type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 22000D1026(01)
 Decisión no 3/2000 del Consejo de asociación UE-Polonia, de 19 de septiembre de 2000, por la que se aprueban las condiciones y modalidades de la participación de la República de Polonia en el programa de acción comunitario Juventud
 Diario Oficial n° L 273 de 26/10/2000 p. 0023 - 0025
 Decisión no 3/2000 del Consejo de asociación UE-Poloniade 19 de septiembre de 2000por la que se aprueban las condiciones y modalidades de la participación de la República de Polonia en el programa de acción comunitario Juventud(2000/652/CE)EL CONSEJO DE ASOCIACIÓN,Visto el Protocolo adicional al Acuerdo europeo por el que se establece una asociación entre las Comunidades Europeas y sus Estados miembros, por una parte, y la República de Polonia, por otra(1) y, en particular, sus artículos 1 y 2,Considerando lo siguiente:(1) De conformidad con el artículo 1 del Protocolo adicional del Acuerdo europeo, Polonia puede participar en programas marco, programas específicos, proyectos u otras acciones de la Comunidad, entre otros en el ámbito de la juventud.(2) De conformidad con el artículo 2 del Protocolo adicional, el Consejo de asociación decidirá las condiciones y modalidades para la participación de Polonia en estas actividades.(3) Tras la adopción de la Decisión n° 1/98 del Consejo de asociación entre las Comunidades Europeas y sus Estados miembros, por una parte, y la República de Polonia, por otra(2), de 27 de febrero de 1998, Polonia ha participado en el programa la "Juventud con Europa" desde el 1 de marzo de 1998 y ha expresado su deseo de participar en el nuevo programa Juventud.DECIDE:Artículo 1Polonia participará en el programa de acción comunitario "Juventud" (denominado en lo sucesivo "el programa Juventud") de acuerdo con las condiciones y modalidades fijadas en los anexos I y II, qu formarán parte integrante de la presente Decisión.Artículo 2La presente Decisión será aplicable durante la vigencia del programa Juventud, a partir del 1 de enero de 2000.Artículo 3La presente Decisión entrará en vigor el día de su adopción por el Consejo de asociación.Hecho en Bruselas, el 19 de septiembre de 2000.Por el Consejo de asociaciónEl PresidenteH. Védrine(1) DO L 317 de 30.12.1995, p. 35.(2) DO L 76 de 13.3.1998, p. 33.ANEXO ICondiciones y modalidades para la participación de la República de Polonia en el programa Juventud1. Polonia participará en todas las actividades del programa Juventud (denominado en lo sucesivo "programa") de conformidad, salvo en los casos en que la presente Decisión establezca lo contrario, con los objetivos, criterios, procedimientos y plazos contemplados en la Decisión n° 1031/2000/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de abril de 2000, por la que se crea el programa de acción comunitario Juventud(1).2. De conformidad con las condiciones establecidas en el artículo 5 de la Decisión n° 1031/2000/CE y con las disposiciones relativas a las responsabilidades de los Estados miembros y de la Comisión por lo que se refiere a las agencias nacionales del programa Juventud aprobadas por la Comisión, Polonia proporcionará las estructuras apropiadas a nivel nacional para la coordinación y la organización nacionales de la aplicación del programa, y tomará las medidas necesarias para garantizar la financiación pertinente de esta agencia, que recibirá subvenciones del programa para llevar a cabo sus actividades. Polonia adoptará todas las demás medidas necesarias para garantizar un funcionamiento eficiente del programa a nivel nacional.3. Polonia abonará cada año una contribución al presupuesto general de las Comunidades Europeas para cubrir los costes de su participación en el programa según lo dispuesto en el anexo II.El Comité de asociación podrá modificar esta contribución en caso necesario para tener en cuenta la evolución del programa o la capacidad de absorción de Polonia, con objeto de evitar desequilibrios presupuestarios en la ejecución del programa.4. Las condiciones y modalidades para la presentación, evaluación y selección de solicitudes de las instituciones, organizaciones y particulares de Polonia que pueden optar al programa serán las mismas que las aplicables a las instituciones, organizaciones y particulares de la Comunidad.Cuando la Comisión nombre a expertos independientes de acuerdo con lo establecido en la Decision n° 1031/2000/CE por la que se crea el programa para colaborar en la evaluación del proyecto, podrá tener en cuenta a expertos polacos.5. Con objeto de garantizar la dimensión comunitaria del programa, los proyectos y actividades deberán incluir como mínimo un socio de uno de los Estados miembos de la Comunidad para poder optar a la ayuda financiera comunitaria.6. Por lo que respecta a las acciones que van a administrarse de manera descentralizada, así como la ayuda financiera para las actividades de la agencia nacional creada de acuerdo con lo establecido en el punto 2, los fondos se asignarán a Polonia teniendo en cuenta el desglose presupuestario anual del programa acordado en la Comunidad y la contribución polaca al programa. El importe máximo de la ayuda financiera concedida para las actividades de la agencia nacional no sobrepasará el 50 % del presupuesto del programa de trabajo de la agencia.7. En el marco de las disposiciones existentes, los Estados miembros de la Comunidad y Polonia harán todo lo posible para facilitar la libre circulación y la residencia de los jóvenes y las demás personas que pueden optar a estos programas a efectos de participar en las actividades cubiertas por la presente Decisión que se desplacen entre Polonia y los Estados miembros de la Comunidad.8. Los bienes y servicios destinados a las actividades previstas por la presente Decisión estarán exentos en Polonia de impuestos indirectos, derechos de aduana, prohibiciones y restricciones a la importación y exportación.9. Sin perjuicio de las responsabilidades de la Comisión y del Tribunal de Cuentas en relación con el control y la evaluación del programa en virtud del artículo 13 de la Decisión n° 1031/2000/CE, la participación de Polonia en el programa será objeto de control permanente sobre la base de una colaboración entre Polonia y la Comisión de las Comunidades Europeas. Polonia presentará informes a la Comisión y participará en las otras actividades específicas elaboradas a tal efecto por la Comunidad.10. De acuerdo con los Reglamentos financieros de la Comunidad, las disposiciones contractuales celebradas con o por entidades polacas se referirán a la realización de controles y auditorías por parte de la Comisión y el Tribunal de Cuentas o bajo su autoridad. Las auditorías financieras podrán realizarse con la finalidad de controlar los gastos e ingresos de tales entidades en relación con las obligaciones contractuales para con la Comunidad. En aras de la cooperación y el interés mutuo, las autoridades polacas pertinentes proporcionarán la asistencia que sea razonable y practicable que pueda ser necesaria o útil habida cuenta de las circunstancias para la realización de esos controles y auditorías.Las disposiciones relativas a las responsabilidades de los Estados miembros y de la Comisión por lo que se refiere a las agencias nacionales Juventud aprobadas por la Comisión serán aplicables a las relaciones entre Polonia, la Comisión y la agencia nacional polaca. En caso de irregularidad, negligencia o fraude imputable a la agencia nacional polaca, las autoridades polacas serán responsables de los importes no recuperados.11. Sin perjuicio de los procedimientos mencionados en el artículo 8 de la Decisión n° 1031/2000/CE, los representantes polacos participarán como observadores en el Comité del programa en aquellos asuntos que les conciernen. Este Comité se reunirá sin los representantes polacos para el resto de los asuntos y en el momento de las votaciones.12. La lengua utilizada en los procedimientos relativos a las solicitudes, contratos, informes que deban presentarse y otros aspectos administrativos del programa será cualquiera de las lenguas oficiales de la Comunidad.13. Tanto la Comunidad como Polonia podrán terminar en cualquier momento las actividades llevadas a cabo en virtud de la presente Decisión notificándolo por escrito con doce meses de antelación. Los proyectos y actividades en curso en el momento de la terminación proseguirán hasta su finalización en las condiciones establecidas en la presente Decisión.