rendelet szerinti többéves terv hatálya alá tartozó, a portugál vizekben (IXa ICES körzet) élő déliszürketőkehal- és norvéghomár-állományok halászatát végző fenékvonóhálós (TR) hajók.
 2. cikk
 E rendelet hatálybalépése után egy évvel Spanyolország jelentést küld a Bizottság részére a lerövidített előzetes értesítési időtartamnak az 1. cikkben említett hajók által végrehajtott kirakodások ellenőrzésére gyakorolt hatásáról.
 3. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2013. november 21-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 José Manuel BARROSO
 (1) HL L 343., 2009.12.22., 1. o.
 (2) HL L 345., 2005.12.28., 5. o.


text:
 Avviso legale importante
 |
 21983A0330(01)
 Accordo che modifica l'accordo tra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-Bissau sulla pesca al largo della costa della Guinea-Bissau
 Gazzetta ufficiale n. L 084 del 30/03/1983 pag. 0002 - 0008 edizione speciale spagnola: capitolo 04 tomo 2 pag. 0087 edizione speciale portoghese: capitolo 04 tomo 2 pag. 0087
 Accordoche modifica l'accordo tra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-Bissau sulla pesca al largo della costa della Guinea-BissauArticolo 11. Il protocollo e l'allegato dell'accordo tra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-Bissau sulla pesca al largo della costa della Guinea-Bissau sono sostituiti con il protocollo e con l'allegato seguenti :""Protocollotra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-BissauLE PARTI DEL PRESENTE PROTOCOLLO,visto l'accordo tra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-Bissau sulla pesca al largo della costa della Guinea-Bissau, firmato il 27 febbraio 1980 a Bruxelles,HANNO CONVENUTO QUANTO SEGUE :Articolo 1Il presente protocollo copre le attività di pesca per un periodo di tre anni a decorrere dalla data della sua entrata in vigore nel 1983.Per ciascun esercizio annuo di detto periodo, i limiti di cui all'articolo 4 sono i seguenti :1. Navi per la pesca demersale a strascico :7500 tsl. Durante ciascun esercizio annuo una parte di questo tonnellaggio può essere utilizzata in modo che la media annua del suo equivalente non superi 3500 tsl ;2. 25 tonniere congelatrici (classe di 900 tsl in media).3. 25 tonniere per la pesca con le canne, senza attrezzature di trasformazione (classe di 130 tsl in media).Articolo 21. La compensazione finanziaria di cui all'articolo 9 dell'accordo è stabilita, per il periodo contemplato nell'articolo 1, a 4275000 ECU, vale a dire a 1425000 ECU per ciascun esercizio annuo di applicazione del presente protocollo.2. Detta compensazione copre anche le somme dovute a norma dei periodi di regime provvisorio concordati a partire dal 1o marzo 1982.Articolo 31. La destinazione della compensazione di cui all'articolo 2 è di esclusiva competenza del governo della Guinea-Bissau.2. Il governo della Guinea-Bissau informerà la Comunità sul programma d'impiego della compensazione.Articolo 41. La compensazione è versata in tre rate annue di uguale importo.2. I fondi di compensazione saranno versati in un conto aperto presso un organismo finanziario a scelta del governo della Guinea-Bissau.Articolo 5La Comunità parteciperà inoltre al finanziamento di un programma scientifico guineano destinato a migliorare la conoscenza delle risorse della pesca della zona di pesca della Repubblica di Guinea-Bissau, entro il limite di 250000 ECU per il periodo di cui all'articolo 1.Articolo 6La mancata esecuzione da parte della Comunità dei versamenti previsti dal presente protocollo comporta la sospensione dell'accordo di pesca.Articolo 7Il presente protocollo entra in vigore alla data in cui le parti si notificano l'avvenuto espletamento delle procedure necessarie a tal fine.""ALLEGATOCONDIZIONI PER L'ESERCIZIO DELLA PESCA NELLA ZONA DI PESCA DELLA GUINEA-BISSAU APPLICABILI ALLE NAVI BATTENTI BANDIERA DI UNO STATO MEMBRO DELLA COMUNITÀA. Formalità per la richiesta ed il rilascio delle licenzeLe procedure applicabili alle richieste ed al rilascio delle licenze che consentono alle navi battenti bandiera di uno Stato membro della Comunità di pescare nella zona di pesca della Guinea-Bissau sono le seguenti:Le competenti autorità della Comunità presentano al segretariato di Stato della pesca della Repubblica della Guinea-Bissau, tramite la delegazione della Commissione nello stesso paese, una domanda per ciascuna nave che desideri pescare a norma del presente accordo almeno trenta giorni prima dell'inizio della data di validità richiesta.Le domande sono presentate sui formulari il cui modello è allegato al punto A 1 e che vengono forniti a tal fine dal governo della Repubblica della Guinea-Bissau.1. Disposizioni da applicare alle navi per la pesca a strascicoa) Alle domande deve essere allegata la ricevuta di versamento di una garanzia bancaria di importo pari al canone dovuto per ciascuna licenza, tale canone spetta alle autorità della Guinea-Bissau se la licenza non viene utilizzata.b) In deroga all'articolo 4, paragrafo 3, dell'accordo, le licenze possono essere rilasciate come segue:I. per le 3500 tsl utilizzabili in media annua: per periodi comprendenti mesi completi, e come minimo tre mesi di calendario, indicati al momento della presentazione della domanda di licenza;II. per le altre 4000 tsl: per periodi di un anno o di un semestre di calendario; ciascuna domanda può costituire un programma di pesca per più navi della medesima categoria che desiderano pescare in periodi consecutivi di almeno tre mesi.c) I. I canoni per il tonnellaggio di cui alla lettera b), punto I) sono fissati a 120 ECU/tsl all'anno.II. I canoni per il tonnellaggio di cui alla lettera b), punto II) sono fissati a 100 ECU/tsl all'anno.In deroga all'articolo 5, paragrafo 2, dell'accordo, e su richiesta dell'armatore, i canoni possono essere pagati trimestralmente o semestralmente; in questi casi, essi sono aumentati rispettivamente del 5 e del 3 %.d) A partire da una data da determinare e alle condizioni che verranno definite dalla commissione mista, il pagamento dei canoni potrà essere sostituito completamente o parzialmente da forniture di pescato.2. Disposizioni da applicare alle tonnierea) I canoni sono fissati a 20 ECU per t pescata nella zona di pesca della Guinea-Bissau.b) Le domande di licenza per ciascuna categoria di tonniere vengono trasmesse previo pagamento di una somma globale e forfettaria equivalente ai canoni dovuti per i seguenti quantitativi:- 900 t di pescato annuo per le tonniere congelatrici,- 100 t di pescato annuo per le tonniere destinate alla pesca con le canne,e previo versamento di una garanzia bancaria per il pagamento dell'importo supplementare dovuto in caso di catture annue superiori a detti quantitativi. I quantitativi catturati sono determinati conformemente ai dati statistici elaborati dalla commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell'Atlantico (ICCAT).In caso di sbarco concordato a norma dell'articolo 8 dell'accordo, la Commissione mista fisserà canoni di importo inferiore.3. Le competenti autorità della Guinea-Bissau esaminano ciascuna domanda per accertarsi della sua conformità con le disposizioni del presente accordo, nonché con la legislazione della Guinea-Bissau ed applicano la tabella dei canoni da riscuotere.Le competenti autorità della Guinea-Bissau informeranno le autorità comunitarie di dette decisioni.4. Se in sede di esame delle domande e di rilascio delle licenze emergono difficoltà o necessità di ulteriori informazioni, si svolgono consultazioni tra i rappresentanti delle parti contraenti, in particolare tramite il segretariato di Stato della pesca e la delegazione della Commissione delle Comunità europee nella Guinea-Bissau.B. Dichiarazione delle catture1. Tutte le navi autorizzate a pescare nelle acque della Guinea-Bissau nell'ambito del presente accordo sono tenute a comunicare al segretariato di Stato della pesca una dichiarazione di cattura conforme al modello B 1 allegato.Dette dichiarazioni di cattura sono mensili e devono essere trasmesse almeno una volta per trimestre.In caso di mancata osservanza di questa disposizione, il governo della Guinea-Bissau si riserva il diritto di sospendere la licenza della nave incriminata sino all'espletamento della formalità.2. Tutte le navi della Comunità che pescano nella zona di pesca della Guinea-Bissau consentono ed agevolano la salita a bordo e l'espletamento delle sue funzioni a qualsiasi funzionario della Guinea-Bissau incaricato dell'ispezione e del controllo della conformità con le disposizioni dell'accordo.C. Borse di formazioneLe due parti concordano che il miglioramento della competenza e delle conoscenze delle persone addette alla pesca marittima costituisce un elemento essenziale per il successo della cooperazione. A tal fine, la Comunità faciliterà l'accoglimento dei cittadini guineani negli istituti dei suoi Stati membri e metterà a loro disposizione borse di studio e di formazione nelle varie discipline scientifiche, tecniche ed economiche riguardanti la pesca a concorrenza di dieci borse di studio della durata di tre anni o del loro equivalente annuo.+++++ TIFF +++++B 1. pag. 1SEGRETARIATO DI STATO DELLA PESCA | | STATISTICA DI CATTURA E DI ATTIVITÀ | | Mese : | Anno : |Nome della nave : | | | Potenza del motore : | | | Metodo di pesca : | |Nazion(bandiera) : | | Stazza lorda (t) : | | Porto di sbarco : | |Data | Zona di pesca | Numero di pescate | Ore di pesca | Specie di pesce |Longitudine | Latitudine | | | | | | | | Totale |1/ | | | | | | | | | | | | |2/ | | | | | | | | | | | | |3/ | | | | | | | | | | | | |4/ | | | | | | | | | | | | |5/ | | | | | | | | | | | | |6/ | | | | | | | | | | | | |7/ | | | | | | | | | | | | |8/ | | | | | | | | | | | | |9/ | | | | | | | | | | | | |10/ | | | | | | | | | | | | |11/ | | | | | | | | | | | | |12/ | | | | | | | | | | | | |13/ | | | | | | | | | | | | |14/ | | | | | | | | | | | | |15/ | | | | | | | | | | | | |16/ | | | | | | | | | | | | |17/ | | | | | | | | | | | | |18/ | | | | | | | | | | | | |19/ | | | | | | | | | | | | |20/ | | | | | | | | | | | | |21/ | | | | | | | | | | | | |22/ | | | | | | | | | | | | |23/ | | | | | | | | | | | | |24/ | | | | | | | | | | | | |25/ | | | | | | | | | | | | |26/ | | | | | | | | | | | | |27/ | | | | | | | | | | | | |28/ | | | | | | | | | | | | |29/ | | | | | | | | | | | | |30/ | | | | | | | | | | | | |31/ | | | | | | | | | | | | |B 1. pag. 2ISTRUZIONI PER LA REDAZIONE DEL LIBRO DI BORDOOgni capitano è responsabile dei dati forniti mensilmente al segretariato di Stato della pesca. Egli redigerà questo libro di bordo con spirito di franca cooperazione.Sono richieste le seguenti indicazioni:1.Mese : | Anno : |2.Nome della nave :Nazionalità (bandiera) : | |3.Potenza del motore in CV :Tonnellaggio di stazza lorda (tsl) : | |4.Metodo di pesca (strumento) :Porto di sbarco : | |La tabella statistica delle catture e dell'attività è divisa in due parti : Nella prima parte sono richiesti i dati giornalieri relativi all'attività di pesca (ogni riga orizzontale corrisponde ai dati di un giorno). Il primo foglio sarà utilizzato per i primi 15 giorni del mese ed il secondo foglio per gli ultimi 15 giorni. Il capitano dovrà indicare con longitudine e latitudine la zona in cui pesca. Egli indicherà ogni giorno il numero di pescate ed il totale delle ore di pesca. La seconda parte del foglio riguarda i dati delle catture in kg o in tonnellate. Precisare se si tratta di kg o di tonnellate. Il capitano troverà 7 colonne. Ogni colonna deve corrispondere a una specie. Saranno considerate soltanto le 6 specie più importanti. La colonna che precede il totale sara riservata all'insieme delle altre specie (totale di dette specie) e porterà il nome " varie ". I fogli mensili, debitamente compilati, saranno trasmessi ogni mese al segretariato di Stato della pesca per le navi che sbarcano le loro catture a Bissau. Per le altre navi, i fogli mensili, debitamente compilati, del libro di bordo saranno inviati al segretariato di Stato della pesca ogni 3 mesi . |""2. Nell'accordo in forma di scambio di lettere tra la Comunità economica europea ed il governo della Repubblica di Guinea-Bissau sulla pesca al largo della costa della Guinea-Bissau è inserito il seguente paragrafo :" 3. Per la flotta tonniera senza attrezzature di trasformazione, durante la campagna di pesca del tonno esercitata nelle acque della Guinea-Bissau sono imbarcati otto marittimi guineani alle condizioni che saranno determinate dalla commissione mista. ".Articolo 2Il presente accordo entra in vigóre alla data in cui le parti si notificano l'avvenuto, espletamento della procedure necessarie a tal fine.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Molékula je delec snovi, ki se v tekočinah giblje neodvisno od drugih delcev. Molekulo sestavljata dva ali več atoma, povezana s kemijsko vezjo; glede na kontekst lahko izraz vključuje ali ne vključuje ionov, ki izpolnjujejo to merilo.. Molekula predstavlja najmanjši nedeljiv delec kemijskega elementa ali spojine, ki ohranja kemijske in fizikalne lastnosti te snovi.
