jurisdiction: EU

text:
Nr. L 301 /8 Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 15. 11 . 85
 BESCHLUSS Nr. 1 /85 DES GEMISCHTEN AUSSCHUSSES EWG-NORWEGEN
 vom 15 . Mai 1985
 zur Änderung der in ECU ausgedrückten Beträge in Artikel 8 des Protokolls Nr.
 3 über die Bestimmung des Begriffs „Erzeugnisse mit Ursprung in" oder
 „Ursprungserzeugnisse" und über die Methoden der Zusammenarbeit der
 Verwaltungen
 DER GEMISCHTE AUSSCHUSS —
 gestützt auf das am 14. Mai 1973 in Brüssel unterzeichnete Abkommen zwischen der
 Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und dem Königreich Norwegen,
 gestützt auf das Protokoll Nr. 3 über die Bestimmung des Begriffs »Erzeugnisse mit
 Ursprung in" oder „Ursprungserzeugnisse" und über die Methoden der Zusammenarbeit
 der Verwaltungen ('), insbesondere auf Artikel 28 ,
 in Erwägung nachstehender Gründe :
 Einige der am 1 . Oktober 1984 gültigen nationalen Kurse der Europäischen Rechnungs
 einheit waren niedriger als die Kurse vom 1 . Oktober 1982. Diese Tatsache würde infolge
 des in Artikel 8 Absatz 4 von Protokoll Nr. 3 festgelegten automatischen Wechsels des
 Stichtags in den jeweiligen Landeswährungen zu einer Verminderung der im Rahmen der
 Verfahrensvereinfachung festgelegten Höchstbeträge führen. Um dies zu vermeiden,
 müssen die in ECU ausgedrückten Höchstbeträge angehoben werden —
 BESCHLIESST :
 Artikel 1
 Artikel 8 des Protokolls Nr. 3 wird wie folgt geändert :
 — In Absatz 1 Buchstabe b) wird der Betrag „3 400 ECU" durch „4 000 ECU" ersetzt ;
 — in Absatz 2 wird der Betrag „240 ECU" durch „280 ECU" und der Betrag „680 ECU"
 durch „800 ECU" ersetzt.
 Artikel 2
 Dieser Beschluß tritt am 1 . Mai 1985 in Kraft.
 Geschehen zu Brüssel am 15. Mai 1985.
 Im Namen des Gemischten Ausschusses
 Der Präsident
 C. BERG-NIELSEN
 (•) ABl. Nr. L 323 vom 11 . 12. 1984, S. 129.


type: caselaw

jurisdiction: US

text:
The appellee in this case brought an action of assumpsit against the appellant in the Superior Court of Baltimore City upon an insurance policy, the certificate of which is incorporated in the declaration. This certificate is dated May 29, 1913, and provides that the company insures the assured in the sum of $2,400 "on bills and disbursements free of particularand general average."
 The declaration alleges that the effect of issuing said certificate of insurance was that the defendant company insured the plaintiff in the sum of $2,400 against the loss by said plaintiff (on account of marine disaster to the schooner "Josephine"), of a certain unpaid balance due him on a repair bill for work and labor done and goods and materials furnished by him to and upon said schooner, amounting to the sum of $2,473.17, as of June 7, 1913.
 It also alleges that said schooner "Josephine" in the month of July, 1913, "met with a marine disaster while on a voyage from Savannah, Ga., to New York, N.Y., to wit: Stranding off Ocracoke, N.C., and as a consequence of said stranding became aconstructive total loss; and that said disaster was not a case of particular or general average."
 It is unnecessary to state more of the declaration in deciding the question presented by this appeal. The defendant *Page 416
 demurred to the declaration and the demurrer being overruled, and the defendant failing to plead within the time allowed him, a judgment was entered for the plaintiff upon his motion because of such default of the defendant.
 The sole question presented by this appeal is whether the appellant is liable upon the policy sued on in case of "aconstructive total loss" of the vessel insured. If it should be held that the insurer is liable in such case then the demurrer was properly overruled, but on the other hand if there is no such liability the demurrer should have been sustained.
 In considering and determining the question involved, it may be well for us to state the meaning of some of the terms here used. By the use of the term "particular average" is meant a partial loss as distinguished from a total loss or a general average loss. 26 Cyc. 670; Hughes on Admiralty, page 83; Arnould,
 9th Edition, sections 1008, 1009 and 1023. A general average loss in marine insurance is the amount lost to the owner of the ship, cargo, freight, or other interest for any voluntary sacrifice made or any extraordinary expense incurred by one interest for the benefit of all, or as defined by Mr. Hughes, in his work onAdmiralty, page 39: "It is the principle of law which requires that the parties interested in a marine venture shall contribute to make up the loss of the sufferer when there is a voluntary sacrifice of part of the venture made by the master, as representative of all concerned, for the benefit of all."
 The certificate in this case was issued free of both particular and general average, and as we have said, the declaration alleges that there was a constructive total loss of the vessel.
 Under the American rule there is a constructive total loss, although not actually total, when the insured has the right to abandon the vessel, and this right inures to him if the cost of saving and repairing the vessel exceeds one-half her value when repaired, in which case, the owner by giving the underwriter notice of abandonment may surrender his vessel and claim for total loss. By the English rule it is only so when *Page 417
 such cost exceeds the full value. Hughes, pp. 78 and 80; 26Cyc. 689; Arnould's Marine Insurance, 9th Edition, section 1117.
 There is an actual total loss when the subject matter is wholly destroyed, or lost to the assured, or where there remains nothing of value to be abandoned to the insurer. 26 Cyc. 686; Hughes,
 78.
 It is conceded by the plaintiff that to enable him to recover under this policy, it being issued free of particular and general average, it must be shown that there was a total loss of the vessel, but that it need not be an actual total loss; that aconstructive total loss is all that need be shown to entitle him to recover.
 The defendant, however, insists that an actual total loss must be shown, otherwise, the plaintiff can not recover under the policy. It is admitted by the demurrer that there was a constructive total loss, and thus we have only to determine the legal effect of the clause contained in the policy "free ofparticular and general average."
 "`Particular average' as used in this policy, means partial loss, and `free of particular average' is equivalent to `againsttotal loss only.'" Pierce et al. v. Columbian Insurance Co.,
 14th Allen, 320.
 In Adams v. McKenzie, 32 L.J.C.P. 92, a policy of insurance on a ship contained a clause that the insurance was against "total loss only," and there was shown to be a constructive total loss. It was there held that the owners were not excluded by the terms of the policy from recovering upon it.
 In Heebner v. Eagle Insurance Co., 10 Gray, 131, the policy insuring the steamer Chesapeake and upon which the action was brought contained the clause "against total loss only." One of the questions there presented was whether the plaintiff could recover for a constructive total loss. CHIEF JUSTICE SHAW, speaking for the Court, said: "The natural and grammatical construction of the language, `liable for a total loss only,' is, any total loss, as that term is known and *Page 418
 understood by those conversant with the practice and law of insurance. The distinction between an actual and a constructive total loss is well known and understood; and if the parties intended to qualify it, and limit the liability to either particular species of total loss, we think they would so have expressed it. But there is nothing in the policy to indicate that the insurers are not to be liable for a constructive total loss, if perfected as such by an abandonment; and we see nothing in the principles of the law of insurance from which such a distinction can be implied against the letter of the contract. * * * There seems to be no reason in the nature of the contract, or the business to which it refers, why the liability of the insurers should not extend as well to a constructive as to an actual total loss, * * * all further navigation of the vessel was defeated, and put an end to * * *. The Courts are therefore of opinion that under this policy the defendants were liable for a constructive total loss by the perils insured against, if followed by a legal abandonment."
 In Green v. Pacific Mutual Insurance Company, 9th Allen, 217, a Whaling vessel and its outfit was insured against "totalloss only." The Court there said, following its former decision in Heebner v. Eagle Ins. Co., supra, that "under a policy so framed the insured have a right to claim indemnity for a constructive as well as an actual total loss," and in Pierce v.Columbian Insurance Co., supra, the Court said, "insurance `against total loss only' covers a constructive total loss."Burnham v. Boston Marine Ins. Co., 139 Mass. 299; Arnould,
 sec. 1091.
 The defendant in support of its position relies chiefly upon the case of Washburn Moen Mfg. Co. v. Reliance Marine Ins.Co., 179 U.S. 1. The insurance in that case was upon a cargo of wire — a memorandum article — and in the clause contained in the policy the cargo was warranted by the assured "free from averageunless general"; and by the rider "free of particular average, but liable for absolute total loss of a part if amounting to 5%." The Court held that the memorandum and marginal clauses were not contradictory, *Page 419
 but were to be read together. It said "the warranty or memorandum clause was introduced into policies for the protection of the insurer from liability for any partial loss whatever on certainenumerated articles regarded as perishable in their nature and upon certain others none under a given rate per cent. This was about 1749, and since then, in the growth of commerce, the list of articles freed by the stipulation from particular average has been enlarged so as to embrace many, which, though they may not be inherently perishable, are in their nature peculiarlysusceptible to damage * * * The general rule is firmly established in this Court that the insurers are not liable onmemorandum articles, except in case of actual total loss and that there can be no actual total loss where a cargo of such articles has arrived in whole or in part, in specie, at the port of destination, but only when it is physically destroyed, or its value extinguished by loss of identity." The Court then refers to and discusses a number of cases in support of this rule. In all of these cases the insurance was upon memorandumarticles, and not upon the vessel as in the case before us and the cases to which we have referred in support of the contention of the plaintiff. What the Court said in Washburn Moen Mfg.Co. v. Reliance Insurance Co., was intended, we think, to apply only to insurance upon memorandum articles. The Court there said in discussing, with approval, the case of Marcardier
 v. Chesapeake Ins. Co., 8 Cranch, 39, that some of the goods insured in that case "were warranted free from average unless general, and damages were claimed for a constructive total loss of these goods, but the claim was disallowed." After stating the American rule that a damage of ordinary goods exceeding 50% entitles the insured to recover for a constructive total loss, Mr. JUSTICE STORY, continued: "but this rule has never been deemed to extend to a cargo consisting wholly of memorandumarticles. The legal effect of the memorandum is to protect the underwriter from all partial losses; and if a loss by deterioration, exceeding a moiety in value, would authorize an abandonment, the great object of *Page 420
 the stipulation would be completely evaded. It seems therefore to be the settled doctrine that nothing short of a total extinction, either physical or in value, of memorandum articles * * * would entitle the insured to turn the case into a total loss." This, it seems is a recognition of the fact that a different rule applies (and the reason therefor is stated) between memorandum articles and other property that may be insured, such as the vessel itself as in this case. That it was the intention of the Court to make this distinction, we think, is manifest from the statement found in the opinion that "in the United States the general rule is that a damage exceeding 50% justifies abandonment and recovery as for constructive total loss. Marcardier v. Chesapeake Ins.Co., supra; LeGuidon (Paris, 1831), Chapter 7, Article 1; Chapter 5, Article 8. But this principle is not applicable tomemorandum articles in respect of which the exception of particular average excludes a constructive total loss."
 The opinion makes no allusion to the Massachusetts cases here referred to, in support of the plaintiff's contention, in which the question of insurance of memorandum articles is not involved, but it does refer to and discuss the case of Kettell
 v. Alliance Ins. Co., 10 Gray, 144, in which the cargo consisting of tin plates was insured "partial loss excepted." In that case CHIEF JUSTICE SHAW ruled, for the Court, that the exception did not come under the memorandum clause. He recognized a distinction between tin and brass goods liable to tarnish and memorandum articles liable to decay, and held that the natural construction of the exception was "that it leaves the insurer liable for all total losses; but it makes no distinction between absolute and constructive total losses; and in case of a constructive total loss which gives the assured a right to abandon and he exercises the right, it becomes a legal total loss, as if absolute in its nature," and the insurers were held liable for such constructive total loss under the 50% rule." CHIEF JUSTICE FULLER, speaking for the Court in Washburn Moen,supra, said in discussing the Kettell case, that: "If the contract in that *Page 421
 case had been in terms and arrangement the same as the contract in this, it does not follow that the same result would have been reached. But we must not be understood as accepting the views expressed in Kettell's case, great as is the weight attaching to the utterances of the distinguished Judge who delivered the opinion.
 "We do not think the words `partial loss excepted' had any other meaning as applied to tin plates than if applied to articles having an inherent tendency to decay. Tin plates may not be perishable in their nature in the sense of liability to corporeal destruction, but their original character as tin plates is perishable by reason of liability to corrosion and rust."
 It was because of the distinction recognized in the Kettellcase between tin and brass, and memorandum articles liable to decay, that the Court in the Washburn Moen case refused to adopt the conclusion of CHIEF JUSTICE SHAW. It is clear, we think, that what was said in the Supreme Court decision was intended to apply only to cases where the property insured consisted of memorandum articles and this conclusion in our opinion is strengthened by the fact that if such distinction was not intended, some allusion would have been made to the Heebnercase and others where the principle contended for by the appellees is laid down with great clearness and force.
 It this case the insurance is upon the vessel and not upon memorandum articles, and is distinguishable from Washburn Moencase, supra. The plaintiff was, in our opinion, entitled to recover under the policy in this case for a constructive total loss. We will therefore affirm the judgment of the Court below.
 Judgment affirmed, with costs to the appellee. *Page 422