(1) DO L 117 de 18.5.2000, p. 1.ANEXO IIContribución financiera de la República de Polonia al programa Juventud1. La contribución financiera que deberá abonar Polonia al presupuesto de la Unión Europea para participar en el programa Juventud en 2000 será de 3759000 euros.El Consejo de asociación decidirá durante el año 2000 la contribución que deberá abonar Polonia en los siguientes ejercicios del programa.2. Polonia abonará un porcentaje de la contribución mencionada con cargo al presupuesto nacional polaco y otro con cargo a la dotación anual PHARE de Polonia. A reserva de los procedimientos PHARE en materia de programación, los fondos PHARE necesarios se transferirán a Polonia mediante un memorándum de financiación independiente. Añadidos al porcentaje procedente del presupuesto nacional polaco, estos fondos constituirán la contribución nacional del país, con cargo a la cual se efectuarán los pagos en respuesta a las solicitudes de fondos anuales de la Comisión.3. Los fondos PHARE se solicitarán de acuerdo con el calendario siguiente:- 2505800 euros como contribución al programa Juventud en 2000,- la contribución restante de Polonia se cubrirá con cargo al presupuesto nacional del país.4. El Reglamento financiero, de 21 de diciembre de 1977, aplicable al presupuesto general de las Comunidades Europeas(1) se aplicará igualmente a la presente Decisión, en particular, por lo que respecta a la gestión de la contribución de Polonia.Los gastos de viaje y las dietas de los representantes y expertos polacos por su participación en los trabajos de el Comité mencionado en el punto 11 del anexo I u otras reuniones relacionadas con la ejecución del programa serán reembolsados por la Comisión sobre la misma base y con los mismos procedimientos utilizados actualmente para los representantes y expertos de los Estados miembros de la Unión Europea.5. Tras la entrada en vigor de la presente Decisión y al principio de cada ejercicio siguiente, la Comisión enviará a Polonia una solicitud de fondos correspondiente a su contribución al programa.Esta contribución irá expresada en euros y se abonará en una cuenta bancaria de la Comisión en euros.Polonia abonará su contribución de conformidad con las solicitudes de fondos:- a más tardar el 1 de mayo, el porcentaje financiado con cargo a su presupuesto nacional, siempre que la Comisión envíe la solicitud de fondos antes del 1 de abril, o más tardar un mes después del envío de la solicitud de fondos si éste se efectúa con posterioridad;- a más tardar el 1 de mayo, el porcentaje financiado con cargo a PHARE, siempre que se hayan enviado a Polonia las sumas correspondientes con antelación a esta fecha, o a más tardar dentro de los treinta días siguientes al envío de los fondos a Polonia.Todo retraso en el pago de la contribución dará lugar a un pago por Polonia de intereses sobre el importe restante a partir de la fecha de vencimiento. El tipo de interés será el aplicado por el Banco Central Europeo, en la fecha de vencimiento, para sus operaciones en euros, incrementado en un 1,5 puntos porcentuales.(1) DO L 356 de 31.12.1977, p. 1; Reglamento cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) n° 2779/98 (DO L 347 de 23.12.1998, p. 3).


type: wikipedia

text:
Giuseppe "Peppino" Meazza (twieled fit-23 ta' Awwissu 1910 – miet fil-21 ta' Awwissu 1979) kien plejer, kowċ u amministratur tal-futbol Taljan.
 Ikkunsidrat minn ħafna esperti fost l-aqwa prodotti tal-futbol Taljan, jekk mhux l-aħjar, hu qatta' l-maġġoranza tal-karriera tiegħu mal-klabb tal-Inter, fejn lagħab total ta' erbatax-il staġun. Magħhom sar l-aqwa skorer tal-klabb ta' kull żmien u rebaħ tliet titli tal-kampjonat u Coppa Italia, minbarra li rebaħ it-titlu tal-aqwa skorer fil-kampjonat għal tliet darbiet. Mat-tim nazzjonali Taljan rebaħ it-Tazza tad-Dinja tal-1934 u l-1938, u hu t-tieni l-aqwa skorer tal-Azzurri wara Gigi Riva.
 Fit-2 ta' Marzu 1980, Stadio San Siro ta' Milan ingħata ismu ad unur is-servizz li ta lill-klabb u 'l-futbol tal-pajjiż.
 Karriera mal-klabbs
 L-ewwel snin
 Imwieled fid-distrett popolari ta' Porta Vittoria, Meazza beda jilgħab il-futbol ta' sitt snin fil-grawnds ta' Greco Milanese u Porta Romana flimkien ma' tfal oħra li kienu jilgħabu b'ballun taċ-ċarruta. Bil-permess t'ommu (missieru kien miet fl-1917 fl-Ewwel Gwerra Dinjija), ta' ħdax-il sena beda jilgħab ma' Gloria FC, fejn kien hawnhekk li rċieva l-ewwel par żarbun minn ammiratur.
 Inter
 Ta' erbatax-il sena, Meazza kien ipprova mal-klabb tal-Milan, però huma rrifjutawh minħabba l-istatura baxxa tiegħu. B'hekk ingħaqad mar-rivali tagħhom tal-Ambrosiana Inter. Kien Fulvio Bernardini li skoprieh u insista mal-kowċ ta' Inter ta' dak iż-żmien, Árpád Weisz, sabiex jinkludih mal-ewwel tim. Bernardini – illi aktar tard kellu jsir kowċ importanti u li skoprja numru ta' plejers oħra, fosthom Alessandro Altobelli li aktar tard sar attakkant tal-Inter – kien ta' spiss fi tmiem it-taħriġ tiegħu jsegwi ż-żgħażagħ tal-mixtla biex jara speċifikament lil dan iż-żgħażugħ li kien jimmeravilja bil-ballun f'saqajh. Bernardini jsostni li tant kien insista fuq Meazza li Weisz iddeċieda li personalment jara b'għajnejh. Weisz mal-ewwel induna li Bernardini ma kienx qed jesaġera u Meazza beda jifforma parti mal-ewwel tim ta' sittax-il sena, bid-debutt tiegħu jasal sena wara.
 Kien proprju f'din l-okkażjoni li ngħatalu l-laqam "il Balilla" ("It-Tfajjel iż-Żgħir"). Meta l-kowċ Weisz kien niżżel lil Meazza fost l-ewwel ħdax, Leopoldo Conti, wieħed mill-aktar anzjani fl-iskwadra, tenna b'mod sarkastiku: "Issa se nibdew inħallu jilgħabu anke lit-tfal tal-Balilla!" L-Opera Nazionale Balilla, l-organizzazzjoni taż-żgħażagħ Faxxista li kienet tlaqqa' tfal ta' bejn it-tmienja u l-erbatax-il sena, kienet imwaqqfa fl-1926, u għalhekk Conti, b'sens umoristiku, ħass li dan il-laqam kien xieraq għat-tfajjel debuttant. Meazza f'dik il-logħba kontra US Milanese fil-Coppa Volta skorja żewġ gowls fir-rebħa ta' 6–2, biex mhux biss assigura r-rebħa lill-Inter imma wera lil kulħadd it-twelid ta' stilla ġdida. Il-ġurnata ta' wara, il-gazzetta sportiva Taljana La Gazzetta dello Sport faħħret 'il-logħba tiegħu bħala waħda "intelliġenti, friska, veloċi". Id-debutt fil-kampjonat, li dak iż-żmien kien taħt l-isem ta' Divisione Nazionale, ġie fl-ewwel ġurnata, fil-25 ta' Settembru 1927 kontra La Dominante u Meazza ħalla l-marka darbtejn. Hu għalaq l-ewwel staġun professjonali bi tnax-il gowl fi 33 logħba.
