type: legislation

text:
 25.6.2016
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 168/11
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2016/1027 AL COMISIEI
 din 24 iunie 2016
 de stabilire a coeficientului de atribuire care urmează să se aplice licențelor de export pentru anumite produse lactate care urmează să fie exportate către Republica Dominicană în cadrul contingentului menționat în Regulamentul (CE) nr. 1187/2009
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (1), în special articolul 188,
 întrucât:
 (1)
 Secțiunea 3 din capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 al Comisiei (2) stabilește procedura de alocare a licențelor de export pentru anumite produse lactate care urmează să fie exportate către Republica Dominicană în temeiul unui contingent deschis pentru țara respectivă.
 (2)
 Articolul 29 din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 prevede posibilitatea ca operatorii să depună cererile de licență de export între 20 și 30 mai pentru exporturile aferente anului contingentar cuprins între 1 iulie și 30 iunie din anul următor. În temeiul articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009, este adecvat să se stabilească în ce măsură pot fi acordate licențele pentru cantitățile solicitate și să se stabilească coeficientul de alocare pentru fiecare parte a contingentului.
 (3)
 Cererile depuse între 20 și 30 mai 2016 vizează cantități mai mici decât cantitățile disponibile. Prin urmare, este adecvat ca, în temeiul articolului 31 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009, să se stabilească cantitatea rămasă pentru care se pot depune cereri de licență între 1 și 10 noiembrie 2016,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Se acceptă cererile de licență de export depuse între 20 și 30 mai 2016.
 Cantitățile care fac obiectul cererilor de licență de export menționate la primul paragraf din prezentul articol pentru produsele menționate la articolul 27 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 se multiplică cu următorii coeficienți de alocare:
 —
 1,00 pentru cererile depuse pentru partea de contingent menționată la articolul 28 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009;
 —
 1,00 pentru cererile depuse pentru partea de contingent menționată la articolul 28 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009.
 Cantitatea rămasă, astfel cum este menționată la articolul 31 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1187/2009, este de 8 095 de tone.
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 24 iunie 2016.
 Pentru Comisie,
 pentru președinte
 Jerzy PLEWA
 Director general pentru agricultură și dezvoltare rurală
 (1) JO L 347, 20.12.2013, p. 671.
 (2) Regulamentul (CE) nr. 1187/2009 al Comisiei din 27 noiembrie 2009 de stabilire a normelor speciale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește licențele de export și restituirile la export în sectorul laptelui și produselor lactate (JO L 318, 4.12.2009, p. 1).


jurisdiction: EU

text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 9.2.2021.
 COM(2021) 64 final
 2021/0034(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Vijeću za partnerstvo osnovanom na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane, u pogledu datuma prestanka privremene primjene Sporazuma o trgovini i suradnji
 OBRAZLOŽENJE
 1.Predmet prijedloga
 Komisija predlaže da Vijeće utvrdi stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u Vijeću za partnerstvo osnovanom na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane („Sporazum o trgovini i suradnji”), u pogledu datuma prestanka privremene primjene Sporazuma o trgovini i suradnji.
 2.Kontekst prijedloga
 2.1.Sporazum o trgovini i suradnji
 Vijeće je 29. prosinca 2020. donijelo Odluku Vijeća (EU) 2020/2252
 1
 o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane te Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka
 Sporazumom o trgovini i suradnji uspostavlja se osnova za širok odnos između Unije i Ujedinjene Kraljevine koji uključuje uzajamna prava i obveze, zajednička djelovanja i posebne postupke.
 Sporazum o sigurnosti podataka dopunski je sporazum Sporazuma o trgovini i suradnji te je s njim neodvojivo povezan osobito u pogledu datumâ početka primjene i prestanka.
 U skladu s člankom 12. stavkom 1. Odluke Vijeća (EU) 2020/2252 i dogovorom stranaka iz članka FINPROV.11. stavka 2. Sporazuma o trgovini i suradnji, Sporazumi se privremeno primjenjuju od 1. siječnja 2021. do završetka postupaka potrebnih za njihovo stupanje na snagu.
 2.2.Predviđena odluka Vijeća za partnerstvo
 U skladu s člankom FINPROV.11. stavkom 2. Sporazuma o trgovini i suradnji privremena primjena prestaje na jedan od sljedećih datuma, ovisno o tome koji je raniji:
 (a) 28. veljače 2021. ili drugi datum o kojem odluči Vijeće za partnerstvo osnovano na temelju članka INST.1. Sporazuma; ili
 (b) prvi dan u mjesecu nakon onog u kojem se stranke međusobno obavijeste o ispunjenju unutarnjih zahtjeva i postupaka za utvrđivanje svoje suglasnosti da budu njime obvezane.
 S obzirom na vrijeme koje je Europskom parlamentu i Vijeću potrebno da na odgovarajući način ispitaju sve 24 vjerodostojne jezične verzije Sporazumâ, Unija neće moći sklopiti Sporazum o trgovini i suradnji prije 28. veljače 2021.
 Stoga bi Vijeće za partnerstvo trebalo kao datum prestanka privremene primjene utvrditi datum koji slijedi nakon 28. veljače 2021., uzimajući u obzir vrijeme potrebno za dovršetak pravno-jezične redakture i provjere vjerodostojnosti svih jezičnih verzija Sporazuma.
 Svrha predviđene odluke Vijeća za partnerstvo za koju treba utvrditi stajalište Unije jest odrediti taj datum.
 3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije
 S obzirom na predviđeni datum dostupnosti sve 24 vjerodostojne jezične verzije Sporazumâ, datum prestanka privremene primjene trebao bi biti 30. travnja 2021.
 Stajalište Unije stoga bi trebalo biti da podrži donošenje odluke Vijeća za partnerstvo na temelju članka FINPROV.11. stavka 2. točke (a) Sporazuma o trgovini i suradnji o utvrđivanju 30. travnja 2021. kao novog datuma prestanka privremene primjene, u skladu s nacrtom odluke priloženim ovom prijedlogu.
 4.Pravna osnova
 Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka Vijeća kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.
 Akt koji Vijeće za partnerstvo treba donijeti akt je koji proizvodi pravne učinke.
 Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Sporazuma o trgovini i suradnji.
 Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.
 Jedini cilj i sadržaj predviđenog akta odnosi se na utvrđivanje stajališta Unije o datumu prestanka privremene primjene. Potpisivanje Sporazuma o trgovini i suradnji temeljilo se na članku 217. UFEU-a.
 Pravna osnova predložene odluke trebao bi stoga biti članak 217. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.
 5.Objava predviđenog akta
 Budući da je svrha odluke Vijeća za partnerstvo odgoditi datum prestanka privremene primjene, primjereno je da se odluka Vijeća za partnerstvo nakon donošenja objavi u Službenom listu Europske unije.
 2021/0034 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Vijeću za partnerstvo osnovanom na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane, u pogledu datuma prestanka privremene primjene Sporazuma o trgovini i suradnji
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217. u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 9.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 budući da:
 (1)Vijeće je 29. prosinca 2020. donijelo Odluku Vijeća (EU) 2020/2252
 2
 o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane („Sporazum o trgovini i suradnji”) te Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka („Sporazum o sigurnosti podataka”) (dalje u tekstu zajednički „Sporazumi”).
 (2)Sporazum o sigurnosti podataka dopunski je sporazum Sporazuma o trgovini i suradnji te je s njim neodvojivo povezan osobito u pogledu datumâ početka primjene i prestanka.
 (3)U skladu s člankom 12. stavkom 1. Odluke (EU) 2020/2252 i dogovorom stranaka iz članka FINPROV.11. stavka 2. Sporazuma o trgovini i suradnji, Sporazumi se privremeno primjenjuju od 1. siječnja 2021. do završetka postupaka potrebnih za njihovo stupanje na snagu.
 (4)U skladu s člankom FINPROV.11. stavkom 2. Sporazuma o trgovini i suradnji privremena primjena prestaje na jedan od sljedećih datuma, ovisno o tome koji je raniji: (a) 28. veljače 2021. ili drugi datum o kojem odluči Vijeće za partnerstvo osnovano na temelju članka INST.1. Sporazuma o trgovini i suradnji; (b) prvi dan u mjesecu nakon onog u kojem se stranke međusobno obavijeste o ispunjenju unutarnjih zahtjeva i postupaka za utvrđivanje svoje suglasnosti da budu njime obvezane.
 (5)S obzirom na vrijeme koje je Europskom parlamentu i Vijeću potrebno da na odgovarajući način ispitaju sve 24 vjerodostojne jezične verzije Sporazumâ, Unija neće moći sklopiti Sporazum o trgovini i suradnji prije 28. veljače 2021.
 (6)Stoga bi Vijeće za partnerstvo trebalo utvrditi kasniji datum prestanka privremene primjene uzimajući u obzir vrijeme potrebno za redakturu i provjeru vjerodostojnosti svih jezičnih verzija. S obzirom na predviđeni datum dostupnosti sve 24 vjerodostojne jezične verzije Sporazumâ, Vijeće za partnerstvo bi kao datum prestanka privremene primjene trebalo odrediti 30. travnja 2021.
 (7)Stoga je primjereno utvrditi stajalište koje u ime Unije treba zauzeti u okviru Vijeća za partnerstvo.
 (8)Kako bi se omogućila brza primjena mjera predviđenih ovom Odlukom, ova bi Odluka trebala stupiti na snagu na dan donošenja,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Stajalište koje u ime Unije treba donijeti u okviru Vijeća za partnerstvo osnovanog člankom INST.1. Sporazuma o trgovini i suradnji, u pogledu odluke koju treba donijeti u skladu s njegovim člankom FINPROV.11. stavkom 2. točkom (a), temelji se na nacrtu odluke Vijeća za partnerstvo priloženom ovoj Odluci.
 Članak 2.
 Odluka Vijeća za partnerstvo objavljuje se u Službenom listu Europske unije.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL L 444, 31.12.2020., str. 2.
 (2)
 Odluka Vijeća (EU) 2020/2252 od 29. prosinca 2020. o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane, te Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka (SL L 444, 31.12.2020, str. 2).
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 9.2.2021.
