type: caselaw

text:
 6.3.2017
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 70/8
 Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalia) la 5 decembrie 2016 – João Ventura Ramos/Fundo de Garantia Salarial
 (Cauza C-627/16)
 (2017/C 070/13)
 Limba de procedură: portugheza
 Instanța de trimitere
 Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu
 Părțile din procedura principală
 Reclamant: João Ventura Ramos
 Pârât: Fundo de Garantia Salarial
 Întrebările preliminare
 1)
 Un termen de decădere aplicabil în ceea ce privește depunerea la instituția de garantare a unei cereri de plată a creanțelor salariale datorate este mai favorabil salariaților, în sensul articolului 11 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (1), în cazul în care încasarea respectivelor creanțe salariale este garantată numai dacă plata este solicitată de la instituția de garantare în termen de un an calculat din ziua următoare celei în care a încetat contractul de muncă sau ar fi mai favorabil dacă termenul s-ar calcula de la data la care se introduce cererea de deschidere a procedurii insolvenței, având în vedere că instituția de garantare nu asigură decât plata acelor creanțe ale lucrătorului care au devenit scadente în cele șase luni anterioare deschiderii acestei proceduri?
 2)
 În cazul în care un lucrător a lăsat să expire termenul din motive neimputabile acestuia, legislațiile statelor membre trebuie, în temeiul dispozițiilor articolului 11 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008, să prevadă un termen suplimentar pentru depunerea cererii la instituția de garantare, cu condiția ca lucrătorul să facă dovada că nu este responsabil pentru nerespectarea termenului de decădere?
 (1) JO 2008, L 283, p. 36.


jurisdiction: EU

text:
 16.11.2015
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 381/33
 Beschikking van het Gerecht van 16 september 2015 — Diapharm/Commissie
 (Zaak T-620/14) (1)
 ([„Beroep wegens nalaten - Consumentenbescherming - Gezondheidsclaims voor levensmiddelen - Verordening (EG) nr. 1924/2006 - Botanische substanties - Beroepstermijn - Ontbreken van procesbelang - Niet voor beroep vatbare handeling - Niet-ontvankelijkheid”])
 (2015/C 381/37)
 Procestaal: Duits
 Partijen
 Verzoekende partij: Diapharm GmbH & Co. KG (Münster, Duitsland) (vertegenwoordigers: M. Weidner, N. Hußmann en T. Guttau, advocaten)
 Verwerende partij: Europese Commissie (vertegenwoordigers: M. Wilderspin en S. Grünheid, gemachtigden)
 Voorwerp
 Verzoek tot vaststelling dat de Commissie onrechtmatig heeft nagelaten opdracht te geven aan de Europese Autoriteit voor voedselveiligheid (EFSA) de gezondheidsclaims over botanische substanties te beoordelen, hetgeen een voorafgaande voorwaarde is voor de vaststelling van de definitieve lijst van toegestane gezondheidsclaims overeenkomstig artikel 13, lid 3, van verordening (EG) nr. 1924/2006 van het Europees Parlement en de Raad van 20 december 2006 inzake voedings- en gezondheidsclaims voor levensmiddelen (PB L 404, blz. 9)
 Dictum
 1)
 Het beroep wordt niet-ontvankelijk verklaard.
 2)
 Diapharm GmbH & Co. KG wordt verwezen in de kosten.
 (1) PB C 409 van 17.11.2014.


type: contracts

text:
 25.9.2008
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 257/36
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 72/2008
 (2008. gada 6. jūnijs),
 ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports)
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kurā grozījumi izdarīti ar Protokolu, ar ko pielāgo Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, turpmāk tekstā “Līgums”, un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 Līguma XIII pielikums tika grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas 2008. gada 25. aprīļa Lēmumu Nr. 52/2008 (1).
 (2)
 Līgumā jāiekļauj Komisijas 2008. gada 11. aprīļa Regula (EK) Nr. 331/2008, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 474/2006 par darbības aizliegumam Kopienā pakļauto gaisa pārvadātāju Kopienas saraksta izveidi (2),
 IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
 1. pants
 Līguma XIII pielikuma 66.zab punktu (Komisijas Regula (EK) Nr. 474/2006) papildina ar šādu ievilkumu:
 “—
 32008 R 0331: Komisijas 2008. gada 11. aprīļa Regula (EK) Nr. 331/2008 (OV L 102, 12.4.2008., 3. lpp.).”
 2. pants
 Regulas (EK) Nr. 331/2008 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kurš jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2008. gada 7. jūnijā, ja EEZ Apvienotajai komitejai ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar Līguma 103. panta 1. punktu (3).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2008. gada 6. jūnijā
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā —
 priekšsēdētājs
 Alan SEATTER
 (1) OV L 223, 21.8.2008., 50. lpp.
 (2) OV L 102, 12.4.2008., 3. lpp.
 (3) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


text:
 23.2.2008
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 51/2
 Zoznamy slúžiace na určenie rozhodovacích zložení
 (2008/C 51/04)
 Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11b ods. 2 rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie veľkej komory takto:
 pán Tizzano
 pán Kasel
 pán Cunha Rodrigues
 pani Toader
 pani Silva de Lapuerta
 pán Arabadjiev
 pán Schiemann
 pán von Danwitz
 pán Makarczyk
 pán Bonichot
 pán Kūris
 pani Lindh
 pán Juhász
 pán Bay Larsen
 pán Arestis
 pán Ó Caoimh
 pán Borg Barthet
 pán Levits
 pán Ilešič
 pán Lõhmus
 pán Malenovský
 pán Klučka
 Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11c ods. 2 prvom pododseku rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie prvej komory takto:
 pán Tizzano
 pán Kasel
 pán Borg Barthet
 pán Levits
 pán Ilešič
 Súdny dvor na svojom zasadnutí z 15. januára 2008 zostavil zoznam upravený v článku 11c ods. 2 druhom pododseku rokovacieho poriadku s cieľom určiť zloženie piatej komory takto:
 pán Borg Barthet
 pán Ilešič
 pán Levits
 pán Kasel


text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 22005A0517(02)
 Aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Albanien om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse - Erklæringer
 EU-Tidende nr. L 124 af 17/05/2005 s. 0022 - 0040
 Aftalemellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Albanien om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelseDE HØJE KONTRAHERENDE PARTER —DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB, i det følgende benævnt "Fællesskabet", ogREPUBLIKKEN ALBANIEN, i det følgende benævnt "Albanien",SOM ER BESLUTTEDE PÅ at udbygge deres samarbejde med henblik på at bekæmpe ulovlig indvandring mere effektivt,SOM ØNSKER, via denne aftale og på grundlag af gensidighed at indføre hurtige og effektive procedurer til identifikation og sikker tilbagesendelse under ordnede forhold af personer, som ikke (længere) opfylder betingelserne for indrejse, ophold eller bopæl på Albaniens eller en af Den Europæiske Unions medlemsstaters territorium, og at lette sådanne personers transit på en samarbejdsbetonet måde,SOM UNDERSTREGER, at denne aftale skal være neutral i forhold til andre internationale rettigheder, forpligtelser og ansvarsområder, som Fællesskabet, EU-medlemsstaterne og Albanien er bundet af i medfør af folkeretten, navnlig den europæiske konvention af 4. november 1950 om beskyttelse af menneskerettigheder, konventionen af 28. juli 1951 og protokollen dertil af 31. januar 1967 om flygtninges retsstilling, samt internationale udleveringsinstrumenter,SOM TAGER I BETRAGTNING, at bestemmelserne i denne aftale, som henhører under anvendelsesområdet for afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, i henhold til den protokol om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ikke finder anvendelse på Kongeriget Danmark —ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:Artikel 1DefinitionerI denne aftale forstås ved:a) "medlemsstat": enhver af Den Europæiske Unions medlemsstater undtagen Kongeriget Danmarkb) "statsborger i en medlemsstat": enhver, der er statsborger i en medlemsstat som fastsat i fællesskabsbestemmelsernec) "statsborger i Albanien": enhver person med albansk statsborgerskabd) "statsborger i et tredjeland": enhver, der er statsborger i et andet land end Albanien eller en af EU's medlemsstatere) "statsløs person": enhver, der ikke har noget statsborgerskabf) "opholdstilladelse": en tilladelse, uanset hvilken type der er tale om, udstedt af Albanien eller en af EU's medlemsstater, som gør det muligt for en person at have bopæl på den pågældende stats territorium. Dette omfatter ikke midlertidig opholdstilladelse i forbindelse med behandlingen af en asylansøgning eller en ansøgning om opholdstilladelseg) "visum": en tilladelse udstedt af eller en afgørelse truffet af Albanien eller en af EU's medlemsstater, og som er nødvendig for indrejse i eller transit gennem den pågældende stats territorium. Dette omfatter ikke et lufthavnstransitvisum.AFSNIT IALBANIENS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSERArtikel 2Tilbagetagelse af egne statsborgere1. Albanien tilbagetager på begæring af en medlemsstat og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte enhver person, der ikke (længere) opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende medlemsstats område, forudsat at det bevises eller med rimelighed på grundlag af de fremlagte umiddelbare vidnesbyrd kan formodes, at den pågældende person er albansk statsborger.Det samme gælder for personer, der er frataget eller har givet afkald på albansk statsborgerskab efter indrejse på en medlemsstats territorium, medmindre den pågældende medlemsstat som et minimum har stillet de pågældende personer statsborgerskab i udsigt.2. Albanien skal om fornødent og hurtigst muligt forsyne personer, hvis tilbagetagelse er blevet accepteret, med det krævede rejsedokument til personens hjemrejse, og dette dokument skal have en gyldighedsperiode på mindst seks måneder. Hvis den pågældende person af retlige eller faktuelle årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, skal Albanien inden for 14 kalenderdage forlænge rejsedokumentets gyldighedsperiode eller om nødvendigt udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis Albanien ikke inden for 14 kalenderdage har udstedt et rejsedokument, forlænget dets gyldighed eller om nødvendigt fornyet det, tages det som tegn på, at landet accepterer, at EU's standardrejsedokument anvendes i forbindelse med udvisning [1].Artikel 3Tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer1. Albanien tilbagetager på begæring af en medlemsstat og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte alle personer, der er statsborgere i tredjelande, eller statsløse, og som ikke (længere) opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende medlemsstats territorium, forudsat at det bevises eller med rimelighed på grundlag af de fremlagte umiddelbare vidnesbyrd kan formodes, at de pågældende personer:a) har, eller på indrejsetidspunktet havde, et gyldigt visum eller en gyldig opholdstilladelse udstedt af Albanien, ellerb) indrejste på EU's territorium efter at have opholdt sig eller have været i transit på albansk territorium.2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis:a) en person med statsborgerskab i et tredjeland eller en statsløs person kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i Albanien, ellerb) den anmodende medlemsstat har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til en statsborger i et tredjeland eller statsløs person enten inden eller efter personen indrejste på den pågældende stats territorium, medmindre- den pågældende person er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse udstedt af Albanien, som har en længere gyldighedsperiode, eller- det visum eller den opholdstilladelse, som den anmodende medlemsstat har udstedt, er udfærdiget på grundlag af forfalskede dokumenter.3. Albanien skal om fornødent og hurtigst muligt forsyne