 Fl-istaġun ta' wara, hu skorja 33 gowl, li kienu jinkludu żewġ okkażjonijiet fejn skorja ħames darbiet f'logħba waħda: l-ewwel fir-rebħa ta' 9–1 fuq Pistoiese tas-6 ta' Jannar 1929 u t-tieni fir-rebħa ta' 10–2 fuq Verona tat-12 ta' Mejju 1929. Fl-ewwel staġun tal-kampjonat il-ġdid tas-Serie A fl-istaġun 1929–30, Peppìn, kif kien magħruf bid-djalett Milaniż, baqa' jimpressjona u għen lill-klabb jirbaħ il-kampjonat, it-tieni wieħed fl-istorja tagħhom. Il-konfront deċiżiv wasal fil-15 ta' Ġunju 1930 kontra Genoa, li kienu erba' punti 'l bogħod fit-tieni post. It-tripletta ta' Meazza kienet strumentali biex taqleb telfa għal dro ta' 3–3. Il-31 gowls li Meazza skorja f'dan l-istaġun jibqgħu rekord tal-aktar gowls skorjati fl-ewwel staġun ta' plejer fil-kampjonat Taljan.
 Fl-istaġuni 1935–36 kien l-aqwa skorer tal-kampjonat b'25 gowl, u dan it-tragward reġa' laħqu fl-istaġun 1937–38 meta skorja 20 gowl, liema staġun l-Inter ġew inkurunati ċampjins. Is-sena ta' wara, l-Inter rebħu għall-ewwel darba l-Coppa Italia.
 Is-snin ta' wara
 L-istaġun 1938–39 kien il-bidu fit-tnaqqis tar-rendiment ta' Meazza kawża ta' uġigħ f'saqajh ix-xellugija li ħallietu barra mil-logħob għal kważi sena. Fil-ħarifa tal-1940 reġa' lura din id-darba bil-flokk tal-ġirien tal-Milan, però l-problemi fiżiċi komplew jiġru warajh.
 Wara sentejn mar-rossoneri, għamel sena mal-Juventus fejn hawnhekk irritorna għal livell sodisfaċenti. Id-debutt seħħ fit-18 ta' Ottubru 1942 fil-partita kontra Torino. Għal dan l-istaġun, flimkien ma' Riza Lushta u Vittorio Sentimenti, ifforma t-triju offensiv l-aktar prolifiku tal-kampjonat, għalkemm il-Juventus temmew fit-tielet post. Meazza għalaq l-istaġun personali b'għaxar gowls f'27 logħba.
 Qabel is-sospensjoni tal-kampjonat minħabba t-Tieni Gwerra Dinjija, hu lagħab l-istaġun ma' Varese. Fi tmiem il-gwerra, fl-istaġun 1945–46, ingħaqad ma' Atalanta fejn hemmhekk kopra anke r-rwol ta' kowċ, qabel ma reġa' lura ma' Inter għall-aħħar staġun tiegħu mal-ewwel klabb tiegħu. Dan kien staġun deludenti għall-Inter hekk kif għamlu sena jiġġieldu mar-relegazzjoni. Wara t-tkeċċija tal-kowċ Carlo Carcano f'nofs l-istaġun, Nino Nutrizio u Meazza ħadu ħsieb il-gwida tat-tim. L-aħħar logħba ta' Meazza waslet fid-29 ta' Ġunju 1947 fi dro ta' 1–1 kontra l-Bologna.
 Karriera internazzjonali
 Mat-tim nazzjonali Taljan iddebutta fid-9 ta' Frar 1930 f'Ruma fil-logħba kontra l-Iżvizzera, bl-Italja jirbħu 4–2 u Meazza jiskorja dabtejn. Tliet xhur wara, fil-11 ta' Mejju tal-istess sena, fir-raba' preżenza tiegħu mat-tim nazzjonali, Meazza niżżel ismu fuq livell internazzjonali meta skorja tliet gowls f'rebħa ta' 5–0 kontra l-Ungerija ġewwa Budapest. Din ir-rebħa tat iż-żewġ punti meħtieġa biex jirbħu t-Tazza Internazzjonali, l-ewwel titlu fl-istorja tan-nazzjonal tal-Italja.
 Minkejja li l-ewwel dehriet mat-tim nazzjonali kienu bħala attakkant ċentrali, il-kowċ Vittorio Pozzo beda jiskjera lil Meazza bħala attakkant lemini biex jagħmel spazju għal Angelo Schiavio. Din il-versatilità għenet lill-Italja biex jiksbu l-ewwel titlu dinji meta rebħu t-Tazza tad-Dinja fl-1934. Meazza skorja erba' gowls, li kienu jinkludu tnejn kontra l-Greċja fl-ewwel rawnd, wieħed kontra l-Istati Uniti fir-rawnd tal-aħħar sittax u gowl ieħor fil-logħba ripetuta kontra Spanja fil-kwarti tal-finali; din l-aħħar logħba kellha terġa' tintlagħab minħabba li l-logħba li ntlagħbet il-ġurnata ta' qabel spiċċat indaqs wara l-ħin barrani. Fi tmiem il-kampjonat, Meazza ġie magħżul fost l-aqwa plejers.
 L-ewwel logħba tat-tim nazzjonali ċampjin tad-dinja kienet l-hekk imsejħa Battalja ta' Highbury kontra l-Ingilterra, imsejħa hekk minħabba li saret fl-istadju ta' Highbury f'Londra u rat episodji vjolenti. L-Italja marret tliet gowls minn taħt wara tnax-il minuta u Luis Monti kellu joħroġ mil-logħba minħabba li kiser saqajh u l-Italja kellha tkompli l-logħba b'raġel inqas minħabba li sostituzzjonijiet ma kinux parti mil-logħba. Minkejja li l-Italja tilfu 3–2, Meazza skorja doppjetta.
 Fid-9 ta' Diċembru 1934, f'partita kontra l-Ungerija, skorja l-25 gowl tiegħu (f'29 logħba) biex laħaq lil Adolfo Baloncieri f'ras il-klassifika tal-aqwa skorers mat-tim nazzjonali Taljan. Fil-logħba ta' wara kontra Franza, fis-17 ta' Frar 1935, skorja żewġ gowls biex poġġewh l-aqwa skorer waħdu.
 Fit-Tazza tad-Dinja tal-1938 li saret fi Franza, Meazza libes il-faxxa ta' kaptan u lagħab kull logħba tal-fażi finali, din id-darba iktar f'nofs il-grawnd milli fl-attakk. Fis-semifinali kontra l-Brażil tas-16 ta' Ġunju hu skorja l-gowl tad-dro minn penalty fir-rebħa ta' 2–1. Il-gowl kontra l-Brażil kellu jkun l-aħħar wieħed tiegħu bil-flokk tat-tim nazzjonali. Fil-finali kontra l-Ungerija, Meazza kellu id f'żewġ gowls skurjati minn Silvio Piola u Gino Colaussi, hekk kif l-Italja ttrijonfaw 4–2 u kisbu t-tieni titlu tat-Tazza tad-Dinja.
 L-aħħar logħba tiegħu waslet fl-20 ta' Lulju 1939 fir-rebħa ta' 3–2 kontra l-Finlandja f'Ħelsinki. B'kollox lagħab 53 darba mat-tim nazzjonali bejn l-1930 u l-1939, fejn tilef sitt darbiet biss, u skorja 33 gowl. Ir-rekord tal-aktar gowls man-nazzjonal ġie miksur minn Gigi Riva fid-29 ta' Settembru 1973 biex jagħmlu lil Meazza t-tieni l-aqwa skorer.