 COM(2021) 64 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o stajalištu koje u ime Europske unije treba zauzeti u Vijeću za partnerstvo osnovanom na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane, u pogledu datuma prestanka privremene primjene Sporazuma o trgovini i suradnji
 PRILOG
 Odluka br. 1/2021 Vijeća za partnerstvo osnovanog na temelju Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane,
 od ...
 u pogledu datuma prestanka privremene primjene Sporazuma o trgovini i suradnji
 VIJEĆE ZA PARTNERSTVO
 uzimajući u obzir Sporazum o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane
 1
 („Sporazum o trgovini i suradnji”), a posebno njegov članak FINPROV.11. stavak 2. točku (a),
 budući da:
 (1)U skladu s člankom FINPROV.11. stavkom 2. Sporazuma o trgovini i suradnji stranke su se usuglasile da se Sporazum privremeno primjenjuje od 1. siječnja 2021. pod uvjetom da su se prije toga dana stranke međusobno obavijestile o ispunjenju unutarnjih zahtjeva i postupaka potrebnih za privremenu primjenu. Privremena primjena prestaje na jedan od sljedećih datuma, ovisno o tome koji je raniji: (a) 28. veljače 2021. ili drugi datum o kojem odluči Vijeće za partnerstvo; (b) prvi dan u mjesecu nakon onog u kojem se stranke međusobno obavijeste o ispunjenju unutarnjih zahtjeva i postupaka za utvrđivanje svoje suglasnosti da budu njime obvezane.
 (2)Budući da Europska unija, zbog unutarnjih postupovnih zahtjeva, neće moći sklopiti Sporazum o trgovini i suradnji do 28. veljače 2021., Vijeće za partnerstvo trebalo bi kao datum prestanka privremene primjene na temelju članka FINPROV.11. stavka 2. točke (a) utvrditi 30. travnja 2021.,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Datum prestanka privremene primjene na temelju članka FINPROV.11. stavka 2. točke (a) Sporazuma o trgovini i suradnji jest 30. travnja 2021.
 Članak 2.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u ...
 Za Vijeće za partnerstvo
 Supredsjednici
 (1)
 SL L 444, 31.12.2020., str. 14.


type: caselaw

text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italien) den 17. august 2015 — Associazione Italia Nostra Onlus mod Comune di Venezia m.fl.
 (Sag C-444/15)
 (2015/C 381/17)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Associazione Italia Nostra Onlus
 Sagsøgte: Comune di Venezia, Ministero per i beni e le attività culturali, Regione del Veneto, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero della Difesa Capitaneria di Porto di Venezia og Agenzia del Demanio
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3, stk. 3, i direktiv 2001/42/EF (1), for så vidt som denne bestemmelse også omhandler det i artikel 3, stk. 2, litra b), omhandlede tilfælde, i lyset af miljøbeskyttelsesreglerne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og chartret om grundlæggende rettigheder anses for at være gyldig, for så vidt som denne bestemmelse fritager planer og programmer, for hvilke det er besluttet, at der kræves en vurdering af indvirkningen i medfør af artikel 6 og 7 i direktiv 92/43/EØF (2), fra en systematisk strategisk miljøvurdering?
 2)
 Såfremt Domstolen fastslår, at den nævnte bestemmelse er gyldig, skal artikel 3, stk. 2 og 3, i direktiv 2001/42/EF, læst i lyset af tiende betragtning til samme direktiv, hvorefter »alle planer og programmer, som skal vurderes i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, kan få væsentlig indvirkning på miljøet og [...] som hovedregel [bør] underkastes en systematisk miljøvurdering«, da fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den omhandlede, der fastlægger definitionen af begrebet »mindre områder på lokalt plan« i artikel 3, stk. 3, i direktiv 2001/42/EF med henvisning til rent kvantitative faktorer?
 3)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal artikel 3, stk. 2 og 3, i direktiv 2001/42/EF, læst i lyset af tiende betragtning til direktivet, hvorefter »alle planer og programmer, som skal vurderes i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, kan få væsentlig indvirkning på miljøet og [...] som hovedregel [bør] underkastes en systematisk miljøvurdering«, da fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den omhandlede, hvorefter der hvad angår alle projekter til såvel udvikling af nye eller ekspanderende byområder med et areal på op til 40 hektar samt projekter om planlægning eller udvikling af byområder i eksisterende byområder med et areal på op til 10 hektar ikke automatisk og obligatorisk skal gennemføres en strategisk miljøvurdering, selv om det på grund af den sandsynlige indvirkning på lokaliteterne allerede er besluttet, at der kræves en vurdering af deres indvirkning i medfør af artikel 6 og 7 i direktiv 92/43/EØF?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27.11.2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30).
 (2) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7).


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,19.4.2018
 COM(2018) 204 final
 2018/0099(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees võetav seisukohtseoses EMP lepingu protokolli nr 31 (koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust) muutmisega(Eelarverida 12.02.01 – Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine)
 (EMPs kohaldatav tekst)
 SELETUSKIRI
 1.ETTEPANEKU TAUST
 •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Nõutava õiguskindluse ja siseturu ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse (edaspidi „EMP leping“) ja lubama EMP EFTA riikidel osaleda ka EMPd käsitlevates ELi meetmetes ja programmides.
 EMP ühiskomitee otsuse eelnõu (mis on lisatud nõukogu otsuse ettepanekule) eesmärk on muuta EMP lepingu protokolli nr 31, mis käsitleb koostööd teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust, et lubada EMP EFTA riikidel (Norra, Island ja Liechtenstein) osaleda Euroopa Liidu 2018. aasta üldeelarvesse lisatud eelarverea 12 02 01 („Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine“) alla kuuluvates liidu meetmetes.
 •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega
 Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud ühiskomitee otsuse eelnõu on täielikus kooskõlas EMP lepingu eesmärgiga aidata kaasa lepinguosaliste vaheliste kaubandus- ja majandussidemete püsivale ja tasakaalustatud tugevdamisele võrdsetes konkurentsitingimustes ning samu eeskirju järgides, et nii luua ühtne Euroopa Majanduspiirkond.
 •Kooskõla liidu muude tegevuspõhimõtetega
 Ühiskomitee otsus on samuti kooskõlas muude liidu tegevuspõhimõtetega, eelkõige eesmärgiga kaitsta ELi siseturu ühtsust.
 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS
 •Õiguslik alus
 Käesoleva nõukogu ettepaneku materiaalõiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 Menetlusõiguslik alus on EMP lepingu rakendamise korda käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 2894/94
 1
 artikli 1 lõige 3, milles nähakse ette, et nõukogu määrab komisjoni ettepanekul kindlaks seisukoha, mis tuleb liidu nimel EMP ühiskomitee otsuste suhtes võtta.
 Komisjon esitab koostöös Euroopa välisteenistusega nõukogule EMP ühiskomitee otsuse eelnõu, et nõukogu võtaks selle vastu kui liidu seisukoha. Komisjon loodab, et ta saab seisukoha EMP ühiskomitees esitada esimesel võimalusel.
 •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)
 Ettepanek on subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas alljärgnevatel põhjustel.
 Käesoleva ettepaneku eesmärki – tagada siseturu ühtsus – ei ole võimalik piisavalt saavutada üksnes liikmesriikide tasandil ning meetme toime tõttu on eesmärk paremini saavutatav liidu tasandil.
 •Proportsionaalsus
 Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe ettepanek kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada ettepaneku eesmärk – tagada siseturu ühtsus.
 •Vahendi valik
 Kooskõlas EMP lepingu artikliga 98 on valitud vahend EMP ühiskomitee otsus. EMP ühiskomitee tagab EMP lepingu tulemusliku rakendamise ja toimimise. Selleks võtab ta kõnealuses lepingus sätestatud juhtudel vastu otsuseid.
 3.MÕJU EELARVELE
 EMP EFTA riigid osalevad liidu eelarve eelarverea 12 02 01 („Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine“) rahastamisel. Täpne summa määratakse kooskõlas EMP lepingu sätetega pärast käesoleva nõukogu otsuse eelnõu vastuvõtmist.
 4.MUU TEAVE
 Kooskõlas ELi eelarvepoliitikaga on ELi tegevuses võimalik osaleda ainult juhul, kui on tasutud vastav osamakse. Kooskõlas EMP lepingu protokolliga nr 32 laekuvad EMP EFTA riikide iga-aastased osamaksed igal aastal 31. augustiks pärast seda, kui Euroopa Komisjon on koostanud ELi rahastamisnõude ja esitanud selle EMP EFTA riikidele 15. augustiks.
 Seetõttu on ühiskomitee otsuse eelnõu jaanuari ja augusti vahelise ajavahemiku katmiseks tagasiulatuvalt kohaldatav alates jaanuarist. Seeläbi tagatakse kogu kalendriaasta vältel EMP lepingus sätestatud koostöö järjepidevus.
 Tagasiulatuvus ei mõjuta asjaomaste isikute õigusi ja kohustusi ning kohaldamisel peetakse kinni õiguspärase ootuse põhimõttest.
 2018/0099 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees võetav seisukoht
 seoses EMP lepingu protokolli nr 31 (koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust) muutmisega
 (Eelarverida 12.02.01 – Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine)
 (EMPs kohaldatav tekst)
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse nõukogu 28. novembri 1994. aasta määrust (EÜ) nr 2894/94 Euroopa Majanduspiirkonna lepingu rakendamise korra kohta,
 2
 eriti selle artikli 1 lõiget 3,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Euroopa Majanduspiirkonna leping
 3
 (edaspidi „EMP leping“) jõustus 1. jaanuaril 1994.
 (2)Kooskõlas EMP lepingu artikliga 98 võib EMP ühiskomitee oma otsusega muu hulgas muuta EMP lepingu protokolli nr 31.
 (3)EMP lepingu protokoll nr 31 sisaldab sätteid koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust.
 (4)On asjakohane jätkata EMP lepingu osaliste koostööd Euroopa Liidu üldeelarvest rahastatavate liidu meetmete raames, mis on seotud finantsteenustega.
 (5)Seetõttu tuleks muuta EMP lepingu protokolli nr 31, et kõnealune laiendatud koostöö saaks jätkuda ka 1. jaanuaril 2018 ja pärast seda.