personer, hvis tilbagetagelse er accepteret, med det krævede rejsedokument til personens hjemrejse, og dette dokument skal have en gyldighedsperiode på mindst seks måneder. Hvis den pågældende person af retlige eller faktuelle årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, skal Albanien inden for 14 kalenderdage forlænge rejsedokumentets gyldighedsperiode eller om nødvendigt udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis Albanien ikke inden for 14 kalenderdage har udstedt et rejsedokument, forlænget dets gyldighed eller om nødvendigt fornyet det, tages det som tegn på, at landet accepterer, at EU's standardrejsedokument anvendes i forbindelse med udvisning.AFSNIT IIFÆLLESSKABETS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSERArtikel 4Tilbagetagelse af egne statsborgere1. En medlemsstat tilbagetager, på begæring af Albanien og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte, alle personer, der ikke (længere) opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Albaniens territorium, forudsat at det bevises eller med rimelighed på grundlag af de fremlagte umiddelbare vidnesbyrd kan formodes, at de er statsborgere i den pågældende medlemsstat.Det samme gælder for personer, der er frataget eller har givet afkald på statsborgerskab i en af EU's medlemsstater efter indrejse på albansk territorium, medmindre Albanien som et minimum har stillet den pågældende person statsborgerskab i udsigt.2. En medlemsstat skal om fornødent og hurtigst muligt forsyne personer, hvis tilbagetagelse er accepteret, med det krævede rejsedokument til personens hjemrejse, og dette dokument skal have en gyldighedsperiode på mindst seks måneder. Hvis den pågældende person af retlige eller faktuelle årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, skal den pågældende medlemsstat inden for 14 kalenderdage forlænge rejsedokumentets gyldighedsperiode eller om nødvendigt udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis den pågældende medlemsstat ikke inden for 14 kalenderdage har udstedt et rejsedokument, forlænget dets gyldighed eller om nødvendigt fornyet det, tages det som tegn på, at landet accepterer, at de albanske myndigheders udvisningsdokument [2] anvendes.Artikel 5Tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer1. En medlemsstat tilbagetager på begæring af Albanien og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte alle personer, der er statsborgere i tredjelande, eller statsløse, og som ikke (længere) opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Albaniens territorium, forudsat at det bevises eller med rimelighed på grundlag af de fremlagte umiddelbare vidnesbyrd kan formodes, at de pågældende personer:a) har eller på indrejsetidspunktet havde et gyldigt visum eller en gyldig opholdstilladelse udstedt af den medlemsstat, som begæringen rettes til, ellerb) indrejste på albansk territorium efter at have opholdt sig eller have været i transit på den medlemsstats territorium, som anmodningen rettes til.2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis:a) personen med statsborgerskab i et tredjeland eller en statsløs person kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i den medlemsstat, begæringen rettes til, ellerb) Albanien har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til en statsborger i et tredjeland eller statsløs person enten inden eller efter personen indrejste på albansk territorium, medmindre- den pågældende person er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse udstedt af den anmodede medlemsstat, som har en længere gyldighedsperiode, eller- det visum eller den opholdstilladelse, som Albanien har udstedt, er udfærdiget på grundlag af forfalskede dokumenter.3. Den i stk. 1 omtalte tilbagetagelsesforpligtelse vedrører den medlemsstat, der udstedte visummet eller opholdstilladelsen. Hvis to eller flere medlemsstater har udstedt visa eller opholdstilladelser, påhviler tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 den medlemsstat, der har udstedt det dokument, der har den længste gyldighedsperiode, eller, hvis et eller flere af de udstedte dokumenter allerede er udløbet, det dokument, der stadig er gyldigt. Hvis samtlige dokumenter allerede er udløbet, gælder tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 den medlemsstat, der har udstedt det dokument med den seneste udløbsdato. Hvis sådanne dokumenter ikke foreligger, gælder den i stk. 1 omtalte tilbagetagelsesforpligtelse den medlemsstat, som den pågældende person sidst udrejste af.4. En medlemsstat skal om fornødent og hurtigst muligt forsyne personer, hvis tilbagetagelse er accepteret, med det krævede rejsedokument til personens hjemrejse, og dette dokument skal have en gyldighedsperiode på mindst seks måneder. Hvis den pågældende person af retlige eller faktuelle årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, skal den pågældende medlemsstat inden for 14 kalenderdage forlænge rejsedokumentets gyldighedsperiode eller om nødvendigt udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis den pågældende medlemsstat ikke inden for 14 kalenderdage har udstedt et rejsedokument, forlænget dets gyldighed eller om nødvendigt fornyet det, tages det som tegn på, at landet accepterer, at de albanske myndigheders udvisningsdokument anvendes.AFSNIT IIITILBAGETAGELSESPROCEDUREArtikel 6Principper1. Det er en forudsætning for at kunne overføre en person, der skal tilbagetages på grundlag af en af forpligtelserne i artikel 2 til 5, at der forelægges en tilbagetagelsesbegæring, jf. stk. 2, for myndighederne hos den kontraherende part, som begæringen rettes til.2. Tilbagetagelsesbegæringen kan erstattes med en skriftlig meddelelse til de kompetente myndigheder i den stat, som begæringen rettes til, inden for en rimelig frist inden den pågældende persons tilbagerejse under forudsætning af, at den person, der skal tilbagesendes, er i besiddelse af et gyldigt rejsedokument og om fornødent et gyldigt visum eller en gyldig opholdstilladelse udstedt af den stat, som begæringen rettes til.Artikel 7Tilbagetagelsesbegæring1. Så vidt muligt skal tilbagetagelsesbegæringen indeholde følgende:a) relevante oplysninger om den person, der skal tilbagetages (f.eks. fornavn, efternavn, fødselsdato og om muligt faderens og moderens navn, fødested og det seneste opholdssted)b) angivelse af på hvilken måde beviser eller umiddelbare vidnesbyrd for nationalitet, transit, betingelserne for tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer samt ulovlig indrejse og ulovligt ophold vil blive fremlagt.2. Om muligt bør tilbagetagelsesbegæringen også indeholde følgende oplysninger:a) en erklæring om, at den person, der skal overføres, eventuelt kan behøve hjælp eller pleje, forudsat at den pågældende person udtrykkeligt har givet sit samtykkeb) enhver anden beskyttelses- eller sikkerhedsforanstaltning, der kan være nødvendig i det enkelte overførselstilfælde.3. En fælles formular, der skal benyttes i forbindelse med tilbagetagelsesbegæringer, er vedføjet denne aftale som bilag 5.Artikel 8Vidnesbyrd om statsborgerskab1. Bevis for statsborgerskab, jf. artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, kan navnlig tilvejebringes i form af ethvert af de i bilag 1 til denne aftale anførte dokumenter, også selv om deres gyldighedsperiode er udløbet. Hvis sådanne dokumenter fremlægges, skal både medlemsstaterne og Albanien gensidigt anerkende den pågældendes nationalitet uden yderligere efterforskning. Bevis for nationalitet kan ikke fremlægges ved hjælp af falske dokumenter.2. Umiddelbart vidnesbyrd om statsborgerskab, jf. artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, kan navnlig tilvejebringes i form af ethvert af de i bilag 2 til denne aftale anførte dokumenter, også selv om deres gyldighedsperiode er udløbet. Hvis sådanne dokumenter fremlægges, skal EU's medlemsstater og Albanien anse den pågældende persons nationalitet for bevist, medmindre de kan fremlægge bevis for det modsatte. Umiddelbart vidnesbyrd om nationalitet kan ikke tilvejebringes ved hjælp af falske dokumenter.3. Hvis ingen af de i bilag 1 eller 2 anførte dokumenter kan fremlægges, træffer Albaniens diplomatiske og konsulære repræsentation eller den pågældende medlemsstat på begæring foranstaltninger til uden urimelig forsinkelse at afhøre den person, der skal tilbagetages, for at fastlægge vedkommendes statsborgerskab.Artikel 9Bevismateriale i forbindelse med statsborgere fra tredjelande og statsløse personer1. Bevis for opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer, jf. artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, kan navnlig fremlægges i form af det i bilag 3 til denne aftale anførte bevismateriale. Det kan ikke tilvejebringes ved hjælp af falske dokumenter. Ethvert sådant bevis skal gensidigt anerkendes af EU's medlemsstater og Albanien uden yderligere efterforskning.2. Umiddelbart vidnesbyrd for opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer, jf. artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, kan navnlig fremlægges i form af de i bilag 4 til denne aftale anførte vidnesbyrd; det kan ikke tilvejebringes ved hjælp af falske dokumenter. Hvis der fremlægges et sådant umiddelbart vidnesbyrd, skal medlemsstaterne og Albanien anse betingelserne for opfyldt, medmindre de kan fremlægge bevis for, at det modsatte er tilfældet.3. Ulovlig indrejse eller bopæl eller ulovligt ophold dokumenteres ved hjælp af den pågældende persons rejsedokumenter, hvis det krævede visum eller en anden tilladelse til ophold på den anmodende stats territorium mangler. En erklæring fra den anmodende stat om, at det findes godtgjort, at den pågældende person ikke er i besiddelse af de fornødne rejsedokumenter, visum eller opholdstilladelse, skal ligeledes indeholde umiddelbart vidnesbyrd om den ulovlige indrejse eller bopæl eller det ulovlige ophold.Artikel 10Frister1. Tilbagetagelsesbegæringen skal forelægges den kompetente myndighed i den stat, begæringen rettes til, højst ét år efter, at den anmodende stats kompetente myndigheder har fået kendskab til, at en statsborger fra et tredjeland eller en statsløs person ikke (længere) opfylder de gældende betingelser for indrejse, ophold eller bopæl. Hvis der foreligger retlige eller faktuelle hindringer for, at begæringen kan fremlægges i tide, skal fristen på begæring af den stat, der fremsætter begæringen, forlænges, men kun så længe hindringerne består.2. En tilbagetagelsesbegæring skal besvares uden urimelig forsinkelse og under alle omstændigheder inden for en frist på højst 14 kalenderdage; der skal gives en begrundelse for afvisning af en tilbagetagelsesbegæring. Denne frist løber fra datoen for modtagelsen af tilbagetagelsesbegæringen. Hvis der ikke er afgivet svar inden fristens udløb, betragtes overførslen som accepteret.3. Efter at samtykke er givet, eller eventuelt efter udløbet af fristen på 14 kalenderdage, overføres den pågældende person uden urimelig forsinkelse og højst inden for tre måneder. På begæring af den stat, der fremsætter anmodningen, kan denne frist forlænges med den tid, det tager at løse retlige eller praktiske problemer.Artikel 11Overførsels- og befordringsmetoder1. Før en person tilbagesendes, træffer de kompetente myndigheder i Albanien og den berørte medlemsstat på forhånd skriftlige forberedelser vedrørende tilbagesendelsesdatoen, indrejsestedet, eventuel ledsagelse og anden information, der er relevant for overførslen.2. 