 Kowċ
 Wara l-esperjenza ta' plejer-kowċ f'Bergamo u Milan, wara l-gwerra, bħala kowċ iggwida lil Pro Patria, l-Inter f'numru ta' okkażjonijiet u bejn l-1952 u l-1953 ifforma parti mill-kummissjoni teknika tat-tim nazzjonali. Hu kien ukoll l-ewwel Taljan li qatt mexxa tim barrani, it-Torok ta' Beşiktaş, fejn serva għal ħames xhur minn Jannar tal-1949. Aktar tard ħa responsabbilità tas-settur taż-żgħażagħ tal-Inter.
 Unuri
 Inter
 Serie A: 1929–30, 1937–38, 1939–40
 Coppa Italia: 1938–39
 Italja
 Tazza tad-Dinja: 1934, 1938
 Tazza Internazzjonali: 1927–30, 1933–35
 Individwali
 L-aqwa skorer tas-Serie A: 1929–30, 1935–36, 1937–38
 L-aqwa skorer tat-Tazza Mitropa: 1930, 1933, 1936
 Hall of Fame tal-futbol Taljan: 2011
 Walk of Fame tal-isport Taljan: 2015
 Hall of Fame tal-Inter: 2019
 Noti
 Referenzi
 Ħoloq esterni
 Twieldu fl-1910
 Mietu fl-1979
 Futbolers Taljani


text:
 2.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 207/40
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 60/2012
 от 30 март 2012 година
 за изменение на приложение XIII (Транспорт) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-нататък „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XIII към Споразумението беше изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 27/2012 от 10 февруари 2012 г. (1)
 (2)
 Директива 2011/15/ЕС на Комисията от 23 февруари 2011 г. за изменение на Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация (2) следва да бъде включена в Споразумението,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 55а (Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) от приложение XIII към Споразумението се добавя следното тире:
 „—
 32011 L 0015: Директива 2011/15/ЕС на Комисията от 23 февруари 2011 г. (ОВ L 49, 24.2.2011 г., стр. 33).“
 Член 2
 Текстовете на Директива 2011/15/ЕС на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 1 май 2012 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 30 март 2012 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Изпълняващ длъжността председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 161, 21.6.2012 г., стр. 33.
 (2) ОВ L 49, 24.2.2011 г., стр. 33.
 (3) С отбелязани конституционни изисквания.


text:
Moottoripyörä (lyhenne mp.) on kaksipyöräinen moottorikäyttöinen ajoneuvo, jossa pyörät ovat peräkkäin samassa linjassa. Moottoripyörään voidaan liittää myös sivuvaunu, jolloin siitä tulee kolmipyöräinen ajoneuvo.
 Moottoripyörää, jonka suurin rakenteellinen nopeus on 45 km/h ja iskutilavuus enintään 50 cm3, sanotaan mopoksi. Mopo eroaa moottoripyörästä lähinnä moottorin koon ja tehon sekä huippunopeuden osalta, mutta on usein myös kooltaan pienempi.
 Moottoripyörän rakenne
 Runko
 Runko on moottoripyörän keskeisin tukirakenne. Runkoon kiinnittyvät etuhaarukka, takahaarukka, moottori ja muut keskeiset moottoripyörän osat. Nykyaikaisen moottoripyörän runko on useimmiten alumiinista valmistettu palkkirunko. Ennen alumiinipalkkirunkojen valtakautta rungot olivat yleensä teräsputkesta valmistettuja silmukkarunkoja. Varhaisempaa tekniikkaa edustavat pellistä prässätyt rungot.
 Palkkirunko muodostuu yleensä kahdesta suuriläpimittaisesta palkista, jotka kulkevat takahaarukan kiinnityspisteestä emäputkeen. Palkkirungot valmistetaan yleensä alumiinista, mutta myös teräspalkkeja ja putkikehikoita käytetään. Esimerkiksi Ducati-moottoripyörissä käytetään valtavirrasta poikkeavaa teräsputkikehikkoa.
 Teräsputkesta valmistettu silmukkarunko on yleisin runkotyyppi 1990-luvun enduro- ja motocrosspyörissä.
 Emäputkirunko on runkotyyppi, jossa yksi runkopalkki yhdistää takahaarukan ohjausputkeen.
 Monokokkirunkoja käytetään skoottereissa.
 Moottori ja voimansiirto
 Moottoripyörässä moottori, vaihteisto ja kytkin muodostavat useimmiten kiinteän kokonaisuuden. Moottori voidaan sijoittaa niin, että kampiakseli on pyörän pituusakselin suhteen joko pituus- tai poikittaissuunnassa. Mikäli kampiakseli on poikittain, tarvitaan sen ja vaihteiston sisäänmenoakselin välille ensiövedoksi kutsuttu voimansiirto, joka on useimmiten toteutettu ketjulla. Moottoripyörän kytkin on yleensä öljykylvyssä toimiva monilevykytkin. Ns. toisioveto välittää voiman vaihteiston ulostuloakselilta takapyörälle ketjun, hihnan tai kardaaniakselin avulla. Vaihteita on yleensä kuusi, joissakin viisi kappaletta. Automaattivaihteistojakin on ollut saatavilla, jopa kaksoiskytkinteknologiaan perustuvia automaattivaihteistoja.
 Moottoripyörien moottorit ovat käytännöllisesti katsoen aina bensiinimoottoreita. Nykyaikaisissa katupyörissä käytetään yleisimmin nelitahtisia, nelisylinterisiä rivi- tai V-moottoreita. Myös kolmisylinteriset nelitahtiset rivimoottorit ovat yleistyneet 2000-luvulla. Motocross- ja enduropyörissä käytetään yleisimmin yksisylinteristä neli- tai kaksitahtimoottoria. Vastaavan tyyppisiä moottoreita käytetään myös useimmissa kevytmoottoripyörissä. Customeissa käytetään useimmiten nelitahtisia kaksisylinterisiä V-moottoreita, mutta myös nelisylinterisiä V-moottoreita, rivimoottoreita ja yksisylinterisiä moottoreita käytetään. Myös diesel- ja wankelmoottoreita on moottoripyörissä käytetty, mutta ne ovat jääneet harvinaisuuksiksi. Sen sijaan eri sylinteriluvuilla varustettuja vastaiskumoottoreita löytyy vielä nykyäänkin muutamien valmistajien mallistoista. Ahtamistakin ovat jotkut valmistajat historian saatossa kokeilleet, mutta toistaiseksi ahtimilla varustetut mp-moottorit ovat myöskin jääneet lähinnä muutamiin erikoismalleihin. Nykyaikaiset, autoista tutut elektronisesti ohjatut polttoaineen ruiskutusjärjestelmät syrjäyttivät vuosituhannen alussa vähitellen kaasuttimet myös moottoripyörämaailmassa. Nykyisin käytännössä kaikki moottoripyörät on varustettu polttoaineen monipistesuihkutuksella sekä kolmitoimikatalysaattorilla. Moottoripyörienkin pakokaasupäästöjä säätelevät EU-direktiivit ja ne ovat kiristyneet asteittain jo 1990-luvulta lähtien. Tämä on aiheuttanut haasteita etenkin kaksitahtisissa, mutta osin myös ilmajäähdytteisissä koneissa.
 Etupyöräntuenta
 Etuhaarukan tehtävä on tukea etupyörä moottoripyörän runkoon. Etuhaarukka on nivelletty runkoon ohjauslaakerin välityksellä, mikä mahdollistaa etuhaarukan ja samalla etupyörän kääntämisen ohjaustangon avulla. Etujousitus liitetään keulan rakenteen vaatimalla tavalla etuhaarukkaan. Lähes kaikissa nykyaikaisissa pyörissä käytetään etupyörän tuentaan teleskooppihaarukkaa. Muita kiinnitystapoja ovat telelever, girder ja ns. risukeula.
