type: wikipedia

text:
 Úmrtí
 ? – Mstislav Vladimirovič, černigovský kníže (* asi 983)
 poslední zmínky – Gerberga z Grabfeldu, německá šlechtična (* kolem 970)
 Hlavy států
 České knížectví – Břetislav I.
 Svatá říše římská – Konrád II.
 Papež – Benedikt IX.
 Galicijské království – Bermudo II.
 Leonské království – Bermudo III.
 Kastilské království – Ferdinand I. Veliký
 Navarrské království – García V. Sánchez
 Aragonské království – Ramiro I.
 Barcelonské hrabství – Ramon Berenguer I. Starý
 Hrabství toulouské – Guillaume III.
 Lotrinské vévodství – Gotzelo I. Dolnolotrinský
 Francouzské království – Jindřich I.
 Skotské království – Duncan I.
 Anglické království – Harold I.
 Dánské království – Hardaknut
 Norské království – Magnus I. Dobrý
 Švédské království – Jakob Anund
 Polské knížectví – Kazimír I. Obnovitel
 Uherské království – Štěpán I. Svatý
 Byzantská říše – Michael IV. Paflagoňan
 Kyjevská Rus – Jaroslav Moudrý
 Trevírské biskupství – Poppo Babenberský
 Rakouské markrabství – Adalbert Babenberský
 Saské vévodství – Bernard II. Saský
 Kolínské arcibiskupství – Pilgrim – Heřman II.
 Externí odkazy
 11. století


type: other

text:
Računsko sodišče - Novice - Računsko sodišče Republike Slovenije
 Julija 2019 je bilo objavljeno skupno revizijsko poročilo o določitvi in uspešnosti upravljanja z morskimi varovanimi območji v Sredozemskem morju. Gre za skupno revizijo 7 držav članic EUROSAI WGEA (delovna skupina za okoljsko revidiranje): VRI Albanije, Cipra, Grčije, Malte, Portugalske, Francije in Slovenije. Pri tem je prvih 5 držav revizijo opravilo v letu 2018 v skupno dogovorjenem obsegu, VRI Francije in računsko sodišče pa sta prispevala ugotovitve iz že prej opravljenih revizij.
 Namen skupne revizije je bil ugotoviti, kako uspešno navedene države varujejo biotsko raznovrstnost v Sredozemskem morju. Skupno revizijsko poročilo tako opisuje ugotovitve in podaja priporočila iz naslednjih področij:
 zakonodajni okvir, ki ureja upravljanje z morskimi varovanimi območji,
 okvir, ki ga nudijo nacionalne strategije za upravljanje s temi območji,
 presoje, na podlagi katerih so bila območja določena,
 sprejem in uresničevanje načrtov za upravljanje s temi območji in
 spremljanje izvajanja ukrepov in nadzor v morskih varovanih območjih.
 Računsko sodišče je za skupno revizijsko poročilo prispevalo ugotovitve s področja nadzora iz revizije učinkovitosti upravljanja Jernejevega kanala, ki je del zavarovanega območja Krajinski park Sečoveljske soline in del območij Nature 2000.
 Skupno revizijsko poročilo
 Objava na spletnem mestu VRI Malte (v angleščini)
 Uspešno praktično sodelovanje računskega sodišča in VRI Malte se je po obisku predstavnikov Nacionalnega revizijskega urada Malte na računskem sodišču v maju nadaljevalo v juliju 2019 s povratnim obiskom predstavnika računskega sodišča na sedežu VRI Malte v Floriani na Malti.
 Računsko sodišče je na Malti predstavilo področje lokalne samouprave v Sloveniji, pristojnosti računskega sodišča pri revidiranju lokalne samouprave in dobre prakse pri sistemskih revizijah lokalne samouprave. Del srečanja je bil tudi obisk pristojnega ministrstva za lokalno samoupravo, ki je bil priložnost za izmenjavo stališč glede problematike implementacije Evropske listine o lokalni samoupravi ter prednostih in slabostih vzpostavitve minimalnih standardov, ki jih morajo zagotoviti lokalne skupnosti. Obisk je omogočil tudi vpogled v konkretne delovne procese, ki pripomore k uporabi najučinkovitejših metod delovanja institucije.
 Računsko sodišče namerava tudi v prihodnje nadaljevati z bilateralnimi izmenjavami z ostalimi vrhovnimi revizijskimi institucijami, saj prinaša tako sodelovanje in izmenjava konkretnih izkušenj številne prednosti za vse sodelujoče.
 Slovenska cesta 50, 1000 Ljubljana
 T: (0)1 478 58 00 | E: sloaud@rs-rs.si | www.rs-rs.si | Twitter | Facebook


text:
Kormánykampány – Avagy megszólalhatnak-e az államhatalom szervei népszavazási kampány során? | KOZJAVAK.HU <br> Az MTA-DE Közszolgáltatási Kutatócsoport blogja
 Címlap » Kormánykampány – Avagy megszólalhatnak-e az államhatalom szervei népszavazási kampány során?