 Lastnost molekul je celoštevilčno razmerje med kemijskimi elementi, ki sestavljajo spojino, kar podaja empirična formula te spojine. Tako je voda vedno sestavljena iz vodika in kisika v razmerju 2:1, etanol pa iz ogljika, vodika in kisika v razmerju 2:6:1. Vendar pa zgolj razmerje med elementi ne podaja popolnega opisa molekule - dimetileter ima na primer enako razmerje kot etanol. Molekule z istimi atomi v enakih razmerjih imenujemo izomeri.
 Kemijska formula po drugi strani odraža natančno število atomov, ki sestavljajo molekulo. Iz nje lahko izračunamo molsko maso, ki jo navadno izražamo v atomski enoti mase, enaki eni dvanajstini mase atoma izotopa ogljika 12C.
 O konceptih, podobnih molekulam, se razpravlja že od antičnih časov, vendar so se sodobne raziskave narave molekul in njihovih vezi začele v 17. stoletju. Študija molekul, ki so jo sčasoma izpopolnili znanstveniki, kot so Robert Boyle, Amedeo Avogadro, Jean Perrin in Linus Pauling, je danes znana kot molekularna fizika ali molekularna kemija.
 Etimologija
 Glede na Merriam-Webster in Online Etymology Dictionary beseda "molekula" izhaja iz latinskega "moles" ali majhne enote za maso. Beseda izhaja iz francoske molécule (1678), iz nove latinščine molecula, pomanjševalnice latinske moles "teža, masa". Beseda, ki se je do poznega 18. stoletja uporabljala le v latinski obliki, je postala priljubljena po uporabi v filozofskih delih Descartesa.
 Zgodovina
 Definicija molekule se je razvijala s povečevanjem znanja o strukturi molekul. Zgodnejše definicije so bile manj natančne, saj so definirale molekule kot najmanjše delce čistih kemičnih snovi, ki ohranjajo svojo sestavo in kemične lastnosti. Ta definicija pogosto odpove, saj so številne snovi, kot so kamnine, soli in kovine, sestavljene iz velikih kristalnih mrež kemično povezanih atomov ali ionov, niso pa sestavljene iz samostojnih molekul.
 Sodobnemu konceptu molekul lahko sledimo nazaj do predznanstvenih in grških filozofov, kot sta Levkip in Demokrit, ki sta trdila, da je vse vesolje sestavljeno iz atomov in praznin. Približno 450 pr. n. št. si je Empedoklej zamislil temeljne elemente (ogenj (), zemlja (), zrak () in vodo ()) in "sile" privlačnosti in odbijanja, ki omogočajo medsebojno delovanje elementov.
 Peti element, obstojni eter, je veljal za temeljni gradnik nebesnih teles. Levkipovo in Empedoklejevo stališče je skupaj z etrom sprejel Aristotel, ki ga je prenesel v srednjeveško in renesančno Evropo.
 Koncept skupkov ali enot povezanih atomov, tj. "molekul" izvira iz hipoteze Roberta Boyla iz leta 1661, iz njegove slavne razprave The Sceptical Chymist (Skeptični kemik) - da je snov sestavljena iz skupkov delcev in da je kemična sprememba posledica preureditve skupkov. Boyle je trdil, da so osnovni elementi materije sestavljeni iz različnih vrst in velikosti delcev, imenovanih "korpuskule", ki se same lahko preuredijo v skupine. Leta 1789 je William Higgins objavil poglede na tisto, kar je sam imenoval kombinacije "končnih" delcev, kar je napovedovalo koncept valentnih vezi. Če bi bila na primer, glede na Higginsa, sila med končnim delcem kisika in končnim delcem dušika 6, potem bi bila moč sile temu primerno razdeljena in podobno velja za druge kombinacije končnih delcev.
 Besedo "molecule" je ustvaril Amedeo Avogadro. Njegovo delo iz leta 1811 "Essay on Determining the Relative Masses of the Elementary Molecules of Bodies" (Esej o določanju relativnih mas elementarnih molekul teles) v bistvu navaja, tj. v skladu s Partingtonovo A Short History of Chemistry (Kratka zgodovina kemije), da:
 V skladu s temi koncepti je leta 1833 francoski kemik Marc Antoine Auguste Gaudin predstavil jasno razlago Avogadrove hipoteze, glede atomske teže, z uporabo "volumenskih diagramov", ki jasno prikazujejo tako polpravilne molekularne geometrije, kot npr. kot linearna molekula vode in pravilne molekulske formule, kot je H2O:
 Leta 1917 se je do takrat neznani ameriški dodiplomski kemijski inženir Linus Pauling na kmetijski fakulteti v Oregonu učil Daltonove metode povezovanja hook-and-eye, kar je bil v tistem času glavni opis za vezi med atomi. Pauling ni bil zadovoljen s to metodo in je iskal novo metodo na novo nastajajočem področju kvantne fizike. Leta 1926 je francoski fizik Jean Perrin prejel Nobelovo nagrado za fiziko, ker je dokončno dokazal obstoj molekul. To je naredil z izračunom Avogadrovega števila z uporabo treh različnih metod, pri čemer so vse vključevale sisteme tekoče faze. Prvičj je uporabil gamboge milu podobno emulzijo, drugič je uporabil eksperimentalno delo o Brownovem gibanju in tretjič s potrditvijo Einsteinove teorije o vrtenju delcev v tekoči fazi.
 obravnavo nasičenih, nedinamičnih sil privlačnosti in odboja, tj. izmenjevalnih sil, molekule vodika. Njuno obravnavanje tega problema z valenčno vezjo sta zapisala v skupnem dokumentu je bila mejnik, saj sta kemijo povezala s kvantno mehaniko.
 Kasneje, leta 1931, je Pauling na podlagi dela Heitlerja in Londona ter na podlagi teorij iz Lewisovega znanega članka, objavil svoj revolucionarni članek "The Nature of the Chemical Bond" (Narava kemijske vezi), v katerem je uporabil kvantno mehaniko za izračun lastnosti in strukture molekul, kot so koti med vezmi in rotacija okoli vezi. Na podlagi teh konceptov je Pauling razvil hibridizacijsko teorijo za upoštevanje vezi v molekulah, kot je CH4, v kateri se štiri sp3 hibridizirane orbitale prekrivajo z vodikovo orbitalo 1s, kar daje štiri sigma (σ) vezi. Štiri vezi so enake dolžine in moči, kar daje molekularno strukturo, kot je prikazano spodaj:
 Molekularna znanost
 Znanost o molekulah se imenuje molekularna kemija ali molekularna fizika, odvisno od tega, ali je poudarek na kemiji ali fiziki. Molekularna kemija se ukvarja z zakonitostmi interakcije med molekulami, kar povzroča nastanek in prekinitev kemičnih vezi, medtem ko se molekularna fizika ukvarja z zakonitostmi njihove strukture in lastnostmi. V praksi pa je to razlikovanje nejasno. V molekularnih znanostih je molekula sestavljena iz stabilnega sistema (vezano stanje), sestavljenega iz dveh ali več atomov. Poliatomske ione se včasih obravnavajo kot električno nabite molekule. Izraz nestabilna molekula se uporablja za zelo reaktivne vrste, tj. kratkotrajne sklope (resonance) elektronov in jeder, kot so radikali, molekularni ioni, Rydbergove molekule, prehodna stanja, van der Waalsovi kompleksi ali sistemi trkajočih se atomov kot v Bose-Einsteinov kondenzatu.