type: other

text:
Správa-31. 10. 2006 | Bratislava-Staré Mesto
 o výsledku kontroly plnenia opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených následnými finančnými kontrolami vykonanými v roku 2005
 V súlade s plánom kontrolnej činnosti hlavného kontrolóra mestskej časti Bratislava - Staré Mesto schváleného 27. 6. 2006 Miestnym zastupiteľstvom mestskej časti Bratislava - Staré Mesto uznesením č. 56/2006 bola v 7. - 9. mesiaci 2006 vykonaná kontrola plnenia opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených následnými finančnými kontrolami vykonanými v roku 2005 v týchto subjektoch:
 Staromestská knižnica, Detské jasle Hollého 9, Detské jasle Čajkovského 2, Zariadenia opatrovateľskej služby (na Maróthyho, Paulínyho a Vajanského ulici), Denný stacionár Seniorcentrum, Terénna opatrovateľská služba, ZŠ Mudroňova 83, ZŠ s MŠ Grösslingová 48.
 Plnenie opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených kontrolou vykonanou v roku 2005 bolo overené za obdobie II. polroku 2005 a I. polroku 2006.
 Ku kontrole boli predložené aktualizované a novovytvorené interné normy a predpisy v súlade opatreniami prijatými riaditeľkou knižnice.
 Z vykonanej kontroly bol vypracovaný záznam o výsledku kontroly, vzhľadom k tomu, že všetky prijaté opatrenia boli splnené a neboli zistené žiadne nedostatky.
 Plnenie opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených kontrolou vykonanou v roku 2005 bolo overené kontrolou všetkých účtovných dokladov za mesiac marec 2006 a kontrolou evidencie čistiacich prostriedkov zakúpených v I. polroku 2006.
 Plnenie opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených kontrolou vykonanou v roku 2005 bolo overené kontrolou všetkých účtovných dokladov za mesiac november 2005 a kontrolou evidencie čistiacich prostriedkov zakúpených v II. polroku 2005.
 Zariadenia opatrovateľskej služby (ZOS), Seniorcentrum, Terénna opatrovateľská služba (TOS)
 V roku 2005 bola v ZOS, Seniorcentre a TOS vykonaná kontrola hospodárenia s rozpočtovými prostriedkami za obdobie roku 2004. Tieto zariadenia boli v tom čase súčasťou Domova dôchodcov, zriadeného od 1. 1. 2004 ako kombinované zariadenie sociálnych služieb. Na základe správy o výsledku následnej kontroly bola uložená kontrolovanému subjektu povinnosť prijať konkrétne opatrenia na nápravu nedostatkov zistených následnou finančnou kontrolou s termínom do 31. 12. 2005.
 Od 1. 4. 2006 sa stal Domov dôchodcov samostatným zariadením sociálnej starostlivosti a ZOS, Seniorcentrum a TOS vnútornými organizačnými jednotkami miestneho úradu.
 Opatrenia boli prijaté ešte riaditeľkou Domova dôchodcov, a preto bolo ich plnenie overené za obdobie I. štvrťroku 2006. Súčasne boli ku kontrole predložené aktualizované a novovytvorené interné normy a akty riadenia v súlade s týmito opatreniami.
 Plnenie opatrení prijatých na odstránenie nedostatkov zistených kontrolou vykonanou v roku 2005 bolo overené za obdobie I. polroku 2006.
 V roku 2006 boli uskutočnené personálne zmeny riaditeľom ZŠ (ekonóm, administratívno-ekonomický pracovník), mnohé nedostatky boli odstránené, ale aj napriek tomu bolo kontrolou zistené, že neboli splnené všetky prijaté opatrenia.
 Nedostatky pretrvávajú naďalej pri dodržiavaní § 6 ods. 1 zákona č. 431/2002 Z. z. o účtovníctve v znení neskorších predpisov, podľa ktorého je účtovná jednotka povinná doložiť účtovné prípady účtovnými dokladmi (nedôsledné vystavovanie interných účtovných dokladov).
 V roku 2004 nebol v ZŠ zabezpečovaný výkon finančnej kontroly v súlade s § 2, § 9 a § 10 zákona č. 502/2001 Z. z. o finančnej kontrole a vnútornom audite v znení neskorších predpisov. V súčasnosti má ZŠ vypracovanú smernicu riaditeľa ZŠ „Finančná kontrola na ZŠ", v ktorej je uvedené, že overovať predbežnou kontrolou sa majú len faktúry, čo nie je v súlade s § 6 ods. 1, podľa ktorého orgán verejnej správy overuje každú svoju finančnú operáciu, čo bolo zistené aj kontrolou všetkých účtovných dokladov za mesiac jún 2006
 Splnenie opatrení na odstránenie nedostatkov súvisiacich s vykonávaním inventarizácie v súlade s § 29 a § 30 zákona č. 431/2002 Z. z. vzhľadom k tomu, že boli prijaté od 1. 1. 2006, bude skontrolované dodatočne po vykonaní Inventarizácie majetku, pohľadávok a záväzkov k 31. 12. 2006.
 Na základe správy o výsledku kontroly bola ZŠ uložená povinnosť prijať konkrétne opatrenia na nápravu zistených nedostatkov a predložiť hlavnému kontrolórovi správu o ich plnení do konca októbra 2006.
 ZŠ s MŠ Grösslingová 48
 Vykonanou kontrolou bolo zistené, že nie všetky opatrenia boli splnené. Nedostatky pretrvávajú naďalej pri dodržiavaní § 6 ods. 1 zákona č. 431/2002 Z. z. o účtovníctve v znení neskorších predpisov, podľa ktorého je účtovná jednotka povinná doložiť účtovné prípady účtovnými dokladmi (nedôsledné vystavovanie interných účtovných dokladov).
 V roku 2004 nebol v ZŠ s MŠ zabezpečovaný výkon finančnej kontroly v súlade s § 2, § 9 a § 10 zákona č. 502/2001 Z. z. o finančnej kontrole a vnútornom audite v znení neskorších predpisov. V súčasnosti má ZŠ s MŠ vypracovanú smernicu o finančnej kontrole v súlade so zákonom č. 502/2001 Z. z., ale nie každá finančná operácia je overovaná predbežnou finančnou kontrolou. Kontrolou účtovných dokladov za mesiac máj 2006 bolo zistené, že vykonaním predbežnej finančnej kontroly boli overované len dodávateľské faktúry a interné účtovné doklady.
 Splnenie opatrení na odstránenie nedostatkov súvisiacich s vykonávaním inventarizácie v súlade s § 29 a § 30 zákona č. 431/2002 Z. z. vzhľadom k tomu, že boli prijaté 10. 2. 2006, bude skontrolované dodatočne po vykonaní Inventarizácie majetku, pohľadávok a záväzkov k 31. 12. 2006.