 Kormánykampány – Avagy megszólalhatnak-e az államhatalom szervei népszavazási kampány során?
 A közelmúltban a Nemzeti Választási Bizottság (NVB) és a Kúria elé került a kérdés, hogy folytathatnak-e az állami szervek politikai motiváción alapuló propaganda-tevékenységet népszavazási kampány során, vagy semlegesnek kell maradniuk az álláspontok tekintetében. A probléma a jelenleg zajló, menekültkvótáról szóló népszavazás kontextusában merült fel, de segíti az érvek tisztázását, ha egy lépéssel távolabbról szemlélődünk. A kérdés ugyanis nem csupán az, hogy használhat-e a kormányzat gyalázkodó üzeneteket a menekültek ellen a jelen kampány során, hanem hogy adható-e olyan következetes elvi válasz, amely általános érvénnyel válaszolja meg, hogy milyen álláspontot kellene elfoglalnia az állam szerveinek egy népszavazási eljárás során.
 Az NVB és a Kúria érvelése
 Az NVB döntésében (NVB 53/2016. sz. határozat) két fő érvre támaszkodott. Egyrészt, a döntésben hangsúlyosan jelenik meg, hogy a konkrét esetben a kormány a népszavazás kezdeményezője és szervezője. A testület párhuzamot vont a választási és a népszavazási eljárás között. Kifejtette, hogy míg az előbbiben a kormány közhatalmat megtestesítő szerv – s ebből adódóan nem jogosult kampányt folytatni – addig az utóbbi esetben a kormány az eljárás kezdeményezőjeként annak egyik szereplője. A kezdeményezőtől pedig nem várható el, hogy objektív szemlélő legyen. Egy ilyen elvárás ugyanis indokolatlanul nagy különbséget tenne a választópolgári kezdeményezés szervezője, és a kormány, mint kezdeményező között.
 A másik hangsúlyos érv a politikai szólásszabadságra fókuszál: a véleményszabadság minél teljesebb érvényesülése elengedhetetlen fontosságú a politikai közösség demokratikus működése szempontjából. A döntés szerint a kormány véleményszabadságának korlátozása hátrányosan érintené a választópolgárok tájékozódáshoz való jogát, ugyanis épp a kezdeményezőnek tiltaná meg álláspontja kifejtését. A NVB felhívta a Kúria és az Alkotmánybíróság választási kampányidőszakkal összefüggésben kifejtett elvi megállapításait is, amelynek kapcsán úgy fogalmazott: „a népszavazási eljárásban a népszavazási eljárás kezdeményezője ugyanazért küzd és verseng, mint a választási eljárásban a jelölt, azaz a választópolgárok meggyőzéséért, akaratuk befolyásolásáért, az irányába megnyilvánuló meggyőződésének kialakításáért, támogatásáért.” Felidézte az Alkotmánybíróság több döntését, így azt az állásfoglalást is, amely szerint „az egymással versengő jelöltek igyekeznek előnyt szerezni, s ennek elérése érdekében nyíltan és akár kendőzetlenül is megnyilvánulhatnak.” A Bizottság konklúziója szerint a kormány közlései tehát a közügyek szabad vitatásának fogalmi körébe tartoznak, politikai véleménynyilvánításnak tekinthetők, amelynek célja a választópolgárok informálása. Azzal összefüggésben, hogy ezek a közlések elfogultak, a Bizottság kifejtette, hogy a kampány szereplői jogosultak saját álláspontjukat, véleményüket tükröző kifejezések használatára. A testület rámutatott arra is, hogy a kormány mellett mindazoknak, akik nyíltan vállalnak politikai szerepet, közülük is kiemelkedően a politikai pártoknak „minden lehetőségük adott arra”, hogy az általuk alaptalannak vélt megnyilvánulásokra felhívják a választópolgárok figyelmét.
 A Kúria Knk.I.37.723/2016/3. számú végzésében helybenhagyta az NVB határozatát. A bírók is abból indultak ki, hogy a kormány az általa kezdeményezett népszavazási eljárás során a szervezőkkel azonos státuszban jár el. A Kúria felhívta a figyelmet arra, hogy a népszavazási kampányok tekintetében a választási eljárás szabályai és a népszavazási törvény nem tartalmaznak eltérő rendelkezéseket, ezért az elvárt magatartások a két eljárás során törvényi alapon nem különböztethetők meg. A Kúria joghézagként rótta fel, hogy a kormány közjogi minőségében jelenik meg a választók előtt, azonban a hatályos szabályozás a kormány és más magánszemély szervezők között e téren meglévő különbségre nincsen figyelemmel. Rámutatott arra is, hogy mivel a közügyekre vonatkozó vélemények kiemelt alkotmányos védelmet élveznek, a kormány hirdetéseinek igazságtartalma – így az a kérdés, hogy azok valós vagy félrevezető állításokat tartalmaznak-e – nem vizsgálható. A választókat kizárólag az ellentétes véleményt képviselők ellentétes állításai „védhetik meg.” A bírók rámutattak, hogy a közügyeket vitató vélemények minősítésére a Kúriának nincsenek eszközei.