 Razširjenost
 Molekule kot komponente snovi so pogoste. Sestavljajo tudi večino oceanov in ozračja. Večina organskih snovi so molekule. Snovi življenja so molekule, npr. beljakovine, aminokisline iz katerih so sestavljene, nukleinske kisline (DNA in RNA), sladkorji, ogljikovi hidrati, maščobe in vitamini. Hranilni minerali so na splošno ionske spojine, torej niso molekule, npr. železov sulfat.
 Večina znanih trdnih snovi na Zemlji je delno ali v celoti sestavljena iz kristalov ali ionskih spojin, ki niso sestavljene iz molekul. To vključuje vse minerale, ki sestavljajo Zemljino snov, pesek, glino, kamenčke, skale, balvane, skalno podlago, staljeno notranjost in jedro Zemlje. Vsi ti vsebujejo veliko kemičnih vezi, vendar niso sestavljeni iz prepoznavnih molekul.
 Soli ni mogoče opredeliti nobene tipične molekule niti za kovalentne kristale, čeprav so ti pogosto sestavljeni iz ponavljajočih se enotskih celic, ki se raztezajo v ravnini, npr. grafen; ali tridimenzionalno npr. diamant, kremen, natrijev klorid. Ponavljajoče se enotne celične strukture veljajo tudi za večino kovin, ki so kondenzirane faze s kovinsko vezjo. Zato trdne kovine niso sestavljene iz molekul. V steklu, ki so trdne snovi, ki obstajajo v steklastem neurejenem stanju, atome držijo skupaj kemične vezi brez prisotnosti kakršne koli definirane molekule, niti kakršne koli pravilno ponavljajoče se enotne celične strukture, ki je značilna za soli, kovalentne kristale in kovine.
 Kemične vezi
 Molekule na splošno drži skupaj kovalentna vez. Več nekovinskih elementov obstaja le kot molekule v okolju bodisi v spojinah ali kot homonuklearne molekule, ne pa kot prosti atomi: na primer vodik.
 Medtem ko nekateri trdijo, da je kovinski kristal mogoče obravnavati kot eno samo velikansko molekulo, ki jo skupaj drži kovinska vez, drugi poudarjajo, da se kovine obnašajo zelo drugače kot molekule.
 Kovalentna vez
 Kovalentna vez je kemična vez, ki vključuje delitev elektronskih parov med atomi. Ti elektronski pari se imenujejo skupni pari ali vezni pari, in stabilno ravnovesje privlačnih in odbojnih sil med atomi, ko si delijo elektrone, pa se imenuje kovalentna vez.
 Ionska vez
 Ionska vez je vrsta kemične vezi, ki vključuje elektrostatično privlačnost med nasprotno nabitimi ioni. Je primarna interakcija, ki se pojavi v ionskih spojinah. Ioni so atomi, ki so izgubili enega ali več elektronov (imenovani kationi), in atomi, ki so pridobili enega ali več elektronov (imenovani anioni). Ta prenos elektronov imenujemo elektrovalenca za razliko od kovalence). Na splošno velja, da kovine tvorijo katione, nekovine pa anione. Ti ioni lahko bolj zapletene narave, npr. molekularni ioni, kot sta NH4 + ali SO42−. Pri normalnih temperaturah in tlakih ionska vez večinoma ustvarja trdne snovi (ali občasno tekočine) brez ločenih prepoznavnih molekul, vendar uparjanje/sublimacija takih materialov povzroči ločene molekule, kjer so elektroni še vedno dovolj v celoti preneseni, da se vezi štejejo za ionske in ne za kovalentne.
 Velikost molekule
 Večina molekul je veliko premajhnih, da bi jih videli s prostim očesom, čeprav lahko molekule mnogih polimerov dosežejo makroskopske velikosti, vključno z biopolimeri, kot je DNK. Molekule, ki se običajno uporabljajo kot gradniki za organsko sintezo, imajo dimenzijo od nekaj angstremov (Å) do nekaj deset Å ali približno eno milijardino metra. Posamezne molekule običajno ni mogoče opazovati s svetlobo, toda majhnim molekulam in celo obrisom posameznih atomov pa je v nekaterih okoliščinah mogoče slediti z uporabo mikroskopa na atomsko silo. Nekatere največje molekule so makromolekule ali supermolekule.
 Najmanjša molekula je dvoatomni vodik (H2) z dolžino vezi 0,74 Å.
 Efektivni molekularni polmer je velikost, ki jo ima molekula v raztopini.
 Molekulska formule
 Vrste kemijskih formul
 Kemijska formula za molekulo uporablja eno vrstico, ki je sestavljena iz simbolov kemijskih elementov, številk in včasih tudi drugih simbolov, kot so oklepaji, pomišljaji ter znaka plus (+) in minus (−).
 Empirična formula spojine je zelo preprosta vrsta kemijske formule. Pokaže celoštevilsko razmerje kemičnih elementov, ki ga sestavljajo. Na primer, voda je vedno sestavljena iz razmerja atomov vodika in kisika 2:1, etanol (etilni alkohol) pa je vedno sestavljen iz ogljika, vodika in kisika v razmerju 2:6:1. Vendar to ne določa enolično vrste molekule – dimetil eter ima na primer enaka razmerja kot jih ima etanol. Molekule z enakimi Atomi v različnih razporeditvah imenujemo Izomeri. Tudi ogljikovi hidrati imajo na primer enako razmerje (ogljik:vodik:kisik = 1:2:1) (in s tem enako empirično formulo), a različno skupno število atomov v molekuli.
 Molekulska formula odraža natančno število atomov, ki sestavljajo molekulo, in tako označuje različne molekule. Vendar imajo lahko različni izomeri enako atomsko sestavo, vendar so različne molekule.
 Empirična formula je pogosto enaka molekulski formuli, ampak ne vedno. Na primer, molekula acetilena ima molekulsko formulo C2H2, vendar je najenostavnejše celoštevilsko razmerje elementov CH.
 Molekulsko maso je mogoče izračunati iz kemijske formule in je izražena v enotah atomske mase, ki so enake 1/12 mase nevtralnega atoma ogljika-12 (12C izotop).
 Strukturna formula
 Za molekule z zapleteno tridimenzionalno strukturo, zlasti z atomi vezanimi na štiri različne substituente, preprosta molekulska formula ali celo polstrukturna kemijska formula včasih ni dovolj dobra za popolno določitev molekule. V tem primeru je potrebna grafična vrsta formule, imenovana strukturna formula. Strukturne formule so lahko predstavljene z enodimenzionalnim kemijskim imenom, vendar takšna kemijska nomenklatura zahteva veliko besed in izrazov, ki niso del kemijskih formul.
 Molekularna geometrija
 Molekularna geometrija ali molekularna struktura je tridimenzionalna razporeditev atomov znotraj molekule.
 Molekule imajo statično ravnotežno geometrijo - dolžine vezi in kote - okoli katerih nenehno nihajo z vibracijskimi in rotacijskimi gibi. Čista snov je sestavljena iz molekul z enako povprečno geometrijsko strukturo. Kemijska formula in struktura molekule sta dva pomembna dejavnika, ki določata njene lastnosti, zlasti reaktivnost. Izomeri imajo skupno kemijsko formulo, vendar imajo običajno zelo različne lastnosti zaradi različnih struktur. Stereoizomeri, posebna vrsta izomera, imajo lahko zelo podobne fizikalno-kemijske lastnosti in hkrati različne biokemične aktivnosti.
 Glej tudi
 Sinton
 Sklici
 Zunanje povezave
 Kemija
 Snov
 Atomska in molekulska fizika


text:
Diabetes mellitus (DM) on yleisnimi ryhmälle oireyhtymiä, joissa ilmenee korkea verensokeri eli hyperglykemia. Diabetes mellituksesta käytetään usein lyhyttä muotoa diabetes, kuten myös tässä artikkelissa, vaikka pelkkä ”diabetes” voi viitata myös diabetes insipidukseen. Diabetes mellitus -sairauksia kutsutaan myös nimellä sokeritauti.
 Esidiabetes eli lievästi kohonnut verensokeri diagnosoidaan silloin, kun veren glukoosipitoisuus on aamulla vähintään 6 mutta alle 7 millimoolia litrassa. Esidiabeteksen kehittyminen varsinaiseksi diabetekseksi kestää yleensä monta vuotta. Yli kolmannes Yhdysvaltojen aikuisväestöstä oli esidiabeetikkoja vuonna 2017. Suomessakin on 700 000 esidiabeetikkoa. Esidiabetes diagnosoidaan verensokerin paastoarvon tai sokerirasituskokeen tuloksen perusteella.
 Diabetes mellitus -sairaudet johtuvat usein pääosin kehon heikosta kyvystä reagoida verensokeria laskevaan insuliinihormoniin, heikosta kyvystä tuottaa insuliinia tai molemmista asioista. Insuliinia muodostuu tarpeen mukaan haiman beetasoluissa, joista se erittyy vereen. Pääsyynä voivat olla tosin muutkin hormonit, kuten feokromosytoomakasvaimen aiheuttamassa diabeteksessa ja osin myös raskausdiabeteksessa.
 Ihmisillä osa diabeteksista on pysyviä aineenvaihduntasairauksia, kuten tyypin 1 diabetes ja tyypin 2 diabetes. Raskausdiabeteskin on aineenvaihduntaperäinen, mutta paranee raskauden päätyttyä. Osa diabeteksista taas johtuu lääkkeistä. Tästä esimerkki on streptotsosiini, joka on haimaa vaurioittava haimasyöpälääke.
 Kullakin diabeteksella on osin omanlaisensa oireet. Diabeteksille yhteiset oireet johtuvat hyperglykemiasta ja siihen liittyviä välittömiä oireita ovat esimerkiksi janoisuus ja runsas virtsaamistarve. Hyperglykemia voi pahentua esimerkiksi hengenvaaralliseksi asidoosiksi. Pitkällä aikavälillä hyperglykemia altistaa vakaville ja elämänlaatua heikentäville elinvaurioille. Se voi johtaa esimerkiksi munuaisten vajaatoimintaan tai sokeuteen. Hyperglykemia lisää siksi kuolleisuutta moniin sairauksiin.
 Suomessa diabeteksen eri muotoja potee noin 500 000 ihmistä. Näistä yleisin on tyypin 2 diabetes, jota potee noin 75–80 prosenttia kaikista diabetesta potevista henkilöistä eli diabeetikoista. Tyypin 1 diabetes on toiseksi yleisin ja sitä potee noin 7,5–8 prosenttia Suomen diabeetikoista.