2 Alle former for luftvejs-, land- og søvejstransport er tilladt. Tilbagesendelse ad luftvejen er ikke begrænset til brug af Albaniens og EU's medlemsstaters nationale luftfartsselskaber og kan finde sted ved anvendelse af såvel rutefly som charterfly. Ledsagede tilbagesendelser er ikke begrænset til bemyndigede personer fra den anmodende stat, der skal blot være tale om bemyndigede personer fra Albanien eller en af EU's medlemsstater.Artikel 12Tilbagetagelser, der er behæftet med fejlAlbanien skal uden forsinkelse tilbagetage enhver person, der er tilbagetaget af en medlemsstat, og enhver medlemsstat skal uden forsinkelse tilbagetage enhver person, der er tilbagetaget af Albanien, hvis det inden for en frist på tre måneder efter overførslen af den pågældende person viser sig, at betingelserne i artikel 2-5 i aftalen omkring overførsel ikke var opfyldt. I sådanne tilfælde skal de kompetente myndigheder i Albanien og den berørte medlemsstat også udveksle al disponibel information vedrørende den pågældende persons identitet, nationalitet eller transitrute.AFSNIT IVTRANSITOPERATIONERArtikel 13Principper1. Medlemsstaterne og Albanien bør begrænse transit af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer til tilfælde, hvor sådanne personer ikke kan tilbagesendes direkte til bestemmelsesstedet.2. Albanien tillader transit af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer, hvis en medlemsstat anmoder herom, og en medlemsstat tillader transit af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer, hvis Albanien anmoder herom, forudsat at den videre rejse gennem eventuelle andre transitlande og tilbagetagelsen fra bestemmelsesstatens side er sikret.3. Transit kan afvises af Albanien eller en medlemsstat, hvis:a) en statsborger fra et tredjeland eller en statsløs person løber en reel risiko for at blive udsat for tortur eller umenneskelig eller nedværdigende behandling, dødsstraf eller forfølgelse på grund af race, religion, nationalitet, tilhørsforhold til en bestemt social gruppe eller politisk overbevisning i bestemmelsesstaten eller en anden transitstat, ellerb) en statsborger fra et tredjeland eller en statsløs person er genstand for strafferetslig forfølgning eller sanktioner i den anmodende stat eller en anden transitstat, ellerc) det kan begrundes med hensynet til offentlig sundhed, den indre sikkerhed, den offentlige orden eller andre nationale interesser i den stat, begæringen rettes til.4. Albanien eller en medlemsstat kan tilbagekalde enhver udstedt tilladelse, hvis der efterfølgende opstår eller fremdrages forhold omhandlet i stk. 3, som lægger hindringer i vejen for transitoperationen, eller hvis den videre rejse i mulige transitlande eller tilbagetagelsen fra bestemmelsesstatens side ikke længere er sikret. I sådanne tilfælde skal den anmodende stat om fornødent og uden forsinkelse tilbagetage den pågældende statsborger fra et tredjeland/den statsløse person.Artikel 14Transitprocedure1. Der skal skriftligt forelægges de kompetente myndigheder i den stat, begæringen er rettet til, en transitbegæring, som skal indeholde følgende informationer:a) transittype (over land eller ad luft- eller søvejen), mulige andre transitstater og påtænkt endelig bestemmelseb) relevante oplysninger om den pågældende person (f.eks. fornavn, efternavn, pigenavn, andre navne og pseudonymer, fødselsdato og — om muligt — fødested, statsborgerskab, sprog samt typen og antallet af rejsedokumenter)c) planlagt indrejsested, tidspunkt for tilbagesendelsen og angivelse af, om der er tale om ledsaget tilbagesendelsed) en erklæring om, at betingelserne i artikel 13, stk. 2, efter den anmodende stats opfattelse er opfyldt, og at der ikke er kendskab til nogen begrundelse for en afvisning i henhold til artikel 13, stk. 3.En fælles formular for transitbegæring er vedføjet denne aftale som bilag 6.2. Den stat, som begæringen rettes til, skal inden for en frist på fem kalenderdage skriftligt underrette den anmodende stat om, at der er givet tilladelse til indrejse, samt bekræfte indrejsested og ‐tidspunkt eller i modsat fald underrette den anmodende stat om afvisningen af indrejsetilladelsen og begrundelsen for en sådan afvisning.3. Hvis den pågældende transit er led i en tilbagesendelse, der foregår ad luftvejen, fritages den person, som tilbagesendes, og den eventuelle ledsager for at ansøge om lufthavnstransitvisum.4. De kompetente myndigheder i den stat, begæringen rettes til, skal i forbindelse med gensidige høringer være behjælpelige ved den pågældende transit, navnlig ved opsyn med de pågældende personer og tilrådighedsstillelse af passende faciliteter i den forbindelse.AFSNIT VUDGIFTERArtikel 15Befordrings- og transitudgifterUden at de kompetente myndigheders ret til i tilknytning til tilbagetagelsen at sikre sig tilbagebetaling af udgifter fra den person, der skal tilbagetages, eller fra tredjeparter anfægtes, bæres alle befordringsudgifter i tilknytning til tilbagetagelse og transit i henhold til denne aftale indtil grænsen til den endelige bestemmelsesstat af den anmodende stat.AFSNIT VIDATABESKYTTELSE OG NEUTRALITETSKLAUSULArtikel 16DatabeskyttelseOverdragelse af personlige data finder kun sted, hvis det er nødvendigt, for at enten Albanien eller en medlemsstat kan følge aftaleforskrifterne. Bearbejdningen og behandlingen af personlige data i det enkelte tilfælde er omfattet af Albaniens nationale lovgivning og, dersom kontrolenheden er en medlemsstats kompetente myndighed, af bestemmelserne i direktiv 95/46/EF [3] og den pågældende medlemsstats nationale lovgivning vedtaget i henhold til dette direktiv. Desuden finder følgende principper anvendelse:a) De personlige data skal behandles loyalt og lovformeligt.b) De personlige data skal indsamles med den specifikke, udtrykkelige og legitime målsætning at gennemføre denne aftale og må ikke bearbejdes yderligere af den meddelende eller modtagende myndighed på en måde, der er uforenelig med denne målsætning.c) De personlige data skal være passende, relevante og ikke overdrevent omfattende i forhold til det formål, hvormed de indsamles og/eller bearbejdes yderligere; navnlig må meddelte personlige data kun vedrøre følgende:- oplysninger om den person, der skal overføres (dvs. for- og efternavne samt pseudonymer, tidligere anvendte navne, køn, civilstand, fødselsdato og — sted, nuværende og eventuel tidligere nationalitet)- pas, identitetskort eller kørekort (nummer, gyldighedsperiode, udstedelsesdato, udstedende myndighed, udstedelsessted)- ophold på rejsen og rute- andre oplysninger, der er nødvendige til identifikation af den person, som skal tilbagesendes, eller til undersøgelse af tilbagetagelseskravene i henhold til denne aftaled) De personlige data skal være nøjagtige og, hvis det er relevant for sagsbehandlingen, være ført ajour.e) De personlige data skal opbevares på en måde, der muliggør identifikation af den person, de beskriver, i en periode, som ikke må strække sig ud over, hvad der er nødvendigt af hensyn til formålet med indsamlingen og den videre bearbejdning af dataene.f) Såvel den meddelende som den modtagende myndighed træffer alle rimelige foranstaltninger til at sikre berigtigelse, sletning eller blokering af personlige data, dersom bearbejdningen ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel, navnlig fordi dataene ikke er passende, relevante eller nøjagtige, eller fordi de er overdrevent omfattende i forhold til formålet med bearbejdningen. Dette omfatter også fremsendelse til den anden part af enhver berigtigelse, sletning eller spærring af data.g) På begæring underretter den modtagende myndighed den meddelende myndighed om brugen af de fremsendte data og om de resultater, der er opnået ved behandlingen af dem.h) De personlige data må kun meddeles til de kompetente myndigheder. Meddelelse til andre organer kræver den meddelende myndigheds forudgående samtykke.i) De meddelende og de modtagende myndigheder forpligtes til at udarbejde en skriftlig oversigt over meddelelsen og modtagelsen af personlige data.Artikel 17Neutralitetsklausul1. Denne aftale skal være neutral i forhold til andre internationale rettigheder, forpligtelser og ansvarsområder, som Fællesskabet, medlemsstaterne og Albanien er bundet af i medfør af folkeretten, navnlig den europæiske konvention af 4. november 1950 om beskyttelse af menneskerettigheder, konventionen af 28. juli 1951 og protokollen dertil af 31. januar 1967 om flygtninges retsstilling samt internationale udleveringsinstrumenter.2. Intet i denne aftale forhindrer, at en person kan vende tilbage under andre formelle eller uformelle ordninger.AFSNIT VIIGENNEMFØRELSE OG ANVENDELSEArtikel 18Det Blandede Tilbagesendelsesudvalg1. De kontraherende parter yder hinanden bistand med anvendelsen og fortolkningen af denne aftale. I dette øjemed nedsætter de et blandet tilbagesendelsesudvalg (herefter benævnt "udvalget"), der navnlig får til opgave:a) at overvåge anvendelsen af denne aftaleb) at træffe afgørelse om gennemførelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til den ensartede gennemførelse af denne aftalec) at sørge for jævnlig udveksling af oplysninger vedrørende de gennemførelsesprotokoller, der udarbejdes af de enkelte medlemsstater og Albanien i henhold til artikel 19d) at træffe beslutning om at foretage ændringer i bilagene til denne aftalee) at anbefale ændringer i denne aftale.2. Udvalgets afgørelser er bindende for de kontraherende parter.3. Udvalget sammensættes af repræsentanter for Fællesskabet og Albanien. Fællesskabet repræsenteres af Kommissionen bistået af eksperter fra medlemsstaterne.4. Udvalget træder sammen, når der er behov herfor, på begæring af en af de kontraherende parter.5. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.Artikel 19Gennemførelsesprotokoller1. Albanien og en medlemsstat kan udarbejde gennemførelsesprotokoller, der skal indeholde bestemmelser om:a) udpegelse af kompetente myndigheder, indrejsesteder og udveksling af oplysninger om kontaktstederb) betingelserne i forbindelse med ledsaget tilbagesendelse, herunder transit for statsborgere fra tredjelande og statsløse personer under ledsagelsec) yderligere hjælpemidler og dokumenter end dem, der er anført i bilag 1 til 4 til denne aftale.2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesprotokoller vil først træde i kraft, efter at der er givet meddelelse herom til det i artikel 18 nævnte tilbagetagelsesudvalg.3. Albanien accepterer at anvende alle bestemmelser i en gennemførelsesprotokol, som er udarbejdet i samarbejde med én medlemsstat, i sine relationer med enhver anden medlemsstat, hvis denne indgiver begæring herom.Artikel 20Forbindelse til bilaterale tilbagetagelsesaftaler eller ‐ordninger med medlemsstaterBestemmelserne i denne aftale går forud for bestemmelser i bilaterale aftaler og ordninger vedrørende tilbagetagelse af personer, der opholder sig i et land uden tilladelse, som i henhold til artikel 19 er eller vil blive indgået mellem de enkelte medlemsstater og Albanien.AFSNIT VIIIAFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 21Aftalens geografiske anvendelsesområde1. I medfør af stk. 2 finder denne aftale anvendelse på det område, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er gældende samt på albansk territorium.2. Aftalen finder ikke anvendelse på Kongeriget Danmarks territorium.Artikel 22Ikrafttræden, varighed og udløb1. Denne aftale ratificeres eller godkendes af de kontraherende parter i henhold til deres respektive procedurer.2. I medfør af stk. 3 træder denne aftale i kraft den første dag i den anden måned efter den dato, på hvilken de kontraherende parter meddeler hinanden, at de i stk. 1 omhandlede procedurer er afsluttet.3. Artikel 3 og 5 i denne aftale træder i kraft to år efter den i stk. 2 omtalte dato.4. Denne aftale indgås på ubestemt tid.5. Hver kontraherende part kan opsige denne aftale ved en officiel meddelelse herom til den anden kontraherende part. Denne aftale ophører med at være i kraft seks måneder efter datoen for en sådan meddelelse.Artikel 23BilagBilag 1 til 6 udgør en integrerende del af denne aftale.Udfærdiget i Luxembourg, den fjortende april i året to tusind og fem i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk og albansk idet hver af disse tekster har samme gyldighed.Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoza Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnarPër Komunitetin Evropian+++++ TIFF +++++Por la República de AlbaniaZa Albánskou republikuPå Republikken Albaniens vegneFür die Republik AlbanienAlbaania Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία της ΑλβανίαςFor the Republic of AlbaniaPour la République d'AlbaniePer la Repubblica di AlbaniaAlbānijas Republikas vārdā -Albanijos Respublikos varduaz Albán Közatársaság részérőlGħar-Repubblika ta' l-AlbanijaVoor de Republiek AlbaniëW imieniu Republiki AlbaniiPela República da AlbâniaZa Albánsku republikuZa Republiko AlbanijoAlbanian tasavallan puolestaFör Republiken AlbanienPër Republikën e Shqipërisë+++++ TIFF +++++[1] Rådets henstilling af 30. november 1994 om indførelse af et standardrejsedokument til brug for udsendelser af statsborgere fra tredjelande (EFT C 274 af 19.9.1996, s. 18).[2] Godkendt ved dekret nr. 553 af 19. november 2003 udstedt af udenrigsministeren om albanske repræsentationers udstedelse af laissez-passer for tilbagerejse til Albanien.[3] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31). Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).--------------------------------------------------BILAG 1Fælles liste over dokumenter, hvis fremlæggelse betragtes som bevis på statsborgerskab(Artikel 2, stk. 1, 3, stk. 1, 4. stk. 1, og 5, stk. 1)- pas af enhver art (nationale pas, diplomatpas, tjenestepas, kollektive pas og erstatningspas inkl. børnepas)- identitetskort af enhver art (også midlertidige og foreløbige)- tjenestebøger og militære identitetskort- søfartsbøger og tjenestekort for skippere- nationalitetsattest og andre officielle dokumenter, der omtaler eller angiver statsborgerskab.--------------------------------------------------BILAG 2Fælles liste over dokumenter, hvis fremlæggelse betragtes som umiddelbart vidnesbyrd om statsborgerskab(Artikel 2, stk. 1, 3, stk. 1, 4. stk. 1, og 5, stk. 1)- fotokopier af et af de dokumenter, der er anført i bilag 1 til denne aftale- kørekort eller fotokopier deraf- fødselsattester og fotokopier deraf- virksomhedsidentitetskort eller fotokopier deraf- vidneudsagn- erklæringer afgivet af den pågældende person og det sprog, han eller hun taler, bl.a. efterprøvet ved hjælp af en officiel test- ethvert andet dokument, der kan medvirke til at fastslå den pågældende persons nationalitet.--------------------------------------------------BILAG 3Fælles liste over dokumenter, der betragtes som bevis for opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer(Artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1)- ind- eller udrejsestempler eller lignende dokumentation i den pågældende persons rejsedokument eller andet bevis for ind- eller udrejse (f.eks. fotografisk materiale)- enhver form for dokumenter, certifikater og regninger (dvs. hotelregninger, hospitals- eller lægeaftaler, adgangskort til offentlige eller private institutioner, billejeaftaler, kreditkortkvitteringer etc.), som tydeligt viser, at den pågældende person har opholdt sig på den stat, begæringen rettes til- billetter og/eller passagerlister for befordring med fly, tog, bus eller båd, som viser, at den pågældende person har befundet sig på det anmodede lands territorium, samt personens rejserute- oplysninger, der dokumenterer, at den pågældende person har gjort brug af en rejsearrangør/et rejsebureau- officielle erklæringer, navnlig erklæringer afgivet af personale ved grænsemyndighederne og andre vidner til den pågældende persons passage af grænsen- officielle erklæringer fra den pågældende person i forbindelse med retslige eller administrative procedurer.--------------------------------------------------BILAG 4Fælles liste over dokumenter, der betragtes som umiddelbart vidnesbyrd om opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af statsborgere fra tredjelande og statsløse personer(Artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1)- beskrivelse af stedet for og de nærmere omstændigheder ved pågribelsen af den pågældende person efter ankomsten til den anmodende stat, affattet af de relevante myndigheder i denne stat- oplysninger om en persons identitet og/eller ophold afgivet af en international organisation- beretninger/bekræftelse af oplysninger afgivet af familiemedlemmer, rejsefæller osv.- erklæring afgivet af den pågældende person.--------------------------------------------------BILAG 5[Albaniens emblem].......................................................................................................................................................................................(Sted og dato)(Angivelse af den anmodende myndighed)Reference:...........................................................Til:......................................................................................................................................................................................................(Angivelse af den modtagende myndighed)TILBAGETAGELSESBEGÆRINGi henhold til artikel 7 i aftalen af 14 april 2005 mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Albanien om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelseA. Personlige oplysninger1. Fulde navn (efternavnet understreges):.............................................................2. Pigenavn:.............................................................3. Fødselsdato og fødested:.............................................................Foto4. Fars og mors navn:.................................................................................................................................5. Køn og fysisk beskrivelse (højde, øjenfarve, særlige kendetegn osv.):.................................................................................................6. Også kendt som (tidligere navne, andre navne, der anvendes af vedkommende/ved hvilke vedkommende er kendt eller aliasnavne):..............................................................................................................................7. Statsborgerskab og sprog:..............................................................................................................................8. Civilstand: gift ugift skilt enke(mand)for gifte personer: ægtefællens navn.................................................................Eventuelle børns navne:........................................................................................................................................................................................................................................................................9. Seneste adresse i den begærende stat:..............................................................................................................................+++++ TIFF +++++B. Særlige omstændigheder i tilknytning til den overførte person1. Sundhedstilstand(F.eks. eventuel særlig lægebehandling, latinsk navn på eventuel smitsom sygdom):.................................................................................................................................2. Angivelse af, om det drejer sig om en særlig farlig person(F.eks. mistanke om, at den pågældende har begået alvorlige lovovertrædelser eller udvist aggressiv opførsel):.................................................................................................................................C. Vedlagt bevismateriale1. ...................................................................(dokumenttype)........................................................................(serienummer, dato og udstedelsessted)....................................................................(udstedende myndighed)........................................................................(udløbsdato)2. ...................................................................(dokumenttype)........................................................................(serienummer, dato og udstedelsessted)....................................................................(udstedende myndighed)........................................................................(udløbsdato)3. ...................................................................(dokumenttype)........................................................................(serienummer, dato og udstedelsessted)....................................................................(udstedende myndighed)........................................................................(udløbsdato)4. ...................................................................(dokumenttype)........................................................................(serienummer, dato og udstedelsessted)....................................................................(udstedende myndighed)........................................................................(udløbsdato)D. Bemærkninger.....................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................(Underskrift) (Segl/stempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------BILAG 6Albaniens emblem.......................................................................................................................................................................................(Sted og dato)(Angivelse af den anmodende myndighed)Reference:...........................................................Til:......................................................................................................................................................................................................(Angivelse af den modtagende myndighed)TRANSITBEGÆRINGi henhold til artikel 14 i aftalen af ........... mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Albanien om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelseA. Personlige oplysninger1. Fulde navn (efternavnet understreges):.............................................................2. Pigenavn:.............................................................3. Fødselsdato og fødested:.............................................................Foto4. Køn og fysisk beskrivelse (højde, øjenfarve, særlige kendetegn osv.):............................................................................................................5. Også kendt som (tidligere navne, øgenavne eller pseudonymer):...............................................................................................................................................6. Statsborgerskab og sprog:...............................................................................................................................................7. Type og antal rejsedokumenter:...............................................................................................................................................+++++ TIFF +++++B. Transitoperation1. Transittypead luftvejenad søvejenover land2. Endelig bestemmelsesstat......................................................................................................................3. Mulige andre transitstater......................................................................................................................4. Foreslået sted for grænsepassage, dato, overførselstidspunkt og mulig ledsagelse..................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................5. Indrejsetilladelse sikret i anden transitstat og i den endelige bestemmelsesstat(artikel 13, stk. 2)janej6. Kendskab til begrundelse for afvisning af transit(artikel 13, stk. 3)janejC. Bemærkninger...............................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................................(Underskrift) (Segl/stempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


type: other

text:
Lov 409 var en overenskomst
 Kollektiv arbejdsret04.06.2018
 Højesteret har afgjort, at arbejdstidsdirektivets regler ikke blev tilsidesat, da Folketinget med ”lov 409” afbrød lærerkonflikten i 2013 og indførte nye arbejdstidsregler for lærerne.