 A bírák azonban azt is kifejtették, hogy az NVB tévedett, amikor úgy érvelt, hogy a „Kormány a közzétett plakátokkal közvetlenül a választópolgárokat szólítja meg, hogy azok tartalmával informálja őket, hogy döntésüket elősegítse.” A Kúria állásfoglalása szerint a kormány által folytatott kampány részeként elhangzó kijelentések legfeljebb orientálnak, de nem informálnak. Mindezzel együtt azonban a legfelső bírói testület konkrét törvénysértés hiányában az NVB döntését helybenhagyta.
 A kampányidőszak: speciális
 A politikai kampányok időszaka számos speciális tulajdonsága okán megkülönböztethető a politikai működés rendes üzemétől. Ilyenkor a véleményszabadságnak a választópolgárok tájékozódását, a megalapozott döntéshozatalt elősegítő szerepe még hangsúlyosabbá válik. Mindemellett a választási kampányok időtartalma lehatárolt, relatíve rövid, a voksolást követően pedig a teljes politikai közösségre nézve kötelező döntés fog születni. A politikai működés rendes időszaka alatt van arra lehetőség, hogy a sokként ható politikai hírek által keltett hangulati hullámok kiegyenlítődjenek; egy nagy hatású közléssel szemben a vélemények nyüzsgő piacán idővel az ellentétes, esetleg halkabban elhangzó érvek is hallhatóvá váljanak, és a társadalom tagjai elegendő idővel rendelkezzenek mindezek mérlegelésére. Ezzel szemben a rövid és zárt kampányidőszakban a nagyerejű politikai hírek, közlések hatása „végzetes”, ügydöntő lehet. Mire a kedélyek lecsillapodnak és más álláspontok is megfontolhatóvá válnak, addigra a szavazás lezárul, a közösség politikai döntése megszületik. Tehát a politikai kampányhadjáratok időszakában a korrekciós folyamatoknak szűk tér jut. Megállapítható, hogy a rövid kampányidőszakban a véges médiapiacon a hangosabb megszólalónak, vagyis az erőfölénnyel bíró szereplőnek lehetősége van a rivális, kisebb erejű üzenetek kiszorítására (Miklósi, 2010). A közhatalommal bíró intézmények hatása a közvélemény alakulására ebből a szempontból különösen aggályos.
 Az államhatalom szerveinek ugyanis számos olyan eszköz áll rendelkezésére üzenetei célba juttatására, amellyel más szereplők a médiapiacon nem rendelkeznek. Ilyen lehet a közszolgálati médiára kifejtett befolyás, illetve az, ha a hirdetései megrendelésével manipulálni képes a médiapiacot. A hazai médiapiacon a kormányzat kétség kívül erőfölényes helyzetben van. Érdemes figyelembe venni emellett, hogy a közhatalom üzenetei kétszeresen is elérik a választókat: egyrészt a politikai vélemény elhangzik kormányzati üzenetként, másrészt a kampányba bekapcsolódva a kormánypártok is elismétlik azt. Ezzel egyértelművé válik az erőfölény, az eltérő álláspontokat képviselők behozhatatlan hátrányba kerülnek. Megkérdőjelezhető tehát az érvelés, amely szerint a közélet többi szereplőjének minden lehetősége megvan arra, hogy az alaptalannak vélt megnyilvánulásokra felhívják a választópolgárok figyelmét.
 A kezdeményezők: a kormány és a többiek
 Érdemes külön is megvizsgálni azt az érvet, amely szerint nem tehető különbség a kormány mint kezdeményező, és a civil kezdeményezők között. Az értelmezéshez figyelembe kell venni a népszavazás természetét, amelyből az következik, hogy lényeges a különbség aszerint, hogy a népszavazásra állampolgári akaratból vagy a kormány kezdeményezésére kerül sor. Népszavazás esetében a közhatalmi döntés meghozatalának joga egy olyan konkrét kérdésben, amelyben a kormány egyszer már felhatalmazást kapott a döntésre, visszaszáll a népre. A népszavazásnak egyfajta kisebbségvédelmi funkciót is szokás tulajdonítani: két általános választás között, amennyiben a társadalom tekintélyes része nem ért egyet a kormány döntéseivel, a megfelelő eljárási szabályokat betartva, bizonyos konkrét kérdésben visszaveheti a döntés jogát. Ez történik állampolgári kezdeményezések esetén. A mostani népszavazás azonban nem ilyen. A kezdeményező a kormány, amely ezzel visszaadja a döntési jogot a választópolgárok közösségének egy konkrét kérdésben. Ezt azért teszi, mert meg kíván bizonyosodni arról, hogy az általa egyébként helyesnek vélt döntés valóban találkozik a népakarattal. Ebben az esetben nem lehet érdeke a kormánynak a politikai kampány egyoldalú befolyásolása, hanem a társadalomban tőle függetlenül létező álláspontokra kíváncsi. Ha ez így van, a megalapozott döntéshez szükséges tényszerű információkat rendelkezésre kell bocsátania, azonban szubjektív kampánytevékenysége ugyanazokból az okokból, mint az általános választások során, elfogadhatatlan.