 (6)Liidu seisukoht EMP ühiskomitees peaks tuginema lisatud otsuse eelnõule,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Seisukoht, mis võetakse liidu nimel EMP ühiskomitees EMP lepingu protokolli nr 31 (koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust) muutmise suhtes, põhineb käesolevale otsusele lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõul.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 EÜT L 305, 30.11.1994, lk 6–8.
 (2)
 EÜT L 305, 30.11.1994, lk 6.
 (3)
 EÜT L 1, 3.1.1994, lk 3.
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,19.4.2018
 COM(2018) 204 final
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS,
 millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel EMP ühiskomitees võetav seisukohtseoses EMP lepingu protokolli nr 31 (koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust) muutmisega(Eelarverida 12.02.01 – Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine)
 LISA
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS nr .../2018,
 XXX,
 millega muudetakse EMP lepingu protokolli nr 31
 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping“), eriti selle artikleid 86 ja 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)On asjakohane jätkata EMP lepingu osaliste koostööd Euroopa Liidu üldeelarvest rahastatavate liidu meetmete raames, mis on seotud finantsteenuste ühtse turu rakendamise ja arendamisega.
 (2)Seepärast tuleks EMP lepingu protokolli nr 31 muuta, et kõnealune laiendatud koostöö saaks alata 1. jaanuarist 2018,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu protokolli nr 31 artikli 7 lõikes 11 asendatakse tekst „ja 2017“ tekstiga „2017 ja 2018“.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast seda, kui on esitatud kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated*.
 1Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2018.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel,
 EMP ühiskomitee nimel
 eesistuja
 EMP ühiskomitee
 sekretärid
 (1)
 *
 [Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.] [Põhiseadusest tulenevad nõuded on nimetatud.]


type: contracts

text:
 3.10.2019
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 254/57
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 244/2017,
 15. detsember 2017,
 millega muudetakse EMP lepingu XV lisa „Riigiabi“ [2019/1650]
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping“), eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 EÜ bülletään 9-1984 EMÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamine ametiasutuste osaluse suhtes on lisatud EFTA järelevalveameti suunistesse riigiasutuste osaluste kohta (1) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (2)
 Komisjoni 5. aprilli 1989. aasta kiri liikmesriikidele SG(89) D/4328 on asendatud komisjoni teatisega EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (2) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (3)
 Komisjoni 12. oktoobri 1989. aasta kiri liikmesriikidele SG(89) D/12772 on asendatud komisjoni teatisega EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (3) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (4)
 Komisjoni teatis liikmesriikidele, mis käsitleb tekstiilitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistikku (SEC(71) 363 (lõplik) – juuli 1971), on asendatud mitut valdkonda hõlmava raamprogrammiga regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele (4) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (5)
 Komisjoni 4. veebruari 1977. aasta kiri liikmesriikidele SG(77) D/1190 ja selle lisa (Doc. SEC(77) 317, 25.1.1977): „Praeguse olukorra uurimine tekstiili- ja rõivatööstusele antava abi seisukohalt“ on asendatud mitut valdkonda hõlmava raamprogrammiga regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele (5) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (6)
 Komisjoni teatis abi kohta EMÜ sünteeskiutööstusele (6) ja selle järgnenud laiendused on asendatud sünteeskiutööstusele antava abi eeskirjadega, (7) mis on asendatud komisjoni teatisega „Mitut valdkonda hõlmav raamprogramm regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele“ (8) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (7)
 Mootorsõidukitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistik (9) on asendatud komisjoni teatisega „Mitut valdkonda hõlmav raamprogramm regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele“ (10) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (8)
 Mootorsõidukitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistik (11) on asendatud komisjoni teatisega „Mitut valdkonda hõlmav raamprogramm regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele“ (12) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (9)
 Nõukogu 20. oktoobri 1971. aasta resolutsioon piirkondliku abi üldsüsteemide kohta (13) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (14) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (10)
 Komisjoni teatis, mis käsitleb nõukogu 20. oktoobri 1971. aasta resolutsiooni piirkondliku abi üldsüsteemide kohta, (15) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (16) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (11)
 Nõukogule esitatud komisjoni teatis piirkondliku abi üldsüsteemide kohta on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (17) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (12)
 Komisjoni 21. detsembri 1978. aasta teatis piirkondliku abi üldsüsteemide kohta (18) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (19) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (13)
 Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkte a ja c piirkondliku abi suhtes, (20) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (21) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (14)
 Komisjoni teatis 21. detsembri 1978. aasta teatise läbivaatamise kohta (22) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (23) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (15)
 Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkti c piirkondliku abi suhtes, (24) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (25) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (16)
 Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkti a piirkondliku abi suhtes, (26) on asendatud piirkondliku riigiabi andmise juhendiga (27) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (17)
 Komisjoni 7. novembri 1974. aasta kiri liikmesriikidele S/74/30.807 on asendatud keskkonnaalase riigiabi suunistega (28) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (18)
 Komisjoni 7. juuli 1980. aasta kiri liikmesriikidele SG(80) D/8287 on asendatud keskkonnaalase riigiabi suunistega (29) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (19)
 Komisjoni teatis liikmesriikidele (7. juuli 1980. aasta kirja lisa) on asendatud keskkonnaalase riigiabi suunistega (30) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (20)
 Komisjoni 29. märtsi 1987. aasta kiri liikmesriikidele SG(87) D/3795 on asendatud keskkonnaalase riigiabi suunistega (31) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (21)
 Ühenduse raamistikku riigiabi andmiseks uurimis- ja arendustegevusele (32) muudeti ühenduse raamistikuga teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta (33) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (22)
 Komisjoni 5. veebruari 1990. aasta kirja liikmesriikidele SG(90) D/01620 muudeti ühenduse raamistikuga teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta (34) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (23)
 Komisjoni 14. septembri 1979. aasta kiri liikmesriikidele SG(79) D/10478 reprodutseeriti riigiabi käsitlevate menetlus- ja materiaalõigusnormide (35) („riigiabi suunised“) üldinvesteeringute abikavades ja kustutati hiljem riigiabi suuniste 63. parandusega, (36) ning sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (24)
 Päästmis- ja ümberkorraldamisabi kontrollimine (konkurentsipoliitika kaheksanda aruande punkt 228) on asendatud ühenduse suunistega raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (37) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (25)
 Konkurentsipoliitika kuueteistkümnenda aruande punkt 253 reprodutseeriti riigiabi suunistes, (38) mis asendati hiljem tööhõivealase riigiabi suunistega (39) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (26)
 Konkurentsipoliitika kahekümnenda aruande punkt 280 reprodutseeriti riigiabi suunistes, (40) mis asendati hiljem tööhõivealase riigiabi suunistega (41) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (27)
 Raamistik teatavate ESTÜ asutamislepinguga hõlmamata terasetööstuse sektorite tarvis (42) on asendatud komisjoni teatisega „Mitut valdkonda hõlmav raamprogramm regionaalabi andmiseks ulatuslikele investeerimisprojektidele“ (43) ja sellest tulenevalt tuleks viide sellele EMP lepingust välja jätta.
 (28)
 Seetõttu tuleks EMP lepingu XV lisa vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu XV lisa muudetakse järgmiselt.
 1)
 Pealkirja „ÕIGUSAKTID, MIDA EÜ KOMISJON JA EFTA JÄRELEVALVEAMET NÕUETEKOHASELT ARVESSE VÕTAVAD“ all oleva teksti „Lepingu artiklite 61–63 ja käesolevas lisas osutatud sätete kohaldamisel võtavad EÜ Komisjon ja EFTA järelevalveamet nõuetekohaselt arvesse järgmiste õigusaktide põhimõtteid ja eeskirju:“ järele lisatakse järgmine joonealune märkus:
 „Vastavalt üldosa lõikele II võtab EFTA järelevalveamet võrdsete konkurentsitingimuste säilitamiseks vastu õigusaktid, mis vastavad õigusaktidele, mille komisjon on võtnud vastu pärast 31. juulit 1991, et täiendada või asendada algselt selle pealkirja all loetletud, enne 31. juulit 1991 vastu võetud õigusaktid, mis ei sisaldu käesolevas lisas.“
 2)
 Punktide 9 (EMÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamine ametiasutuste osaluse suhtes), 11 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(89) D/4328), 12 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(89) D/12772), 13 (Komisjoni teatis liikmesriikidele, mis käsitleb tekstiilitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistikku), 14 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(77) D/1190 ja lisa (DOC.SEC(77) 317, 25.1.1977)), 15 (Komisjoni teatis abi kohta EMÜ sünteeskiutööstusele), 16 (Mootorsõidukitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistik), 17 (Mootorsõidukitööstusele riigiabi andmise ühenduse raamistik), 18 (Nõukogu resolutsioon piirkondliku abi üldsüsteemide kohta, 20. oktoober 1971), 19 (Komisjoni teatis, mis käsitleb nõukogu 20. oktoobri 1971. aasta resolutsiooni piirkondliku abi üldsüsteemide kohta), 20 (Nõukogule esitatud komisjoni teatis piirkondliku abi üldsüsteemide kohta), 21 (Komisjoni teatis piirkondliku abi üldsüsteemide kohta, 21. detsember 1978), 22 (Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkte a ja c piirkondliku abi suhtes), 23 (Komisjoni teatis 21. detsembri 1978. aasta teatise läbivaatamise kohta), 24 (Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkti c piirkondliku abi suhtes), 25 (Komisjoni teatis meetodi kohta, mille järgi kohaldatakse artikli 92 lõike 3 punkti a piirkondliku abi suhtes), 26 (Komisjoni kiri liikmesriikidele S/74/30.807), 27 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(80) D/8287), 28 (Komisjoni teatis liikmesriikidele (7. juuli 1980. aasta kirja lisa)), 29 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(87) D/3795), 30 (Ühenduse raamistik riigiabi andmiseks uurimis- ja arendustegevusele), 31 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(90) D/01620), 32 (Komisjoni kiri liikmesriikidele SG(79) D/10478), 33 (Päästmis- ja ümberkorraldamisabi kontrollimine), 35 (Kuueteistkümnes aruanne konkurentsipoliitika kohta, punkt 253), 36 (Kahekümnes aruanne konkurentsipoliitika kohta, punkt 280) ja 37 (Raamistik teatavate ESTÜ asutamislepinguga hõlmamata terasetööstuse sektorite tarvis) tekst pealkirja „ÕIGUSAKTID, MIDA EÜ KOMISJON JA EFTA JÄRELEVALVEAMET NÕUETEKOHASELT ARVESSE VÕTAVAD“ all jäetakse välja.