text:
Amundi Czech Republic, investiční společnost, a.s. - Informační povinnosti podílové fondy
 Informační povinnosti za Amundi Czech Republic, Investiční sopolečnost, a.s. naleznete na oficiálních stránkách společnosti Amundi zde
 Informační povinnosti - fondy
 Činnost Investiční kapitálové společnosti KB, a.s. je regulována hned několika způsoby. Základním nástrojem regulace je zákon č. 189/2004 Sb., o kolektivním investování, ve znění pozdějších předpisů (dostupný zde). Při individuálním obhospodařování majetku zákazníků se na ni vztahují také relevantní ustanovení zákona č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu, ve znění pozdějších předpisů (dostupný zde). Dohledem nad kapitálovým trhem, tj. zejména nad dodržováním regulace, je pověřena Česká národní banka , na jejichž stránkách naleznete také další aktuální informace týkající se regulace činnosti investiční společnosti.
 IKS je dále jedním ze zakládajících členů Asociace pro kapitálový trh (dříve Asociace fondů a asset managementu ČR), která sdružuje investiční společnosti, které se zavázaly dodržovat Stanovy asociace, Etický kodex a další předpisy regulující jednání a činnosti investičních společností.
 Činnost depozitáře pro fondy IKS vykonává Komerční banka, a.s. Povinně zveřejňované informace naleznete v v sekci tiskové centrum, kde naleznete výroční a pololetní zprávy, čtvrtletní informační povinnosti a další zveřejňované údaje. Statuty fondů, sdělení klíčových informací a Informace o vlastním kapitálu a kurzech jednotlivých fondů jsou pak uvedeny v sekci fondy u jednotlivých fondů a v podsekci fondy-denní hodnoty.
 Informační povinnosti - společnost
 Harmonogram zpracování pokynů Informační povinnosti dle vyhlášky České národní banky č. 23/2014 Sb., o výkonu činnosti bank, spořitelních a úvěrních družstev a obchodníků s cennými papíry.
 Informační povinnosti k Vyhlášce 163/2014 Sb
 Informační povinnosti za 2.Q 2018 podle části osmé Nařízení (EU) č. 575/2013 (zveřejněno 10. 8. 2018)
 Informační povinnosti za 1.Q 2018 podle části osmé Nařízení (EU) č. 575/2013 (zveřejněno 7. 8. 2018)
 Informační povinnosti za 4.Q 2017 podle části osmé Nařízení (EU) č.575/2013 (zveřejněno 16.02.2018)
 Informační povinnosti za 3.Q 2017 podle části osmé Nařízení (EU) č.575/2013 (zveřejněno 20.11.2017)
 Informační povinnosti za 2.Q 2017 podle části osmé Nařízení (EU) č.575/2013 (zveřejněno 04.09.2017)
 Informační povinnosti za 1.Q 2017 podle části osmé Nařízení (EU) č.575/2013 (zveřejněno 04.09.2017)
 Informační povinnosti za 2. Q 2018 k Vyhlášce 163 / 2014 sb. (zveřejněno 10. 8. 2018)
 Informační povinnosti za 1. Q 2018 k Vyhlášce 163 / 2014 sb. (zveřejněno 7. 8. 2018)
 Informační povinnosti za 4. Q 2017 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 16.02.2018)
 Informační povinnosti za 3. Q 2017 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 20.11.2017)
 Informační povinnosti za 2. Q 2017 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 08.08.2017)
 Informační povinnosti za 1. Q 2017 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 24.05.2017)
 Informační povinnosti za 4. Q 2016 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 15.05.2017)
 Informační povinnosti za 3. Q 2016 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 13.12.2016)
 Informační povinnosti za 2. Q 2016 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 23.08.2016)
 Informační povinnosti za 1. Q 2016 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 06.06.2016)
 Informační povinnosti za 4. Q 2015 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 19.04.2016)
 Informační povinnosti za 3. Q 2015 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 11.11.2015)
 Informační povinnosti za 2. Q 2015 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 11.8.2015)
 Informační povinnosti za 1. Q 2015 k Vyhlášce 163/2014 Sb. (zveřejněno 4.5.2015)
 Informační povinnosti dle § 206 vyhlášky č. 123/2007 Sb
 Informační povinnosti dle § 206 odst. 1 vyhlášky II. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 21.7.2014)
 Organigram (Příloha č. 1) II. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 21.7.2014)
 Rozvaha a Výkaz zisků a ztrát II. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 21.7.2014)
 Informační povinnosti IKS-KB a.s. I. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 20.5.2014)
 Informační povinnosti dle § 206 odst. 1 vyhlášky I. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 29.4.2014)
 Organigram (Příloha č. 1) I. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 29.4.2014)
 Rozvaha a Výkaz zisků a ztrát I. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 29.4.2014)
 Informační povinnosti dle § 206 odst. 2 vyhlášky I. čtvrtletí 2014 (zveřejněno 29.4.2014)
 Informace o odměňování pro podílníky
 Informační povinnosti - FKI
 Informační povinnosti dle § 12 odst. 6 zákona č. 189/2004 Sb., o kolektivním investování
 Informace o rozhodnutí ČNB ve věci schválení žádosti o odnětí povolení k vytvoření podílových fondů KB Kapitál Růstový a KB Kapitál Konzervativní
 Informace o pozastavení vydávání a odkupovování listů fondů KB Kapitál Růstový a KB Kapitál Konzervativní
 Představenstvo Investiční kapitálové společnosti KB, a.s. dne 8.10.2009 rozhodlo o záměru zrušit fondy kvalifikovaných investorů KB Kapitál konzervativní a KB Kapitál růstový a za tímto účelem zahájí správní řízení s ČNB. Společnost žádá o odnětí povolení k vytvoření fondů z důvodu, že v důsledku vývoje na kapitálových trzích vidí zrušení fondů jako nejvhodnější řešení v zájmu podílníků fondů. Většina majetku fondů je uložena na bankovních vkladech. Vzhledem k situaci fondů byl podílníkům fondů nabídnut odkup jejich podílových listů, což již většina z nich využila a v důsledku toho došlo k poklesu počtu investorů ve fondech a následně i majetku fondů pod minimální hranici 50 000 000 Kč.


text:
 7.3.2016
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 90/4
 Demande de décision préjudicielle présentée par le Naczelny Sąd Administracyjny (Pologne) le 17 novembre 2015 — Minister Finansów/Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 (Affaire C-605/15)
 (2016/C 090/06)
 Langue de procédure: le polonais
 Juridiction de renvoi
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Minister Finansów
 Partie défenderesse: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 Questions préjudicielles
 1)
 Une disposition nationale portant sur l’exonération de TVA d’un groupement autonome de personnes qui ne prévoit aucune condition ou procédure relative au respect de la condition de l’absence de distorsions de concurrence est-elle conforme à l’article 132, paragraphe 1, sous f), de la directive 2006/112/CE du Conseil, du 28 novembre 2006, relative au système commun de taxe sur la valeur ajoutée (1), lu en combinaison avec l’article 131 de la directive 2006/112, ainsi qu’au principe d’effectivité, au principe de sécurité juridique et au principe de confiance légitime?
 2)
 Quels sont les critères d’appréciation du respect de la condition de l’absence de distorsions de concurrence visée à l’article 132, paragraphe 1, sous f), de la directive 2006/112 qu’il convient d’appliquer?
 3)
 Le fait que les services soient rendus par un groupement autonome de personnes à des membres qui sont soumis au droit de différents États membres a-t-il une incidence sur la réponse à la question 2?
 (1) JO L 347, p. 1.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21993A1231(06)
 Brevveksling vedrørende artikel 4 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser - Fælleserklæringer - Erklæring fra Fællesskabet
 EF-Tidende nr. L 337 af 31/12/1993 s. 0169 - 0171 den finske specialudgave: kapitel 3 bind 55 s. 0089 den svenske specialudgave: kapitel 3 bind 55 s. 0089
 Brevveksling vedroerende artikel 4 i aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser Brev nr. 1 Bruxelles,Hr. . . .,Jeg har den aere hermed at henvise til aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser, der blev undertegnet dags dato, navnlig artikel 4, stk. 3.I denne forbindelse skal jeg bekraefte foelgende:1. I en overgangsperiode paa tretten aar fra aftalens ikrafttraeden er anvendelsen af den ikke til hinder for en lovlig anvendelse af udtrykket »Tokai« til betegnelse og praesentation af visse italienske kvbd paa foelgende betingelser:For saa vidt andet ikke er fastsat i EF-saerbestemmelser og i givet fald mere restriktive nationale saerbestemmelser skal denne vin- vaere fremstillet af druesorten »Tocai friulano«- vaere fremstillet af druer, der fuldt ud er hoestet i de italienske regioner Veneto og Friuli- udelukkende betegnes og praesenteres ved hjaelp af udtrykket »Tokai friulano« eller dettes synonym »Tocai italiano«, idet disse udtryk skal anfoeres samlet uden mellemliggende angivelser med typer af samme art og stoerrelse paa samme linje, adskilt fra navnet paa det geografiske omraade, hvorfra vinen kommer. Endvidere maa stoerrelsen af de typer, der anvendes til disse udtryk, ikke overstige stoerrelsen af de typer, der anvendes til navnet paa det paagaeldende geografiske omraade- afsaettes uden for Ungarn.2. Lovlig anvendelse af udtrykket »Tokai« til betegnelse af de paagaeldende kvbd paa andre betingelser end de i punkt 1 fastsatte kan dog opretholdes i et aar fra aftalens ikrafttraeden.3. De paagaeldende kvbd, der er betegnet og praesenteret i overensstemmelse med de gaeldende bestemmelser inden udloebet af den i punkt 1 omhandlede overgangsperiode, kan dog bringes i omsaetning, indtil lagrene er opbrugt.4.For saa vidt andet ikke er fastsat i punkt 3 udloeber muligheden for at anvende betegnelsen »Tokai« i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 1 med udloebet af den i samme punkt omhandlede overgangsperiode.Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De vil bekraefte, at Deres regering er indforstaaet med indholdet af denne skrivelse.Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse.Paa vegne afRaadet for Den Europaeiske UnionBrev nr. 2 Bruxelles,Hr. . . .,Jeg har den aere hermed at anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med foelgende ordlyd:»Jeg har den aere hermed at henvise til aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Republikken Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser, der blev undertegnet dags dato, navnlig artikel 4, stk. 3.I denne forbindelse skal jeg bekraefte foelgende:1. I en overgangsperiode paa tretten aar fra aftalens ikrafttraeden er anvendelsen af den ikke til hinder for en lovlig anvendelse af udtrykket »Tokai« til betegnelse og praesentation af visse italienske kvbd paa foelgende betingelser:For saa vidt andet ikke er fastsat i EF-saerbestemmelser og i givet fald mere restriktive nationale saerbestemmelser skal denne vin- vaere fremstillet af druesorten »Tocai friulano«- vaere fremstillet af druer, der fuldt ud er hoestet i de italienske regioner Veneto og Friuli- udelukkende betegnes og praesenteres ved hjaelp af udtrykket »Tokai friulano« eller dettes synonym »Tocai italiano«, idet disse udtryk skal anfoeres samlet uden mellemliggende angivelser med typer af samme art og stoerrelse paa samme linje, adskilt fra navnet paa det geografiske omraade, hvorfra vinen kommer. Endvidere maa stoerrelsen af de typer, der anvendes til disse udtryk, ikke overstige stoerrelsen af de typer, der anvendes til navnet paa det paagaeldende geografiske omraade- afsaettes uden for Ungarn.2. Lovlig anvendelse af udtrykket »Tokai« til betegnelse af de paagaeldende kvbd paa andre betingelser end de i punkt 1 fastsatte kan dog opretholdes i et aar fra aftalens ikrafttraeden.3. De paagaeldende kvbd, der er betegnet og praesenteret i overensstemmelse med de gaeldende bestemmelser inden udloebet af den i punkt 1 omhandlede overgangsperiode, kan dog bringes i omsaetning, indtil lagrene er opbrugt.4. For saa vidt andet ikke er fastsat i punkt 3 udloeber muligheden for at anvende betegnelsen »Tokai« i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 1 med udloebet af den i samme punkt omhandlede overgangsperiode.Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De vil bekraefte, at Deres regering er indforstaaet med indholdet af denne skrivelse.«Jeg har den aere hermed at bekraefte, at den ungarske regering er indforstaaet med indholdet af den paagaeldende skrivelse.Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse.For regeringen forRepublikken UngarnFAELLES ERKLAERING VEDROERENDE ARTIKEL 4, STK. 1, LITRA B), I AFTALEN Med hensyn til artikel 4, stk. 1, litra b), foerste led, er de kontraherende parter enige om, at saafremt spoergsmaalet vedroerende navnet »Pannónia« i fremtiden skulle blive rejst under forhandlinger mellem Faellesskabet og et tredjeland, skal Faellesskabet og Ungarn konsultere hinanden med henblik paa at finde en acceptabel loesning.FAELLES ERKLAERING VEDROERENDE ARTIKEL 4, STK. 5, I AFTALEN Med hensyn til artikel 4, stk. 5, har de kontraherende parter noteret sig, at de paa forhandlingstidspunktet ikke var opmaerksomme paa saerlige tilfaelde, for hvilke bestemmelserne i denne artikel kunne finde anvendelse.Med hensyn til artikel 4, stk. 5, litra b), er de kontraherende parter enige om, at alle de afledte former af navnet »Tokaj« (f. eks. Tokajske, Tokajer osv.) er beskyttet for Ungarns vedkommende i henhold til denne artikel.ERKLAERING FRA DET EUROPAEISKE FAELLESSKAB VEDROERENDE DET SAMLEDE ALKOHOLINDHOLD I VISSE KVALITETSVINE, DER INDFOERES FRA UNGARN Faellesskabet indvilliger i at indroemme den i artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3677/89 omhandlede undtagelse med hensyn til det samlede alkoholindhold i visse indfoerte vin af hoej kvalitet fra Ungarn i en ubegraenset periode. Denne undtagelse traeder i kraft senest paa dagen for ikrafttraedelsen af aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Ungarn om gensidig beskyttelse af og kontrol med vinbetegnelser.