 Mit közölhet mégis a kormány?
 A közhatalmi szervek kampányidőszakban való véleménynyilvánítása kapcsán alapvetően két elvárás fogalmazható meg. Az egyik, hogy azzal ténylegesen járuljon hozzá az állampolgárok megalapozott döntéshozatalához, ez pedig objektív tényközlést jelent. Ez az elvárás egyébként az Alaptörvény azon passzusából is levezethető, amely szerint „Magyarország ... biztosítja a demokratikus közvélemény kialakulásához szükséges szabad tájékoztatás feltételeit.” Vagyis a demokratikus közvélemény feltételeinek garantálására vonatkozó állami kötelezettségéből. Ahogyan azt az Alkotmánybíróság is megfogalmazta: „demokratikus közvélemény azonban csakis teljeskörű és tárgyilagos tájékoztatás alapján jöhet létre”.
 A másik elvárás az állam megszólalásaival kapcsolatosan az, hogy a demokratikus politikai közösség minden tagja racionálisan azonosulni tudjon azokkal. Fontos azonban leszögezni, hogy ez az elvárás nem semlegességi követelmény. A semlegesség az állásfoglalás hiányát jelenti. Ilyen követelmény a véleményszabadság kontextusában nem fogalmazódik meg az állammal szemben. Vitás esetekben az állam szabadon állást foglalhat az alkotmányban is rögzített elvek és értékek mellett, hiszen a jogállami, demokratikus berendezkedés alkotmányos elismerése már önmagában is állásfoglalás. Vagyis a demokratikus szabadság és egyenlőség elvei és a jogállami alapértékek melletti kiállás az állam szervei részéről soha nem kifogásolható.
 Még egy fontos megjegyzés: az állami szervek megszólalásai nem egyenlők a közhivatalt betöltők bármilyen megszólalásával. Különbséget lehet és kell is tenni aközött, amikor a köztársaság elnöke, illetve a horgász szólal meg, amikor a miniszterelnök ebbéli minőségében, vagy egy párt elnökeként beszél. Viszont egészen bizonyos, hogy a Miniszterelnökség vagy a Nemzeti Konzultációs Központ által kiadott sajtóközlemények az állam megszólalásainak tekintendők.
 Az tehát, ha a kormány az általa kezdeményezett népszavazási eljárás során a tájékoztatási feladaton túlmenően kifejezett kampánytevékenységet folytat, nem védhető a véleményszabadság instrumentális igazolásával. Az ilyen eljárás valójában a korteshadjárat során turbulenssé váló politikai közeget kihasználva egy visszavonhatatlan és kötelező erejű közhatalmi döntéshez vezet, egyúttal elnehezíti az eltérő álláspontok érdemi megfontolásának lehetőségét egy nyugodtabb és kevésbé fűtött politikai környezetben.
 Miklósi Zoltán (2010): Demokrácia, szólásszabadság, kampány. In: A személyiség burkai: írások, tanulmányok a 60 éves Majtényi László tiszteletére. Budapest: Eötvös Károly Intézet, 198–203. o.
 Szilágyi Emese, tudományos segédmunkatárs, MTA TK JTI
 v, 2016/10/09 - 23:13
 Plakátkampány és médiapiac
 Némileg eltérő, de jogilag (is) érdekes kérdést vet fel, hogy a médiapiacra miként hatott a mintegy 15 milliárd forint összköltségű kampány. Erről bővebben lásd Urbán Ágnes elemzését a Mérték Blogon: http://mertek.hvg.hu/2016/09/30/hany-menyet-er-egy-plakatot/


text:
Jednací řád zastupitelstva - Zastupitelstvo města - Město - Město Vlašim - oficiální stránky
 Město Vlašim / Město / Zastupitelstvo města / Jednací řád zastupitelstva
 Město Vlašim - Jednací řád Zastupitelstva města Vlašimi
 Zastupitelstvo města se usneslo vydat dne 22.11.2010 podle zákona č. 128/2000 Sb., o obcích, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o obcích), tento svůj jednací řád.
 Jednací řád zastupitelstva města upravuje přípravu, svolání, průběh jednání, usnášení a kontrolu plnění jeho usnesení, jakož i další otázky.
 O otázkách upravených jednacím řádem, popřípadě o dalších zásadách svého jednání, rozhoduje zastupitelstvo města v mezích zákona.
 Člen zastupitelstva města je povinen zúčastňovat se zasedání zastupitelstva, popřípadě zasedání jiných orgánů města, je-li jejich členem, plnit úkoly, které mu tyto orgány uloží, hájit zájmy občanů města a jednat a vystupovat tak, aby nebyla ohrožena vážnost jeho funkce.