 EU’s arbejdstidsdirektiv indeholder regler om arbejds- og hviletid. I direktivet står der bl.a., at medarbejdere som udgangspunkt har krav på en daglig hviletid på 11 sammenhængende timer. Nogle af direktivets regler kan tilsidesættes ved lov eller ved kollektiv overenskomst. Men kan en indgrebslov sidestilles med en kollektiv overenskomst? Det skulle Højesteret tage stilling til i denne sag.
 Sagen var en udløber af lærerkonflikten i 2013, der som bekendt endte med, at Folketinget foretog et lovindgreb. Indgrebsloven – også kendt som ”lov 409” – indførte nye arbejdstidsregler for lærerne, og på visse områder fraveg indgrebsloven arbejdstidsdirektivets regler.
 For det første indeholdt indgrebsloven regler, som fraveg arbejdstidsdirektivets regler om daglig hviletid og fridøgn i forbindelse med lejrskoler. For det andet indeholdt indgrebsloven regler om, at den daglige hvileperiode også på andre tidspunkter kunne nedsættes fra 11 til 8 timer en gang ugentligt. Dette var bl.a. vigtigt i forbindelse med læreres deltagelse i forældremøder.
 Lærernes Centralorganisation (LC) mente ikke, at Folketinget på denne måde kunne tilsidesætte arbejdstidsdirektivets regler. LC påpegede navnlig, at reglerne som udgangspunkt kun kunne tilsidesættes ved en kollektiv overenskomst. Og indgrebsloven var netop ikke en kollektiv overenskomst, men derimod en lov. Derfor anlagde LC sag an mod staten for at få dem til at anerkende, at indgrebsloven var ulovlig.
 Loven var en kollektiv overenskomst
 Sagen endte i Højesteret, hvor staten blev frifundet.
 For så vidt angik lejrskoler lagde Højesteret vægt på, at arbejdstidsdirektivet kan fraviges ved lov i forbindelse med overvågnings- og døgnaktiviteter, der skal til for at beskytte mennesker. Da sådanne aktiviteter er blandt lærernes opgaver på en lejrskole, var fravigelsen allerede af den grund lovlig.
 Hvad angik muligheden for at nedsætte den daglige arbejdstid fra 11 til 8 timer var situationen konkret den, at nedsættelsen ikke kunne ske ved lov, men alene kunne ske ved en kollektiv overenskomst. Spørgsmålet var derfor, om indgrebsloven skulle betragtes som en kollektiv overenskomst – og det mente Højesteret, at den skulle.
 Højesteret pegede for det første på, at EU-retten ikke definerer, hvad en kollektiv overenskomst er. Højesteret lagde endvidere vægt på, at en indgrebslovs bestemmelser får nøjagtig den samme virkning, som hvis parterne selv har aftalt dem, ligesom fortolknings- og brudspørgsmål skal afgøres efter sædvanlige fagretlige regler.
 Endelig pegede Højesteret på, at de med indgrebsloven fastsatte regler om hviletid og fridøgn i det væsentlige videreførte de regler, der hidtil havde været i lærernes kollektive arbejdstidsaftaler.
 at Højesteret med sin afgørelse sidestiller en indgrebslov med en overenskomst – i hvert fald i relation til arbejdstidsdirektivets regler – uagtet at en indgrebslov ikke er en overenskomst i traditionel kollektivarbejdsretlig forstand, og
 at afgørelsen nok i et vist omfang må forstås som en pragmatisk tilgang til det komplicerede samspil, der ofte er mellem EU-reglerne på den ene side og på den anden side det danske kollektivarbejdsretlige system.


text:
741. Odločba o razveljavitvi četrtega odstavka 88. člena Zakona o delovnih razmerjih in delni razveljavitvi sklepa Vrhovnega sodišča, sklepa Višjega delovnega in socialnega sodišča in sklepa Delovnega sodišča v Mariboru, stran 2205.
 Številka: U-I-200/15-21
 Up-936/15-20
 Datum: 16. 3. 2017
 Ustavno sodišče je v postopkih odločanja o pobudi in ustavni pritožbi Božene Simone Beranič, Maribor, ki jo zastopa Valentin Breznik, odvetnik v Mariboru, na seji 16. marca 2016
 1. Četrti odstavek 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 21/13 in 78/13 – popr. in 52/16) se razveljavi.
 2. Do drugačne zakonske ureditve se za vročanje odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu po pošti uporabljajo pravila pravdnega postopka o osebnem vročanju.
 3. Sklep Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 100/2015 z dne 9. 9. 2015 o zavrnitvi revizije, sklep Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1394/2014 z dne 4. 2. 2015 o zavrnitvi pritožbe v delu, ki se nanaša na zavrženje tožbe, in 2. točka sklepa Delovnega sodišča v Mariboru št. Pd 247/2014 z dne 3. 9. 2014 se razveljavijo in zadeva se vrne Delovnemu sodišču v Mariboru v novo odločanje.
 1. Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo zaradi ugotovitve nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi in predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Ugotovilo je, da je pritožnica zamudila 30-dnevni materialni prekluzivni rok iz 200. člena Zakona o delovnih razmerjih (v nadaljevanju ZDR-1) za vložitev tožbe, zaradi česar je izgubila pravico do sodnega varstva. Sodišče prve stopnje je na podlagi četrtega odstavka 88. člena ZDR-1 štelo, da je bila pritožnici odpoved pogodbe o zaposlitvi vročena po poteku osmih dni od prvega poskusa vročitve dne 2. 4. 2014, to je dne 10. 4. 2014, tožbo pa je vložila šele 26. 6. 2014. Glede predloga za vrnitev v prejšnje stanje je ugotovilo, da se institut vrnitve v prejšnje stanje uporablja le v primeru, ko gre za zamudo procesnega roka, medtem ko ga v primeru zamude materialnega roka ni mogoče uporabiti. Sodišče druge stopnje je pritožbo pritožnice zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Ugotovilo je, da je sodišče prve stopnje kot pravno podlago za določitev datuma vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi pravilno štelo četrti odstavek 88. člena ZDR-1 in da je bila tožba vložena prepozno. Vrhovno sodišče je odločilo, da se revizija v delu, ki se nanaša na odločitev o predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, zavrže, v preostalem pa se zavrne.
 2. Zoper navedene akte je pritožnica vložila ustavno pritožbo. Navaja, da je bila z odpovedjo pogodbe o zaposlitvi seznanjena šele 11. 6. 2014, ko je zaradi fikcije vročitve po četrtem odstavku 88. člena ZDR-1 že zamudila rok za vložitev tožbe iz tretjega odstavka 200. člena ZDR-1. Ker naj bi sodišče odločilo, da gre za materialni prekluzivni rok, ob zamudi katerega vrnitev v prejšnje stanje ni dovoljena, naj pritožnica svoje pravice do meritornega odločanja pred sodiščem ne bi mogla več uresničiti. S tem naj bi ji bili kršeni pravici iz 22. in 23. člena Ustave. Pritožnica zatrjuje tudi, da sodna praksa rok za vložitev tožbe iz 200. člena ZDR-1 zmotno opredeljuje kot materialni prekluzivni rok in da se je sodišče neutemeljeno oprlo na strogo formalni kriterij razlikovanja med procesnimi in materialnimi roki. Tako stališče naj bi bilo tudi v nasprotju s stališčem Vrhovnega sodišča, po katerem strogo formalni kriterij ni odločilni kriterij za razmejitev rokov, saj je treba prvenstveno upoštevati vsebino tega oziroma na kaj se rok dejansko nanaša (sklep št. VIII Ips 58/2013 z dne 14. 1. 2014). Pritožnica meni, da je tudi pri zamudi roka iz 200. člena ZDR-1 mogoča vrnitev v prejšnje stanje, saj gre za časovno omejevanje procesnega dejanja in zato za procesni rok.