type: legislation

text:
 1.11.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 292/1
 A BIZOTTSÁG 1076/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2013. október 31.)
 a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendeletnek a hordozható hangszerek ideiglenes behozatala, kivitele és újrabehozatala tekintetében történő módosításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 247. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) I. része VII. címe 3. fejezetének 2. szakasza meghatározza az „egyéb módon megtett vámáru-nyilatkozatokra” vonatkozó szabályokat. A szóban forgó rendelet 230., 231. és 232. cikkével összhangban egyes árukategóriákat úgy kell tekinteni, mint amelyekre vonatkozóan a 233. cikkben meghatározott nyomtatványokban vámáru-nyilatkozatoknak minősülő cselekmény révén szabad forgalomba bocsátás, kivitel vagy ideiglenes behozatal iránti vámáru-nyilatkozatot tettek.
 (2)
 Mindazonáltal, azokat az ideiglenesen behozott hordozható hangszereket, amelyeket az utasok szakmai felszerelésként kívánnak használni, be kell mutatni a vámhatóságoknak és egyértelműen be kell jelenteni, hogy azok vonatkozásában meginduljon az ideiglenes behozatali eljárás.
 (3)
 A közelmúltban történt események, amelyek során a zenei ágazatban tevékenykedő művészeket hátrányosan érintette a behozatal esetében a vámszabályok alkalmazása, azt mutatták, hogy egyszerűsíteni kell az ideiglenes behozatali eljárást annak lehetővé tételével, hogy e hordozható hangszerekről egyéb módon lehessen vámáru-nyilatkozatot tenni. Annak elkerülése érdekében, hogy hasonló problémák lépjenek fel a kivitellel és újrabehozatallal kapcsolatban, az ilyen egyszerűsítésnek azon hordozható hangszerekre is ki kell terjednie, amelyekre vonatkozóan az utasok kivitel iránti vámáru-nyilatkozatot, vagy az újrabehozatalt követően tértiáruként szabad forgalomba bocsátás iránti vámáru-nyilatkozatot tettek.
 (4)
 A 2454/93/EGK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
 (5)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Vámkódexbizottság véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 2454/93/EGK rendelet a következőképpen módosul:
 (1)
 A 230. cikk a következő e) ponttal egészül ki:
 „e)
 utasok által behozott és tértiáruk címén vámmentességet élvező hordozható hangszerek.”
 (2)
 A 231. cikk a következő e) ponttal egészül ki:
 „e)
 utasok hordozható hangszerei.”
 (3)
 A 232. cikk (1) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
 „d)
 az 569. cikk (1a) bekezdésében említett hordozható hangszerek”.
 (4)
 Az 569. cikk a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
 „(1a) Teljes behozatalivám-mentességet kell megadni a 236. cikk A. pontjában meghatározottak szerinti utasnak szakmai felszerelésként történő használat szándékával ideiglenesen behozott hordozható hangszerekre.”.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2013. október 31-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 José Manuel BARROSO
 (1) HL L 302., 1992.10.19., 1. o.
 (2) A Bizottság 1993. július 2-i 2454/93/EGK rendelete a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról (HL L 253., 1993.10.11., 1. o.).