 3)
 „ÜLDOSA“ I lõike tekst pealkirja „ÕIGUSAKTID, MIDA EÜ KOMISJON JA EFTA JÄRELEVALVEAMET NÕUETEKOHASELT ARVESSE VÕTAVAD“ all jäetakse välja.
 4)
 „ÜLDOSA“ II lõike viimane lause pealkirja „ÕIGUSAKTID, MIDA EÜ KOMISJON JA EFTA JÄRELEVALVEAMET NÕUETEKOHASELT ARVESSE VÕTAVAD“ all asendatakse järgmisega:
 „Lepingu artiklite 61–63 ja käesolevas lisas osutatud sätete kohaldamisel võtavad EÜ Komisjon ja EFTA järelevalveamet arvesse järgmiste õigusaktide põhimõtteid ja eeskirju.“
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub 16. detsembril 2017, tingimusel et kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated on edastatud (*1).
 Artikkel 3
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 15. detsember 2017
 EMP ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Sabine MONAUNI
 (1) EÜT L 231, 3.9.1994, lk 1.
 (2) EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14.
 (3) EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14.
 (4) EÜT C 107, 7.4.1998, lk 7.
 (5) EÜT C 107, 7.4.1998, lk 7.
 (6) EÜT C 173, 8.7.1989, lk 5.
 (7) EÜT C 94, 30.3.1996, lk 11.
 (8) EÜT C 70, 19.3.2002, lk 8.
 (9) EÜT C 123, 18.5.1989, lk 3.
 (10) EÜT C 70, 19.3.2002, lk 8.
 (11) EÜT C 81, 26.3.1991, lk 4.
 (12) EÜT C 70, 19.3.2002, lk 8.
 (13) EÜT C 111, 4.11.1971, lk 1.
 (14) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (15) EÜT C 111, 4.11.1971, lk 7.
 (16) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (17) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (18) EÜT C 31, 3.2.1979, lk 9.
 (19) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (20) EÜT C 212, 12.8.1988, lk 2.
 (21) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (22) EÜT C 10, 16.1.1990, lk 8.
 (23) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (24) EÜT C 163, 4.7.1990, lk 5.
 (25) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (26) EÜT C 163, 4.7.1990, lk 6.
 (27) EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9.
 (28) EÜT C 72, 10.3.1994, lk 3.
 (29) EÜT C 72, 10.3.1994, lk 3.
 (30) EÜT C 72, 10.3.1994, lk 3.
 (31) EÜT C 72, 10.3.1994, lk 3.
 (32) EÜT C 83, 11.4.1986, lk 2.
 (33) EÜT C 45, 17.2.1996, lk 5.
 (34) EÜT C 45, 17.2.1996, lk 5.
 (35) EÜT L 231, 3.9.1994, lk 1.
 (36) ELT L 73, 19.3.2009, lk 23.
 (37) EÜT C 368, 23.12.1994, lk 12.
 (38) EÜT L 231, 3.9.1994, lk 1.
 (39) EÜT C 334, 12.12.1995, lk 4.
 (40) EÜT L 231, 3.9.1994, lk 1.
 (41) EÜT C 334, 12.12.1995, lk 4.
 (42) EÜT C 320, 13.12.1988, lk 3.
 (43) EÜT C 70, 19.3.2002, lk 8.
 (*1) Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.


text:
 5.7.2008
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 171/47
 Προσφυγή της 16ης Μαΐου 2008 — Schuhpark Fascies κατά ΓΕΕΑ — Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)
 (Υπόθεση T-183/08)
 (2008/C 171/89)
 Γλώσσα του δικογράφου της προσφυγής: η γερμανική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Γερμανία) (εκπρόσωποι: A. Peter και J. Braune)
 Καθού: Γραφείο Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα)
 Αντίδικος ενώπιον του τμήματος προσφυγών: Leder & Schuh AG (Graz, Αυστρία)
 Αιτήματα της προσφεύγουσας
 Η προσφεύγουσα ζητεί από το Πρωτοδικείο:
 —
 να ακυρώσει την απόφαση του τετάρτου τμήματος προσφυγών του Γραφείου Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα) της 13ης Μαρτίου 2008 στην υπόθεση R 1560/2006-4·
 —
 να καταδικάσει το καθού στα δικαστικά έξοδα της προσφεύγουσας.
 Ισχυρισμοί και κύρια επιχειρήματα
 Αιτούσα την καταχώριση κοινοτικού σήματος: Leder & Schuh AG.
 Σήμα προς καταχώριση: το εικονιστικό σήμα «jello SCHUHPARK» για προϊόντα των κλάσεων 1, 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24-26 και 28 (αίτηση υπ' αριθ. 1 269 372).
 Δικαιούχος του κατά τη διαδικασία ανακοπής αντιταχθέντος σήματος ή σημείου: η προσφεύγουσα.
 Αντιταχθέν δικαίωμα επί σήματος ή σημείου: το γερμανικό λεκτικό σήμα «Schuhpark» για προϊόντα της κλάσεως 25 (αριθ. 1 007 149), όπου η ανακοπή βάλλει κατά της καταχωρίσεως στις κλάσεις 18, 21, 25 και 26.
 Απόφαση του τμήματος ανακοπών: μερική αποδοχή της ανακοπής και μερική απόρριψη της αιτήσεως προς καταχώριση.
 Απόφαση του τμήματος προσφυγών: ακύρωση της προσβαλλομένης αποφάσεως και απόρριψη της ανακοπής.
 Λόγοι ακυρώσεως: Παράβαση του άρθρου 43, παράγραφος 2, δεύτερη περίοδος, και του άρθρου 43, παράγραφος 3, του κανονισμού (ΕΚ) 40/94 (1), καθώς και του κανόνα 22, παράγραφος 2, δεύτερη περίοδος, του κανονισμού (ΕΚ) 2868/95 (2), δεδομένου ότι η προσφεύγουσα απέδειξε επαρκώς τη χρήση του, κατά τη διαδικασία της ανακοπής αντιταχθέντος σήματος, τηρουμένων των σχετικών διατάξεων του δικαίου.
 (1) Κανονισμός (ΕΚ) 40/94 του Συμβουλίου, της 20ής Δεκεμβρίου 1993, για το κοινοτικό σήμα (ΕΕ L 11, σ. 1).
 (2) Κανονισμός (ΕΚ) 2868/95 της Επιτροπής, της 13ης Δεκεμβρίου 1995, περί της εφαρμογής του κανονισμού (ΕΚ) 40/94 του Συμβουλίου για το κοινοτικό σήμα (ΕΕ L 303, σ. 1).


type: wikipedia

text:
Republika Gvajana je obmorska država v severni Južni Ameriki, ki predstavlja zahodni del širše regije Gvajane (amerindijanska beseda, ki pomeni dežela mnogih voda) in na severu meji na Atlantski ocean, na vzhodu na Surinam, na jugu na Brazilijo, ter na zahodu na Venezuelo. Glavno mesto Gvajane je Georgetown.
 Geografija
 Gvajana se nahaja na severni obali Južne Amerike. Meji s tremi državami: Venezuelo (na zahodu), Brazilijo (na jugu) ter Surinamom (na vzhodu). Celotna kopenska površina Gvajane meri 214,969 km2 od katerih je 196,849 km2 kopnega in 18,120 km2 vode. Gvajana meji na severu tudi na Atlantski ocean in ima torej tudi 459 km obale. Podnebje je v Gvajani tropsko. Skozi celo leto sije sonce razen v dveh deževnih obdobjih (maj–avgust; september–januar). Temperature so večinoma visoke, vreme pa vlažno. Gvajana je 3. najmanjša država v Južni Ameriki ob Surinamu in Urugvaju. Ozemlje je v glavnem sestavljeno iz planot in velikih travnikov, na jugu dobimo tudi savano. Najvišja točka v Gvajani je Mount Roraima 2,835 m. Naravni viri ki jih ima Gvajana so boksit, zlato in diamanti. Razširjen je tudi ribolov.
 Zgodovina
 Gvajano so prvi obljudili Aruaki in Karibi. Evropejci so prvič zagledali to območje v tretjem potovanju K. Kolumba in raziskovano je bilo v 16. stoletju. V 17. stoletju je Nizozemska na tem predelu Južne Amerike ustanovila tri kolonije: Esekvibo, Berbiče in Demerara. Na začetku 19. stoletja je te tri kolonije prejela Velika Britanija in takole so današnji Gvajani nadeli ime Britanska Gvajana.
 To območje je znano tudi zaradi sužnjev (Maroon), ki so se pred gospodarji zatekali v gozdove in se mešali z Indiosi. Po ukinitvi suženjstva, so se Maroon naseljevali v mesta in, ker ni bilo več delovne sile na plantažah, so v njih zaposlili Evropejce, Kitajce in posebno Indijce. Venezuela je od leta 1889 zahtevala zase približno polovico današnjega ozemlja Gvajane.
 Leta 1966 je Gvajana postala neodvisna, čeprav je ostala v skupini "Commonwealth". V letih po osvoboditvi sta bodisi ZDA ko V.Britanija močno vplivali na notranjo politiko države.
 Ekonomija
 Ekonomija v Gvajani sloni večinoma na kmetijstvu, ribolovu in predelovanju naravnih bogastev kot zlato in minerali. Pomanjkljiva pa je v storitvah in infrastrukturah. Zadnji podatki nam povejo, da BDP šteje $3.082 bilijonov. Primarni sektor, ki v glavnem obdeluje sladkor, riž, olje, ribe, znaša 24 % državnega BDP-ja. Sekundarni pa, ki, kot že prej omenjeno, se v glavnem ukvarja z naravnimi bogastvi kot zlato, minerali pa še aluminijem, diamanti, znaša 23,6 % BDP-ja.
 Kljub svetovni gospodarski krizi, se je gvajanski bruto domači proizvod povečal za 3,6 % in pričakujemo si, da bo še dalje tako napredoval. Toda spomniti si moramo, da je državna inflacija pri zadnjih podatkih dosegla 12,3 % in, da je brezdelje prizadelo kar 9,1 % prebivalstva.