 3. Pritožnica je vložila tudi pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti četrtega odstavka 88. člena ZDR-1. Zatrjuje njegovo neskladje z drugim odstavkom 14. člena ter z 22. in 23. členom Ustave. Poudarja, da v primerjavi z Zakonom o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 42/02 in 103/07 – v nadaljevanju ZDR) 88. člen ZDR-1 glede vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi po pošti ne določa več osebnega vročanja, kar je za delavce manj ugodno. Navaja, da poštar v skladu z izpodbijano določbo po poteku roka za prevzem pisanja na pošti pošiljke ne pusti v poštnem predalčku, s čimer bi bilo zagotovljeno, da bi naslovnik (delavec) pismo dobil in bi se lahko seznanil z vsebino odpovedi pogodbe o zaposlitvi ter pravočasno vložil tožbo. Zato naj bi bila izpodbijana določba v neskladju s pravico do sodnega varstva. Kljub temu naj bi se vročitev štela za opravljeno s fikcijo vročitve osmi dan po prvem poskusu vročitve, čeprav naj bi se šele po poteku roka 15 dni za prevzem pošiljke na pošti ta vrnila k pošiljatelju. Pritožnica navaja, da se sodišča zaradi opredelitve roka za vložitev tožbe kot materialnega prekluzivnega roka in zaradi strogih pravil o fikciji vročitve v presojo opravičljivosti razlogov za zamudo ne spuščajo, kar ima za posledico izgubo pravice vložiti tožbo, saj vrnitev v prejšnje stanje ni mogoča. Tudi zato naj bi bila izpodbijana določba v neskladju s pravicama do sodnega varstva in do enakega varstva pravic.
 4. Ureditev fikcije vročitve naj bi bila tudi v neskladju z načelom enakosti pred zakonom iz drugega odstavka 14. člena Ustave, saj naj bi bila bistveno bolj stroga kot določbe drugih zakonov glede vročanja, predvsem od ureditve vročanja po 87. členu Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 24/06 – uradno prečiščeno besedilo, 126/07, 65/08, 8/10 in 82/13 – v nadaljevanju ZUP), ki se na podlagi 155. člena Zakona o javnih uslužbencih (Uradni list RS, št. 63/07 – uradno prečiščeno besedilo in 65/08 – v nadaljevanju ZJU) uporablja pri vročanju odpovedi pogodbe o zaposlitvi javnim uslužbencem. Pritožnica opozarja, da ureditev vročanja v ZUP, ki določa, da se javnemu uslužbencu pisanje pusti v poštnem predalu, če pošiljke ni prevzel v roku, vsaj zagotavlja možnost, da se ta seznani z odpovedjo pogodbe o zaposlitvi, če iz opravičljivih razlogov ni mogel pravočasno do pošte in tam prevzeti odpovedi pogodbe o zaposlitvi v roku za sprejem. Zatrjuje, da so zato delavci, za katere velja vročanje po ZDR-1, v slabšem položaju kot delavci, za katere velja vročanje po ZUP, pri čemer za tako razlikovanje ni legitimnih razlogov.
 5. Ustavno sodišče je s sklepom št. U-I-200/15, Up-936/15 z dne 28. 9. 2016 pobudo in ustavno pritožbo v delu, ki se nanaša na odločitve sodišč o zavrženju tožbe, sprejelo v obravnavo.1 V skladu s prvim odstavkom 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo in 109/12 – v nadaljevanju ZUstS) je o sprejemu ustavne pritožbe obvestilo Vrhovno sodišče. Na podlagi drugega odstavka 56. člena ZUstS je ustavno pritožbo poslalo v odgovor toženi stranki iz delovnega spora kot nasprotni udeleženki.
 6. Nasprotna udeleženka v odgovoru poudarja, da je Vrhovno sodišče enotno utrdilo stališče, da je rok za vložitev tožbe na ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi materialni prekluzivni rok. Poleg okoliščine, da je ta rok določen v materialnem predpisu, naj bi pravilnost tega stališča potrjevalo tudi dejstvo, da ta rok ni določen hkrati tudi v Zakonu o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/04 in 10/04 – popr. – v nadaljevanju ZDSS-1), kot velja za rok za vložitev tožbe v socialnem sporu. Zato naj tudi sklicevanje na sklep Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 58/2013 z dne 14. 1. 2014, iz katerega izhaja stališče, da je rok za vložitev tožbe v socialnem sporu procesni rok, ne bi bilo ustrezno. Odpoved pogodbe o zaposlitvi naj bi bila zgolj pisna izjava ene pogodbene stranke, da odstopa od pogodbenega razmerja, zato naj ne bi obstajal razlog za drugačno ureditev sodnega varstva druge pogodbene stranke, kot sicer velja v sistemu materialnega (civilnega) prava. Ker naj bi šlo za razmerje med zasebnimi strankami, naj bi imelo vsakršno poseganje v sistem materialnih rokov za posledico pretres celotnega pravnega sistema. Nasprotna udeleženka opozarja, da vsaka omejitev sodnega varstva z roki ne pomeni posega v človekovo pravico do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. Navaja, da pritožnica dejansko poskuša z ustavnosodno presojo popraviti lastne napake in lastno neskrbnost. Skrben posameznik bi moral biti pozoren na obvestilo o prispeli pošiljki in poštno pošiljko prevzeti, v primeru zdravstvenih težav pa bi lahko pooblastil pooblaščenca za sprejemanje pisanj. Ker naj bi šlo za pogodbeno razmerje, naj bi bilo vročanje po ZJU utemeljeno urejeno drugače, saj naj bi država kot delodajalec drugače kot zasebni delodajalci izdajala odločbe v postopku odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Šlo naj bi torej za različna primera, zaradi česar naj bi ju zakonodajalec utemeljeno različno obravnaval. Nasprotna udeleženka navaja tudi, da se večina odpovedi vendarle vroča na delovnem mestu, večina delavcev je seznanjenih, da teče postopek odpovedi, saj so vabljeni na zagovore, ali pa gre za situacije, ki so jasno zaznavne. Tako naj bi bilo možnosti, da bi prihajalo do zlorab pri vročanju, zelo malo. Nasprotna udeleženka opozarja, da bi stališče pritožnice postavilo pod vprašaj tudi vsa vročanja v času poletnih počitnic in dopustov, vročanja v času božičnih praznikov, majskih praznikov in krompirjevih počitnic, ko so ljudje dalj časa odsotni.
 7. Ustavno sodišče je odgovor nasprotne udeleženke vročilo pritožnici, ki nanj ni odgovorila.
 8. Sklep o sprejemu pobude s priloženima pobudo in ustavno pritožbo je Ustavno sodišče poslalo tudi Državnemu zboru, ki v odgovoru navaja, da se strinja z navedbami Vlade, ki jih je podala v mnenju. Meni, da zgolj z zatrjevanjem neenakosti ni mogoče utemeljiti protiustavnosti izpodbijane določbe, hkrati pa opozarja, da je Ustavno sodišče že presodilo, da različne ureditve za javni in zasebni sektor v temelju niso sporne oziroma neskladne z Ustavo (prim. npr. odločba št. U-I-266/08 z dne 3. 6. 2010, Uradni list RS, št. 50/10, in sklep št. U-l-215/06 z dne 28. 1. 2009). Meni tudi, da izpodbijana zakonska ureditev ustrezno ureja sodno kontrolo in ne more iti za poseg v pravico do sodnega varstva le zato, ker pobudnica ni pravočasno vložila pritožbe (pravilno tožbe). Ker pobudnici zaradi zamude roka za pritožbo ni uspelo vstopiti v meritorni sodni postopek, to po stališču Državnega zbora ne more pomeniti, da je četrti odstavek 88. člena ZDR-1 v neskladju z Ustavo.