text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 6.7.2021
 COM(2021) 369 final
 2021/0183(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Europeiska unionens medlemsstater att i Europeiska unionens intresse godta Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn
 MOTIVERING
 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 •Motiv och syfte med förslaget
 Syftet med Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (nedan kallad 1980 års Haagkonvention), som hittills ratificerats av 101 länder inbegripet alla EU-medlemsstater, är att återställa status quo genom att omgående få till stånd återlämnande av barn som bortförts eller kvarhållits olovligt genom ett system för samarbete mellan centrala myndigheter som utsetts av de avtalsslutande parterna.
 Att förhindra bortförande av barn är en viktig del av EU:s politik för att främja barnets rättigheter, och Europeiska unionen är därför aktiv internationellt för att förbättra tillämpningen av 1980 års Haagkonvention och uppmuntrar tredjeländer att ansluta sig till den.
 Bolivia deponerade anslutningsinstrumentet för 1980 års Haagkonvention den 13 juli 2016. Konventionen trädde i kraft i Bolivia den 1 oktober 2016.
 Artikel 38.4 i 1980 års Haagkonvention föreskriver att konventionen är tillämplig mellan det anslutande landet och de avtalsslutande stater som har förklarat att de godtar anslutningen.
 EU:s exklusiva befogenhet i fråga om godtagande av ett tredjelands anslutning till 1980 års Haagkonvention bekräftades av Europeiska unionens domstol, som har hörts på kommissionens initiativ.
 I yttrande 1/13 av den 14 oktober 2014 från Europeiska unionens domstol bekräftades att ett godtagande av ett tredjelands anslutning till 1980 års Haagkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn omfattas av Europeiska unionens exklusiva befogenhet.
 Domstolen insisterade på behovet av enhetlighet i frågan på EU-nivå för att undvika variabel geometri mellan medlemsstaterna.
 Eftersom Europeiska unionen har exklusiv extern befogenhet när det gäller internationella bortföranden av barn, måste beslutet om godtagande av Bolivias anslutning fattas på EU-nivå genom ett rådsbeslut. Europeiska unionens medlemsstater bör därför deponera förklaringen om godtagande av Bolivias anslutning i Europeiska unionens intresse
 Medlemsstaternas godtagande skulle göra 1980 års Haagkonvention tillämplig mellan Bolivia och alla EU:s medlemsstater utom Danmark.
 •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området
 När det gäller bortförande av barn är 1980 års Haagkonvention den internationella motsvarigheten till rådets förordning nr 2201/2003 (även kallad Bryssel IIa-förordningen) som är hörnstenen i EU:s rättsliga samarbete i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar.
 Ett av förordningens främsta mål är att avvärja bortförande av barn mellan medlemsstaterna genom att fastställa förfaranden som innebär att barnet omgående återlämnas till den medlemsstat där han eller hon har sin hemvist. I detta syfte omfattar artikel 11 i Bryssel IIa-förordningen förfarandet i 1980 års Haagkonvention och kompletterar det genom att förtydliga vissa aspekter, särskilt hur barn ska höras, tidsfristen för att fatta ett beslut när en ansökan om återlämnande har gjorts och skälen för att inte återlämna barnet. Dessutom innehåller den bestämmelser avseende motstridiga beslut om återlämnande som utfärdats i olika medlemsstater.
 På det internationella planet stöder Europeiska unionen tredjelands anslutning till 1980 års Haagkonvention så att dess medlemsstater kan förlita sig på en gemensam rättslig ram för att hantera internationella bortföranden av barn.
 Det har redan antagits 18 rådsbeslut mellan juni 2015 och februari 2019 i syfte att godta anslutningen till 1980 års Haagkonvention om internationella bortföranden av barn av 26 tredjeländer (Marocko, Singapore, Ryska federationen, Albanien, Andorra, Seychellerna, Armenien, Republiken Korea, Kazakstan, Peru, Georgien, Sydafrika, Chile, Island, Bahamas, Panama, Uruguay, Colombia, El Salvador och San Marino, Dominikanska Republiken, Belarus, Uzbekistan, Honduras, Ecuador och Ukraina).
 1
 •Förenlighet med unionens politik inom andra områden
 Föreliggande förslag är tydligt kopplat till det allmänna mål som fastställs i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen för att skydda barnets rättigheter. Haagkonventionen syftar till att skydda barn som förts bort av en förälder från skadliga effekter och se till att barnet kan upprätthålla kontakt med båda föräldrarna, till exempel genom att säkerställa den faktiska utövningen av umgängesrätt.
 Det är värt att notera kopplingen till främjandet av användning av medling i gränsöverskridande familjetvister. Direktivet om vissa aspekter på medling på privaträttens område
 2
 är även tillämpligt på familjerättsliga frågor inom det gemensamma europeiska rättsliga området. Konventionen uppmuntrar också till att familjetvister görs upp i godo. En av handböckerna om god praxis enligt 1980 års Haagkonvention, som offentliggjorts av Haagkonferensen för internationell privaträtt, handlar om användning av medling för att lösa internationella familjetvister som rör barn som och som omfattas av konventionens tillämpningsområde. På initiativ av Europeiska kommissionen har handboken översatts till alla EU-språk, utom engelska och franska, och även till arabiska för att stödja dialogen med de stater som ännu inte har ratificerat/anslutit sig till konventionen och bidra till att hitta konkreta sätt att hantera problem med internationella bortföranden av barn.
 3
 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN
 •Rättslig grund
 I artikel 38 i 1980 års Haagkonvention föreskrivs följande: ”Anslutningen får verkan endast i förhållandet mellan den stat som har anslutit sig och de fördragsslutande stater som har förklarat sig godta anslutningen.” Eftersom beslutet gäller medlemsstaternas uttryckliga godtagande av en anslutande stats anslutning till 1980 års Haagkonvention i unionens intresse är den tillämpliga rättsliga grunden artikel 218.6 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Den materiella rättsliga grunden är artikel 81.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och därför ska rådet besluta med enhällighet efter samråd med Europaparlamentet.
 Irland är bundet av förordning (EG) nr 2201/2003 och deltar därför i antagandet och tillämpningen av det här beslutet.
 I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.
 •Proportionalitetsprincipen
 Detta förslag har utarbetats i linje med redan antagna rådsbeslut på samma ämnesområde och går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå samstämmiga EU-åtgärder på området internationella bortföranden av barn genom att det säkras att alla EU:s medlemsstater godtar Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention inom en viss tidsram.
 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 •Samråd med berörda parter
 En överväldigande majoritet av Europeiska unionens medlemsstater, som rådfrågats av kommissionen om deras vilja att godta Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention, avgav ett positivt yttrande.
 Diskussionerna vid expertmötet den 2 juli 2019 visade att medlemsstaterna inte hade några uttryckliga invändningar mot godtagandet av Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention.
 Kommissionen litar på att ytterligare diskussioner på teknisk nivå i rådets arbetsgrupp för civilrättsliga frågor kommer att leda till den enhällighet som krävs för antagandet av rådets beslut.
 •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden
 Som förberedelse inför expertmötet den 2 juli 2019 och uppföljningen av detta stod kommissionen i nära kontakt med Haagkonferensen för internationell privaträtt och EU:s delegation i Bolivia.
 •Konsekvensbedömning
 I likhet med de 18 rådsbeslut som redan antagits mellan 2015 och 2019 om godtagande av flera tredjeländers anslutning till 1980 års Haagkonvention, gör denna rättsakts karaktär att ingen särskild konsekvensbedömning genomförts. Bolivias genomförande av konventionen granskades dock vid expertmötet den 2 juli 2019, där alla EU-medlemsstater var representerade. Som uppföljning av mötet har kommissionen noga följt den fortsatta utvecklingen i Bolivia.
 Ett särdrag hos Bolivia är att den centralmyndighet som utsetts enligt 1980 års Haagkonvention är utrikesministeriet, medan den faktiska tillämpningen av konventionen äger rum vid en annan avdelning som lyder under justitieministeriet. Under 2018 ledde detta till vissa klagomål på grund av bristen på omedelbara svar från den bolivianska centralmyndigheten. Detta upprepades dock inte under 2019. Regionkontoret för Haagkonferensen för internationell privaträtt står i nära kontakt med centralmyndigheten, men en ny regering tillträdde i november 2020 och chefen för centralmyndigheten ändrades i februari 2021. Bolivia har visat sig villigt att åtgärda en del strukturella problem, som byråkrati och förseningar, och har bett regionkontoret för Haagkonferensen för internationell privaträtt om stöd och har också av detta skäl kontaktat huvudkontoret för Haagkonferensen för internationell privaträtt i Haag genom dettas ambassad. Detta visar ett politiskt intresse i frågan och ett åtagande att övertyga fler avtalsslutande parter i syfte att få fler av dem att godkänna landets anslutning.
 Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention har godtagits av 13 avtalsslutande parter, inklusive Schweiz.
 4.BUDGETKONSEKVENSER
 Det föreslagna beslutet har inga budgetkonsekvenser.
 5.ÖVRIGA INSLAG
 •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering
 Eftersom förslaget endast avser ett bemyndigande för EU:s medlemsstater att godta Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention begränsas övervakningen av genomförandet till att medlemsstaterna respekterar förklaringens ordalydelse och tidsramen för deponeringen och underrättar kommissionen om deponeringen i enlighet med rådets beslut.
 2021/0183 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Europeiska unionens medlemsstater att i Europeiska unionens intresse godta Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 81.3 jämförd med artikel 218.6,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
 med beaktande av Europaparlamentets betänkande
 4
 , och
 av följande skäl:
 (1)Ett av Europeiska unionens mål är att främja skyddet av barnets rättigheter, såsom anges i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen. Åtgärder för att skydda barn mot olovligt bortförande eller kvarhållande är en väsentlig del av denna politik.
 (2)Rådet har antagit förordning (EG) nr 2201/2003
 5
 (Bryssel IIa-förordningen) som syftar till att skydda barn från de skadliga verkningarna av olovligt bortförande eller kvarhållande, att inrätta förfaranden för att säkerställa ett snabbt återförande av dem till den stat där de har sin hemvist samt att säkerställa skyddet för rätten till umgänge och rätten till vårdnad.
 (3)Bryssel IIa-förordningen kompletterar och förstärker Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (1980 års Haagkonvention), genom vilken det på internationell nivå inrättas ett system för skyldigheter och samarbete mellan avtalsslutande stater och mellan centrala myndigheter, och som syftar till att snabbt återföra barn som bortförts eller kvarhållits olovligt.
 (4)Alla unionens medlemsstater är parter i 1980 års Haagkonvention.
 (5)Unionen uppmuntrar tredjestater att ansluta sig till 1980 års Haagkonvention och stöder det korrekta genomförandet av 1980 års Haagkonvention, bland annat genom att tillsammans med medlemsstaterna delta i de särskilda kommittéer som regelbundet sammankallas av Haagkonferensen för internationell privaträtt.
 (6)En gemensam rättslig ram som är tillämplig mellan unionens medlemsstater och tredjeland kunde vara den bästa lösningen i känsliga fall av internationella bortföranden av barn.
 (7)I 1980 års Haagkonvention anges att den är tillämplig mellan den anslutande staten och de avtalsslutande stater som har förklarat att de godtar anslutningen.
 (8)1980 års Haagkonvention tillåter inte att regionala organisationer för ekonomisk integration, såsom unionen, ansluter sig till den. Därför kan unionen inte ansluta sig till konventionen och inte heller deponera en förklaring om godtagande av en anslutande stat.
 (9)Enligt yttrande 1/13 från Europeiska unionens domstol omfattas förklaringar om godtagande enligt 1980 års Haagkonvention av unionens exklusiva externa befogenhet.
 (10)Bolivia deponerade sitt anslutningsinstrument för 1980 års Haagkonvention den 13 juli 2016. Konventionen trädde i kraft i Bolivia den 1 oktober 2016.
 (11)En bedömning av situationen i Bolivia har lett till slutsatsen att Europeiska unionens medlemsstater i unionens intresse kan godta Bolivias anslutning i enlighet med 1980 års Haagkonvention.
 (12)Europeiska unionens medlemsstater bör därför bemyndigas att deponera sina förklaringar om godtagande av Bolivias anslutning i unionens intresse i enlighet med villkoren i detta beslut.
 (13)Irland är bundet av Bryssel IIa-förordningen och deltar därför i antagandet och tillämpningen av detta beslut.
 (14)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Europeiska unionens medlemsstater bemyndigas härmed att i unionens intresse godta Bolivias anslutning till Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (1980 års Haagkonvention).
 Europeiska unionens medlemsstater ska senast ... [tolv månader efter antagandet av detta beslut] i unionens intresse deponera en förklaring om godtagande av Bolivias anslutning till 1980 års Haagkonvention, som ska ha följande lydelse:
 ”[MEDLEMSSTATENS fullständiga namn] förklarar sitt godtagande av Bolivias anslutning till Haagkonventionen av den 25 oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn, i enlighet med rådets beslut (EU) 2021/....”.
 Europeiska unionens medlemsstater ska informera rådet och kommissionen om deponeringen av sina förklaringar om godtagande av Bolivias anslutning och meddela kommissionen texten till förklaringen inom två månader från sina deponeringar.
 Artikel 2
 Detta beslut träder i kraft den dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 Det har redan antagits 18 rådsbeslut om bemyndigande för medlemsstaterna att godta följande länders anslutning till 1980 års Haagkonvention: Andorra (rådets beslut (EU) 2015/1023 av den 15 juni 2015), Seychellerna (rådets beslut (EU) 2015/2354 av den 10 december 2015), Ryssland (rådets beslut (EU) 2015/2355 av den 10 december 2015), Albanien (rådets beslut (EU) 2015/2356 av den 10 december 2015), Singapore (rådets beslut (EU) 2015/1024 av den 15 juni 2015), Marocko (rådets beslut (EU) 2015/2357 av den 10 december 2015), Armenien (rådets beslut (EU) 2015/2358 av den 10 december 2015), Republiken Korea (rådets beslut (EU) 2016/2313 av den 8 december 2016), Kazakstan (rådets beslut (EU) 2016/2311 av den 8 december 2016), Peru (rådets beslut (EU) 2016/2312 av den 8 december 2016), Georgien och Sydafrika (rådets beslut (EU) 2017/2462 av den 18 december 2017), Chile, Island och Bahamas (rådets beslut (EU) 2017/2424 av den 18 december 2017), Panama, Uruguay, Colombia och El Salvador (rådets beslut (EU) 2017/2464 av den 18 december 2017), San Marino (rådets beslut (EU) 2017/2463 av den 18 december 2017), Dominikanska republiken (rådets beslut (EU) 2019/305 av den 18 februari 2019), Ecuador och Ukraina (rådets beslut (EU) 2019/306 av den 18 februari 2019), Honduras (rådets beslut (EU) 2019/307 av den 18 februari 2019), samt Belarus och Uzbekistan (rådets beslut (EU) 2019/308 av den 18 februari 2019).
 (2)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/52/EG av den 21 maj 2008 om vissa aspekter på medling på privaträttens område (EUT L 136, 24.5.2008, s. 3).
 (3)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (4)
 EUT C , , s. .
 (5)
 Rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 (EUT L 338, 23.12.2003, s. 1).


text:
 30.9.2015
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 255/416
 DÉCISION (UE) 2015/1707 DU PARLEMENT EUROPÉEN
 du 29 avril 2015
 concernant la décharge sur l'exécution du budget de l'entreprise commune Artemis pour l'exercice 2013
 LE PARLEMENT EUROPÉEN,
 —
 vu les comptes annuels définitifs de l'entreprise commune Artemis relatifs à l'exercice 2013,
 —
 vu le rapport de la Cour des comptes sur les comptes annuels de l'entreprise commune Artemis relatifs à l'exercice 2013, accompagné des réponses de l'entreprise commune (1),
 —
 vu la déclaration d'assurance (2) concernant la fiabilité des comptes ainsi que la légalité et la régularité des opérations sous-jacentes, fournie par la Cour des comptes pour l'exercice 2013 conformément à l'article 287 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
 —
 vu la recommandation du Conseil du 17 février 2015 sur la décharge à donner à l'entreprise commune pour l'exécution du budget pour l'exercice 2013 (05306/2015 — C8-0049/2015),
 —
 vu l'article 319 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
 —
 vu le règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (3),
 —
 vu le règlement (UE, Euratom) no 966/2012 du Parlement européen et du Conseil du 25 octobre 2012 relatif aux règles financières applicables au budget général de l'Union et abrogeant le règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil (4), et notamment son article 209,
 —
 vu le règlement (CE) no 74/2008 du Conseil du 20 décembre 2007 portant établissement de l'entreprise commune Artemis pour la mise en œuvre d'une initiative technologique conjointe sur les systèmes informatiques embarqués (5),
 —
 vu le règlement (UE) no 561/2014 du Conseil du 6 mai 2014 portant établissement de l'entreprise commune ECSEL (6), et notamment son article 1er, paragraphe 2, et son article 12,
 —
 vu le règlement (CE, Euratom) no 2343/2002 de la Commission du 19 novembre 2002 portant règlement financier-cadre des organismes visés à l'article 185 du règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (7),
 —
 vu le règlement délégué (UE) no 110/2014 de la Commission du 30 septembre 2013 portant règlement financier type pour les organismes de partenariat public-privé visés à l'article 209 du règlement (UE, Euratom) no 966/2012 du Parlement européen et du Conseil (8),
 —
 vu l'article 94 et l'annexe V de son règlement,
 —
 vu le rapport de la commission du contrôle budgétaire (A8-0103/2015),
 1.
 ajourne sa décision d'octroi de la décharge au directeur exécutif de l'entreprise commune ECSEL sur l'exécution du budget de l'entreprise commune Artemis pour l'exercice 2013;
 2.
 présente ses observations dans la résolution ci-après;
 3.
 charge son président de transmettre la présente décision, ainsi que la résolution qui en fait partie intégrante, au directeur exécutif de l'entreprise commune ECSEL, au Conseil, à la Commission et à la Cour des comptes, et d'en assurer la publication au Journal officiel de l'Union européenne (série L).
 Le président
 Martin SCHULZ
 Le secrétaire général
 Klaus WELLE
 (1) JO C 452 du 16.12.2014, p. 8.
 (2) JO C 452 du 16.12.2014, p. 9.
 (3) JO L 248 du 16.9.2002, p. 1.
 (4) JO L 298 du 26.10.2012, p. 1.
 (5) JO L 30 du 4.2.2008, p. 52.
 (6) JO L 169 du 7.6.2014, p. 152.
 (7) JO L 357 du 31.12.2002, p. 72.
 (8) JO L 38 du 7.2.2014, p. 2.