 Glej tudi
 seznam suverenih držav
 Zunanje povezave
 Južnoameriške države
 Organizacija ameriških držav
 Karibska skupnost in skupni trg
 Skupnost narodov


text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52007PC0508(01)
 Förslag till Europaparlamentets och Rådets beslut om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Bulgariens, Tjeckiens, Cyperns, Lettlands, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorier /* KOM/2007/0508 slutlig - COD 2007/0185 */
 [pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 11.9.2007KOM(2007) 508 slutlig2007/0185 (COD)2007/0186 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUTom en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Bulgariens, Tjeckiens, Cyperns, Lettlands, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorierFörslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUTom ändring av beslut nr 896/2006/EG om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorier(framlagda av kommissionen)MOTIVERING1. INLEDNINGDen 14 juni 2006 antog Europaparlamentet och rådet två beslut om en förenklad ordning för personkontroller vid unionens yttre gränser med avseende på tredjelandsmedborgare som är skyldiga att inneha visering i enlighet med rådets förordning (EG) nr 539/2001[1], nämligen- beslut nr 895/2006/EG[2] om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorier, och- beslut nr 896/2006/EG[3] om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorier.Detta var första gången som grundläggande gemensamma bestämmelser om ömsesidigt erkännande av viseringar och uppehållstillstånd infördes i gemenskapens regelverk om viseringar.Genom beslut nr 895/2006/EG beaktas de särskilda behoven på viseringspolitikens område i de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004, i synnerhet de viseringskrav som tillämpas under övergången till deras fullständiga integration i Schengenområdet. Beslutet är i själva verket ett svar på det avsevärda extra administrativa arbete som blivit följden för dessa länders konsulat, som varit tvungna att utfärda nationella transitviseringar till personer som inte utgör någon risk för medlemsstaterna.Utan att det skapas några nya skyldigheter utöver de som följer av 2003 års anslutningsakt, införs genom beslut nr 895/2006/EG ett frivilligt system baserat på gemensamma bestämmelser som ger medlemsstaterna möjlighet att förenkla kontrollerna vid sina yttre gränser med avseende på tredjelandsmedborgare som innehar vissa handlingar som utfärdats av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut samt liknande handlingar som utfärdats av medlemsstater som ännu inte tillämpar detta regelverk fullt ut. De gemensamma bestämmelserna ska tillämpas till dess att övergångsperioden upphör, det vill säga den tidpunkt då dessa medlemsstater deltar fullt ut i området utan inre gränser och ömsesidigt erkännande av sådana handlingar blir obligatoriskt.Denna ordning för ömsesidigt erkännande omfattar endast transitering. Tidsfristen för hur lång tid en transitering får ta i detta sammanhang är fastställd till fem dagar. En sådan begränsning har bedömts som nödvändig för att undvika risken för förvirring eller felaktigt genomförande av de nuvarande viseringsbestämmelser i Schengenregelverket som anger vilken stat som är ansvarig för handläggningen av viseringsansökningar (det vill säga antingen den stat inom vars territorium huvuddestinationen för resan är belägen eller den stat som den viseringssökande kommer att resa in i först).Samma lösning har använts i beslut nr 896/2006/EG, som tar upp de administrativa komplikationer som möter medlemsstaterna på grund av att de måste utfärda viseringar till tredjelandsmedborgare som är lagligt bosatta i Schweiz respektive Liechtenstein. Mot bakgrund av det omfattande säsongsbundna resandet (under sommarsemestrarna) drabbades vissa medlemsstaters konsulat i Schweiz och Liechtenstein, som på grund av sitt geografiska läge var särskilt berörda av dessa förflyttningar, av ett omfattande administrativt merarbete eftersom nödvändiga viseringar måste skaffas fram i tid inför ovannämnda perioder.Genom beslut nr 896/2006/EG införs vissa gemensamma bestämmelser om medlemsstaters unilaterala erkännande av vissa uppehållstillstånd som utfärdas av Schweiz och Liechtenstein såsom likvärdiga med medlemsstaternas egna transitviseringar. De nya bestämmelserna är tvingande för de medlemsstater som deltar fullt ut i det gemensamma området utan inre gränser och frivilliga för de medlemsstater som anslöt sig till unionen 2004. Denna distinktion har ansetts som nödvändig för att undvika att ålägga nya medlemsstater ytterligare skyldigheter under övergångsperioden fram till dess att de är fullständigt integrerade i Schengenområdet.Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien har i enlighet med artikel 5 i beslut nr 895/2006/EG och artikel 4 i beslut nr 896/2006/EG[4] underrättat kommissionen om sitt val att tillämpa den gemensamma ordningen med avseende på båda besluten. Det kan särskilt påpekas att de berörda länderna, med avseende på beslut nr 895/2006/EG, har beslutat sig för att unilateralt erkänna alla de i bilagan angivna handlingar som utfärdas av andra medlemsstater som ännu inte tillämpar hela Schengenregelverket fullt ut.Kommissionen offentliggjorde de berörda medlemsstaternas anmälningar i Europeiska unionens officiella tidning[5]. Startdatumet för tillämpningen av de gemensamma bestämmelserna varierar från en medlemsstat till en annan. I avsaknad av särskilda bestämmelser i besluten har vissa medlemsstater valt att börja genomföra de gemensamma bestämmelserna omedelbart (Slovenien och Cypern), medan andra av administrativa skäl har beslutat att inleda genomförandet vid en senare tidpunkt. Från och med den 1 december 2006 ska de gemensamma bestämmelserna tillämpas av Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien.För att säkerställa ett effektivt genomförande av de gemensamma bestämmelserna tog medlemsstaterna upp vissa specifika frågor rörande beslut nr 895/2006/EG i den berörda arbetsgruppen i rådet och uppmanade kommissionen att ge råd och vägledning om tolkningen av vissa bestämmelser.I sina svar på dessa frågor tog kommissionen på nytt upp syftet med de gemensamma bestämmelserna och underströk att de var avsedda att tillämpas endast på transitering. Denna gemensamma ordning är tillämplig under övergångsperioden till dess att alla de berörda medlemsstaterna har integrerats i Schengenområdet (det första beslutet) respektive till dess att Schweiz och Liechtenstein har genomfört Schengenregelverket fullt ut (det andra beslutet).Kommissionen betonade att syftet med att införa gemensamma bestämmelser var att förenkla transitering för vissa kategorier av personer och att få bort onödigt administrativt arbete för konsulaten i fråga om viseringssökande som inte utgör någon risk för medlemsstaterna.Införandet av dessa nya bestämmelser påverkar inte medlemsstaternas genomförande av övriga bestämmelser som ingår i gemenskapens regelverk på området för viseringar och yttre gränser, utan detta fortgår i oförändrad omfattning och takt. De gemensamma bestämmelserna påverkar i synnerhet inte reglerna om viseringar med begränsad territoriell giltighet, viseringar för flygplatstransitering eller kontrollen av personer vid de yttre gränserna.Beträffande den sistnämnda punkten underströk kommissionen att personkontrollen vid de yttre gränserna bör ske i enlighet med artiklarna 5–13 och 18–19 i förordning (EG) nr 562/2006[6]. Gränsbevakningspersonal ska vid kontroller vid de yttre gränserna ta hänsyn till de förenklingar som införs genom de gemensamma bestämmelserna och undvika att bestämmelserna i beslut nr 895/2006/EG missbrukas. Dessa kontroller ska således vara väl avvägda och stå i proportion till de mål som ska uppnås. Gränsbevakningspersonalen bör i varje enskilt fall bedöma huruvida de berörda tredjelandsmedborgarna kan omfattas av de förenklade bestämmelserna och huruvida de uppfyller kraven för inresa och den tidsfrist för transitering som anges i beslut nr 895/2006/EG. Beroende på gränsbevakningspersonalens bedömning kan en person som överskrider den tillåtna transiteringstiden nekas inresa. Även andra administrativa åtgärder, mer anpassade till det enskilda fallet (till exempel böter), kan komma i fråga.Mot bakgrund av det lyckade försöket med dessa båda beslut bör EU utvidga den förenklade ordningen till Bulgarien och Rumänien, som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 2007 och ännu inte omfattas av de aktuella gemensamma bestämmelserna. De skäl som ligger till grund för de två ovannämnda besluten gäller i lika hög grad för Bulgarien och Rumänien.När det gäller dessa båda medlemsstater har man, liksom vid den föregående utvidgningen 2004, i frågor som rör viseringsregelverket följt den så kallade tvåstegsprocessen för genomförandet av Schengenregelverket (artikel 4 i akten om villkoren för Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning och om anpassning av de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen, nedan kallad 2005 års anslutningsakt). Detta innebär att Bulgarien och Rumänien från och med dagen för anslutningen är skyldiga att tillämpa bestämmelserna i förordning (EG) nr 539/2001. De ska därmed ställa som krav att tredjelandsmedborgare som omfattas av förordningens bilaga I innehar visering, samtidigt som de fortsätter att utfärda sina nationella viseringar fram till den dag rådet fastställer deras fulla integrering i Schengenområdet. Eftersom Schengenbestämmelserna om ömsesidigt erkännande när det gäller transitering och kortare vistelse inte gäller för Bulgarien och Rumänien från och med dagen för deras anslutning, är dessa medlemsstater skyldiga att från och med den 1 januari 2007 utfärda nationella viseringar för inresa till och transitering genom sitt territorium till tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav enligt förordning (EG) nr 539/2001, även om den berörda personen innehar en Schengenvisering eller Schengenuppehållstillstånd, eller en nationell visering för längre vistelse som utfärdats av en Schengenstat. Detsamma gäller liknande handlingar som utfärdats av andra medlemsstater som anslöt sig till unionen 2004 och som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut.Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien, som tillämpat det gemensamma systemet enligt beslut nr 895/2001/EG sedan den 1 december 2006 utan att ännu vara fullt integrerade i Schengenområdet, hade ingen möjlighet att unilateralt erkänna uppehållstillstånd och viseringar som utfärdats av Bulgarien och Rumänien för transitering genom deras territorium.De befintliga bestämmelserna medger inte att Bulgarien och Rumänien erkänner uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz respektive Liechtenstein.2. TVÅ FÖRSLAGI avsaknad av uttryckliga bestämmelser om hur man kommer till rätta med det administrativa merarbetet för bulgariska och rumänska konsulat och i syfte att finna en lösning på andra medlemsstaters behov efter Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen, anser kommissionen att de gemensamma bestämmelser som infördes genom beslut nr 895/2006/EG och 896/2006/EG måste ses över.Kommissionen har för detta ändamål beaktat- Bulgariens och Rumäniens särskilda behov på viseringsområdet, de nya problemen för medlemsstaterna efter den senaste utvidgningen och under tiden fram till dess att de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004 och 2007 har integrerats fullt ut i Schengenområdet, och- de stränga kontroller och systematiska undersökningar som de berörda tredjelandsmedborgarna har underkastats av de medlemsstater som utfärdat viseringar för kortare vistelse eller uppehållstillstånd samt den ringa risk som denna kategori av personer innebär för andra medlemsstater.Följaktligen föreslås två instrument:2.1 Ett beslut av Europaparlamentet och rådet om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Bulgariens, Tjeckiens, Cyperns, Lettlands, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorierDet föreslagna beslutet grundar sig på artikel 62.2 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och riktar sig till Bulgarien och Rumänien samt till de medlemsstater som har valt att tillämpa beslut nr 895/2006/EG.Beslut nr 895/2006/EG saknar bestämmelser som gör det möjligt att, efter den senaste utvidgningen av Europeiska unionen, utvidga den förenklade ordningen för kontroll vid de yttre gränserna av särskilda kategorier av personer som innehar vissa typer av handlingar. För att tillgodose de särskilda behov som uppstod genom Bulgariens och Rumäniens anslutning den 1 januari 2007 behövde de gemensamma bestämmelserna ses över.Utvidgningen genom ett gemenskapsinstrument av ordningen för unilateralt erkännande skulle inte medföra några nya skyldigheter för medlemsstaterna utöver de som anges i 2003 års respektive 2005 års anslutningsakt. Den skulle således inte innebära någon avvikelse från dessa båda anlutningsakter.Tillämpningen av den föreslagna ordningen kommer att vila på frivillig grund. Medlemsstaterna har följaktligen möjlighet att välja mellan att tillämpa det nya instrumentet eller att fortsätta att utfärda nationella viseringar på det sätt som föreskrivs i anslutningsakterna.Det nya förslaget skulle göra det möjligt för Bulgarien och Rumänien, som anslöt sig till Europeiska unionen 2007, att som likvärdiga med sina nationella viseringar erkänna viseringar och uppehållstillstånd som utfärdats av Schengenstater samt liknande handlingar som utfärdats av dessa båda länder och av medlemsstater som anslöt sig till unionen 2004 och som ännu inte är fullt integrerade i Schengenområdet.Dessutom bör medlemsstater som har valt att tillämpa beslut nr 895/2006/EG utan att ännu vara fullt integrerade i området utan inre gränser tillåtas att unilateralt erkänna viseringar och uppehållstillstånd som utfärdats av Rumänien och Bulgarien. Medlemsstater som har valt att inte tillämpa beslut nr 895/2006/EG bör inte ha möjlighet att tillämpa det här beslutet, eftersom de är av uppfattningen att endast uppehållstillstånd och viseringar som utfärdats av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut kan anses likvärdiga med deras egna nationella viseringar för transiteringsändamål.Den förenklade ordningen baserar sig på övervägandet att de tredjelandsmedborgare som skulle kunna dra fördel av systemet redan har genomgått ett strängt kontrollförfarande i en medlemsstat och inte kan anses som ett hot mot den allmänna ordningen eller en risk för olaglig invandring.Ordningen ska tillämpas fram till slutet av övergångsperioden, det vill säga den tidpunkt då de berörda medlemsstaterna deltar fullt ut i området utan inre gränser och då ömsesidigt erkännande av sådana handlingar blir obligatoriskt.Liksom i beslut nr 895/2006/EG kommer ordningen för erkännande att vara begränsad till genomresa via de berörda medlemsstaternas territorium. Transiteringstiden får inte överstiga fem dagar. Syftet med denna ordning är inte att ersätta de berörda medlemsstaternas rutiner för utfärdande av nationella viseringar för kortare vistelse. I enlighet med befintliga bestämmelser har dessa medlemsstater dessutom möjlighet att utfärda viseringar för kortare vistelse som gäller för flera in- och utresor. Sådana viseringar skulle kunna gälla i ett år eller längre, för att underlätta rörligheten för tredjelandsmedborgare som innehar Schengenhandlingar och som behöver resa ofta till de berörda medlemsstaternas territorium.Följande handlingar omfattas av ordningen för erkännande:- Enhetliga viseringar som utfärdats av en Schengenstat i enlighet med de gemensamma bestämmelserna i de gemensamma konsulära anvisningarna (transitvisering, visering för kortare vistelse eller resevisering, gruppvisering).- Nationella viseringar för längre vistelse som utfärdats av en Schengenstat i enlighet med dess nationella lagstiftning.- Uppehållstillstånd som utfärdats av en Schengenstat och som omfattas av bilaga IV till de gemensamma konsulära anvisningarna, där de handlingar som ger innehavaren rätt att resa in till Schengenområdet utan visering anges.- Nationella viseringar för kortare respektive längre vistelse och uppehållstillstånd som utfärdats av medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004, enligt förteckningen i bilagan till beslut nr 895/2006/EG.- Nationella viseringar för kortare respektive längre vistelse samt uppehållstillstånd som utfärdats av Bulgarien och Rumänien.Om Bulgarien och Rumänien skulle välja att tillämpa den gemensamma ordningen kommer de att bli tvungna att godta alla handlingar som utfärdats av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, för att undvika särbehandling beroende på vilken myndighet som utfärdat handlingen.De berörda medlemsstaterna ska meddela kommissionen sitt beslut. Kommissionen kommer att offentliggöra dessa uppgifter i Europeiska unionens officiella tidning och därigenom se till att hela systemet är transparent. Medlemsstaterna skulle dock likväl kunna vägra inresa för tredjelandsmedborgare vars namn förekommer i deras nationella spärrlistor.Rättsakten kommer att antas i enlighet med medbeslutandeförfarandet.2.2 Europaparlamentets och rådets beslut nr 896/2006/EG om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorierDet föreslagna beslutet grundar sig på artikel 62.2 a i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.Genom beslutet beaktas Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen i januari 2007. Syftet är att ändra beslut nr 896/2006/EG, så att Bulgarien och Rumänien kan tillämpa en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna, på grundval av den ordning för unilateralt erkännande som dessa båda medlemsstater tillämpar med avseende på vissa uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz och Liechtenstein (jfr förteckningen i bilagan till beslut nr 896/2006/EG). Till grund för beslutet ligger bedömningen att tredjelandsmedborgare som innehar ett uppehållstillstånd från Schweiz eller Liechtenstein inte utgör något hot mot den allmänna ordningen i medlemsstaterna eller någon risk för olaglig invandring.Erkännandet kommer att vara begränsat till transitering. Om Bulgarien och Rumänien beslutar sig för att delta i det beslut av Europaparlamentet och rådet som ger dem rätt att unilateralt erkänna handlingar som utfärdats av Schengenstater och andra medlemsstater såsom likvärdiga med nationella transitviseringar, kommer tillämpningen av det här instrumentet att vara frivillig under övergångsperioden fram till den dag som rådet fastställer för de båda ländernas fullständiga integration i Schengenområdet.Bulgarien och Rumänien har möjlighet att välja om de vill delta i ordningen för erkännande och de är skyldiga att underrätta Europeiska kommissionen om sitt beslut. Kommissionen kommer att se till att de relevanta uppgifterna offentliggörs.Det föreslagna systemet påverkar inte i något avseende Schengenregelverkets bestämmelser om vilka förfaranden och kontroller som krävs för passage av de yttre gränserna.Eftersom det föreslagna systemet är begränsat till transitering, kommer det inte att påverka Bulgariens och Rumäniens möjligheter att utfärda viseringar för kortare vistelse som gäller för flera in- och utresor, och är giltiga i ett år eller mer, för att underlätta rörligheten för tredjelandsmedborgare med uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz eller Liechtenstein.Rättsakten kommer att antas i enlighet med medbeslutandeförfarandet.3. SUBSIDIARITET OCH PROPORTIONALITETI artikel 5 i EG-fördraget föreskrivs att gemenskapen inte ska vidta någon åtgärd ”som går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i detta fördrag”. Gemenskapens åtgärd får inte vara mer ingripande än vad som krävs för att nå målen och genomföra åtgärden så effektivt som möjligt. Mot denna bakgrund föreslås följande rättsliga instrument för översynen av de gemensamma bestämmelser om ordningen för unilateralt erkännande som infördes genom beslut nr 895/2006/EG och 896/2006/EG:- Ett beslut som gör det möjligt för Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien att unilateralt erkänna vissa handlingar såsom likvärdiga med deras egna nationella viseringar för genomresa via deras territorier under övergångsperioden fram till dess att dessa medlemsstater har integrerats fullt ut i det gemensamma området utan inre gränser. Deltagandet i ordningen är frivilligt.- En ändring av beslut nr 896/2006/EG om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorier. Syftet med den föreslagna ändringen är att till Bulgarien och Rumänien utsträcka den förenklade ordningen för genomresa genom att införa undantag från kravet på transitvisering för innehavare av relevanta uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz eller Liechtenstein.Deltagandet i ordningen för erkännande är frivilligt för de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004 respektive 2007 under övergångsperioden fram till den dag då de integreras fullt ut i det gemensamma området utan inre gränser. Från och med den tidpunkten blir det obligatoriskt för medlemsstater som deltar fullt ut i området utan inre gränser att tillämpa ordningen för ömsesidigt erkännande sinsemellan.Målet med ovannämnda förslag, nämligen att Bulgarien och Rumänien samt de medlemsstater som redan tillämpar beslut nr 895/2006/EG temporärt ska införa gemensamma bestämmelser om unilateralt erkännande av vissa handlingar, och att den gemensamma ordningen för unilateralt erkännande av vissa uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz eller Liechtenstein ska utvidgas till att omfatta även Bulgarien och Rumänien, kan endast uppnås genom insatser på gemenskapsnivå, eftersom ingen medlemsstat skulle kunna uppnå önskad effekt genom att anta rent nationella åtgärder.Gemenskapen har valt åtgärder som skulle göra det möjligt att uppnå målen för förslaget och genomföra dessa på effektivast möjliga sätt. Mot denna bakgrund, och i överensstämmelse med de två besluten av den 14 juni 2006, har valet med hänsyn till de eftersträvade målen fallit på två olika rättsakter. När det gäller det första förslaget är ett beslut av Europaparlamentet och rådet det lämpligaste instrumentet för att de berörda medlemsstaterna på ett optimalt sätt ska kunna genomföra gemensamma bestämmelser om unilateralt erkännande som ett temporärt undantag från de gällande bestämmelserna om ömsesidigt erkännande. När det gäller det andra förslaget har lösningen att ändra beslut nr 896/2006/EG genom ett nytt beslut av Europaparlamentet och rådet valts för att utvidga tillämpningsområdet för de gemensamma bestämmelserna och göra det möjligt för Bulgarien och