 Člen zastupitelstva města, u něhož skutečnosti nasvědčují, že by jeho podíl na projednávání a rozhodování určité záležitosti v zastupitelstvu mohl znamenat výhodu nebo škodu pro něj samotného nebo osobu blízkou, pro fyzickou nebo právnickou osobu, kterou zastupuje na základě zákona nebo plné moci (střet zájmů), je povinen sdělit tuto skutečnost před zahájením jednání zastupitelstvu města, které má danou záležitost projednávat. O tom, zda existuje důvod pro vyloučení z projednávání a rozhodování této záležitosti, rozhoduje zastupitelstvo města. Tuto povinnost má člen zastupitelstva obdobně při jednání a rozhodování ostatních orgánů, jejichž je členem.
 Zastupitelstvo města rozhoduje o všech otázkách uvedených v § 84 a § 85 zákona o obcích.
 předkládat návrhy zastupitelstvu města, radě, výborům a komisím;
 vznášet dotazy, připomínky a podněty na radu města a její jednotlivé členy, na výbory a vedoucí organizačních složek města, statutární orgány příspěvkových organizací, které město zřídilo, nebo zástupce města v orgánech právnických osob, které město založilo; odpověď na ně musí být dána bezodkladně, nejpozději však do 30 dnů;
 požadovat od zaměstnanců města zařazených do městského úřadu informace o věcech, které souvisejí s výkonem funkce člena zastupitelstva města; informace musí být poskytnuta nejpozději do 30 dnů.
 Návrhy, připomínky a podněty občanů uplatněné na zasedání zastupitelstva se zaznamenávají v zápise, a pokud spadají do kompetence zastupitelstva, vyřizují se nejpozději na nejbližším zasedání zastupitelstva. Vyřízením se rozumí i vzetí na vědomí.
 Souhrnnou zprávu o vyřízení připomínek, návrhů a podnětů, které členové zastupitelstva předložili radě, předkládá rada města na jednání zastupitelstva města zpravidla na jeho následujícím zasedání.
 Zastupitelstvo města zruší na návrh starosty usnesení rady města, jestliže je v rozporu s právním předpisem nebo usnesením zastupitelstva města.
 § 3 Ustavující zasedání zastupitelstva města
 Ustavující zasedání nově zvoleného zastupitelstva města svolává dosavadní starosta tak, aby se konalo do 15 dnů od vyhlášení výsledků voleb, popřípadě do 15 dnů od právní moci usnesení soudu o stížnosti proti vydání osvědčení o zvolení členem zastupitelstva města.
 Ustavujícímu zasedání předsedá zpravidla nejstarší člen zastupitelstva města do doby, než je zvolen starosta nebo místostarosta.
 Ustavující zasedání zastupitelstva města zvolí starostu, místostarostu a další členy rady města a stanoví výši a termín splatnosti odměn neuvolněným členům zastupitelstva. 2.
 Jestliže nebude ustavující zasedání nově zvoleného zastupitelstva města svoláno ve lhůtě uvedené v odstavci 1, učiní tak Ministerstvo vnitra.
 § 4 Svolání jednání zastupitelstva města
 Zastupitelstvo města se schází podle potřeby, nejméně však jednou za 3 měsíce.
 Zasedání zastupitelstva města se konají v územním obvodu města Vlašimi.
 Zasedání zastupitelstva města svolává a zpravidla řídí starosta.
 Starosta je povinen svolat zasedání zastupitelstva města, požádá-li o to alespoň jedna třetina členů zastupitelstva nebo hejtman kraje. Zasedání zastupitelstva se koná nejpozději do 21 dnů ode dne, kdy žádost byla doručena městskému úřadu.
 Nesvolá-li zasedání zastupitelstva města starosta, učiní tak místostarosta, popřípadě jiný člen zastupitelstva.
 Jestliže při zahájení jednání zastupitelstva nebo v jeho průběhu není přítomna nadpoloviční většina všech členů zastupitelstva, ukončí starosta zasedání zastupitelstva města. Do 15 dnů se koná jeho náhradní zasedání.
 § 5 Příprava jednání zastupitelstva
 Přípravu jednání zastupitelstva města organizuje starosta podle programu navrženého radou města, přičemž rada navrhne zejména:
 odpovědnost za zpracování a předložení odborných podkladů, - způsob projednávání materiálů a návrhů na opatření s občany.
 Právo předkládat návrhy k zařazení na pořad jednání připravovaného zasedání zastupitelstva mají jeho členové, rada města a výbory. Návrhy se předkládají zpravidla písemně předem.
 Písemné materiály určené pro jednání zastupitelstva předkládá navrhovatel v počtu 21 výtisků prostřednictvím městského úřadu tak, aby mohly být doručeny nejpozději do 7 dnů před dnem jednání zastupitelstva jeho členům.
 návrh usnesení a důvodovou zprávu.