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0921(04)
 Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 51/2000 av den 28 juni 2000 om ändring av bilaga II (Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering) till EES-avtalet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 237 , 21/09/2000 s. 0064 - 0064
 Gemensamma EES-kommitténs beslutnr 51/2000av den 28 juni 2000om ändring av bilaga II (Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering) till EES-avtaletGEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ändrat genom protokollet med justeringar av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artikel 98 i detta, ochav följande skäl:(1) Bilaga II till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 2/2000 av den 4 februari 2000(1).(2) Rådets direktiv 1999/86/EG av den 11 november 1999 om att anpassa direktiv 76/763/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om passagerarsäten på jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul till den tekniska utvecklingen(2) bör införlivas med avtalet.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Följande nya strecksats skall läggas till i punkt 9 (Rådets direktiv 76/763/EG) i kapitel II i bilaga II till avtalet:"- 399 L 0086: Rådets direktiv 1999/86/EG av den 11 november 1999 (EGT L 297, 18.11.1999, s. 22)."Artikel 2Texterna till direktiv 1999/86/EG på isländska och norska, som skall offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning, skall vara autentiska.Artikel 3Detta beslut träder i kraft den 29 juni 2000 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén(3).Artikel 4Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 28 juni 2000.På Gemensamma EES-kommitténs vägnarF. BarbasoOrdförande(1) Ännu ej offentliggjort i EGT.(2) EGT L 297, 18.11.1999, s. 22.(3) Inga konstitutionella krav angivna.


text:
 15.12.2014
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 448/24
 Sklep Splošnega sodišča z dne 16. oktobra 2014 – Nikolaou/Komisija in ECB
 (Zadeva T-331/13) (1)
 ((Ničnostna tožba - Podporni program za stabilnost Cipra - Izjava Evroskupine o prestrukturiranju bančnega sektorja na Cipru - Napačna navedba tožene stranke v tožbi - Nedopustnost))
 (2014/C 448/32)
 Jezik postopka: grščina
 Stranke
 Tožeča stranka: Marinos Nikolaou (Strovolos, Ciper) (zastopniki: E. Efstathiou, K. Efstathiou in K. Liasidou, odvetniki)
 Toženi stranki: Evropska komisija (zastopniki: B. Smulders, J.-P. Keppenne in M. Konstantinidis, zastopniki) in Evropska centralna banka (ECB) (zastopniki: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan in F. Athanasiou, zastopniki, skupaj z W. Bussian, W. Devroe in D. Arts, odvetniki)
 Predmet
 Predlog za razglasitev ničnosti izjave Evroskupine z dne 25. marca 2013, ki se nanaša zlasti na prestrukturiranje bančnega sektorja na Cipru.
 Izrek
 1.
 Tožba se zavrže kot nedopustna.
 2.
 Marinosu Nikolaouju se naloži plačilo lastnih stroškov ter stroškov, ki sta jih priglasili Evropska komisija in Evropska centralna banka (ECB).
 (1) UL C 252, 31.8.2013.


text:
 11.6.2005
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 143/15
 Beroep, op 4 maart 2005 ingesteld door Commissie van de Europese Gemeenschappen tegen Bondsrepubliek Duitsland
 (Zaak C-112/05)
 (2005/C 143/22)
 Procestaal: Duits
 Bij het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen is op 4 maart 2005 beroep ingesteld tegen de Bondsrepubliek Duitsland door de Commissie van de Europese Gemeenschappen, vertegenwoordigd door F. Benyon en G. Braun als gemachtigden, domicilie gekozen hebbende te Luxemburg.
 De Commissie van de Europese Gemeenschappen concludeert dat het het Hof behage:
 1.
 vast te stellen dat §§ 2, lid 1, en 4, lid 3, van het VW-Gesetz (Volkswagenwet; hierna: VW-wet) de artikelen 56 en 43 EG schenden;
 2.
 de Bondsrepubliek Duitsland te verwijzen in de kosten.
 Middelen en voornaamste argumenten
 In de Bondsrepubliek Duitsland beperkt de VW-wet, in afwijking van de regeling van het Aktiengesetz (wet op de naamloze vennootschappen) het stemrecht van iedere aandeelhouder tot maximaal 20 % van het maatschappelijk kapitaal. De Bondsrepubliek Duitsland en het Land Niedersachsen zijn elk, zolang zij aandelen in de vennootschap bezitten, gerechtigd twee leden naar de raad van commissarissen van VW AG af te vaardigen. Besluiten van de algemene vergadering van VW AG, waarvoor op grond van het Aktiengesetz een meerderheid van 75 % van het bij de besluitvorming vertegenwoordigde maatschappelijk kapitaal is vereist, moeten bij meerderheid van meer dan 80 % van het vertegenwoordigd maatschappelijk kapitaal worden genomen.
 Deze bepalingen vormen een schending van het vrije kapitaalverkeer in de zin van artikel 56 EG en van de vrijheid van vestiging bedoeld in artikel 43 EG.
 De bijlage bij richtlijn 88/361/EEG rekent niet alleen beleggingen in aandelen en effecten, maar ook de deelneming in ondernemingen of hun algehele verwerving tot de vormen van kapitaalverkeer.
 Volgens eerdere vaststellingen van het Hof vallen alle regelingen die investeerders uit andere lidstaten ervan kunnen weerhouden in deze vennootschap te investeren en deel te nemen aan het beheren en controleren ervan onder de werkingssfeer van het vrije kapitaalverkeer. Het verbod van artikel 56 EG beoogt immers niet enkel discriminatie van buitenlandse ten opzichte van binnenlandse marktdeelnemers te verhinderen, maar strekt zich uit tot elke maatregel die in enigerlei vorm afbreuk kan doen aan de uitoefening van het vrije kapitaalverkeer. Gelet op de vaststellingen van het Hof aangaande het beperkingsverbod krachtens artikel 56 EG, vormt het door de staat met de VW-wet ingevoerde maximumstemrecht een indirecte verwervingsbeperking en daarmee een schending van het vrije kapitaalverkeer.
 Met zijn aandelen behaalt het Land Niedersachsen bij algemene vergaderingen, waar het stemgerechtigd kapitaal doorgaans niet voltallig vertegenwoordigd is, het percentage van 20 % dat nodig is om besluiten die een meerderheid van 80 % van het vertegenwoordigd kapitaal vereisen, te blokkeren. De bepaling van de VW-wet vormt een belemmering door de uitoefening van overheidsmacht, aangezien deze regeling de deelstaat in staat stelt om de door haar niet gewenste veranderingen van de status quo te verhinderen, voorzover deze veranderingen moeten worden bewerkstelligd door de categorie bepalingen waarvoor volgens het Aktiengesetz een hoger quorum geldt.
 Het door de VW-wet geregelde recht van de Bondsrepubliek Duitsland en het Land Niedersachsen van afvaardiging naar de raad van commissarissen, ongeacht de omvang van het aandelenbezit, beperkt het recht van de andere aandeelhouders op een passende vertegenwoordiging in de raad van commissarissen van de vennootschap. Aangezien — zoals het Hof meermalen heeft vastgesteld — een regeling die het verwerven van deelnemingen inperkt of op andere wijze de mogelijkheid beperkt om daadwerkelijk aan het beheer of de controle van de vennootschap deel te nemen, een beperking van het vrije kapitaalverkeer vormt, gaat het bij deze wettelijke regeling om een met het gemeenschapsrecht strijdige beperking van het vrije kapitaalverkeer.
 Een beperking van het vrije kapitaalverkeer is enkel gerechtvaardigd om de in artikel 58 EG genoemde redenen of op grond van zogenoemde dwingende redenen van algemeen belang. Volgens de door het Hof uitgewerkte criteria moeten dergelijke maatregelen in het algemeen belang niet-discriminerend, objectief noodzakelijk en evenredig aan het nagestreefde doel zijn. Deze redenen moeten met name gelden voor alle personen en ondernemingen die op het grondgebied van de ontvangende lidstaat werkzaam zijn. Algemene financiële belangen, die verder reiken dan de in artikel 58 EG genoemde fiscaalrechtelijke gronden, kunnen, evenals andere economische doelstellingen van de lidstaat, volgens vaste rechtspraak geen krachtens het EG-Verdrag verboden beperking rechtvaardigen. Gelet op de maatstaven van artikel 56 EG en de relevante rechtspraak vormen de genoemde bepalingen van de VW-wet indirecte beperkingen, waarvoor gemeenschapsrechtelijk geen relevante rechtvaardigingsgronden bestaan.