 Teleskooppihaarukka muodostuu ohjausakselista, kolmiopaloista ja kahdesta teleskoopista. Teleskoopit ovat kaksi sisäkkäistä putkea jotka pääsevät liukumaan toisiinsa nähden joustoliikkeen aikana. Teleskoopit yhdistävät pyörännavan kolmiopaloihin, kolmiopalat kiinnittävät teleskoopit ohjausakseliin ja ohjausakseli yhdistää kolmiopalat ohjauslaakerin kautta runkoon. Teleskooppihaarukat voidaan jakaa RSU (Right Side Up) ja USD (Up Side Down) tyyppeihin. RSU-keulassa sisempi liukuputki kiinnittyy kolmiopaloihin ja ulompi putki pyörännapaan. USD-keulassa sisempi putki kiinnittyy pyörännapaan ja ulompi vastaavasti kolmiopaloihin.
 Teleskooppien sisälle on sijoitettu jouset sekä iskunvaimentimet. Jouset ovat poikkeuksetta teräksestä valmistettuja kierrejousia. Iskunvaimennus on yleensä toteutettu neste-ilma-iskunvaimennuksena.
 Takapyöräntuenta
 Moottoripyörän takapyörä kiinnittyy aina takahaarukkaan, joka puolestaan kinnittyy nivelletysti runkoon ja jousiin, sekä iskunvaimentimeen, jos takapyörä on jousitettu. Jousitus perustuu yleensä joko stereo- ja monojousirakenteeseen. Monojousi hallitsee nykyään markkinoita. Monojousi-rakenteessa käytetään yhtä jousen ja iskunvaimentimen yhdistelmää. Stereojousituksessa jousi ja iskunvaimennin -yhdistelmiä on kaksi. Myös itse haarukka voi olla joko takapyörää molemmin puolin tukeva tai yksipuolinen. Takahaarukan rakenteeseen vaikuttaa myös toisiovedon toteutustapa. Kardaanivetoisissa pyörissä kardaanikotelo on osa takahaarukkaa. Skoottereissa moottori, voimansiirto ja takapyöräntuenta muodostavat yleensä yhtenäisen rakenteellisen kokonaisuuden.
 Jarrut
 Moottoripyörän jarrut ovat useimmiten hydraulisesti toimivat levyjarrut. Vanhemmissa moottoripyörissä käytettiin myös rumpujarruja. Levyjarrut ovat valta-asemassa paremman jäähtyvyyden ja jarrutustuntuman vuoksi. Nykyaikaisissa tehokkaissa moottoripyörissä on yleensä kolme levyjarrua, kaksi etupyörässä ja yksi takapyörässä. Useimmiten etujarrua käytetään ohjaustankoon oikealle puolelle sijoitetulla vivulla ja takajarrua oikean jalan polkimella.
 Moottoripyöriin on tullut saataville lukkiutumattomia jarruja. Tällainen järjestelmä rajoittaa jarrutusvoimaa niin, että pyörät eivät voi jarrutuksen seurauksena alkaa luistaa vaan pyörivät ja ajovakaus säilyy.
 Hallintalaitteet ja istuimet
 Kuljettaja istuu moottoripyörän satulassa ja tukee polvensa polttoainesäiliöön. Kuljettajan jalat lepäävät jalkatapeilla tai astinlaudoilla pyörän mallista riippuen. Käsillään kuljettaja pitää kiinni ohjaustangosta. Matkustajalle voi olla paikka kuljettajan takana jolloin hänelle on omat jalkatapit.
 Tärkeimmät hallintalaitteet ovat ohjaustanko, jalkatapit, jarruvipu ja -poljin, kytkinvipu, kaasukahva ja vaihdepoljin. Ohjaustangolla käännetään etupyörää ja hallitaan siten moottoripyörän kallistumista ja kääntymistä. Jalkatapit toimivat jalkojen tukina. Jarruvivulla ja -polkimella käytetään moottoripyörän jarruja. Kaasulla säädellään moottorin käyntinopeutta ja vääntömomenttia. Vaihdepolkimen avulla valitaan ajotilanteeseen sopiva vaihde. Kytkinvivulla käytetään kytkintä vaihdetta vaihdettaessa, pysähdyttäessä ja liikkeelle lähdettäessä. Ohjaustankoon on myös sijoitettu katkaisija, josta moottorin voi sammuttaa. Lisäksi ohjaustankoon on sijoitettu useita katkaisijoita, joilla hallitaan valoja, vilkkuja ja muita moottoripyörään asennettuja laitteita.
 Hallintalaitteiden sijoittelu on varsin vakiintunutta mutta eroavaisuuksiakin on: monet perinteiset brittiläiset ja eräät italialaiset valmistajat ovat sijoittaneet vaihdepolkimen oikean jalan käytettäväksi ja jarrupolkimen vasemmalle, kun valtaosassa pyöriä sijoittelu on päinvastainen.
 Polttoainesäiliö
 Lähes kaikissa moottoripyörissä polttoainesäiliö on sijoitettu näkyvälle paikalle suoraan kuljettajan etupuolelle. Säiliö on varsinkin nykyaikaisissa katupyörissä muotoiltu siten että kuljettaja saisi mahdollisimman hyvän tuen säiliöstä. Näissä pyörissä säiliö on useimmiten käytännöllisesti katsoen kuljettajan sylissä ja kuljettajan reidet tukeutuvat sen kylkiin. Polttoainesäiliöt valmistetaan katupyöriin useimmiten teräksestä. Enduro- ja motocross-pyörissä valmistusmateriaali on yleensä muovi.
 Katteet
 Katteet parantavat aerodynamiikaa ja suojaavat kuljettajaa tuulelta sekä jonkin verran myös sateelta. Katteet valmistetaan ABS-muovista. Aikoinaan katteita on tehty myös alumiinista. Teknisesti parhaita ovat lasi- ja hiilikuidusta valmistetut katteet, joita tosin käytetään yleensä vain kilpapyörissä. Katteiden koko ja määrä vaihtelevat moottoripyörän mallista riippuen; ne voivat peittää pyörän lähes kokonaan tai katteita ei pyörässä välttämättä ole lainkaan.
 Muut varusteet
 Edellä mainitun lisäksi moottoripyörään tarvitaan ainakin polttoainesäiliö ja satula. Valot ja mittarit ovat myös tarpeen katukäytössä. Moottoripyöriin asennetaan usein laukkuja tavaroiden kuljettamista varten. Nykyään pyörissä voi olla joko kiinteästi tai jälkiasennuksena asennettuina mitä erilaisimpia lisävarusteita kuten esim. ajotietokone, vakionopeudensäädin, varashälytin, radio, navigaattori, kahvan- ja istuinlämmittimet, sähkötoimiset tuulilasit jne.
 Nykyisin moottoripyörät saatetaan varustaa vetoluiston estojärjestelmällä, joka ei salli takapyörän luistoa kiihdytettäessä. Lisäksi uudemmissa, etenkin tehokkaammissa moottoripyörissä saattaa olla keulimisen estojärjestelmä, joka estää moottoripyörän tahattoman ja äkkinäisen keulimisen. Nykyaikaisissa moottoripyörissä saattaa löytyä myös mahdollisuus vaikuttaa hallintalaitteiden avulla avustimien toimintaan, jolloin kuljettaja voi itse omien mieltymystensä ja ajotaitojensa mukaan vaikuttaa, kuinka paljon avustimet puuttuvat ajotilanteisiin esimerkiksi erilaisissa sää tai pito-olosuhteissa ajettaessa.
 Rengaspaineita voidaan valvoa erillisten tunnistimien avulla.
 Moottoripyörän jousituksen ja iskunvaimennuksen säätö voi olla sähköinen, jolloin jousitusta voidaan säätää matkustajien ja kuorman muuttuessa.