 Předkládané materiály musejí být zpracovány tak, aby umožnily členům zastupitelstva města komplexně posoudit problematiku a přijmout účinná opatření.
 O místě, době a navrženém programu připravovaného zasedání zastupitelstva města informuje městský úřad alespoň 7 dní před konáním zastupitelstva. Informaci vyvěsí na úřední desce městského úřadu a na webových stránkách města.
 O zařazení návrhů přednesených v průběhu zasedání zastupitelstva města na program jeho jednání rozhodne zastupitelstvo.
 § 6 Účast členů zastupitelstva města na jednání
 Členové zastupitelstva města jsou povinni se zúčastnit každého zasedání, jinak jsou povinni písemně se omluvit starostovi s uvedením důvodu. Také pozdní příchod nebo předčasný odchod omlouvá starosta, popřípadě předsedající jednání.
 Účast na jednání stvrzují členové zastupitelstva podpisem do listiny přítomných.
 Zasedání zastupitelstva města se zúčastňuje tajemník městského úřadu s hlasem poradním.
 Dále se zasedání zastupitelstva zúčastňují vedoucí všech odborů městského úřadu a velitel Městské policie Vlašim.
 § 7 Program jednání
 Program jednání zastupitelstva města navrhuje rada města.
 Na zasedání zastupitelstva může být jednáno jenom o věcech, které byly dány na program a o návrzích, s jejichž zařazením vysloví zastupitelstvo města souhlas. Starosta sdělí návrh programu jednání při jeho zahájení. O programu rozhoduje zastupitelstvo hlasováním.
 Na jednání zastupitelstva města k určitému bodu programu může být přizvána osoba nebo organizace, které se projednávaná záležitost týká a od které si zastupitelstvo vyžádá doplňující informace.
 § 8 Průběh jednání zastupitelstva města
 Zasedání zastupitelstva města řídí starosta. Zastupitelstvo si může zvolit pracovní předsednictvo, jehož členy tvoří zpravidla členové rady města.
 Starosta řídí hlasování, jeho výsledek zjišťuje a vyhlašuje, ukončuje a přerušuje zasedání, uděluje slovo a dbá na to, aby mělo jednání pracovní charakter a věcný průběh.
 V zahajovací části jednání starosta prohlásí, že jednání zastupitelstva města bylo řádně svoláno a vyhlášeno, konstatuje přítomnost nadpoloviční většiny členů, stanoví zapisovatele. Poté dá schválit program zasedání a opatření, zda diskuse členů zastupitelstva bude probíhat ke každému bodu zvlášť a kdy bude vyčleněn proctor pro diskusi přítomných občanů. Nechá zvolit návrhovou komisi, případně další pracovní komise, a dva členy zastupitelstva jako ověřovatele zápisu z tohoto jednání. Potom sdělí, zda byl ověřen zápis z předchozího zasedání a zda byly proti němu podány námitky. O případných námitkách dá hlasovat. Dále oznámí, že zápis je uložen k nahlédnutí u asistentky starosty osobám podle § 16 zákona o obcích.
 O průběhu zasedání zapisovatel pořizuje zápis, který podepisuje starosta nebo místostarosta a určení ověřovatelé.
 Zápis dosvědčuje průběh jednání a obsah usnesení. V zápise se vždy uvede počet přítomných členů zastupitelstva, schválený pořad jednání, průběh a výsledek hlasování a přijatá usnesení. Jeho nedílnou součástí je vlastnoručně podepsaná listina přítomných, písemné návrhy a dotazy podané při zasedání.
 Zápis musí být pořízen do 10 dnů po skončení zasedání. Je uložen na městském úřadu v sekretariátu starosty k nahlédnutí osobám stanovených v § 16 zákona o obcích.
 O námitkách člena zastupitelstva města proti zápisu rozhodne nejbližší zasedání zastupitelstva.
 Usnesení ze zasedání zastupitelstva města podepisují starosta a místostarosta nebo pověřený člen rady.
 Do rozpravy se přihlašují zúčastnění členové zastupitelstva písemně nebo zvednutím ruky v průběhu zasedání. Bez ohledu na pořadí přihlášek do diskuse musí být uděleno slovo tomu členu zastupitelstva, který namítá nedodržení jednacího řádu nebo platných právních předpisů. Právo vyjadřovat na zasedání zastupitelstva svá stanoviska k projednávaným věcem v souladu s tímto jednacím řádem má občan obce, který dosáhl 18 let, fyzická osoba, která dosáhla věku 18 let a vlastní na území města nemovitost a fyzická osoba, která dosáhla věku 18 let, je cizím státním příslušníkem a je ve městě hlášena k trvalému pobytu.
 Nikdo, komu starosta neudělil slovo, se ho nemůže ujmout.
 Zastupitelstvo města se může usnést na omezujících opatřeních podle průběhu jednání, např.: - nikdo nemůže mluvit v téže věci více než dvakrát,
 doba diskusního vystoupení se omezuje (maximálně však na 5 minut a u předkladatele na 10 minut), - technické poznámky se zkracují na 3 minuty,
 doba rozpravy k danému bodu je maximálně 30 minut, apod.