 9. Mnenje je Ustavnemu sodišču poslala Vlada. Navaja, da so pravila vročanja po Zakonu o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/07 – uradno prečiščeno besedilo in 45/08 – v nadaljevanju ZPP) predvidena in prilagojena vročanju sodnih pisanj. Pri delovnem razmerju pa naj bi šlo za pogodbeno razmerje v zasebni sferi, pri čemer naj bi bilo treba pravila vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi prilagoditi tudi dejstvu, da se tega opravila poslužujeta obe stranki, torej tudi delavec. Vlada pojasnjuje, da so bila zaradi številnih težav pri vročanju odpovedi pogodbe o zaposlitvi v skladu s pravili ZPP pravila vročanja spremenjena in umeščena neposredno v ZDR-1, ki je začel veljati 21. 4. 2013. Smiselna uporaba pravil pravdnega postopka pa naj bi ostala za tista vprašanja vročanja, ki jih ZDR-1 ne ureja. Ureditev vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi v ZDR-1 naj bi bila vezana na splošna poštna pravila po Zakonu o poštnih storitvah (Uradni list RS, št. 51/09, 77/10 in 81/15 – v nadaljevanju ZPSto-2). Šlo naj bi za uveljavljena pravila, ki naj bi bila splošno znana in s katerimi naj bi se delavci vsakodnevno srečevali, pogosteje kot s pravili vročanja po ZPP, ki naj bi bila namenjena vročanju pisanj v sodnih postopkih. V primerjavi s prej veljavnimi pravili naj bi se od delavca s spremembo v ZDR-1 morda res zahtevala večja skrbnost glede prejemanja poštnih pošiljk, naslovljenih od delodajalca, vendar naj bi šlo za običajno skrbnost, ki naj bi jo delavec izkazoval glede vseh področij življenja, v katera je vključen, oziroma pisanj v zvezi z njimi. Razlog za neuspeh vročitve naj bi bila tako (najpogosteje) opustitev skrbnosti naslovnika – delavca. Vlada zavrača očitek o neskladju izpodbijane ureditve z načelom enakosti pred zakonom iz drugega odstavka 14. člena Ustave in pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave, ker naj bi bila ureditev vročitve v ZDR-1 bistveno bolj stroga kot ureditev vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi javnim uslužbencem po ZUP. Navaja razloge, zakaj naj bi šlo za različna pravna položaja oziroma zakaj je za vročanje odpovedi javnim uslužbencem primerno uporabiti pravila upravnega postopka. Ker odpoved pogodbe tudi ni sodno pisanje, je po mnenju Vlade smiselno, da ZDR-1 za zasebni sektor določa posebna pravila vročanja odpovedi s poudarkom na primarnem osebnem vročanju v prostorih delodajalca. V primeru, da taka vročitev ne bi bila mogoča, pa naj bi se kot najbolj ustrezna pokazala splošna poštna pravila vročanja, pri čemer naj bi se uporabilo vročanje s priporočeno pošiljko s povratnico, kar naj bi zagotavljalo varnost in sledljivost pošiljke. S tem naj bi bilo zagotovljeno, da se enaki položaji obravnavajo enako in različni različno. Vlada meni, da izpodbijana ureditev tudi ni v neskladju s pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave. Navaja, da določitev prekluzivnih rokov sicer povzroči omejitev te pravice, vendar je Ustavno sodišče že večkrat sprejelo stališče, da to še ne pomeni, da bi bila taka omejitev sama po sebi nedopustna. Prekluzivni roki naj bi namreč služili zagotavljanju jasnosti in gotovosti medsebojnih pravnih razmerij, kar naj bi bilo tako v interesu strank kot tudi v interesu pravne varnosti. Pogoj pa naj bi bil, da tako dolžina teh rokov kot tudi njihov prekluzivni učinek dovolj jasno in nedvoumno izhajata iz zakona. Vlada ocenjuje, da ZDR-1 z določitvijo roka 30 dni za uveljavljanje sodnega varstva izpolnjuje navedene zahteve Ustavnega sodišča. Zaključuje, da je izpodbijana ureditev vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi pravno varna in predvidljiva ter sorazmerna s ciljem učinkovitega varstva pravic.
 10. Ustavno sodišče je odgovor Državnega zbora in mnenje Vlade poslalo pobudnici, ki nanju ni odgovorila.
 Presoja skladnosti četrtega odstavka 88. člena ZDR-1 s prvim odstavkom 23. člena Ustave
 11. Člen 88 ZDR-1 določa pravila vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Redna ali izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi se vroča praviloma osebno v prostorih delodajalca, s priporočeno pošiljko s povratnico ali z objavo na oglasnem mestu pri delodajalcu, ki je dostopno delavcu.2 V skladu z izpodbijanim četrtim odstavkom 88. člena ZDR-1 se delavcu v primeru, če se mu odpoved pogodbe o zaposlitvi vroča s priporočeno pošiljko s povratnico, vroča na naslov prebivališča, določenega v pogodbi o zaposlitvi, razen če je delavec naknadno pisno sporočil drug naslov, delodajalcu pa na naslov sedeža delodajalca, določenega v pogodbi o zaposlitvi. Šteje se, da je vročitev opravljena, ko je pošiljka prevzeta, oziroma če pošiljka ni prevzeta v roku za sprejem, ko poteče osem dni od dneva prvega poskusa vročitve.3
 12. Na podlagi izpodbijane določbe torej ni obvezna osebna vročitev odpovedi pogodbe o zaposlitvi po pošti, temveč lahko delodajalec odpoved vroča tudi s priporočeno pošiljko s povratnico. Pravila vročanja priporočenih pošiljk določa 41. člen ZPSto-2. Ta v drugem odstavku določa, da se priporočene in vrednostne poštne pošiljke vročajo naslovniku osebno na naslovu. Če to ni mogoče, se priporočena in vrednostna pošiljka vročita enemu od odraslih članov gospodinjstva ali osebi, pooblaščeni za prevzem poštnih pošiljk. Če teh poštnih pošiljk zaradi odsotnosti ni mogoče vročiti navedenim osebam, pusti dostavljavec v hišnem predalčniku obvestilo, v katerem navede kraj prevzema in rok, v katerem se lahko prevzame poštna pošiljka (tretji odstavek 41. člena ZPSto-2). Če naslovnik poštne pošiljke ne prevzame v roku, določenem v obvestilu iz prejšnjega odstavka, se poštna pošiljka vrne pošiljatelju (četrti odstavek 41. člena ZPSto-2).4
 13. Pobudnica zatrjuje neskladje izpodbijane ureditve s pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave, ker delavcu z določitvijo, da se po izteku roka za prevzem pošiljke na pošti odpoved vrne delodajalcu, onemogoča dejansko seznanitev s poštno pošiljko (odpovedjo pogodbe o zaposlitvi), kar lahko povzroči, da delavec tudi brez krivdnih razlogov zamudi prekluzivni rok za vložitev tožbe in s tem možnost izpodbijanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi pred sodiščem. Z ustavno pritožbo, ki jo je pobudnica vložila hkrati s pobudo, izpodbija sodne odločitve, ki temeljijo na zakonski ureditvi vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi po pošti delavcu. Zato je Ustavno sodišče opravilo presojo izpodbijane ureditve v tem obsegu.
 14. Pravica do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave je pravica vsakogar, da o njegovih pravicah in dolžnostih ter o obtožbah proti njemu brez nepotrebnega odlašanja odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče. Pravica do sodnega varstva zagotavlja možnost predložitve zadeve sodišču, ki bo v zadevi v razumnem času vsebinsko (meritorno) odločilo, odločilo torej o tem, ali je tožbeni zahtevek po materialnem pravu utemeljen ali neutemeljen. Bistven predpogoj za uresničevanje pravice do sodnega varstva zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi je, da je delavec z odpovedjo seznanjen. Vročitev odpovedi s priporočeno pošiljko pomeni enega izmed načinov seznanitve delavca z odpovedjo. Namen vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi je torej omogočiti, da bo delavec z odpovedjo seznanjen in bo lahko pravočasno vložil tožbo, če bo menil, da je odpoved nezakonita. Zato prvi odstavek 88. člena ZDR-1 izrecno določa, da mora biti (pisna) odpoved vročena drugi pogodbeni stranki.
 15. Na podlagi izpodbijane ureditve se odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki je naslovnik do izteka roka za prevzem ni prevzel, vrne pošiljatelju. To ima praviloma za posledico, da se naslovnik po preteku roka za prevzem pošiljke z odpovedjo ne more seznaniti in zato zamudi prekluzivni rok za vložitev tožbe iz tretjega odstavka 200. člena ZDR-1.5 V primeru zamude tega roka sodišče na podlagi prvega odstavka 274. člena ZPP, ki se v skladu z 19. členom ZDSS-1 uporablja v postopku v delovnih sporih, če ni s tem zakonom določeno drugače, tožbo zavrže. Ker sodna praksa rok za vložitev tožbe zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi šteje za materialni rok, ne prideta v poštev vrnitev v prejšnje stanje in podaljšanje roka.6 Izpodbijana ureditev vročitve odpovedi v součinkovanju s pravili o materialnih in prekluzivnih rokih lahko pripelje do izgube sodnega varstva zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi, kar pomeni poseg v pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave.
 16. Ustavno sodišče je v okviru presoje, ali je takšen poseg ustavno dopusten, najprej ocenilo, ali poseg temelji na ustavno dopustnem, tj. stvarno upravičenem cilju (tretji odstavek 15. člena Ustave). Iz odgovora Državnega zbora in mnenja Vlade je razviden cilj, ki ga je zakonodajalec zasledoval s sprejetjem izpodbijane ureditve, tj. poenostavitev postopka vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Z ZDR-1 je spremenil ureditev tako, da se odpoved vroča s priporočeno pošiljko s povratnico na naslov delavčevega prebivališča, določenega v pogodbi o zaposlitvi, in ne več osebno po pravilih ZPP (kot je to določal 87. člen ZDR). Po oceni Ustavnega sodišča je poenostavitev pravil vročanja v delovnih razmerjih ustavno dopusten cilj, zaradi katerega je zakonodajalec smel omejiti pravico do sodnega varstva, varovano v prvem odstavku 23. člena Ustave.
 17. Ob ugotovitvi, da poseg zasleduje ustavno dopusten cilj in da s tega vidika torej ni nedopusten, je treba vselej oceniti še, ali je poseg v skladu z načeli pravne države (2. člen Ustave), in sicer s tistim izmed teh načel, ki prepoveduje prekomerne posege (splošno načelo sorazmernosti). Oceno, ali ne gre morda za prekomeren poseg, opravi Ustavno sodišče na podlagi t. i. strogega testa sorazmernosti. Ta test obsega presojo treh vidikov: (1) ali je poseg sploh nujen za dosego zasledovanega cilja; (2) ali je ocenjevani poseg primeren za dosego zasledovanega cilja v tem smislu, da je ta cilj s posegom dejansko mogoče doseči; (3) ali je teža posledic ocenjevanega posega v prizadeto človekovo pravico proporcionalna koristim, ki bodo zaradi posega nastale (načelo sorazmernosti v ožjem pomenu oziroma načelo proporcionalnosti). Le če poseg prestane vse tri vidike testa, je ustavno dopusten (glej odločbo št. U-I-18/02 z dne 24. 10. 2003, Uradni list RS, št. 108/03, in OdlUS XII, 86; 25. točka obrazložitve).