text:
 18.9.2017
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 309/24
 Αίτηση προδικαστικής αποφάσεως την οποία υπέβαλε το Bundesverwaltungsgericht (Γερμανία) στις 30 Μαΐου 2017 — Nisreen Sharqawi κ.λπ. κατά Ομοσπονδιακής Δημοκρατίας της Γερμανίας
 (Υπόθεση C-319/17)
 (2017/C 309/30)
 Γλώσσα διαδικασίας: η γερμανική
 Αιτούν δικαστήριο
 Bundesverwaltungsgericht
 Διάδικοι στην υπόθεση της κύριας δίκης
 Προσφεύγοντες, εκκαλούντες και αναιρεσείοντες: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, τέκνο νομίμως εκπροσωπούμενο από τη Nisreen Sharqawi, Hosam Fattayrji, τέκνο νομίμως εκπροσωπούμενο από τη Nisreen Sharqawi
 Καθής, εφεσίβλητη και αναιρεσίβλητη: Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Γερμανίας
 Προδικαστικά ερωτήματα
 1)
 Αποκλείει η μεταβατική διάταξη του άρθρου 52, παράγραφος 1, της οδηγίας 2013/32/ΕΕ (1) την εφαρμογή εθνικής ρυθμίσεως που προβλέπει ότι αίτηση διεθνούς προστασίας, η οποία υποβάλλεται ενώ άλλο κράτος μέλος έχει ήδη χορηγήσει επικουρική προστασία, είναι απαράδεκτη, δυνάμει της διευρυμένης εξουσιοδοτήσεως που παρέχει το άρθρο 33, παράγραφος 2, στοιχείο α', της οδηγίας 2013/32/ΕΕ εν αντιθέσει προς την αντίστοιχη προγενέστερη διάταξη του δικαίου της Ένωσης, στον βαθμό που η εθνική ρύθμιση εφαρμόζεται και για αιτήσεις οι οποίες υποβλήθηκαν πριν από την 20ή Ιουλίου 2015 ελλείψει εθνικού μεταβατικού καθεστώτος;
 Επιτρέπει η μεταβατική διάταξη του άρθρου 52, παράγραφος 1, της οδηγίας 2013/32/ΕΕ στα κράτη μέλη να εφαρμόζουν αναδρομικώς τη διευρυμένη εξουσιοδότηση που παρέχει το άρθρο 33, παράγραφος 2, στοιχείο α', της οδηγίας 2013/32/ΕΕ, με αποτέλεσμα να θεωρούνται ως απαράδεκτες και οι αιτήσεις ασύλου οι οποίες είχαν υποβληθεί πριν από την εφαρμογή της διευρυμένης εξουσιοδοτήσεως σε εθνικό επίπεδο, αλλά δεν είχαν κριθεί οριστικά κατά τον χρόνο της εν λόγω εφαρμογής;
 2)
 Παρέχει το άρθρο 33 της οδηγίας 2013/32/ΕΕ δικαίωμα επιλογής στα κράτη μέλη σχετικά με το αν θα πρέπει να απορρίψουν ως απαράδεκτη αίτηση ασύλου λόγω της ευθύνης άλλου κράτους μέλους για την εξέταση της αιτήσεως (κανονισμός Δουβλίνου) ή δυνάμει του άρθρου 33, παράγραφος 2, στοιχείο α', της οδηγίας 2013/32/ΕΕ;
 3)
 Σε περίπτωση καταφατικής απαντήσεως στο δεύτερο ερώτημα: απαγορεύει το δίκαιο της Ένωσης σε κράτος μέλος να απορρίψει, κατ’ εφαρμογή της εξουσιοδοτήσεως που παρέχει το άρθρο 33, παράγραφος 2, στοιχείο α', της οδηγίας 2013/32/ΕΕ, ως απαράδεκτη μια αίτηση διεθνούς προστασίας λόγω της χορηγήσεως επικουρικής προστασίας σε άλλο κράτος μέλος, εάν
 α)
 ο αιτών επιδιώκει την περαιτέρω ενίσχυση (διά της χορηγήσεως του καθεστώτος του πρόσφυγα) της επικουρικής προστασίας που του χορηγήθηκε σε άλλο κράτος μέλος στο οποίο υπήρχαν και εξακολουθούν να υπάρχουν συστημικές ελλείψεις στη διαδικασία ασύλου, ή
 β)
 η διαμορφωθείσα κατάσταση του καθεστώτος διεθνούς προστασίας, ιδίως οι συνθήκες διαβιώσεως για τους δικαιούχους επικουρικής προστασίας, στο άλλο κράτος μέλος που έχει χορηγήσει ήδη επικουρική προστασία στον αιτούντα,
 —
 αντιβαίνει στο άρθρο 4 του Χάρτη των Θεμελιωδών Δικαιωμάτων της Ευρωπαϊκής Ένωσης και στο άρθρο 3 της ΕΣΔΑ, ή
 —
 δεν πληροί τις προϋποθέσεις που θέτουν τα άρθρα 20 επ. της οδηγίας 2011/95/ΕΕ, μολονότι δεν αντιβαίνει στο άρθρο 4 του Χάρτη Θεμελιωδών Δικαιωμάτων και στο άρθρο 3 της ΕΣΔΑ;
 4)
 Σε περίπτωση καταφατικής απαντήσεως στο ερώτημα 3β: ισχύει τούτο ακόμη και όταν οι δικαιούχοι επικουρικής προστασίας δεν λαμβάνουν ή λαμβάνουν αισθητά περιορισμένες παροχές προς εξασφάλιση της βασικής διαβιώσεως σε σύγκριση με άλλα κράτη μέλη, αλλά η μεταχείρισή τους δεν διαφέρει από εκείνη που επιφυλάσσεται στους υπηκόους του συγκεκριμένου κράτους μέλους;
 5)
 Σε περίπτωση αρνητικής απαντήσεως στο δεύτερο ερώτημα:
 α)
 Εφαρμόζεται ο κανονισμός Δουβλίνο III στο πλαίσιο διαδικασίας χορηγήσεως διεθνούς προστασίας, εάν η αίτηση ασύλου έχει υποβληθεί μεν πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014, αλλά το αίτημα εκ νέου αναλήψεως υποβλήθηκε μετά την 1η Ιανουαρίου 2014 και ο αιτών είχε τύχει ήδη επικουρικής προστασίας σε προγενέστερο χρόνο (τον Φεβρουάριο του 2013) στο κράτος μέλος στο οποίο απευθύνθηκε το αίτημα εκ νέου αναλήψεως;
 β)
 Απορρέει από τις διατάξεις του κανονιστικού πλαισίου του Δουβλίνου μια –σιωπηρή– μετάθεση της ευθύνης στο κράτος μέλος που ζητεί την εκ νέου ανάληψη αιτούντος, όταν το κράτος μέλος στο οποίο απευθύνεται το αίτημα εκ νέου αναλήψεως απορρίπτει το εν λόγω αίτημα που υποβλήθηκε εμπρόθεσμα βάσει των διατάξεων του κανονιστικού πλαισίου του Δουβλίνου και επικαλείται αντ’ αυτού μια διακρατική συμφωνία επανεισδοχής;
 (1) Οδηγία 2013/32/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 26ης Ιουνίου 2013, σχετικά με κοινές διαδικασίες για τη χορήγηση και ανάκληση του καθεστώτος διεθνούς προστασίας (EE L 180, σ. 60).


text:
 12.1.2015
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 7/35
 Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Lumene/ITSB (“THE YOUTH EXPERTS”)
 (Lieta T-484/13) (1)
 (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “THE YOUTH EXPERTS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms - Apelācijas sūdzības pieņemamībai pakļauta pārbaude pēc būtības - Regulas Nr. 207/2009 59. panta pirmais teikums)
 (2015/C 007/39)
 Tiesvedības valoda – angļu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: Lumene Oy (Espoo, Somija) (pārstāvis – L. Laaksonen, advokāts)
 Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)
 Priekšmets
 Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 187/2013–2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “THE YOUTH EXPERTS” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 187/2013–2, ciktāl tas attiecas uz “mazgāšanas un balināšanas līdzekļiem [un] tīrīšanas, pulēšanas, beršanas un abrazīvajiem līdzekļiem”, kas ietilpst 3. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un “higiēnas līdzekļiem medicīniskiem nolūkiem, plāksteriem, pārsienamajiem materiāliem, materiāliem zobu plombēšanai un zobu nospiedumu izgatavošanai, dezinfekcijas līdzekļiem, kaitēkļu iznīcināšanas līdzekļiem, fungicīdiem un herbicīdiem”, kas ietilpst 5. klasē minētā nolīguma izpratnē;
 2)
 prasību pārējā daļā noraidīt;
 3)
 katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.
 (1) OV C 344, 23.11.2013.


text:
 27.2.2010
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 51/30
 Urteil des Gerichts erster Instanz vom 20. Januar 2010 — Sungro u. a./Rat und Kommission
 (Rechtssachen T-252/07, T-271/07, T-272/07) (1)
 (Außervertragliche Haftung - Gemeinsame Agrarpolitik - Änderung der gemeinschaftlichen Stützungsregelung für Baumwolle - Titel IV Kapitel 10a der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003, eingefügt durch Art. 1 Nr. 20 der Verordnung (EG) Nr. 864/2004 - Nichtigerklärung der fraglichen Vorschriften durch Urteil des Gerichtshofs - Kausalzusammenhang)
 2010/C 51/58
 Verfahrenssprache: Spanisch
 Parteien
 Klägerinnen: Sungro, SA (Cordoba, Spanien) (T-252/07), Eurosemillas, SA (Cordoba, Spanien) (T-271/07) und Surcotton, SA (Cordoba, Spanien) (T-272/07) (Prozessbevollmächtigter: Rechtsanwalt L. Ortiz Blanco)
 Beklagte: Rat der Europäischen Union (Prozessbevollmächtigte: M. Moore, A. De Gregorio Merino und A. Westerhof Löfflerova) und Europäische Kommission (Prozessbevollmächtigte: L. Parpala und F. Jimeno Fernández als Bevollmächtigte im Beistand der Rechtsanwälte E. Díaz-Bastien Lopez, L. Divar Bilbao und J. Magdalena Anda)
 Gegenstand
 Klagen nach Art. 235 EG und Art. 288 Abs. 2 EG auf Ersatz des Schadens, den die Klägerinnen durch den Erlass von Kapitel 10a des Titels IV der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 vom 29. September 2003 mit gemeinsamen Regeln für Direktzahlungen im Rahmen der Gemeinsamen Agrarpolitik und mit bestimmten Stützungsregelungen für Inhaber landwirtschaftlicher Betriebe und zur Änderung der Verordnungen (EWG) Nr. 2019/93, (EG) Nr. 1452/2001, (EG) Nr. 1453/2001, (EG) Nr. 1454/2001, (EG) Nr. 1868/94, (EG) Nr. 1251/1999, (EG) Nr. 1254/1999, (EG) Nr. 1673/2000, (EWG) Nr. 2358/71 und (EG) Nr. 2529/2001 (ABl. L 270, S. 1) und dessen Anwendung im Wirtschaftsjahr 2006/07 erlitten zu haben behaupten, das durch Art. 1 Nr. 20 der Verordnung (EG) Nr. 864/2004 des Rates vom 29. April 2004 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 mit gemeinsamen Regeln für Direktzahlungen im Rahmen der Gemeinsamen Agrarpolitik und mit bestimmten Stützungsregelungen für Inhaber landwirtschaftlicher Betriebe und zu ihrer Anpassung infolge des Beitritts der Tschechischen Republik, Estlands, Zyperns, Lettlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloweniens und der Slowakei zur Europäischen Union (ABl. L 161, S. 48) eingefügt und durch Urteil des Gerichtshofs vom 7. September 2006, Spanien/Rat (C-310/04, Slg. 2006, I-7285), für nichtig erklärt wurde
 Tenor
 1.
 Die Rechtssachen T-252/07, T-271/07 und T-272/07 werden zu gemeinsamer Entscheidung verbunden.
 2.
 Die Klagen werden abgewiesen.
 3.
 Sungro, SA, Eurosemillas, SA, und Surcotton, SA tragen jeweils ihre eigenen Kosten sowie, gesamtschuldnerisch, die Kosten des Rates der Europäischen Union und der Europäischen Kommission.
 (1) ABl. C 211 vom 8.9.2007.