 Etuhaarukassa voi olla ohjausvaimennin, joka rauhoittaa etuhaarukan kääntymisliikkeitä ja estää ns. voblausta etenkin suuremmilla ajonopeuksilla. Hienoimmissa sovelluksissa ohjausvaimennin voi olla elektronisesti ohjattu, jolloin vaimentimen toiminnassa otetaan huomioon mm. ajonopeus, kallistuskulma jne.
 Erilaiset moottoripyörät
 Erilaiset moottoripyörämallit poikkeavat toisistaan huomattavasti käyttötarkoituksen mukaan.
 Maastossa ajettaviksi suunnitelluissa enduro- ja motocrosspyörissä on suuret joustovarat, paljon maavaraa ja kevyt rakenne.
 Katupyörissä taas on tehokkaat moottorit, aerodynaaminen muotoilu sekä jäykät rungot ja alustat, jotta ne olisivat vakaita suurissa nopeuksissa.
 Supermoto-moottoripyörä on kiteytettynä enduro-moottoripyörä koville alustoille kuten asfaltille tarkoitetuilla renkailla, vanteilla, jousituksella ja jarruilla .
 Custom-moottoripyörille ominaista ovat suurella iskutilavuudella ja hyvin maltillisella viritysasteella varustetut vääntävät V-moottorit, matala istuinkorkeus sekä muita moottoripyörätyyppejä edempänä sijaitsevat jalkatapit tai astinlaudat. Chopperissa on pitkä etuhaarukka ja korkea ohjaustanko.
 Matka- ja sport-touring-pyörät on suunniteltu mm. ajoasennoltaan pidempien matkojen taittamiseen ja niissä on yleensä hyvä istuin myös matkustajalle.
 Nakupyöriä ovat perinteiset katumoottoripyörät, joissa on pysty ajoasento ja joissa ei ole ylimääräisiä katteita .
 Skootteri on pienipyöräinen moottoripyörä, jossa istuimen ja ohjaustangon väli on ainakin osittain avoin.
 Ajovarusteet
 Ajovarusteet suojaavat moottoripyöräilijää ajon aikana paitsi tuulelta ja sateelta, myös lentäviltä esineiltä, kuten hyönteisiltä ja pikkukiviltä. Onnettomuustilanteissa, kolareissa ja kaaduttaessa ajovarusteet ja varsinkin niihin sijoitetut suojat ja vahvikkeet suojelevat ruhjeilta ja muilta vammoilta. Ajopuvun tulee olla niin luja, ettei se repeä kaatumistilanteessa. Useimmat tavanomaiset takit eivät ole riittävän lujia vaan repeytyvät kaatuneen liukuessa tai pyöriessä maassa. Moottoripyöräilijän tärkeimpänä varusteena pidetään kypärää, joka suojaa päätä iskuilta. Kypärässä on yleensä visiiri, joka suojaa silmiä ja kasvoja. Ellei visiiriä ole, käytetään kypärän yhteydessä ajolaseja. Moottoripyöräilijän tärkeimpiä ajovarusteita ovat:
 Moottoripyöräkypärä (pakollinen)
 Ajopuku
 Selkäsuoja
 Ajokengät
 Ajokäsineet
 Ajaminen
 Moottoripyörällä ajaminen on suhteellisen vaativaa. Moottoripyöräilijän on liikennetilanteiden lisäksi hallittava ajoneuvonsa tasapainoa ja kääntymistä sekä tarkkailtava erityisesti tienpinnan laatua. Moottoripyöräilijän on otettava autoilijaa paremmin huomioon epätasaisuudet, tiellä lojuvat esineet, tuulen vaikutukset, irtohiekka, öljyläikät ja muut pitoon ja ajoneuvon hallintaan vaikuttavat tekijät.
 Pienillä nopeuksilla, joita käytetään mm. pysäköintipaikoilla tai talutettaessa, moottoripyörää ohjataan kääntämällä etupyörää kääntymissuuntaan ja kuljettajan painonsiirron avulla. Suuremmilla nopeuksilla moottoripyörä saadaan kääntymään kääntämällä etupyörää ulkokaarteen suuntaan (nk. vastaohjaus), ja kuljettaja voi ainoastaan vahvistaa kääntymistä ja pienentää vaadittavaa kallistuskulmaa siirtämällä painoansa sisäkaarteen suuntaan.
 Ranskalaisten tilastojen mukaan moottoripyörä on selvästi vaarallisempi kuin auto tai mopo (vakavat onnettomuudet suhteessa ajoneuvojen määrään: autot 0,42 %; mopot 1,40 %; moottoripyörät 1,83 %)
 Polttoaineenkulutus
 Autoon verrattuna moottoripyörä on pienempi ja kevyempi. Tavallisimmat perheautot painavat noin 1 200–1 600 kilogrammaa, kun moottoripyörät painavat vain 150–350 kg. Siten kiihdytettävää massaa on moottoripyörissä selvästi vähemmän ja myös massasta riippuva vierintävastus on moottoripyörässä pienempi kuin autossa. Kuitenkin moottoripyörä kuluttaa usein yhtä paljon tai jopa enemmän polttoainetta kuin auto. Tämä saattaa johtua kuljettajan ajotavasta. Perustavammanlaatuisia syitä ovat se, että moottoripyörien ilmanvastukset ovat korkeita ja se, että niiden moottorit ovat hyötysuhteeltaan heikkoja.
 Ilmanvastuksen aiheuttaman voiman kaava on F = 0,5·ρ·Cd·A·v2, missä ρ on ilman tiheys, Cd on ilmanvastuskerroin, A on ajoneuvon (ja kuljettajan) otsapinta-ala, ja v2 on nopeuden neliö. Autossa otsapinta-alan A suuruus on yleensä noin 2–3 neliömetriä, ja moottoripyörässä se on 1–1,5 neliömetriä. Tavallisen henkilöauton ilmanvastuskerroin on 0,25–0,35:n luokkaa, kun moottoripyörän ja kuljettajan yhteinen ilmanvastuskerroin vaihelee sporttipyörän 0,4:stä matkapyörän 0,6:een. Siten suuremmilla nopeuksilla moottoripyörän ilmanvastus voi nousta samalle tasolle kuin henkilöautolla.
 Moottoripyörien moottoreilla on mahdollista saavuttaa niiden iskutilavuuteen nähden suuria vääntömomentteja ja tehoja, eli parhaimmillaan niiden hyötysuhde on erittäin korkea. Kuitenkin tähän hyvään hyötysuhteeseen pääseminen edellyttää sitä, että moottoria käytetään korkealla pyörintänopeudella. Yleensä hyötysuhde on heikompi. Polttoaineenkulutuksen pienentämiseksi moottorit tulisi optimoida matalammille pyörintänopeuksille, ja tavallisilla ajonopeuksilla pyörintänopeuksia pitäisi madaltaa.
 Moottoripyörä moottoriurheilussa
 Moottoripyöriä käytetään useissa moottoriurheilulajeissa, kuten ratamoottoripyöräilyssä, motocrossissa, endurossa ja moottoripyörätrialissa. Menestyneitä suomalaisia moottoripyöräilijöitä ovat muiden muassa Raine Lampinen, Jarno Saarinen, Mika Kallio, Heikki Mikkola, Juha Salminen, Kari Tiainen ja Yrjö Vesterinen.
 Historia
 Ensimmäisen moottoripyörän rakensivat saksalaiset Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach vuonna 1885. Se oli ensimmäinen bensiinikäyttöinen kulkuneuvo. Saksalainen, Münchenissä toiminut Hildebrand & Wolfmüller valmisti moottoripyöriä sarjatuotantona vuosina 1894–1897 ensimmäisenä maailmassa.