Rumänien att unilateralt erkänna vissa uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz och Liechtenstein.4. KONSEKVENSER PÅ GRUND AV OLIKA PROTOKOLL SOM FOGATS TILL FÖRDRAGETDet första av de föreslagna besluten från Europaparlamentet och rådet riktar sig enbart till Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien. Genom beslutet införs en särskild övergångsordning som gör det möjligt för de berörda medlemsstaterna att unilateralt erkänna vissa handlingar som utfärdats av medlemsstaterna som likvärdiga med deras egna nationella transitviseringar. Det föreslagna beslutet är frivilligt och skulle tillämpas av de berörda medlemsstaterna fram till den dag som rådet beslutar i enlighet med artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt och artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt.Den ordning som inrättas genom detta förslag är av sådan natur att det inte blir aktuellt att tillämpa det flexibla system som föreskrivs i protokollen om Förenade kungarikets och Irlands respektive Danmarks ställning (systemet med variabel geometri).Detta beslut, som riktar sig enbart till de medlemsstater som är bundna av Schengenregelverket utan att ännu vara fullt integrerade i området utan inre gränser, utgör inte en utveckling av Schengenregelverket i den mening som avses i avtalet av den 18 maj 1999 mellan Europeiska unionens råd och Island och Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket[7]. För att Schengensystemet ska fungera på ett enhetligt och korrekt sätt bör detta beslut även omfatta viseringar och uppehållstillstånd som utfärdats av tredjeländer som är associerade till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket och som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, till exempel Island och Norge.Detta beslut, som riktar sig enbart till de medlemsstater som är bundna av Schengenregelverket utan att ännu vara fullt integrerade i området utan inre gränser, utgör inte en utveckling av Schengenregelverket i den mening som avses i avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket[8], som ingår i det område som avses i artikel 4.1 i rådets beslut om undertecknande på Europeiska gemenskapens vägnar och provisorisk tillämpning.Föreslaget till beslut av Europaparlamentet och rådet om ändring av beslut nr 896/2006/EG riktar sig till Bulgarien och Rumänien. Syftet är att göra det möjligt för dessa båda medlemsstater att unilateralt erkänna vissa uppehållstillstånd som utfärdats av Schweiz och Liechtenstein som likvärdiga med de egna transitviseringarna. Den ordning som inrättas genom detta förslag är av sådan natur att det inte blir aktuellt att tillämpa det flexibla system som föreskrivs i protokollen om Förenade kungarikets och Irlands respektive Danmarks ställning (systemet med variabel geometri).Detta beslut utgör inte en utveckling av Schengenregelverket i den mening som avses i avtalet av den 18 maj 1999 mellan Europeiska unionens råd och Island och Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, eftersom det nya element som införs genom detta beslut gäller en utvidgning till Bulgarien och Rumänien av den förenklade ordning som regleras i beslut nr 896/2006/EG, utan att de grundläggande bestämmelserna och principerna ändras.2007/0185 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUTom en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Bulgariens, Tjeckiens, Cyperns, Lettlands, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorierEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 62.2,med beaktande av kommissionens förslag[9],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, ochav följande skäl:(1) Enligt artikel 4.1 i akten om villkoren för Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning och om anpassning av de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen (nedan kallad 2005 års anslutningsakt) är Bulgarien och Rumänien, som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 2007, skyldiga att från och med detta datum införa viseringstvång för tredjelandsmedborgare, i enlighet med bilaga I till rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering vid passage av de yttre gränserna och de medborgare som är undantagna från detta krav[10].(2) Enligt artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt är bestämmelserna i Schengenregelverket om villkor och kriterier för utfärdande av enhetliga viseringar för kortare vistelse, liksom bestämmelserna om ömsesidigt erkännande av viseringar och om likvärdighet mellan uppehållstillstånd och viseringar tillämpliga i Bulgarien och Rumänien först sedan ett rådsbeslut med denna innebörd har fattats. De är dock bindande för dessa medlemsstater från och med anslutningsdagen.(3) Bulgarien och Rumänien måste därför utfärda nationella viseringar för inresor till eller genomresor via de egna territorierna till tredjelandsmedborgare som innehar en enhetlig visering eller en visering för längre vistelse eller ett uppehållstillstånd utfärdat av medlemsstater som till fullo genomfört Schengenregelverket eller en liknande handling utfärdad av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut.(4) Innehavare av handlingar utfärdade av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut och liknande handlingar utfärdade av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut utgör ingen risk för Bulgarien och Rumänien eftersom dessa personer redan har undergått alla nödvändiga kontroller genom andra medlemsstaters försorg. För att undvika obefogat administrativt merarbete för Bulgarien och Rumänien bör även de omfattas av de gemensamma bestämmelser som infördes genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 895/2006 av den 14 juni 2006 om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens unilaterala erkännande av vissa handlingar såsom likvärdiga med de egna nationella viseringarna för genomresa via deras territorier[11].(5) De nya gemensamma bestämmelserna bör ge Bulgarien och Rumänien rätt att, såsom likställda med deras egna nationella viseringar, unilateralt erkänna vissa handlingar som utfärdats av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, liknande handlingar som utfärdats av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut samt sådana handlingar som förtecknas i bilagan till beslut nr 895/2006/EG och som utfärdats av medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004, och att införa en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av detta unilaterala likställande av handlingar.(6) Eftersom Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien har underrättat kommissionen om sitt beslut att tillämpa den förenklade ordning som infördes genom beslut nr 895/2006/EG, bör de nya gemensamma bestämmelserna även göra det möjligt för dessa medlemsstater att erkänna viseringar och uppehållstillstånd som utfärdats av Bulgarien och Rumänien såsom likvärdiga med deras egna nationella viseringar för genomresa via deras territorier.(7) Den nya gemensamma ordningen bör vara tillämplig under övergångsperioden fram till det datum som avgörs i ett rådsbeslut i enlighet med artikel 3.2 första stycket i 2003 års anslutningsakt respektive artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt.(8) Erkännandet av en handling bör vara begränsat till genomresa via Bulgariens, Tjeckiens, Cyperns, Lettlands, Ungerns, Maltas, Polens, Rumäniens, Sloveniens och Slovakiens territorier. Deltagandet i ett gemensamt system bör vara frivilligt och några ytterligare skyldigheter bör inte införas för de nya medlemsstaterna jämfört med 2003 års anslutningsakt och 2005 års anslutningsakt.(9) De gemensamma bestämmelserna bör vara tillämpliga på enhetliga viseringar för kortare vistelse, viseringar för längre vistelse och uppehållstillstånd utfärdade av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, på liknande handlingar utfärdade av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut samt på viseringar för kortare vistelse, viseringar för längre vistelse och uppehållstillstånd utfärdade av Bulgarien och Rumänien.(10) Med undantag för det villkor som anges i artikel 5.1 b i förordningen är det nödvändigt att uppfylla inresevillkoren i artikel 5.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna).[12] Det här beslutet innebär en utvidgning av de gemensamma bestämmelserna i beslut nr 895/2006/EG och inför en ordning som ger Bulgarien och Rumänien rätt att unilateralt erkänna vissa handlingar utfärdade av medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, liknande handlingar utfärdade av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut samt viseringar för kortare vistelse, viseringar för längre vistelse och uppehållstillstånd utfärdade av Bulgarien och Rumänien för genomresa via deras territorier. Dessutom gör beslutet det möjligt för Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien, som redan tillämpar den förenklade ordning som infördes genom beslut nr 895/2006/EG, att erkänna liknande handlingar utfärdade av Bulgarien och Rumänien.(11) Eftersom målet för detta beslut, nämligen att införa en ordning för unilateralt erkännande som ska tillämpas av medlemsstater som anslöt sig till unionen 2004 och 2007 inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.(12) Detta beslut innebär inte en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i den mening som avses i avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, eftersom det enbart riktar sig till medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004 respektive 2007 och som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut. För att Schengensystemet ska fungera på ett enhetligt och korrekt sätt bör detta beslut även omfatta viseringar och uppehållstillstånd som utfärdats av tredjeländer som är associerade till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket och som tillämpar Schengenregelverket fullt ut, till exempel Island och Norge.(13) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, som fogats till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte dessa medlemsstater i antagandet av detta beslut.(14) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som fogats till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte Danmark i antagandet av detta beslut.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Genom detta beslut införs en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna, varigenom- Bulgarien och Rumänien får rätt att unilateralt, såsom likvärdiga med de egna nationella transitviseringarna, erkänna sådana handlingar som anges i artiklarna 2 och 3 samt sådana handlingar som anges i artikel 4 som dessa båda länder har utfärdat till tredjelandsmedborgare som är viseringspliktiga enligt förordning (EG) nr 539/2001.- Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien, som har underrättat kommissionen om sitt beslut att tillämpa den förenklade ordning som infördes genom beslut nr 895/2006/EG, får unilateralt erkänna sådana i artikel 4 angivna handlingar som utfärdats av Bulgarien och Rumänien till tredjelandsmedborgare som är viseringspliktiga enligt förordning (EG) nr 539/2001 såsom likvärdiga med sina nationella transitviseringar.Artikel 21. Bulgarien och Rumänien får betrakta följande handlingar utfärdade av de medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut såsom likvärdiga med sina egna nationella transitviseringar, oavsett innehavarens nationalitet:(i) en ”enhetlig visering” i enlighet med artikel 10 i Schengenkonventionen,(ii) en ”visering för längre vistelser” i enlighet med artikel 18 i Schengenkonventionen,(iii) ett ”uppehållstillstånd” i enlighet med bilaga IV till de gemensamma konsulära anvisningarna.2. Om Bulgarien och Rumänien beslutar sig för att tillämpa detta beslut ska de erkänna alla handlingar som anges i punkt 1, oavsett vilken stat som utfärdat handlingen.Artikel 3Om Bulgarien och Rumänien beslutar sig för att tillämpa artikel 2 får de dessutom, såsom likvärdiga med sina nationella transitviseringar, erkänna nationella viseringar för kortare vistelser, viseringar för längre vistelser och uppehållstillstånd utfärdade av en eller flera andra medlemsstater som anslöt sig till unionen 2004 och som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut.De handlingar utfärdade av medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut, som kan erkännas, återfinns i förteckningen i bilagan till beslut nr 895/2006/EG.Artikel 4Vidare får Bulgarien och Rumänien, såsom likvärdiga med nationella transitviseringar, även erkänna de nationella viseringar för kortare vistelse, viseringar för längre vistelse och uppehållstillstånd som de själva har utfärdat.De handlingar utfärdade av Bulgarien och Rumänien som kan erkännas i enlighet med detta beslut återfinns i förteckningen i bilagan.Artikel 5Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien får, för transitändamål, erkänna sådana bulgariska och rumänska viseringshandlingar som anges i bilagan till detta beslut.Artikel 6Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien får erkänna handlingar såsom likvärdiga med sina nationella transitviseringar endast under förutsättning att den berörda tredjelandsmedborgarens genomresa via deras territorium tar högst fem dagar i anspråk.Giltighetstiden för handlingar som avses i artiklarna 2, 3 och 4 ska täcka hela genomresan.Artikel 7Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien ska, om de beslutar sig för att tillämpa detta beslut, underrätta kommissionen om detta inom tio arbetsdagar från det att beslutet träder i kraft. Kommissionen ska offentliggöra information som meddelats av dessa medlemsstater i Europeiska unionens officiella tidning .Artikel 8Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Det ska vara tillämpligt fram till den dag som fastställs i ett rådsbeslut som antas i enlighet med artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt.Artikel 9Detta beslut riktar sig till Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien.Utfärdat i Bryssel den [...]På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande[...] BILAGAFörteckning över handlingar som utfärdas av BULGARIEN- Viseringar1. Виза за летищен транзит (виза вид "А") – Visering för flygplatstransitering (typ A)2. Виза за летищен транзит (виза вид "А") – Transitvisering (typ B)- Еднократна транзитна виза – Visering för en genomresa- Еднократна транзитна виза – Visering för två genomresor- Еднократна транзитна виза – Visering för flera genomresor3. Визи за краткосрочно пребиваване (виза вид "C") – Visering för kortare vistelse (typ C)- Еднократна входна виза – Visering för en genomresa- Многократна входна виза – Visering för flera genomresor4. Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид "D") – Visering för längre vistelse (typ D)- Uppehållstillstånd1. Карта на продължително пребиваващ в Република България чужденец – Uppehållstillstånd för längre vistelse2. Карта на постоянно пребиваващ в Република България чужденец - Permanent uppehållstillstånd3. Карта на бежанец – Uppehållstillstånd för flyktingar4. Удостоверение за пътуване зад граница на чужденец с хуманитарен статут – Uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare som beviljats humanitärt skydd av Republiken BulgarienFörteckning över handlingar som utfärdas av RUMÄNIEN- Viseringar- viză de tranzit, identificată prin simbolul B (transitvisering, med beteckningen B)- viză de scurtă şedere, identificată prin simbolul C (visering för kortare vistelse, med beteckningen C)- viză de lungă şedere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcţie de activitatea pe care urmează să o desfăşoare în România străinul căruia i-a fost acordată:(i) desfăşurarea de activităţi economice, identificată prin simbolul D/AE(ii) desfăşurarea de activităţi profesionale, identificată prin simbolul D/AP(iii) desfăşurarea de activităţi comerciale, identificată prin simbolul D/AC(iv) angajare în munca, identificată prin simbolul D/AM(v) studii, identificată prin simbolul D/SD(vi) reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF(vii) intrarea în România a străinilor căsătoriţi cu cetăţeni români, identificată prin simbolul D/CR(viii) activităţi religioase sau umanitare, identificată prin simbolul D/RU(ix) viză diplomatică şi viză de serviciu, identificată prin simbolul DS(x) alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS(visering för längre vistelse, försedd med någon av följande beteckningar, beroende på ändamålet med den berörda utlänningens inresa till Rumänien:(i) ekonomisk verksamhet anges med beteckningen D/AE(ii) yrkesverksamhet anges med beteckningen D/AP(iii) affärsverksamhet anges med beteckningen D/AC(iv) verksamhet som anställd anges med beteckningen D/AM(v) studier anges med beteckningen D/SD(vi) familjeåterförening anges med beteckningen D/VF(vii) inresa på rumänskt territorium för makar till rumänska medborgare anges med beteckningen D/CR(viii) religiös eller humanitär verksamhet anges med beteckningen D/RU(ix) diplomat- och tjänsteviseringar anges med beteckningen DS(x) andra ändamål anges med beteckningen D/AS- Uppehållstillstånd- Permis de şedere temporară (tillfälligt uppehållstillstånd)- Permis de şedere permanentă (permanent uppehållstillstånd)- Carte de rezidenţă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (uppehållskort – för utlänningar som är familjemedlemmar till rumänska medborgare)- Carte de rezidenţă permanentă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (permanent uppehållskort – för utlänningar som är familjemedlemmar till rumänska medborgare)2007/0186 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUTom ändring av beslut nr 896/2006/EG om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorierEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 62.2 a,med beaktande av kommissionens förslag[13],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, ochav följande skäl:(1) Genom beslut nr 896/2006/EG infördes gemensamma bestämmelser om medlemsstaternas unilaterala erkännande av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein. Därmed skapades förutsättningar för en förenklad ordning för kontroll vid de yttre gränserna av tredjelandsmedborgare som innehar sådana handlingar.(2) Till följd av tvåstegsgenomförandet av Schengenregelverket måste de nya medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 maj 2004 från och med det datumet utfärda nationella viseringar till tredjelandsmedborgare med schweiziska och liechtensteinska uppehållstillstånd som är viseringspliktiga enligt rådets förordning (EG) nr 539/2001. Denna skyldighet ledde till ytterligare administrativt arbete för dessa medlemsstaters konsulat i Schweiz och Liechtenstein.(3) Det föreföll inte vara nödvändigt för medlemsstaterna att begära att denna kategori av personer ska inneha visering, eftersom risken för att de ska stanna kvar olagligt i medlemsstaterna är låg.(4) Med hänsyn till att samma resonemang kan tillämpas på Bulgarien och Rumänien bör den förenklade ordning som infördes genom beslut nr 896/2006/EC[14] utvidgas till dessa länder.(5) En sådan ändring av beslut nr 896/2006/EG bör göra det möjligt för Bulgarien och Rumänien att, under förutsättning att de beslutar sig för att tillämpa beslut nr .../2007/EG, unilateralt erkänna sådana uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein som återfinns i bilagan till beslut nr 896/2006/EG såsom likvärdiga med sina nationella transitviseringar.(6) Erkännandet bör begränsas till genomresor via Bulgariens och Rumäniens territorier och bör inte påverka dessa båda medlemsstaters möjligheter att utfärda viseringar för kortare vistelse.(7) Bulgariens och Rumäniens möjligheter att avstå från att tillämpa detta beslut bör vara begränsade till en övergångsperiod fram till den dag som rådet fastställer, i enlighet med artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt.(8) Inresevillkoren i artikel 5.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna)[15] måste, med undantag för det villkor som anges i artikel 5.1 b i förordningen, uppfyllas såtillvida som beslutet inför en ordning varigenom transitviseringar utfärdade av Bulgarien och Rumänien och vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein ska anses som likvärdiga.(9) Eftersom målet för denna åtgärd, som direkt påverkar gemenskapens regelverk om viseringar, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går beslutet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.(10) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, som fogats till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte dessa medlemsstater i antagandet av detta beslut.(11) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte Danmark i antagandet av detta beslut som därför inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I artikel 2 i beslut nr 896/2006/EG ska följande stycke läggas till som ett tredje stycke:”Om Bulgarien och Rumänien bestämmer sig för att tillämpa beslut nr ..../2007/EG, får de fram till den dag som rådet fastställer unilateralt erkänna sådana uppehållstillstånd som anges i bilagan till detta beslut såsom likvärdiga med sina egna nationella transitviseringar, i enlighet med artikel 4.2 i akten om villkoren för Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning och om anpassning av de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen”.Artikel 2Om Bulgarien och Rumänien bestämmer sig för att tillämpa detta beslut ska de underrätta kommissionen om detta inom tio arbetsdagar från beslutets ikraftträdande. Kommissionen ska offentliggöra information som meddelats av de berörda medlemsstaterna i Europeiska unionens officiella tidning .Artikel 3Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Artikel 4Detta beslut riktar sig till Bulgarien och Rumänien.Utfärdat i Bryssel den [...]På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande[...] [1] EGT L 81, 21.3.2001, s. 1, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1932/2006 (EUT L 405, 30.12.2006, s. 23).[2] EUT L 167, 20.6.2006, s. 1.[3] EUT L 167, 20.6.2006, s. 8.[4] De medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen 2004 var ålagda att senast den 1 augusti 2006 underrätta kommissionen om sitt beslut att tillämpa de gemensamma bestämmelserna.[5] EUT C 251, 17.10.2006, s. 20.[6] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (EUT L 105, 13.4.2006, s. 1)[7] EGT L 176, 10.7.1999, s. 35.[8] Rådets dokument 13054/04.[9] EUT C [...], [...], s. [...].[10] EGT L 81, 21.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1932/2006 (EUT L 405, 30.12.2006, s. 23).[11] EUT L 167, 20.6.2006, s. 1.[12] EUT L 105, 13.4.2006, s. 1.[13] EUT C [...], [...], s. [...].[14] EUT L 167, 20.6.2006.[15] EUT L 105, 13.4.2006, s. 1.