 18. Res je, da v fazi vročanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi še ne gre za sodni spor med delavcem in delodajalcem oziroma da odpoved pogodbe o zaposlitvi ni sodno pisanje. Vendar pa je treba upoštevati, da je vročitev odpovedi predpogoj za uveljavljanje sodnega varstva zoper odpoved, ki je za delavca lahko življenjskega pomena. Izguba zaposlitve namreč lahko ogrozi eksistenco ne samo delavca, temveč tudi njegove družine. Zato mora biti omogočeno najmanj to, da se delavec z odločitvijo delodajalca (odpovedjo pogodbe o zaposlitvi) dejansko seznani, saj le tako lahko uveljavi sodno varstvo. Izpodbijana ureditev lahko že v primeru daljše odsotnosti delavca zaradi bolezni ali dopusta povzroči, da se s pošiljko dejansko ne seznani niti do takrat, ko se izteče prekluzivni rok za vložitev tožbe, še zlasti, ker je ta zelo kratek (30 dni od fikcije vročitve). Verjetnost, da se to zgodi, je še večja zato, ker na obvestilu, ki se pusti v poštnem nabiralniku, ni navedeno, kdo je pošiljatelj. Zato delavec ali drugi člani gospodinjstva ne morejo vedeti, da je od delodajalca, kar bi praviloma pri njih povzročilo večjo skrbnost. Treba je upoštevati, da se vse pomembnejše sodne in upravne odločbe vročajo v skladu s pravili, ki jih urejajo temeljni procesni zakoni,7 tako, da se po izteku roka za dvig na pošti pisanje pusti v poštnem nabiralniku. Praviloma se pošiljka pusti v naslovnikovem nabiralniku prav zato, da se zagotovi čim večja dejanska verjetnost, da se bo naslovnik kljub vročitvi s fikcijo res seznanil s pisanjem.8 Sodišča rok za vložitev tožbe iz tretjega odstavka 300. člena ZDR-1 razlagajo kot materialni prekluzivni rok, zaradi česar preneha pravica ipso iure invrnitevv prejšnje stanje ni mogoča,9 kar velja tudi v primeru, če delavcu iz opravičljivih razlogov ne uspe prevzeti pisanja. To pomeni, da (lahko) izpodbijana ureditev vročitve v součinkovanju s pravili o materialnih in kratkih prekluzivnih rokih pripelje do trajne in nepopravljive izgube sodnega varstva zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi, in sicer na občutljivem delovnopravnem področju, kjer je izražena potreba po varstvu šibkejše stranke.10 Res je, da lahko pride do neseznanitve z odpovedjo tudi zaradi premajhne skrbnosti delavca, vendar pa je velika teža posledice očitno nesorazmerna z morebitnimi koristmi izpodbijane določbe oziroma pozitivnim vplivom na zapletenost postopka vročanja odpovedi.11 Pri oceni koristi je treba namreč upoštevati, da je z vidika zapletenosti vročanja za delodajalca popolnoma vseeno, ali se pisanje po izteku roka za dvig na pošti pusti v naslovnikovem nabiralniku ali pa se vrne pošiljatelju (delodajalcu). Pri oceni koristi pa ni mogoče upoštevati morebitnih zavrženj tožb kot posledice pogostega poteka prekluzivnih rokov, kar v končni posledici pripelje do večjega uspeha delodajalcev pri podajanju odpovedi. Bistvo in namen sankcij za zamudo roka namreč nista v tem, da se delodajalcem olajša podajanje tudi morebiti nezakonitih odpovedi.
 19. Navedeni razlogi po oceni Ustavnega sodišča kažejo na to,da poenostavitev vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki jo je zakonodajalec želel doseči z ocenjevanim posegom, ne pretehta nad pomembnostjo s posegom prizadete pravice delavca do sodnega varstva. Zato po presoji Ustavnega sodišča izpodbijana zakonska ureditev pomeni prekomeren poseg v pravico delavca iz prvega odstavka 23. člena Ustave.
 20. Ustavno sodišče je glede na navedeno četrti odstavek 88. člena ZDR-1 razveljavilo (1. točka izreka). Ker je Ustavno sodišče ugotovilo protiustavnost izpodbijane ureditve že zaradi neskladja s pravico do sodnega varstva, ni ocenjevalo drugih očitkov pobudnice.
 21. Na podlagi drugega odstavka 40. člena ZUstS lahko Ustavno sodišče določi način izvršitve svoje odločbe. Da bi bilo v času do sprejetja drugačne zakonske zagotovljeno učinkovito uresničevanje pravice do sodnega varstva zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi, je Ustavno sodišče določilo, da se za vročanje odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu po pošti uporabljajo pravila pravdnega postopka o osebnem vročanju (2. točka izreka).
 22. Ker izpodbijana odločitev sodišč temelji na določbi ZDR-1, za katero je Ustavno sodišče presodilo, da ni v skladu s prvim odstavkom 23. člena Ustave, je bilo treba ugoditi tudi ustavni pritožbi. Ustavno sodišče je v izpodbijanem delu razveljavilo sklepe Vrhovnega sodišča, Višjega delovnega in socialnega sodišča ter Delovnega sodišča v Mariboru. Zadevo je vrnilo Delovnemu sodišču v Mariboru v novo odločanje (3. točka izreka). V novem sojenju bo moralo sodišče upoštevati, kdaj je bila pritožnici odpoved pogodbe o zaposlitvi vročena na zakonit način. Iz sodbe sodišča prve stopnje je razvidno, da je bila pritožnici odpoved ponovno vročena v prostorih delodajalca 11. 6. 2014 (3. točka obrazložitve). Pritožnica je tožbo vložila 26. 6. 2014.
 23. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi 43. člena, drugega odstavka 40. člena in prvega odstavka 59. člena ZUstS v sestavi: predsednica dr. Jadranka Sovdat ter sodnice in sodniki dr. Mitja Deisinger, dr. Dunja Jadek Pensa, dr. Etelka Korpič - Horvat, dr. Špelca Mežnar, dr. Ernest Petrič, Jasna Pogačar in Marko Šorli. Odločbo je sprejelo soglasno.
 1 Z istim sklepom je odločilo tudi, da se ustavna pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 100/2015 z dne 9. 9. 2015 o zavrženju revizije ne sprejme, ustavna pritožba zoper sklep Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1394/2014 z dne 4. 2. 2015 o zavrnitvi pritožbe v delu, ki se nanaša na odločitev o predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, v zvezi s 1. točko sklepa Delovnega sodišča v Mariboru št. Pd 247/2014 z dne 3. 9. 2014 pa se zavrže.
 2 Pogodbena stranka, ki se ji odpoved pogodbe o zaposlitvi vroča v prostorih delodajalca, mora prevzeti odpoved pogodbe o zaposlitvi. Šteje se, da je bila vročitev opravljena, če pogodbena stranka odkloni vročitev odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Dokazno breme za vročitev oziroma odklonitev vročitve odpovedi pogodbe o zaposlitvi je na pogodbeni stranki, ki odpoveduje pogodbo o zaposlitvi (tretji odstavek 88. člena ZDR-1).
 3 Na podlagi šestega odstavka 88. člena ZDR-1 se za vročanje odpovedi pogodbe o zaposlitvi smiselno uporabljajo pravila pravdnega postopka, kolikor ni drugače določeno s tem členom.
 4 Peti, šesti in sedmi odstavek 41. člena ZPSto-2 določajo:
 »(5) Če naslovnik ali osebe iz drugega odstavka tega člena priporočene in vrednostne poštne pošiljke nočejo sprejeti, napiše vročevalec ali vročevalka (v nadaljnjem besedilu: vročevalec) na poštno pošiljko ali vročilnico datum in razlog zavrnitve sprejema in poštno pošiljko vrne pošiljatelju.
 (6) Če poštne pošiljke ni mogoče dostaviti naslovniku, in tudi ni mogoče ugotoviti kdo je pošiljatelj, izvajalec poštnih storitev na poštni pošiljki o tem napiše uradni zaznamek in jo shrani za eno leto od dneva zaznambe. Po poteku navedenega roka se taka poštna pošiljka zaprta komisijsko uniči.
 (7) Če je prejemnik nepismen ali če se ne more podpisati, dostavljavec zapiše njegovo ime in priimek ter datum vročitve s pripombo, zakaj se prejemnik ni podpisal.«
 5 Tretji odstavek 200. člena ZDR-1 določa: »Ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi, drugih načinov prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi ali odločitev o disciplinski odgovornosti delavca lahko delavec zahteva v roku 30 dni od dneva vročitve oziroma od dneva, ko je zvedel za kršitev pravice, pred pristojnim delovnim sodiščem.«
 6 Za materialne roke ne prideta v poštev vrnitev v prejšnje stanje in podaljšanje roka, na te roke pa tudi ne vplivajo mirovanje in prekinitev postopka ter nastop sodnih počitnic (A. Galič v: L. Ude, A. Galič (red.), Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 1. knjiga, Uradni list Republike Slovenije in GV Založba, Ljubljana 2005, str. 454).
 7 Tako urejata vročanje po pošti na primer 142. člen ZPP, ki na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, 62/10 in 109/12 – ZUS-1) velja tudi za vročanje v upravnem sporu, in 87. člen ZUP.
 8 Primerjaj z A. Galič v: L. Ude in A. Galič (red.), Pravdni postopek, Zakon s komentarjem spremenjenih členov, 4. knjiga, Uradni list Republike Slovenije in GV Založba, Ljubljana 2010, str. 122.
 9 Za materialne roke ne prideta v poštev vrnitev v prejšnje stanje in podaljšanje roka, na te roke pa tudi ne vplivajo mirovanje in prekinitev postopka ter nastop sodnih počitnic (A. Galič v: L. Ude, A. Galič (red.) 2005, nav. delo, str. 454).
 10 Primerjaj na primer z odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-322/11 z dne 24. 5. 2012 (Uradni list RS, št. 43/12, in OdlUS XIX, 36), 9. točka obrazložitve.
 11 Primerjaj s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Aždajić proti Sloveniji z dne 8. 10. 2015, od 69. do 71. točke.