 Moottoripyörä Suomessa
 Historiaa
 Moottoripyöriä on ollut Suomessa alun toistasataa vuotta. Ensimmäiset moottoripyörät tulivat Suomeen jo selvästi ennen autoja. Tamperelaisessa Aamulehdessä julkaistiin 4. toukokuuta 1895 kahden palstan ilmoitus, jossa insinööri Josef Renggli tarjosi "Hildebrand & Wolfmüllerin Moottori-Velosipeedejä, jotka kulkevat benzinikaasun voimalla". Kyseessä on Suomen varhaisin moottoripyörämainos. Ensimmäisenä suomalaisena moottoripyörän omistajana mainittiin viipurilainen insinööri Carl Wahl kesäkuun lopulla 1895, mutta jo viikkoa myöhemmin kerrottiin tamperelaisen insinöörin Peter von Nottbeckin ajelleen hankkimallaan moottoripyörällä. Ilmeisesti nämä kaksi moottoripyörää oli tuotu maahan samanaikaisesti. Tehtailija Wilhelm von Nottbeckin pojat tunnettiin edistyksellisinä ja kokeilunhaluisina miehinä, ja näistä Carl von Nottbeckin ansiosta Tampereella otettiin käyttöön sähkövalo jo vuonna 1882. Vastaavasti ensimmäiset varmat tiedot auton liikkumisesta Suomessa ovat vuodelta 1899.
 Moottoripyörä alettiin hyväksyä Suomessa liikennevälineeksi muiden joukossa vuoden 1905 jälkeen. Vuonna 1906 moottoripyöräkauppiaita Suomessa olivat ainakin saksalaisia Wanderer-moottoripyöriä myyneen Cleveland-Pääasioimiston seuraaja AB Otto Brandt Oy sekä Stockmannin Polkupyörävarasto, joka toi maahan saksalaista Neckarsulmeria, sveitsiläistä Motosacochea ja mahdollisesti myös ruotsalaista Nordstjernania. Vuonna 1915 Suomessa on arvioitu olleen 900–1 100 moottoripyörää. Vuonna 1922 määrättiin moottoripyörät autojen tavoin rekisteröinti- ja katsastusvelvollisuuden alaisiksi. Moottoripyörän ajokortti tuli pakolliseksi vuonna 1926; tätä ennen moottoripyörän ajoluvan saamiseen riitti katsastusviranomaisen antama todistus siitä, että kuljettaja oli riittävästi perehtynyt ajokkinsa hoitoon ja ohjaamiseen. Vuoden 1920 tienoilla moottoripyörien tuotanto pääsi maailmalla vauhtiin, ja se näkyi vanhojen rekisteritietojen mukaan myös Suomessa. Selvästi yleisin merkki 1920-luvulla oli Harley-Davidson ja seuraavaksi yleisin Indian. Suomen puolustusvoimilla oli 1920-luvun alussa 75 Harley-Davidsonia, ja lisää hankittiin 1920-luvun aikana sekä 1930-luvulla. Talvi- ja jatkosodan aikana suuri osa moottoripyöristä oli pakko-otettu puolustusvoimien käyttöön.
 Sotien jälkeen Suomeen tuotiin runsaasti moottoripyöriä Neuvostoliitosta ja itäisen Euroopan maista. Tämän ajan yleisiä moottoripyörämerkkejä olivat neuvostoliittolaiset Moskva-Tähti ja IC, itäsaksalainen EMW sekä tšekkiläiset Jawa ja CZ. 1950-luvun jälkipuoliskon kaupunkilainen ilmiö olivat kovaäänisillä moottoripyörillään huvittelumielessä ajelleet ”pärinäpojat”, joiden käsissä totutusta hyötyajoneuvosta tuli myös kiusanteon, vallankäytön ja paheellisuuden vertauskuva ja sellaisena rock and rollin ohella ensimmäinen aalto nousevasta nuorisoliikkeestä.
 Suomessa moottoripyörien rooli liikenteessä oli näkyvimmillään 1960-luvun alkuvuosiin saakka. 1950-luvun aikana rekisteröitiin vuosittain jopa liki 18 000 uutta moottoripyörää, ja vuoden 1960 lopussa moottoripyöriä oli rekisterissä 103 463 kappaletta. Tämän jälkeen moottoripyörät menettivät suosiotaan etenkin henkilöautoille, joiden tuontisäännöstely purettiin vuonna 1962. 1960-luvulla uusia moottoripyöriä rekisteröitiin jopa alle 2 000 kappaletta vuodessa, ja vuonna 1970 Suomessa oli rekisterissä vain 44 139 moottoripyörää. Sittemmin moottoripyöräkanta elpyi hiljalleen, ja vuoden 1984 päättyessä rekisteröityjä moottoripyöriä oli 49 780 kappaletta. Japanilaiset moottoripyörät tekivät maihinnousun Suomeen 1960-luvun aikana, ja niiden rekisteröintimäärät verottivat eurooppalaisten ja etenkin brittiläisten pyörien markkinaosuutta. Vuoden 1990 alussa voimaan tulleella ajokorttiasetuksen muutoksella moottoripyörän ajo-oikeus eriytettiin auton ajo-oikeudesta omaksi tutkinnokseen.
 Moottoripyörän käytön historiassa sotavuodet muodostivat käännekohdan. Sotavuosien jälkeen moottoripyörän käyttö jakautui selkeästi kahtia viralliseen ja yksityiseen käyttöön. Edellisen piiriin on luettu poliisin, puolustusvoimien ja puutavarayhtiöiden toiminta. Vaikka moottoripyörän kuljetuskyky oli selkeästi heikompi kuin hevosen tai auton, siitä oli suuri apu näiden ryhmien työtehtävissä aina 1950-luvulle saakka. Yksityisellä sektorilla aktiivisia moottoripyörien käyttäjiä olivat myyntimiehet, nuohoojat, kiertelevät käsityöläiset, kauppaliikkeiden lähetit sekä metsäyhtiöiden puunostajat ja työnjohtajat. 1960-luvulta lähtien moottoripyöriä ovat hyödyntäneet työtehtävissä vain poliisi ja armeija. Autojen vietyä liikennesuoritteessa voiton moottoripyörien yksityiskäyttö on rajoittunut vapaa-aikaan ja matkailuun.
 Vanhojen moottoripyörien harrastajien yhdyssiteeksi perustettiin Tampereella vuonna 1975 pidetyssä kokouksessa Veteraanimoottoripyöräklubi (VMPK). Kerholla oli toimintaa aluksi Helsingissä ja Tampereella, ja vuonna 2018 kerhoon kuului noin 7 000 jäsentä 17 aluekerhossa eri puolilla Suomea.
 Moottoripyörien valmistus Suomessa
 Suomessa on harjoitettu jonkin verran moottoripyörien valmistusta, mutta varsinaista sarjatuotantoa ei ole ollut. Turkulainen polkupyöriä valmistanut Rautateollisuus Oy Pyrkijä teki 1930-luvun lopulla noin sadan kappaleen koesarjan saksalaiseen NSU-moottoripyörään perustuneita kevytmoottoripyöriä, joissa oli saksalainen kaksitahtinen moottori. Toiminta katkesi toisen maailmansodan syttymiseen, eikä yritys enää sodan jälkeen jatkanut kevytmoottoripyörien tuotantoa. Valmistuneita Pyrkijä-kevytmoottoripyöriä on tiettävästi säilynyt kaksi kappaletta. Vielä vuonna 1963 Pyrkijä kuitenkin rakensi yhden kilpamoottoripyörän prototyypin, joka saavutti saman vuoden Pyynikinajossa kuudennen sijan.