 Ihmisten lisäksi diabeteksen eri muotoja voi ilmetä muilla selkärankaisilla. Se voi ilmetä villi- ja kotieläimillä. Jälkimmäisestä esimerkkejä ovat koirat, joilla voi erityisesti ilmetä tyypin 1 diabeteksen kaltainen sairaus, ja kissat, joilla voi ilmetä eritoten tyypin 2 diabeteksen kaltainen sairaus.
 Oireet
 Kullakin diabeteksen eri muodolla on osin omanlaisensa oireet. Korkea veren glukoosipitoisuus eli hyperglykemia on kuitenkin niille kaikille yhteinen oire ja se aiheuttaa muun muassa runsasjanoisuutta (polydipsiaa), runsasta virtsaamistarvetta (polyuriaa), kehonpainon laskua ja väsymystä. Hyperglykemiassa osa veren glukoosiylimäärästä päätyy virtsaan. Siksi ravintoenergiaa menetetään ja diabetesta poteva voi laihtua ilman ilmeistä syytä. Glukoosiylimäärä aiheuttaa veden ylimääräistä siirtymistä osmoottisesti virtsaan, josta johtuu runsas virtsaamistarve ja janoisuus. Tämä voi johtaa myös nestehukkaan.
 Nestehukka yhdessä muiden hyperglykemian aiheuttamien aineenvaihdunnan muutosten kanssa voi altistaa ketoasidoosille tai asidoosille, jossa veressä ei ole merkittäviä määriä ketoaineita. Ketoasidoosissa uloshengitysilmaan päätyy imelältä haisevaa asetonia, josta ketoasidoosi voidaan muun muassa havaita. Molemmat asidoosin muodot ovat hengenvaarallisia ja voivat johtaa esimerkiksi koomaan, aivoödeemaan tai kuolemaan. Eri diabeteksissa voi lisäksi ilmetä liian alhainen veren glukoosipitoisuus eli hypoglykemia. Syynä tähän voi olla liiallinen insuliinivalmisteiden annostelu, joita käytetään eri diabetesten hoitoon.
 Liitännäissairaudet
 Useiden vuosien kuluessa toistuva hyperglykemia aiheuttaa vaurioita moniin elimiin ja lisää siksi kuolleisuutta moniin sairauksiin. Pitkällä aikavälillä mahdollisesti ilmeneviä vaikutuksia ovat muun muassa:
 munuaisvauriot eli diabeettinen nefropatia, jossa ilmenee muun muassa proteinuriaa
 ääreishermoston vauriot eli neuropatiat, jotka aiheuttavat ihon tunnottomuutta ja voivat aiheuttaa myös hermokipuja
 verkkokalvojen vauriot eli diabeettinen retinopatia, joka voi johtaa sokeuteen
 huonosti paranevat haavaumat raajoissa – haavojen pahentuminen voi vaatia raajan amputaation
 impotenssi
 alttius saada jokin infektio
 ateroskleroottiset verenkiertoelimistön sairaudet, kuten sepelvaltimotauti
 dementian eri muodot, kuten Alzheimerin tauti
 Kuhunkin diabeteksen eri muotoon voi liittyä muitakin sairauksia. Esimerkiksi tyypin 1 diabeetikoilla tietyt autoimmuunisairaudet ovat muuta väestöä yleisempiä.
 Toteaminen
 Potilaalla on ehkä diabetes, jos potilaan:
 glukoosipitoisuus on veriplasmassa yli 7 mmol/l (millimoolia per litra) 8 tunnin paaston jälkeen.
 glukoosipitoisuus on plasmassa yli 11,1 mmol/l 2 tunnin jälkeen siitä, kun on juotu 75 grammaa glukoosia sisältävä neste.
 plasman glykatoituneen hemoglobiinin (HbA1c) pitoisuus on yli 48 mmol/mol (millimoolia per mooli).
 Lisäksi potilaan virtsassa voi olla tavallista enemmän glukoosia. Tämä voidaan havaita kokeellisesti. Diabetesdiagnoosin varmentaminen ja niiden eri muotojen erottaminen toisistaan vaatii lisäksi oireiden tulkitsemista, potilaan sukulaisten sairauksien selvittämistä tai mahdollisesti geenitestejä.
 ICD-10 tautiluokitus
 Alla on diabetes mellitus -sairauksien ICD-10 tautiluokitus:
 E08 sairauden aiheuttama diabetes mellitus. Tässä luokituksessa kyseessä voi olla esimerkiksi syöpä tai haimatulehdus.
 E09 lääkkeen tai muun aineen aiheuttama diabetes mellitus.
 E10 tyypin 1 diabetes mellitus.
 E11 tyypin 2 diabetes mellitus.
 E12 aliravitsemukseen liittyvä diabetes mellitus.
 E13 muun tyypin diabetes mellitus. Tässä luokituksessa kyse voi esimerkiksi olla geenimutaatioiden tai haiman poiston aiheuttamasta diabeteksesta.
 E14 määrittämätön diabetes mellitus.
 O24 raskausdiabetes.
 Kullekin luokitukselle on monia täsmentäviä luokituksia. Esimerkiksi E10.2X merkitsee tyypin 1 diabetesta, jota potevalla on munuaisten vajaatoiminta. Tämä määritellään tarkemmin esimerkiksi koodilla
 E10.21, jossa henkilöllä on diabeettinen nefropatia
 E10.22, jossa henkilöllä on krooninen diabeteksen aiheuttama munuaisten vajaatoiminta
 E10.29, jossa henkilöllä on jokin muu diabeteksen aiheuttama munuaisongelma
 Muodot
 Tyypin 1 diabetes
 Tyypin 1 diabetes on osin perinnöllinen monigeeninen aineenvaihduntasairaus, jossa kehon kyky tuottaa insuliinia heikkenee ja lopulta loppuu kokonaan. Tällöin insuliiniherkät solut eivät ota tehokkaasti sisäänsä verensokeria ja sitä kertyy vereen ylimäärin, jolloin ilmenee hyperglykemia. Tämä sairaus on usein autoimmuunisairaus, jossa keho tuhoaa haiman insuliinia tuottavia beetasoluja. Tyypin 1 diabetes alkaa useimmin 5- tai 15-vuotiaana. Siksi sitä sanotaan joskus virheellisesti lapsuus- tai nuoruusiän diabetekseksi, vaikka se voi alkaa missä iässä tahansa. Siihen ei liity ylipaino ja sitä sairastavien tulee poikkeuksetta aloittaa insuliinin tai sen johdannaisten lääkekäyttö. Tätä potevilla vakavat oireet, kuten ketoasidoosi, ovat yleisempiä kuin tyypin 2 diabetesta potevilla.
 Tyypin 2 diabetes
 Tyypin 2 diabetes on aineenvaihduntasairaus, jossa ilmenee insuliiniresistenssi eli insuliiniherkkien solujen kyky reagoida kehon tuottamaan insuliiniin on heikentynyt. Kun tauti pahenee, usein myös kehon insuliinin tuotto vähenee. Tällöin tyypin 2 diabetes alkaa tapauksesta riippuen muistuttamaan enemmän tai vähemmän tyypin 1 diabetesta. Tyypin 2 diabetes on tämän moninaisuutensa takia oikeastaan joukko sairauksia, joiden aiheuttajatkin ovat moninaisia. Tyypin 2 diabetes on pääosin elintapasairaus. Eritoten ylipaino altistaa sille, mutta myös vanheneminen. Myös perinnölliset tekijät lisäävät merkittävästi alttiutta sairastua. Useita sairaudelle altistavia geenejä tunnetaan eli kyse on monigeenisestä sairaudesta. Tyypin 2 diabetes alkaa yleensä aikuisena. Siksi sitä kutsutaan joskus virheellisesti aikuistyypin diabetekseksi, vaikka se voi alkaa jo lapsenakin. Se alkaa usein hitaasti, eikä vaadi heti insuliinilääkitystä. Varhaisvaiheessa metformiinin kaltaiset lääkkeet voivat riittää hoidoksi. Myös laihduttaminen, liikunnan lisääminen ja muut terveelliset elämäntapamuutoksen ovat tärkeitä hoidon kannalta, mutta voivat myös estää varhaisen tyypin 2 diabeteksen, ns. esidiabeteksen, kehittymisen täydeksi tyypin 2 diabetekseksi.
 Raskausdiabetes
 Raskausdiabetes ilmenee raskaana olevilla naisilla ja katoaa raskauden jälkeen. Raskauden aikana istukasta ja muualta kehosta erittyy tavallista enemmän hormoneita, kuten keltarauhashormonia, leptiiniä, kortisolia, istukan somatomammotropiinia ja kasvuhormonia. Nämä aiheuttavat insuliiniresistenssiä, jota äidin insuliinin tuotto ei riitä kumoamaan. Raskausdiabetekseen sairastuminen on todennäköisempää, jos on ylipainoinen. Sen ilmeneminen myös kertoo äidin suuremmasta todennäköisyydestä sairastua tulevaisuudessa tyypin 2 diabetekseen tai tiettyihin sydän- ja verisuonitauteihin. Se myös lisää syntyvän lapsen riskiä sairastua näihin sairauksiin. Raskausdiabetes alkaa yleensä raskauden puolivälissä tai viimeisellä kolmanneksella. Se on kussakin maassa sitä yleisempää, mitä yleisempiä ylipaino ja tyypin 2 diabetes näissä maissa ovat. Maasta riippuen, raskausdiabetes ilmenee noin 1–20 prosentissa kaikista raskauksista.
 MODY
 MODY-oireyhtymät ovat määritelmältään ryhmä lievää tai vakavaa hyperglykemiaa aiheuttavia, yksigeenisiä ja dominantisti periytyviä sairauksia, jotka alkavat alle 30-vuotiaana. Ne ovat kromosomaalisia ja kussakin MODY:ssä vain yhdessä geenissä on jokin mutaatiosta johtuva poikkeama, jonka perusteella kukin MODY luokitellaan. MODY2 ja MODY3 ovat yleisimmät ja kattavat noin 65 prosenttia kaikista MODY-tapauksista. Esimerkiksi MODY2-oireyhtymässä mutaatio on glukokinaasin geenissä. MODY-oireyhtymät kattavat maailmanlaajuisesti arviolta noin 3–5 prosenttia kaikista 10–30-vuotiailla ilmenevistä diabeteksen eri muodoista. Ne saatetaan diagnosoida väärin tyypin 1 diabetekseksi. Potilaan sukuhistoria kuitenkin paljastaa usein selkeän periytyvyyden kaavan, jonka perusteella jotakin MODY-oireyhtymää voidaan epäillä. Epäily voidaan varmentaa geenitestillä.