text:
 11/Sv. 94
 HR
 Službeni list Europske unije
 45
 22001D0005
 L 066/47
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 5/2001
 od 31. siječnja 2001.
 o izmjeni Priloga IX. (Financijske usluge) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Prilog IX. Sporazumu izmijenjen je Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 117/1999 od 30. rujna 1999. (1)
 (2)
 Preporuku Komisije 2000/408/EZ od 23. lipnja 2000. o razotkrivanju informacija o financijskim instrumentima i drugim stavkama koje nadopunjuju traženo razotkrivanje u skladu s Direktivom Vijeća 86/635/EEZ o godišnjim financijskim izvještajima i konsolidiranim izvještajima banaka i drugih financijskih institucija (2) treba unijeti u Sporazum,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Iza točke 38. (Preporuka Komisije 97/489/EZ) Priloga IX. Sporazumu umeće se sljedeća točka:
 „39.
 32000 X 0408: Preporuka Komisije 2000/408/EZ od 23. lipnja 2000. o razotkrivanju informacija o financijskim instrumentima i drugim stavkama koje nadopunjuju traženo razotkrivanje u skladu s Direktivom Vijeća 86/635/EEZ o godišnjim financijskim izvještajima i konsolidiranim izvještajima banaka i drugih financijskih institucija (SL L 154, 27.6.2000., str. 36.).”
 Članak 2.
 Tekstovi Preporuke 2000/408/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica, vjerodostojni su.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 1. veljače 2001., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene Zajedničkom odboru EGP-a (3).
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica.
 Sastavljeno u Bruxellesu 31. siječnja 2001.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 P. WESTERLUND
 (1) SL L 325, 21.12.2000., str. 32.
 (2) SL L 154, 27.6.2000., str. 36.
 (3) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


text:
 19.10.2017
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 269/36
 A BIZOTTSÁG (EU) 2017/1907 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2017. október 18.)
 egy Lactobacillus plantarumot(KKP/593/p és KKP/788/p) és Lactobacillus buchnerit(KKP/907/p) tartalmazó készítmény szarvasmarhák és juhok takarmány-adalékanyagaként történő felhasználásának engedélyezéséről
 (EGT-vonatkozású szöveg)
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1831/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az 1831/2003/EK rendelet rendelkezik a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagok engedélyezéséről, az engedély megadásának feltételeiről és az engedélyezési eljárásokról.
 (2)
 Az 1831/2003/EK rendelet 7. cikkének megfelelően kérelem érkezett egy a Lactobacillus plantarum két törzsét (KKP/593/p és KKP/788/p) és a Lactobacillus buchneri (KKP/907/p) törzset tartalmazó készítmény engedélyezése iránt. A kérelemhez csatolták az 1831/2003/EK rendelet 7. cikkének (3) bekezdésében előírt adatokat és dokumentumokat.
 (3)
 A szóban forgó kérelem a „technológiai adalékanyagok” adalékanyag-kategóriába sorolandó Lactobacillus plantarumot(KKP/593/p és KKP/788/p) és Lactobacillus buchnerit(KKP/907/p) tartalmazó készítmény szarvasmarhák és juhok takarmány-adalékanyagaként történő felhasználásának engedélyezésére vonatkozik.
 (4)
 2013. december 4-i véleményében (2) az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) megállapította, hogy a Lactobacillus plantarumot (KKP/593/p és KKP/788/p) és Lactobacillus buchnerit (KKP/907/p) tartalmazó készítmény a javasolt felhasználási feltételek mellett nincs káros hatással sem az állati, sem az emberi egészségre, sem a környezetre. A Hatóság továbbá arra a következtetésre jutott, hogy a kérdéses készítmény javíthatja a könnyen, mérsékelten nehezen vagy nehezen silózható alapanyagokból készített szilázs előállításának hatékonyságát. A Hatóság úgy ítélte meg, hogy nem szükséges a forgalomba hozatalt követő egyedi nyomonkövetési előírásokat elrendelni. A Hatóság ellenőrizte továbbá a takarmányban található takarmány-adalékanyagra vonatkozó analitikai módszerről szóló, az 1831/2003/EK rendelettel létrehozott referencialaboratórium által benyújtott jelentést.
 (5)
 A Lactobacillus plantarumot (KKP/593/p és KKP/788/p) és Lactobacillus buchnerit (KKP/907/p) tartalmazó készítmény értékelése azt mutatja, hogy az 1831/2003/EK rendelet 5. cikkében előírt engedélyezési feltételek teljesülnek. Ennek megfelelően a szóban forgó készítmény használatát az e rendelet mellékletében meghatározottak szerint engedélyezni kell.
 (6)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Növények, Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok Állandó Bizottságának véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A mellékletben meghatározott, a „technológiai adalékanyagok” adalékanyag-kategóriába és azon belül a „szilázs-adalékanyagok” funkcionális csoportba tartozó készítmény takarmány-adalékanyagként történő használata a mellékletben meghatározott feltételek mellett engedélyezett.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2017. október 18-án.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) HL L 268., 2003.10.18., 29. o.
 (2) The EFSA Journal (2014); 12(1):3529.
 MELLÉKLET
 Az adalékanyag azonosító száma
 Adalékanyag
 Összetétel, kémiai képlet, leírás, analitikai módszer
 Állatfaj vagy -kategória
 Maximális életkor
 Legkisebb tartalom
 Legnagyobb tartalom
 Egyéb rendelkezések
 Az engedély lejárta
 CFU/kg adalékanyag friss anyagban
 Technológiai adalékanyagok: szilázs-adalékanyagok
 1k20754
 Lactobacillus plantarum KKP/593/p
 Lactobacillus plantarum KKP/788/p
 Lactobacillus buchneri KKP/907/p
 Az adalékanyag összetétele
 Lactobacillus plantarum KKP/593/p-t, Lactobacillus plantarum KKP/788/p-t és Lactobacillus buchneri KKP/907/p-t tartalmazó készítmény legalább 1 × 109 CFU/g adalékanyag-tartalommal, 4:4:1 arányban (Lactobacillus plantarum KKP/593/p: Lactobacillus plantarum KKP/788/p: Lactobacillus plantarum KKP/907/p).
 A hatóanyag jellemzése
 Életképes Lactobacillus plantarum KKP/593/p, Lactobacillus plantarum KKP/788/p és Lactobacillus buchneri KKP/907p sejtek.
 Analitikai módszer
 (1)
 Számlálás a takarmány-adalékanyagban: lemezkenéses módszer MRS-agar alkalmazásával (EN 15787).
 A takarmány-adalékanyag azonosítása: pulzáló erőterű gél-elektroforézis (PFGE).
 Szarvasmarha
 Juh
 —
 —
 —
 1.
 Az adalékanyag és az előkeverékek használati utasításában fel kell tüntetni a tárolási feltételeket.
 2.
 Minimális adalékanyag-tartalom más mikroorganizmus nélküli, szilázs-adalékanyagként való felhasználás esetén: 1 × 108 CFU/kg friss anyagban.
 3.
 Az adalékanyag és az előkeverékek felhasználóira vonatkozóan a takarmányipari vállalkozóknak munkafolyamatokat és szervezeti intézkedéseket kell meghatározniuk a használatukból fakadó lehetséges kockázatok kezelésére. Ha a kockázatokat e folyamatokkal vagy intézkedésekkel nem lehet kiküszöbölni vagy minimálisra csökkenteni, akkor az adalékanyagot és az előkeverékeket egyéni védőeszközzel, többek között védőmaszkkal kell használni.
 2027. november 8.
 (1) Az analitikai módszerek részletes leírása a referencialaboratórium honlapján található: https://ec.europa.eu/jrc/en/eurl/feed-additives/evaluation-reports


type: wikipedia

text:
Il-Festival tal-Eurovision 2013 kien it-58 edizzjoni ta' dan il-konkors mużikali. Dan l-avveniment sar f'Malmö, l-Iżvezja, wara li r-rebħa ta' Loreen fl-edizzjoni preċedenti tat id-dritt lil dan il-pajjiż sabiex jospita l-Eurovision għall-ħames darba fl-istorja. L-istazzjon Sveriges Television (SVT) għażlu lil Malmö Arena bħala s-sala għall-avveniment wara li ġew ikkunsidrati diversi swali u areni oħra fl-Iżvezja. Disgħa u tletin pajjiż ħadu sehem, fosthom l-Armenja li rritornaw wara l-assenza fl-edizzjoni tal-2012. Il-Bożnija u Ħerżegovina, il-Portugall, is-Slovakkja u t-Turkija ħabbru li kienu se jirtiraw minn dan il-festival għal raġunijiet differenti. Id-disinn tal-konkors kien mibni madwar it-tema "We are one", bil-ħsieb jaqa' fuq l-ugwaljanza u l-għaqda fost il-pajjiżi parteċipanti id f'id mad-diversità u l-influwenza kulturali ta' kull parteċipant.
 Format
 Il-Preżentattriċi
 Fis-17 ta' Ottubru tal-2012, Martin Österdahl ħabbar li għal din l-edizzjoni ser ikun hemm preżentattriċi waħda, għall-kuntrarju tal-edizzjonijiet ta' qabel. L-aħħar festival li ġie ppreżentat minn persuna waħda kien dak tal-1995 li sar fl-Irlanda. Fit-28 ta' Jannar tal-2013, ġie mħabbar li l-preżentattriċi tal-festival se tkun Petra Mede.
 It-Tema
 It-tema ta' dan il-festival ġiet maħluqa mid-ditta Happy F&B, li hija bbażata fil-belt ta' Gothenburg.
 Fis-17 ta' Jannar tal-2013, l-EBU ħabbret it-tema ta' dan il-festival, li tinkludi farfett u l-islogan We are One.
 Allokazzjoni tas-semifinali
 Bħas-snin ta' qabel, kien hemm polza li ddeterminat liema pajjiżi se jikkompetu fl-ewwel jew fit-tieni semifinali. Din saret fis-17 ta' Jannar tal-2013 fis-Sala Ċentrali ta' Malmö. Għall-kuntrarju tal-edizzjonijiet l-oħrajn, l-ordni tal-pajjiżi se tiġi deċiża mid-diretturi tal-festival, sabiex kull kanzunetta tkun imqassma b'tali mod li tkun differenti minn ta' qabilha u ta' warajha u l-festival ikun aktar interessanti. L-ordni ta' kif se jikkompetu l-pajjiżi se tiġi mħabbra f'April.
 Bħas-snin ta' qabel, is-semifinalisti ġew imqassma f'ħames urni, bbażati fuq kif ivvutaw lil xulxin f'dawn l-aħħar disa' snin.
 Minn dawn il-ħames urni: is-semifinalisti ġew imqassma f'żewġ semifinali:
 Pajjiżi parteċipanti
 Nhar il-21 ta' Diċembru 2012 tħabbru d-39 pajjiż li kienu se jikkompetu fil-Festival tal-Eurovision 2013. L-Armenja, li l-aħħar li kienet ħadet sehem kien fl-2011, ikkonfermat li kienet se tirritorna lura wara waqfa ta' sena. Il-Bożnija u Ħerżegovina u l-Portugall irtiraw minħabba diffikultajiet finanzjarji, waqt li s-Slovakkja u t-Turkija rtiraw għal raġunijiet differenti.
 Semifinali
 Semifinali 1
 L-Italja, l-Iżvezja u r-Renju Unit ivvutaw f'din is-semifinali. L-għaxar kanzunetti immarkati bi sfond oranġjo ikkwalifikaw għall-finali.
 Semifinali 2
 Finali
 Referenzi
 Ħoloq esterni
 Sit uffiċjali
 Stazzjon uffiċjali fuq YouTube
 2013
 Malmö