 Starosta předkládá zastupitelstvu města k rozhodnutí usnesení rady města v otázkách samostatné působnosti, jehož výkon byl starostou pozastaven. Je povinen vysvětlit a zdůvodnit předkládaný návrh. Zastupitelstvo města o něm rozhodne hlasováním.
 Do diskuse se mohou členové zastupitelstva přihlásit jenom do konce rozpravy.
 Návrh ukončení rozpravy může podat kterýkoliv člen zastupitelstva. O jeho návrhu se hlasuje bez rozpravy.
 Zastupitelstvo města může v průběhu jednání hlasováním bez rozpravy body programu přesunout nebo sloučit rozpravu ke dvěma nebo více bodům pořadu.
 Přestávky vyhlašuje starosta zpravidla po 90 minutách jednání zastupitelstva v délce 15 minut. Po 60 minutách dalšího jednání vyhlašuje starosta zpravidla 10 minutové přestávky. Mimo vyhlášených přestávek se členové zastupitelstva vzdalují jen v nejnutnějších případech.
 § 9 Pracovní komise
 Pro přípravu podkladů rozhodnutí, stanovisek a expertiz může zastupitelstvo zřídit pracovní komise.
 Do těchto pracovních komisí volí zastupitelstvo své členy a podle potřeby další odborníky a specialisty.
 Funkce pracovních komisí končí splněním úkolu, nejpozději skončením zasedání zastupitelstva města.
 § 10 Péče o nerušený průběh jednání
 Nikdo nesmí rušit průběh jednání zastupitelstva města. Starosta může vykázat ze zasedací síně rušitele jednání.
 Po celou dobu průběhu jednání zastupitelstva není dovoleno používat mobilní telefony všem osobám, které se nacházejí v zasedací síni.
 § 11 Příprava usnesení zastupitelstva města
 Usnesení schválená zastupitelstvem města na daném zasedání sumarizuje návrhová komise. Text usnesení vychází z výsledků hlasování.
 Usnesení musí obsahově odpovídat výsledkům jednání, závěry, opatření a způsob kontroly musejí být v usnesení formulovány stručně, adresně, s termíny a odpovědností za splnění ukládaných úkolů. Souhrn všech přijatých usnesení zpracuje návrhová komise a předkládá je k podpisu starostovi a místostarostovi a poté zapisovateli jako přílohu zápisu.
 Rada města projedná na nejbližším zasedání organizační opatření, která zabezpečí plnění usnesení zastupitelstva města.
 Souhrnnou kontrolou plnění usnesení zastupitelstva města provádí rada města a informuje o tom na zasedání zastupitelstva města.
 Usnesením zastupitelstva města se ukládají úkoly v otázkách samostatné působnosti členům zastupitelstva města, radě města a městskému úřadu.
 Zastupitelstvo města je usnášeníschopné, je-li přítomna nadpoloviční většina všech členů zastupitelstva.
 Vyžaduje-li povaha usnesení, aby zastupitelstvo města hlasovalo o jednotlivých bodech navrženého usnesení, stanoví jejich pořadí pro postupné hlasování starosta.
 Byly-li uplatněny pozměňující návrhy nebo protinávrhy, dá předsedající hlasovat nejprve o těchto změnách a protinávrzích. Pokud nebudou návrhy obsahující pozměňovací návrhy a protinávrhy schváleny, hlasuje se o původním návrhu.
 V případě, že je předložen návrh usnesení v několika variantách, hlasuje zastupitelstvo nejprve o návrhu ve variantě doporučené starostou. Po schválení jedné varianty návrhu se o ostatních variantách už nehlasuje.
 Jestliže předložený návrh nezískal při hlasování potřebnou většinu, může se zastupitelstvo města na návrh starosty usnést na dohadovacím řízení. Starosta v tomto případě vyzve zástupce zvolených stran a hnutí, aby jmenovali po jednom zástupci pro toto řízení, a zasedání zastupitelstva města přeruší.
 Nepřijme-li zastupitelstvo navržené usnesení nebo žádnou z jeho variant, návrhová komise vypracuje nový návrh usnesení podle výsledků dohadovacího řízení.
 Hlasování se provádí veřejně. Veřejné hlasování se provádí zdvižením ruky pro návrh nebo proti návrhu, nebo se lze hlasování zdržet. Usnesení je přijato, je-li pro návrh nadpoloviční většina všech členů zastupitelstva města. O návrhu o způsobu tajného hlasování rozhoduje zastupitelstvo.
 Usnesení zastupitelstva města a obecně závazné vyhlášky podepisuje starosta spolu s místostarostou nebo pověřeným členem rady města.
 § 13 Ukončení zasedání zastupitelstva města
 Starosta rovněž prohlásí zasedání zastupitelstva za ukončené, pokud poklesne počet přítomných členů zastupitelstva pod nadpoloviční většinu.