 Muut
 Edeltävien lisäksi on muita diabetes mellituksen muotoja tai aiheuttajia. Näitä ovat:
 insuliiniresistenssiin liittyvät häiriöt:
 geneettiset sairaudet, kuten Rabson-Mendenhall-oireyhtymä, Donohuen oireyhtymä ja Köbberling-Dunnigan-oireyhtymä
 kasvaimet, kuten feokromosytooma, Cushingin oireyhtymää aiheuttavat kasvaimet tai joidenkin muiden hormoneita erittävien rauhasten kasvaimet
 beetasolujen tai muuten haiman toimintaan liittyvät häiriöt:
 kromosomisairaudet, kuten Wolfram-oireyhtymä (useita muotoja)
 mitokondriosairaudet, kuten Wolfram-oireyhtymä (ainakin yksi muoto on mitokondriaalinen), Pearson-oireyhtymä ja Kearns-Sayre-oireyhtymä
 muut, kuten kystinen fibroosi, haimatulehdus, haimavaurio tai haiman kirurginen osittais- tai kokonaispoisto
 neonataalidiabetes eli synnynnäinen diabetes, joka voidaan jakaa ohimenevään tai pysyvään muotoon. Näiden aiheuttajat ovat geneettisiä.
 muut geneettiset sairaudet, joihin liittyy diabetes sekä insuliiniresistenssi tai insuliinin puutos. Esimerkkejä: Prader-Willin oireyhtymä, Downin oireyhtymä, Turnerin oireyhtymä, Klinefelterin oireyhtymä, Bardet-Biedlin oireyhtymä, Alströmin oireyhtymä ja Wernerin oireyhtymä.
 infektiot, kuten infektioperäinen hemolyyttis-ureeminen oireyhtymä, sytomegalovirus ja synnynnäinen vihurirokko-oireyhtymä
 lääkkeet tai muut aineet, kuten tietyt hylkimisenestolääkkeet (esimerkiksi siklosporiini, sirolimuusi tai takrolimuusi), glukokortikoidit, asparaginaasi, puriminuroni (kauppanimi Vacor), fenytoiini, alfainterferonivalmisteet, diatsoksidi, nikotiinihappo ja streptotsosiini
 Esiintyvyys
 Suomessa
 Suomessa oli vuoden 2018 lopussa noin 400 000 diagnosoitua diabeetikkoa: noin 50 000 tyypin 1 ja noin 350 000 tyypin 2 diabeetikkoa. Lisäksi arviolta 100 000 suomalaista sairasti tietämättään tyypin 2 diabetesta. Raskausdiabetes taas todettiin 2017 Suomessa 15,6 prosentilla kaikista synnyttäjistä.
 Maailmanlaajuisesti
 Tyypin 1 ja 2 diabetes ovat yleistyneet maailmanlaajuisesti vuosikymmenten aikana. Esimerkiksi 1980 noin 4,7 prosenttia maailman aikuisväestöstä poti tyypin 1 tai 2 diabetesta ja 2014 vastaava osuus oli 8,5 prosenttia. Nämä sairaudet ovat yleistyneet lähes kaikissa maissa, mutta suhteessa enemmän köyhemmissä ja keskituloisemmissa maissa, kuin rikkaammissa maissa.
 Kansainvälisen diabetesliiton (IDF) mukaan tyypin 1 ja 2 diabetes tulevat yleistymään tulevina vuosikymmeninä. Vuonna 2019 maailman väkiluku oli noin 7,7 miljardia. Näistä 5 miljardia oli 20–79-vuotiaita, joista arviolta 463 miljoonaa eli 9,3 prosenttia sairasti tyypin 1 tai 2 diabetesta. 4,1 miljoonaa kuoli tyypin 1 ja 2 diabetesten komplikaatioihin. Taas 2030 maailman väkiluku tulee olemaan 8,6 miljardia. Näistä 5,7 miljardia tulee olemaan 20–79-vuotiaita, joista 578,4 miljoonaa eli 10,2 prosenttia tulee sairastamaan tyypin 1 tai 2 diabetesta. 2045 maailman väkiluku tulee olemaan 9,5 miljardia. Näistä 6,4 miljardia tulee olemaan 20–79-vuotiaita, joista 700,2 miljoonaa eli 10,9 prosenttia tulee sairastamaan tyypin 1 tai 2 diabetesta.
 IDF:n arvion mukaan vuonna 2019 lukumäärällisesti eniten tyypin 1 ja 2 diabetesta oli Kiinassa (116,4 miljoonaa diabeetikkoa), sitten Intiassa (77 miljoonaa) ja kolmanneksi eniten Yhdysvalloissa (31 miljoonaa). Väestöön suhteutettuna näitä sairauksia oli 2019 eniten Marshallinsaarilla (30,5 prosenttia väestöstä oli diabeetikkoja), sitten Kiribatilla (22,5 prosenttia) ja kolmanneksi eniten Sudanissa (22,1 prosenttia).
 Sanan alkuperä
 Diabetes on muinaiskreikkaa. Se tarkoittaa ”päästää läpi” tai pikemminkin ”suppiloa” ja viittaa diabeteksen aiheuttamaan tihentyneeseen virtsaamistarpeeseen. Egyptissä elänyt Apollonius Memfisiläinen käytti sanaa ensi kerran kuvaamaan näitä sairauksia noin vuonna 230 eaa. Mellitus on latinaa ja merkitsee ”hunajaa”. Tämä viittaa diabeteksissa ilmenevään tavallista suurempaan glukoosipitoisuuteen virtsassa, joka saa virtsan maistumaan hunajamaisen makealta. Sanaa ”mellitus” käytti ensi kerran vuonna 1798 sanan ”diabetes” jälkiliitteenä englantilainen kirurgi John Rollo.
 Maailmanlaajuinen diabetespäivä
 Maailmanlaajuista diabetespäivää vietetään Frederick Bantingin syntymäpäivän, 14. marraskuuta 1891, johdosta marraskuun 14. päivinä vuosittain. Banting löysi insuliinin yhdessä Charles Bestin kanssa. Diabetespäivää vietettiin ensi kerran 1991 ja sen keksi Kansainvälisen diabetesliitto (IDF) ja Maailman terveysjärjestö diabeteksen yleistymisen takia. Yhdistyneet kansakunnat (YK) tunnusti sen viralliseksi muistopäiväksi 2006. Suomessa Diabetesliitto pitää ”valtakunnallisen diabetespäivän” joka marraskuussa ja järjestää opintosuoritukseksi kelpaavia seminaaritapahtumia Helsingissä.
 Katso myös
 Metabolinen oireyhtymä
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Suomen Diabetesliitto ry
 Diabetestutkimussäätiö
 Diabetesten käypä hoito -luokitus
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Type 1 diabetes mellitus
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Type 2 diabetes mellitus
 Mayo Clinic: Diabetes
 Johns Hopkins Medicine: Facts About Diabetes
 Diabetes
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
 Важна правна забележка
 |
 42004X0331(02)
 Официален вестник n° L 095 , 31/03/2004 стр. 0010 - 0037
 Правило No 60 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — единни разпоредби относно одобрение на двуколесни мотоциклети и мотопеди по отношение на устройствата за управление, задействани от водача, включително идентификацията на устройствата за управление, сигналните устройства и информационно-екранните уреди [*]1. ОБЛАСТ НА ПРИЛОЖЕНИЕНастоящото правило се прилага спрямо двуколесни мотоциклети и двуколесни мотопеди по отношение на устройствата за управление, задействани от водача, включително идентификацията на устройствата за управление, сигналните устройства и информационно-екранните уреди.2. ОПРЕДЕЛЕНИЯПо смисъла на настоящото правило:2.1. "одобрение на превозно средство" означава одобрение на тип превозно средство по отношение на устройствата за управление, задействани от водача, когато такива устройства са монтирани, както и по отношение на тяхната идентификация;2.2. "тип превозно средство" означава категория моторни превозни средства, които не се различават по отношение на оборудването, което може да повлияе на функционирането или разположението на устройствата за управление, задействани от водача;2.3. "превозно средство" означава двуколесен мотоциклет, съгласно определението в член 1, буква н), или двуколесен мотопед, съгласно определението в член 1, буква м) от Конвенцията на Организацията на обединените нации за движение по пътищата, подписана във Виена през 1968 г.;2.4. "устройство за управление" означава всяка част от превозното средство или устройство, които директно се задействат от водача, която променя състоянието или функционирането на превозното средство или на някоя част от него;2.5. "кормилно управление" означава всяка част от лоста или лостовете, които са свързани с главата на вилката, с помощта на която превозното средство се управлява;2.5.1. "кормилно управление: дясна страна" означава всяка част от кормилното управление, която, ако превозното средство се разглежда по посока на движението, се намира от дясната страна на надлъжната средна равнина на превозното средство;2.5.2. "кормилно управление: лява страна" означава всяка част от кормилното управление, която, ако превозното средство се разглежда по посока на движението, се намира от лявата страна на надлъжната средна равнина на превозното средство;2.5.3. "кормилно управление: предна част" означава всяка част от кормилното управление, която е разположена най-далече от водача, когато той се намира в седнало положение и управлява превозното средство;2.6. "ръкохватка" означава онази част от кормилното управление, разположена най-далече от центъра, за която водачът на превозното средство държи кормилното управление;2.6.1. "въртяща се ръкохватка" означава ръкохватка, задействаща някой функционален механизъм на превозното средство, която свободно може да се върти около кормилното управление, когато водачът на превозното средство я завърта;2.7. "рама" означава всяка част от рамата, ходовата част и корпуса на превозното средство, към която е прикрепен двигателят и/или трансмисията, и/или самия блок двигател трансмисия;2.7.1. "рама: дясна страна" означава всяка част от рамата, която, ако превозното средство се разглежда по посока на движението, се намира от дясната страна на надлъжната средна равнина на превозното средство;2.7.2. "рама: лява страна" означава всяка част от рамата, която, ако превозното средство се разглежда по посока на движението, се намира от лявата страна на надлъжната средна равнина на превозното средство;2.8. "лост" означава всяко устройство, състоящо се от рамо, въртящо се около опорна точка, с помощта на което се задейства някой функционален механизъм на превозното средство;2.8.1. "ръчен лост" означава лост, задвижван от ръката на водача.Забележка: Освен ако не е посочено друго, ръчният лост се задвижва с натиск (т.е. преместване на края на лоста към основата), например за да се задейства спирачният механизъм или за да се изключи съединителят.2.8.2. "Крачен лост" означава лост, който се задвижва от контакт между стъпалото на водача и шпората, издадена встрани от рамото на лоста;2.8.3. "педал" означава лост, който се задвижва от контакт между стъпалото на водача и опорната повърхност на лоста, разположена по такъв начин, че да позволи да бъде упражнен натиск върху рамото на лоста.Забележка: Освен ако не е посочено друго, педалът се задвижва с натиск, например за да се задейства спирачният механизъм.2.8.4. "Работни педали" означава онези устройства, които са свързани с един или друг вид трансмисия и които могат да се използват за привеждане на мотопеда в движение;2.8.5. "люлеещо се рамо" означава лост, който се върти около центъра или около точка близо до центъра, която има пластина или шпора във всеки край и която се задвижва от контакт между стъпалото на водача и въпросните пластини или шпори (вж. приложение 3, фигура 3);2.9. "опора за краката" означава удълженията от двете страни на превозното средство, върху които водачът поставя стъпалата си, когато сяда в положение за управление на превозното средство;2.10. "платформа" означава онази част от превозното средство, върху която водачът поставя стъпалата си, когато сяда в нормално положение за управление на превозното средство, в случай че превозното средство не е оборудвано с работни педали или с опори за краката за водача;2.11. "по посока на часовниковата стрелка" означава посоката на въртене около оста на разглежданата част, която следва движението на стрелките на часовника при наблюдение отгоре или от външната страна;2.11.1. "Обратно на часовниковата стрелка" има обратното значение.2.12. "Комбинирана спирачна система" означава функционална система (с хидравлично или механично свързване или и с двата вида), при която и предните, и задните спирачки на превозното средство се задействат поне частично от използването само на едно устройство за управление;2.13. "информационно-екранен уред" означава устройство, което представя информация относно функционирането или състоянието на система или част от система, например нивото на течността;2.14. "сигнално устройство" означава зрителен сигнал, който показва задействането на дадено устройство, неговото правилно или неправилно функциониране или състояние, или повреда;2.15. "символ" означава изображение, чрез което се разпознава дадено устройство за контрол, сигнално устройство или информационно-екранен уред.3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ3.1. Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на неговите устройства за управление, задействани от водача, се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.3.2. То се придружава от споменатите по-долу документи в три екземпляра, съдържащи следната информация:3.2.1. Достатъчно подробни чертежи в подходящ мащаб на частите на превозното средство, за които се отнасят изискванията на настоящото правило, а при необходимост и на самото превозно средство.3.3. На техническата служба, упълномощена да провежда изпитванията за одобрение, се предоставя едно превозно средство, представително за дадения тип, във връзка с проверките, посочени в параграф 5 от настоящото правило.4. ОДОБРЕНИЕ4.1. Ако типът превозно средство, предоставен за одобрение на основание на настоящото правило, отговаря на изискванията на параграфи 5 и 6 по-долу, този тип превозно средство получава одобрение.4.2. На всеки одобрен тип се определя номер на одобрението. Първите две цифри на този номер (понастоящем те са 00 за правилото в неговата първоначална версия) представляват серията от изменения, съдържащи последните съществени технически изменения, направени в правилото към момента на предоставянето на одобрение. Една и съща договаряща страна не може да определи същия номер на друг тип превозно средство.4.3. Страните по Споразумението, които прилагат настоящото правило, се уведомяват за одобрение на тип превозно средство или за отказа за одобрение, на основание на разпоредбите на настоящото правило. Уведомлението се изготвя в съответствие с образеца, съдържащ се в приложение 1 към настоящото правило, и към него се прилагат схемите за монтаж, предоставени от заявителя за одобрение, във формат не по-голям от А4 (210 × 297 mm) или сгънати до този формат, и в съответния мащаб.4.4. Върху всяко превозно средство, отговарящо на одобрения тип превозно средство съгласно разпоредбите на настоящото правило, се полага на видимо и леснодостъпно място, посочено във формуляра за одобрение, международна маркировка за одобрение, състояща се от:4.4.1. окръжност, обграждаща буквата Е, последвана от отличителния номер на страната, предоставила одобрението [2],4.4.2. номерът на настоящото правило, който се разполага отдясно на кръга, предвиден в параграф 4.4.1, и след който следват латинската буква R, тире и номерът на одобрението.4.5. В случай че превозното средство съответства на одобрен тип превозно средство на основание на други приложени към споразумението правила в страната, която е предоставила одобрение в съответствие с настоящото правило, то не е необходимо да бъде повтарян символът, предвиден в параграф 4.4.1; в такъв случай допълнителните номера и символи на всички правила, на основание на които е било предоставено одобрение в страната, която е предоставила одобрение на основание на настоящото правило, се разполагат във вертикални колони отдясно на символа, предвиден в параграф 4.4.1.4.6. Маркировката за одобрение е четлива и незаличима.4.7. Маркировката за одобрение се разполага на леснодостъпно място.4.8. Приложение 2 към настоящото правило съдържа образци на маркировки за одобрение.5. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ5.1. Всички устройства за управление, които се задействат от водача, посочени в параграфи 6.1, 6.2, 6.3 и 6.4, трябва да са в обхвата на водача, когато той се намира в седнало положение и управлява превозното средство.5.1.1. Водачът трябва да може да достига до устройствата за контрол, без да бъде възпрепятстван в това от каквито и да било други устройства за контрол или от части от конструкцията на превозното средство.5.1.2. Устройствата за управление, описани в параграфи 6.1—6.4 по-долу, са разположени на местата или конкретните области, посочени в тези параграфи.5.1.3. Разположението на устройствата за управление върху кормилното управление, посочени впараграф 6.2.1 (Предна спирачка)параграф 6.2.2.2 (Задна спирачка: мотопеди)параграф 6.3.1 (Съединител)параграф 6.4.1. (Звуково предупредително устройство)параграф 6.4.2.2 (Управление на дълги светлини/къси светлини)параграф 6.4.3 (Пътепоказатели)следва да бъде такова, че те да се достигнат, без водачът да премества ръцете си от съответните ръкохватки.5.2. Устройствата за управление, описани в параграфи 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3 и 6.3.1, са проектирани по такъв начин, че да съответстват на изискванията на приложение 3, съответно на част първа (ръчни лостове) или част втора (крачни лостове, люлеещи се рамена и педали).5.3. Идентификация5.3.1. След като се монтират, устройствата за управление, сигналните устройства и информационно-екранните уреди се идентифицират в съответствие с разпоредбите на приложение 4.6. СПЕЦИАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ6.1. Устройства за управление на двигателя.6.1.1. Пускане на двигателя.6.1.1.1. Ключ за запалване на двигателя: в случаите на въртящ се ключ, посоката на неговото движение е по посока на часовниковата стрелка от положение запалването "изключено" в положение "включено".6.1.1.2. Ключ на стартера: няма специални изисквания.6.1.1.3. Комбиниран ключ запалване/стартер: в случаите на въртящ се ключ, посоката на неговото движение е по посока на часовниковата стрелка от положение "изключено" в положение "включено", а след това и в положение "стартер".6.1.2. Скорост6.1.2.1. Устройство за управление на скоростта : скоростта на двигателя се управлява от ръчно задействано устройство за управление.Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: дясна страна.Тип устройство за управление : въртяща се ръкохватка върху кормилното управление.Посока на въртене : обратно на часовниковата стрелка за увеличаване на скоростта.6.1.3. Спиране6.1.3.1. Прекъсвач на двигателя : наред с основния ключ (параграф 6.1.1.1) или с устройството за управление на декомпресора (параграф 6.1.3.2 по-долу), които се използват за спиране на двигателя, превозното средство може да бъде оборудвано с електрически прекъсвач на двигателя.Разположението на устройството за управление : върху кормилното управление: дясна страна.6.1.3.2. Ръчно устройство за управление на декомпресора:Разположението на устройството за управление : върху кормилното управлениеТип устройство за управление : лост или въртяща се ръкохватка, при условие че тя е комбинирана с устройството за управление на скоростта (дясна страна).6.2. Спирачки6.2.1. Предна (колесна) спирачка:Разположението на устройството за управление : върху кормилното управление: дясна страна отпредТип на устройството за управление : ръчен лост6.2.2. Задна (колесна) спирачка:6.2.2.1. Превозни средства, оборудвани с устройство за ръчно задействане на съединителяРазположение на устройството за управление : върху рамата: дясна странаТип на устройството за управление : педал6.2.2.2. Превозни средства, които не са снабдени с ръчно задействане на съединителя6.2.2.2.1. Превозните средства, оборудвани с работни педали, трябва да отговарят на изискването, а превозните средства, оборудвани с платформа или с опори за краката, които се намират на платформа, които имат максимална проектна скорост не повече от 100 km/h, могат да отговарят на изискването.Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: лява страна отпредТип на устройството за управление : ръчен лост6.2.2.2.2. Всички останали превозни средстваРазположение на устройството за управление : върху рамата: дясна странаТип на устройството за управление : педал6.2.2.3. Никое от изискванията, посочени в параграфи 6.2.2.1 и 6.2.2.2.1 от настоящото правило, не забранява мотопед, оборудван с работни педали, да бъде снабден със задна (колесна) спирачка, задействана от устройство, което се привежда в действие с помощта на обратното въртене на тези работни педали.6.2.3. Комбинирана спирачна система: никое от изискванията, посочени в параграфи 6.2.1 и 6.2.2 от настоящото правило, не забранява превозно средство да бъде снабдено с комбинирана спирачна система (виж параграф 2.12). Разположение и тип на устройството за управление: както е посочено в параграфи 6.2.1 и 6.2.2.6.2.4. Спирачка при паркиране : няма специално изискванеТип на устройството за управление : ръчен лост или педал6.3. Трансмисия6.3.1. Съединител: функционално устройство за управлениеРазположение на устройството за управление : върху кормилното управление: лява страна отпредТип на устройството за управление : ръчен лостЗабележка: Споменатото по-горе изискване не забранява използването в качеството на устройство за управление на съединителя, на комбинирано устройство за управление под формата на крачен лост, свързан едновременно със съединителя и скоростната кутия.6.3.2. Механизъм за превключване на предавките6.3.2.1. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който се задейства независимо от устройството за управление на съединителяРазположение на устройството за управление : върху рамата: лява странаТип на устройството за управление : крачен лост или люлеещо се рамо6.3.2.1.1. Движението на крачния лост или на предната част на люлеещото се рамо в посока нагоре осигурява постепенното превключване на предавките, съответстващо на увеличаване на скоростта при движение напред и обратно, движението в обратна посока съответства на намаляване на скоростта. Освен това бъде предвидено отделно "неутрално" положение.6.3.2.1.2. Движението на механизма за превключване на предавките, който се задейства с крак, в посока напред или назад, също е позволено. В този случай движението на крачния лост в посока назад осигурява постепенното превключване на предавките, съответстващо на увеличаване на скоростта, и обратно, движението в обратна посока съответства на намаляване на скоростта. Освен това трябва да бъде предвидено отделно "неутрално" положение.6.3.2.2. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който е свързан с устройството за управление на съединителя:Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: лявоТип на устройството за управление : въртяща се ръкохватка върху кормилното управление6.3.2.2.1. Въртенето на ръкохватката в посока, обратна на часовниковата стрелка, осигурява постепенното превключване на предавките, съответстващо на увеличаване на скоростта и обратно, движението в обратна посока съответства на намаляване на скоростта. Освен това трябва да бъде предвидено отделно "неутрално" положение.6.4. Устройства за управление на светлините и сигнализацията6.4.1. Звуково предупредително устройство6.4.1.1. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който се задейства независимо от устройството за управление на съединителя:Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: лява странаТип на устройството за управление : бутон6.4.1.2. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който е свързан с устройството за управление на съединителя:Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: дясна странаТип на устройството за управление : бутон6.4.2. Светлини6.4.2.1. Превключвател на светлинитеВ случаите на въртящ се превключвател, въртенето по посока на часовниковата стрелка осигурява първоначално включването на габаритните светлини на превозното средство, а след това и на основните светлини. Това не изключва възможността да са предвидени и допълнителни позиции на превключвателя, при условие че те са ясно обозначени. При необходимост устройството за управление на светлините може да бъде комбинирано с ключа за запалване на двигателя.6.4.2.2. Превключвател дълги/къси светлини6.4.2.2.1. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който се задейства независимо от устройството за управление на съединителя:Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: лява страна6.4.2.2.2. В случаите на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който е свързан с устройството за управление на съединителя:Разположение на устройството за управление : върху кормилното управление: дясна страна6.4.2.3. Оптично предупредително устройство: управлението на това устройство се осигурява с устройство за управление, което е свързано с превключвателя на дълги/къси светлини или се явява негова допълнителна функция.6.4.3. Превключвател на пътепоказателитеРазположение на устройството за управление : върху кормилното управлениеУстройството за управление се проектира по такъв начин, че включването на лявата част на превключвателя от положението на водача или преместването му вляво задейства пътепоказателите от лявата страна и обратно по отношение на пътепоказателите от дясната страна.Устройството за управление се маркира ясно по такъв начин, че да е видно от коя страна на превозното средство се включват пътепоказателите.6.5. Устройства за управление подаването на гориво6.5.1. Устройство за студено пускане на двигателя. Устройството за управление е разположено по такъв начин, че да бъде достатъчно достъпно и удобно за водача.6.5.2. Ръчно устройство за прекъсване на подаването на гориво. Устройството за управление трябва да има отделни положения за "изключено", "включено" и "резервно" (когато е предвидено резервно гориво).Устройството за управление е в положение "ВКЛЮЧЕНО", когато то се намира в посока на подаване на гориво от резервоара към двигателя; в положение "ИЗКЛЮЧЕНО", когато се намира перпендикулярно на потока на гориво, и в положение "РЕЗЕРВНО" (когато е приложимо), когато се намира в посока, противоположна на потока на гориво.6.5.2.1. Когато превозното средство е оборудвано по този начин, водачът трябва да може да включва подаването на резервно гориво от седящо положение.7. ИЗМЕНЕНИЯ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО7.1. Административната служба, която е одобрила типа на превозното средство, се уведомява за всяко изменение на типа на превозното средство. Тази служба може:7.1.1. да стигне до заключението, че извършените изменения е малко вероятно да имат значително неблагоприятно въздействие и че във всеки случай превозното средство продължава да отговаря на изискванията; или7.1.2. да поиска да бъде подготвен нов протокол от техническата служба, упълномощена да провежда изпитванията.7.2. Съобщение за потвърждаване на одобрение или за отказ да бъде издадено такова, с приложено подробно описание на направените изменения, се изпраща до другите страни по Споразумението, прилагащи настоящото правило, в съответствие с процедурата, посочена в параграф 4.3 по-горе.8. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО8.1. Всяко превозно средство, одобрено на основание на настоящото правило, се произвежда по такъв начин, че да съответства на одобрения тип превозно средство, по-специално по отношение на устройствата за управление, които се задействат от водача.8.2. С оглед да бъде проверено съответствието на производството, предписано в параграф 8.1 по-горе, се извършват достатъчно на брой проверки със случаен характер на превозни средства от серийно производство, притежаващи маркировката за одобрение, която се изисква по настоящото правило.9. САНКЦИИ, НАЛАГАНИ ЗА НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО9.1. Одобрение, предоставено по отношение на тип превозно средство на основание на настоящото правило, може да бъде отнето, ако не са спазени изискванията, посочени в параграф 8.1 по-горе, или ако превозното средство, или превозните средства не са успели да преминат задоволително изпитванията, предвидени в параграф 8.2 по-горе.9.2. В случай, че страна по Споразумението, която прилага настоящото правило, отмени предоставено по-рано от нея одобрение, тя незабавно уведомява за това останалите договарящи страни, които прилагат настоящото правило, като за целта използва копие на съобщението за одобрение, в края на което с главни букви е написано "ОТНЕТО ОДОБРЕНИЕ" и са поставени подпис и дата.10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТОАко титулярът на одобрение окончателно преустанови производството на даден тип превозно средство, одобрено на основание на настоящото правило, той информира за това органа, който е представил одобрението. След като получи съответното съобщение, органът информира за това другите страни по споразумението, които прилагат настоящото правило, като използва за целта копие на съобщението за одобрение, в края на който с главни букви е написано "ПРЕКРАТЕНО ПРОИЗВОДСТВО" и са поставени подпис и дата.11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВОРНИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕТО НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ СЛУЖБИСтраните по Споразумението, които прилагат настоящото правило, съобщават на Секретариата на Организацията на обединените нации наименованията и адресите на техническите служби, отговорни за провеждането на изпитвания за одобрение, и на административните служби, които предоставят одобрение, и на които се изпращат съобщения при предоставяне на одобрение в други страни, отказ за одобрение или отнемане на одобрение.12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИИзползването на символите, посочени в приложение 4 към настоящото правило, става задължително, считано от 1 юли 1986 г.[*] Публикация в съответствие с член 4, парграф 5 от Решение 97/836/ЕО на Съвета от 27 ноември 1997 г. (ОВ L 346, 17.12.1997 г., стр. 78).[2] 1 за Германия, 2 за Франция, 3 за Италия, 4 за Нидерландия, 5 за Швеция, 6 за Белгия, 7 за Унгария, 8 за Чешката република, 9 за Испания, 10 за Югославия, 11 за Обединеното кралство, 12 за Австрия, 13 за Люксембург, 14 за Швейцария, 15 ..., 16 за Норвегия, 17 за Финландия, 18 за Дания, 19 за Румъния, 20 за Полша, 21 за Португалия, 22 за Руската федерация, 23 за Гърция, 24 ..., 25 за Хърватия, 26 за Словения, 27 за Словакия, 28 за Беларус и 29 за Естония. Последващите номера се определят на други страни в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединяват към Спогодбата относно приемането на единни технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и условията за взаимно признаване на одобренията, издавани на основата на тези предписания. Определените по този начин номера биват съобщавани от Генералния секретар на Организацията на обединените нации на договарящите страни по Спогодбата.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ 1СЪОБЩЕНИЕ ОТНОСНО ОДОБРЕНИЕ (ИЛИ ОТКАЗ ЗА ОДОБРЕНИЕ ИЛИ ЗА ОТМЯНА НА ОДОБРЕНИЕ, ИЛИ ЗА ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО) НА ТИП ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА УСТРОЙСТВАТА ЗА УПРАВЛЕНИЕ, ЗАДЕЙСТВАНИ ОТ ВОДАЧА, НА ОСНОВАНИЕ НА ПРАВИЛО No 60(Максимален формат: А4 (210 × 297 mm)+++++ TIFF +++++| Наименование на административната служба |Одобрение No: ...1. Търговско наименование или марка на моторното превозно средство: ...2. Тип на превозното средство: ...3. Наименование и адрес на производителя: ...4. Ако е приложимо, наименование и адрес на представителя на производителя: ...5. Кратко описание на превозното средство по отношение на устройствата за управление, задействани от водача: ...6. Дата, на която превозното средство е представено за одобрение:...7. Техническа служба, отговорна за провеждането на изпитванията за одобрение: ...8. Дата на протокола, издаден от тази служба: ...9. Номер на протокола, издаден от тази служба: ...10. Предоставено одобрение/отказ за предоставяне на одобрение [1]:11. Местоположение на маркировката за одобрение на превозното средство: ...12. Място: ...13. Дата: ...14. Подпис: ...15. Следните документи, носещи номера на одобрението, посочен по-горе, се прилагат към настоящото съобщение:... чертежи, схеми и планове на устройствата за управление, които се задействат от водача, както и на компонентите на превозното средство, които се считат за важни за целите на настоящото правило.[1] Ненужното се зачерква.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ 2ОБРАЗЦИ НА МАРКИРОВКАТА ЗА ОДОБРЕНИЕОбразец А(виж параграф 4.4 от настоящото правило)+++++ TIFF +++++Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, указва, че въпросният тип превозно средство е бил одобрен по отношение на устройствата за управление, задействани от водача, в Нидерландия (Е 4) в съответствие с Правило No 60 под номер на одобрение 002439. Номерът на одобрение показва, че одобрението е предоставено в съответствие с изискванията на Правило No 60 в неговата първоначална версия.Образец Б(виж параграф 4.5 от настоящото правило)+++++ TIFF +++++Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, указва, че въпросният тип превозно средство е бил одобрен в Нидерландия (Е 4) в съответствие с Правила No 60 и 10.3 [1].Номерът на одобрение показва, че на датите, на които са били предоставени съответните официални одобрения, Правило No 60 не е било изменено, а Правило No 10 вече е съдържало серията 01 изменения.[1] Последният номер е посочен само като пример.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ 3СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО ЛОСТОВЕТЕ1. ЧАСТ ПЪРВА: РЪЧНИ ЛОСТОВЕ1.1. Максималното разстояние между предната повърхност на ръчния лост и задната повърхност на ръкохватката не е по-голямо от 120 mm, измерено по перпендикуляра към оста на ръкохватката, в която и да е точка между средата на ръкохватката и нейния край, разположен по-близо до точката на въртене на лоста (виж фигура 1, буква а). В случая на превозни средства, оборудвани с механизъм за превключване на предавките, който се задейства едновременно с устройството за управление на съединителя, максималното разстояние да не бъде по-голямо от 135 mm.1.2. Това разстояние може да се увеличава между средата на ръкохватката и свободния край на ръчния лост.1.3. Минималният просвет между задната част на ръчния лост и предната част на ръкохватката не следва да бъде по-малко от 45 mm, в която и да е точка между външния край и средата на ръкохватката (виж фигура 1, буква б).1.4. Това разстояние може да бъде намалено между средата на ръкохватката и точката на въртене, но в никакъв случай не е по-малко от 25 mm.1.5. Външният край на ръчния лост не се подава зад външния край на ръкохватката на повече от 30 mm, когато ръчният лост е в положение на максимално стягане (виж фигура 1, буква в).2. ЧАСТ ВТОРА: КРАЧНИ ЛОСТОВЕ, ЛЮЛЕЕЩИ СЕ РАМЕНА И ПЕДАЛИ2.1. Крачни лостове2.1.1. Максималното разстояние между задната повърхност на шпората на крачния лост и задната повърхност на съответстващата опора за краката не е по-голямо от 200 mm в която и да е точка на шпората на крачния лост (виж фигура 2).2.1.2. Минималния просвет между задната повърхност на шпората на крачния лост и предната повърхност на съответстващата опора за краката не е по-малко от 105 mm, в която и да е точка на шпората на крачния лост (виж фигура 2).2.1.3. В случаите, когато опорите за краката могат да се регулират, тези разстояния се измерват в обичайните точки на регулиране, предвидени за опорите за краката, съгласно указанията, дадени от производителя на притежателя/ползвателя на превозното средство ("Ръководство за експлоатация"), като при това крачният лост се намира в положението, предписано от производителя.2.2. Люлеещи се рамена2.2.1. Разстоянието (К) между задната част на опорната повърхност на педала или задната повърхност на шпората, разположена пред люлеещото се рамо, и задната част на опората за краката не е по-голямо от 200 mm, но не по-малко от 60 mm (виж фигура 3).2.2.2. Разстоянието (L) между предната част на опорната повърхност на педала или предната повърхност на шпората, разположена зад люлеещото се рамо, и задната част на опората за краката не е по-голямо от 100 mm, но не по-малко от 50 mm (виж фигура 3).2.2.3. В случаите, когато опорите за краката могат да се регулират, тези разстояния се измерват в обичайните точки на регулиране, съгласно указанията в "Ръководството за експлоатация", като при това люлеещото се рамо се намира в положението, предписано от производителя.2.3. Педали2.3.1. Превозни средства, оборудвани с опори за краката2.3.1.1. Максималното разстояние между задната част на опорната повърхност на педала и задната повърхност на съответната опора за краката не е по-голямо от 170 mm в която и да е точка (виж фигура 4).2.3.1.2. Минималният просвет между задната част на пластината на педала и предната повърхност на съответстващата опора за краката не е по-малко от 50 mm в която и да е точка (виж фигура 4).2.3.1.3. В случаите, когато опорите за краката могат да се регулират, тези разстояния се измерват в обичайните точки на регулиране, съгласно указанията в "Ръководството за експлоатация", като при това педалът се намира в положението, предписано от производителя.2.3.2. Превозни средства, оборудвани с платформи2.3.2.1. Максималното разстояние между повърхността на платформата и най-високата точка на опорната повърхност на педала, измерено перпендикулярно към повърхността на платформата, съседна на педала, не е по-голямо от 105 mm (виж фигура 5).2.3.2.2. Най-издадената външна точка на опорната повърхност, на педала не се подава на повече от 25 mm извън външния край на платформата (виж фигура 5).+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ 4УСТРОЙСТВА ЗА УПРАВЛЕНИЕ, СИГНАЛНИ УСТРОЙСТВА И ИНФОРМАЦИОННО-ЕКРАННИ УРЕДИ, ПРИ НАЛИЧИЕ НА КОИТО ИДЕНТИФИКАЦИЯТА СЕ ЯВЯВА ЗАДЪЛЖИТЕЛНА, И СИМВОЛИ, КОИТО СЕ ИЗПОЛЗВАТ ЗА ТАЗИ ЦЕЛ [1]1. Настоящото приложение определя символите, т.е. традиционните знаци, които се използват за идентифицирането на някои устройства за управление, информационно-екранни уреди и сигнални устройства върху мотоциклетите или мотопедите и които улесняват тяхното използване. Приложението посочва също така цветовете на възможните оптични сигнални устройства, които предупреждават водача за неизправност във функционирането на уредите и оборудването, свързано със съответните устройства за управление.2. Настоящото приложение се прилага спрямо онези устройства за управление, които, когато се използват, са монтирани върху приборния панел или в границите на непосредствения обсег на водача на мотоциклета или мотопеда. Това определение на областта за приложение не означава задължителното наличие на всяко от устройствата за управление, посочени в настоящото приложение.3. Символите са видими за водача от седнало положение във вида, който е посочен в параграф 5 по-долу.4. Символите се открояват ясно на фона, съответно светли на тъмен фон или тъмни на светъл фон.5. Символите са поставени върху устройството за управление или сигналното устройство или в непосредствена близост до тях, за да са разпознаваеми. Когато това не е възможно, символът и устройството за управление или сигналното устройство са свързани с колкото е възможно по-къса непрекъсната линия.6. Ако на даден символ са изобразени мотоциклет (мотопед) или части на мотоциклет (мотопед) отстрани, мотоциклетът (мотопедът) се движат отдясно наляво.7. Фокусираната светлина се изобразява под формата на успоредни лъчи, а разсеяната светлина посредством разклоняващи се лъчи.8. Когато се използват върху оптичните сигнални устройства, цветовете имат значенията, посочени по-долу:Червен : ОпасностЖълт (Кехлибарен) : ВниманиеЗелен : Безопасност(Синьото се използва единствено за сигналното устройство за дългите светлини.)9. Наименование и илюстрация на символите+++++ TIFF +++++Фигура 1 (1) Устройство за управление на фара Дълги светлини Цвят на сигналното устройство: син | |+++++ TIFF +++++Фигура 2 (1) Устройство за управление на фара Къси светлини | |+++++ TIFF +++++Фигура 3 (1) Пътепоказател Цвят на сигналното устройство: зелен | |+++++ TIFF +++++Фигура 4 (1) Аварийни светлини (два алтернативни варианта) Цвят на сигналното устройство: червен или едновременно действие на двете стрелки от фигура 3 | |+++++ TIFF +++++Фигура 5 Ръчен смукач Цвят на сигналното устройство: кехлибареножълт | |+++++ TIFF +++++Фигура 6 (2) Звуков предупредителен сигнал (клаксон) | |+++++ TIFF +++++Фигура 7 (2) Гориво Цвят на сигналното устройство: кехлибареножълт | |+++++ TIFF +++++Фигура 8 Температура на охладителната течност на двигателя Цвят на сигналното устройство: червен | |+++++ TIFF +++++Фигура 9 Зареждане на акумулаторната батерия Цвят на сигналното устройство: червен | |+++++ TIFF +++++Фигура 10 Масло на двигателя Цвят на сигналното устройство: червен | |+++++ TIFF +++++Фигура 11 (1) Предни фарове за мъгла (3) Цвят на сигналното устройство: зелен | |+++++ TIFF +++++Фигура 12 Задни светлини за мъгла (3) Цвят на сигналното устройство: кехлибареножълт | |+++++ TIFF +++++Фигура 13 Клапан за затваряне на резервоара с гориво — положение "изключено" Клапан за затваряне на резервоара с гориво — положение "включено" | |+++++ TIFF +++++Фигура 14 Клапан за затваряне на резервоара с гориво — положение "резервно" | |Фигури 15 а и б Контролен прибор за запалването или допълнителен контролен прибор за спирането на двигателя |+++++ TIFF +++++Фигура 15 а положение "изключено" | |+++++ TIFF +++++Фигура 15 б положение "включено" | |Фигури 16 а, б и в Превключвател на светлините (може да бъде комбиниран с прибора за запалване на двигателя) |+++++ TIFF +++++Фигура 16 а (1) Габаритни светлини Цвят на сигналното устройство: зелен | |+++++ TIFF +++++Фигура 16 б Превключвател на основните светлини Цвят на сигналното устройство: зелен | |+++++ TIFF +++++Фигура 16 в Светлини за паркиране | |+++++ TIFF +++++Фигура 17 Неутрално положение на скоростната кутия Цвят на сигналното устройство: зелен | |+++++ TIFF +++++Фигура 18 Електрически стартер | |Бележки(1) Вътрешността на символа може да бъде изцяло в тъмен цвят.(2) Тъмната част на този символ може да бъде заменена от неговия силует; в такъв случай частта, показана на тази диаграма в бял цвят, е изцяло в черен цвят.(3) Ако за управлението на предните и на задните светлини за мъгла се използва едно и също устройство, тогава използваният символ е този за "предни фарове за мъгла".[1] В съответствие с Международен стандарт ISO 6727-1981 и 4129-1978. С оглед да се осигури вярното графично представяне и спазване на точните пропорции, символите са възпроизведени в съответствие със стандартната мрежа на системата ISO (виж също и допълнението към настоящето приложение).--------------------------------------------------ДопълнениеСтруктура на базовия шаблон на символите, показани в приложение 4+++++ TIFF +++++Базовият шаблон се състои от:1. базов квадрат със страна 50 mm; този размер отговаря на номиналния размер "а" на базовия шаблон;2. базов кръг с диаметър 56 mm, който има площ, приблизително равна на основния квадрат (1);3. в базовия квадрат (1) е вписан втори кръг с диаметър 50 mm;4. втори квадрат, чиито върхове лежат върху базовия кръг (2), а страните му са успоредни на страните на базовия квадрат (1);5 и 6. два правоъгълника, които имат една и съща площ, равна на площта на базовия квадрат (1); те са взаимно перпендикулярни; всеки от тях пресича противоположните страни на базовия квадрат симетрично;7. трети квадрат, чиито страни преминават през точките на пресичане на базовия квадрат (1) и базовия кръг (2) и са наклонени под ъгъл 45°. Този квадрат определя най-големите хоризонтални и вертикални размери на базовия шаблон.8. Неправилен осмоъгълник, който се образува от прави линии, наклонени под ъгъл 30° към стените на квадрата (7).Базовият шаблон е наложен върху мрежа, чийто размер на клетката е 12,5 mm и която съвпада с базовия квадрат (1).--------------------------------------------------