 § 14 Jednací řád schválilo zastupitelstvo města dne 22.11.2010.
 Mgr. Luděk Jeništa, v. r. starosta
 Karel Kroupa, v. r. místostarosta
 Ve Vlašimi 22.11.2010


text:
The athletics competition at the 2003 European Youth Summer Olympic Festival was held from 28 to 31 July. The events took place at the Charléty Stadium in Paris, France. Boys and girls born 1986 or 1987 or later participated 31 track and field events, with similar programmes for the sexes with the exception of no steeplechase event for girls.
 Medal summary
 Men
 Women
 References
 Results
 2003 European Youth Olympics. World Junior Athletics History. Retrieved on 2014-11-24.
 European Youth Olympics. GBR Athletics. Retrieved on 2014-11-24.
 2003 European Youth Summer Olympic Festival
 European Youth Summer Olympic Festival
 2003
 2003 European Youth Summer Olympic Festival
 2003 European Youth Summer Olympics Festival


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 7.7.2007
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 155/11
 Προσφυγή της 20ής Απριλίου 2007 — Επιτροπή των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων κατά Ιρλανδικής Δημοκρατίας
 (Υπόθεση C-211/07)
 (2007/C 155/21)
 Γλώσσα της διαδικασίας: η αγγλική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Επιτροπή των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων (εκπρόσωπος: N. Yerell)
 Καθής: Ιρλανδική Δημοκρατία
 Αιτήματα της προσφεύγουσας
 Η προσφεύγουσα ζητεί από το Δικαστήριο:
 —
 να αναγνωρίσει ότι η Ιρλανδική Δημοκρατία, διατηρώντας σε ισχύ τα σημεία 5.2 και 5.3 της συμφωνίας Motor Insurance Agreement της 31ης Μαΐου 2004 και, ιδίως, i) αποκλείοντας την καταβολή αποζημίωσης στους χρήστες οχημάτων οσάκις όλα τα εμπλεκόμενα οχήματα είναι ανασφάλιστα, καθώς και ii) περιορίζοντας το δικαίωμα αποζημίωσης στους επιβάτες ανασφάλιστου οχήματος το οποίο δεν ευθύνεται για το ατύχημα, παρέβη τις υποχρεώσεις που υπέχει από την οδηγία 84/5/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 30ής Δεκεμβρίου 1983, για την προσέγγιση των νομοθεσιών των κρατών μελών των σχετικών με την ασφάλιση της αστικής ευθύνης που προκύπτει από την κυκλοφορία αυτοκινήτων οχημάτων, και ιδίως από το άρθρο 1, παράγραφος 4, τρίτο εδάφιο, της οδηγίας αυτής, και
 —
 να καταδικάσει την Ιρλανδική Δημοκρατία στα δικαστικά έξοδα.
 Ισχυρισμοί και κύρια επιχειρήματα
 Το σημείο 5.3 της συμφωνίας μεταξύ του Ιρλανδού Υπουργού Μεταφορών και της Motor Insurers' Bureau of Ireland (ένωσης των ιρλανδικών εταιριών ασφάλισης οχημάτων), της 31ης Μαΐου 2004, (στο εξής: συμφωνία) προβλέπει τον αποκλεισμό του δικαιώματος αποζημίωσης για όλους τους οδηγούς ανασφάλιστων οχημάτων, ανεξαρτήτως του αν ευθύνονται για το ατύχημα, γεγονός που βαίνει πέραν των ορίων του πεδίου εφαρμογής της προβλεπόμενης στο άρθρο 1, παράγραφος 4, τρίτο εδάφιο, της οδηγίας παρεκκλίσεως.
 Όσον αφορά την κατάσταση των επιβατών ανασφάλιστων οχημάτων, το σημείο 5.2 της συμφωνίας προβλέπει τον γενικό αποκλεισμό του δικαιώματος αποζημίωσης σε όλες τις περιπτώσεις κατά τις οποίες ο τραυματίας «γνώριζε, ή θα έπρεπε ευλόγως να γνωρίζει, ότι δεν υφίστατο ισχύον εγκεκριμένο ασφαλιστήριο». Όλοι οι επιβάτες ανασφάλιστων οχημάτων χρήζουν, συνεπώς, ίδιας μεταχείρισης, είτε επέβαιναν στο όχημα που προκάλεσε το ατύχημα, είτε όχι. Το σημείο αυτό αντίκειται προδήλως στη διατύπωση του άρθρου 1, παράγραφος 4, τρίτο εδάφιο, της οδηγίας, με αποτέλεσμα οι δύο αυτές καταστάσεις να διαφοροποιούνται και να περιορίζεται ο αποκλεισμός του δικαιώματος αποζημίωσης στα πρόσωπα (περιλαμβανομένου του οδηγού) που επέβαιναν στο όχημα το οποίο προκάλεσε την υλική ζημία ή τη σωματική βλάβη.