 Turkulainen polkupyörien valmistaja Tunturipyörä suunnitteli 1950-luvun alussa vakavissaan moottoripyörien sarjatuotannon aloittamista ja valmisti 24 pyörän koesarjan vuonna 1951. Suuri osa koesarjasta myytiin tehtaan työntekijöille ja Tunturipyörän piirimyyjile, joilta oli tarkoitus saada kokemuksia ja palautetta. Varsinaisen sarjavalmistuksen oli määrä aikaa vuonna 1952. Moottorien vaikean saannin vuoksi se ei kuitenkaan päässyt alkuun. Lisäksi pyörien hinta olisi noussut liian korkeaksi ulkomaisiin moottoripyöriin verrattuna. Vuonna 1953 aikana Tunturi-moottoripyöriä saatiin valmiiksi 126 kappaletta, minkä jälkeen tuotanto päättyi. Myöhemmin 1960-luvulla Tunturipyörän tehtaalla koottiin itävaltalaisia Puch-moottoripyöriä.
 Hangossa toiminut Veljekset Helkaman Tehdas valmisti vuosina 1958–1967 Hopeanuoli- ja Hopeasiipi-skoottereita sekä Vasama-kevtymoottoripyöriä. Rovaniemeläinen Polar Metal Plast rakensi vuosina 1975–1977 noin 150 kappaletta Winha-moottoripyöriä.
 Moottoripyörä lainsäädännössä
 Ajoneuvolain 12§ mukaan moottoripyörä on kaksipyöräinen moottorikäyttöinen ajoneuvo, jossa ei ole sivuvaunua (ajoneuvoluokka L3e) tai jossa on sivuvaunu (ajoneuvoluokka L4e), ja joka on varustettu moottorilla, jonka sylinteritilavuus on suurempi kuin 50 vuocm, kun kyseessä on polttomoottori, tai jonka suurin rakenteellinen nopeus on suurempi kuin 45 kilometriä tunnissa. Liikenteen turvallisuusvirasto (Trafi) rekisteröi L3e-luokan moottoripyöräksi myös Piaggion kolmipyöräisen MP3-skootterin, jota kolmipyöräisyydestään huolimatta ajetaan kaksipyöräisen tavoin. Poikkeuksena on MP3:n perusmallia leveämmällä raidevälillä ja jalkajarrulla varustettu LT-malli.
 Moottoripyörän kuljettamiseen vaadittavat ajokorttiluokat määritellään ajokorttilain 4§:ssä, ajokortin saamisen vähimmäisiät on määritelty ajoneuvolain 5§:ssä . Vaadittava ajokortti määräytyy teho-painosuhteen, iskutilavuuden ja moottoritehon perusteella. Moottoripyörää kuljettamiseen oikeuttavia ajokorttiluokkia on kolme, A1, A2 ja A.
 A1-luokan ajokortti oikeuttaa kuljettamaan moottoripyörää, jonka moottoriteho on korkeintaan 11 kW, iskutilavuus enintään 125 cm3 ja teho/painosuhde enintään 0,1 kW/kg. Tällaista moottoripyörää kutsutaan kevytmoottoripyöräksi ja ajo-oikeuden eli A1-luokan ajokortin saa aikaisintaan 16-vuotiaana.
 A2-luokan ajokortti oikeutta kuljettamaan alle 35 kW:n tehoista moottoripyörää, jonka teho-painosuhde on alle 0,20 kW/kg ja jota ei ole muunnettu ajoneuvosta, jonka teho on yli kaksi kertaa suurempi. A2-luokan ajokortin saa aikaisintaan 18-vuotiaana.
 A-luokan ajokortti oikeuttaa kuljettamaan kaikkia moottoripyöriä niihin kytkettyine hinattavine ajoneuvoineen. A-luokan ajokortin voi saada aikaisintaan 24-vuotiaana tai omattuaan A2-luokan ajokortin vähintään kaksi vuotta.
 Vuonna 1989 ja sitä ennen myönnetyt auton kuljettamiseen oikeuttavat ajokortit (AB, ABC jne.) oikeuttavat edelleen kuljettamaan kaikenkokoisia moottoripyöriä.
 Moottoripyörämerkkejä
 Suomen 15 yleisintä moottoripyörämerkkiä vuonna 2020:
 Honda
 Yamaha
 Suzuki
 Harley-Davidson
 Kawasaki
 BMW
 KTM
 Triumph
 Piaggio
 Husqvarna
 Vespa
 Jawa
 Aprilia
 Ducati
 Moto Guzzi
 Katso myös
 Sivuvaunullinen moottoripyörä
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Kirjallisuutta
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: caselaw

text:
 9.5.2008
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 116/6
 Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 13. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid un Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)/Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 (Apvienotās lietas no C-383/06 līdz C-385/06) (1)
 (Struktūrfondi - Regulas (EEK) Nr. 4253/88 23. panta 1. punkts - Kopienas finanšu atbalsta atcelšana un atgūšana - EKL 249. pants - Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzība)
 (2008/C 116/10)
 Tiesvedības valoda — holandiešu
 Iesniedzējtiesa
 Raad van State
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Prasītāji: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06), Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)
 Atbildētāji: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid, Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 Priekšmets
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumus attiecībā uz dažādu struktūrfondu darbības koordinēšanu savā starpā un ar Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbību, 23. panta 1. punkta interpretācija — Kopienu finanšu atbalsta atcelšana un atgūšana — EKL 10. un 249. pants — Vispārējo Kopienu tiesību principu piemērošana
 Rezolutīvā daļa
 1)
 ar 23. panta 1. punktu Padomes 1988. gada 19. decembra Regulā (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumus attiecībā uz dažādu struktūrfondu darbības koordinēšanu savā starpā un ar Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbību, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1993. gada 20. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2082/93, ir radīts pienākums dalībvalstīm atgūt līdzekļus, kas zaudēti pārkāpuma vai nolaidības rezultātā, un tam nav nepieciešama pilnvaru piešķiršana valsts tiesību aktos;
 2)
 pārkāpuma vai nolaidības rezultātā zaudēto līdzekļu atgūšana ir jāveic, pamatojoties uz Regulas Nr. 4253/88, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2082/93, 23. panta 1. punktu un atbilstoši valsts tiesībās paredzētajai kārtībai, ja vien šo tiesību piemērošana neapdraud Kopienu tiesību piemērošanu un efektivitāti un nepadara nepamatoti piešķirto summu atgūšanu faktiski neiespējamu. Valsts tiesai ir jānodrošina Kopienu tiesību pilnīga piemērošana, nepiemērojot vai, ja nepieciešams, interpretējot tādu valsts tiesību normu kā Vispārīgais administratīvo tiesību likums (Algemene wet bestuursrecht), kas tam rada šķērsli. Valsts tiesa var piemērot Kopienu tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, izvērtējot gan zaudēto līdzekļu saņēmēju, gan pārvaldes iestāžu rīcību, ar nosacījumu, ka ir pilnībā ievērotas Eiropas Kopienas intereses. Apstāklim, ka līdzekļu saņēmējs ir publisko tiesību subjekts, šajā sakarā nav nozīmes.
 (1) OV C 310, 16.12.2006.


text:
18.10.2013
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 277/14
 ES IR ELPA BENDROJO TRANZITO JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. 1/2013
 2013 m. liepos 1 d.
 kuriuo iš dalies keičiama 1987 m. gegužės 20 d. Konvencija dėl bendrosios tranzito procedūros
 (2013/510/ES)
 ES ir ELPA JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į 1987 m. gegužės 20 d. Konvenciją dėl bendrosios tranzito procedūros (1), ypač į jos 15 straipsnio 3 dalies a punktą,
 kadangi:
 (1)
 Kroatija įstojo į Sąjungą 2013 m. liepos 1 d.;
 (2)
 todėl 1987 m. gegužės 20 d. Konvencijoje dėl bendrosios tranzito procedūros (Konvencija) naudojamos nuorodos kroatų kalba turėtų būti išbrauktos iš ELPA šalims skirtų dokumento dalių ir įrašytos į Sąjungos valstybėms narėms skirtas dokumento dalis;
 (3)
 be to, atsižvelgiant į Kroatijos įstojimą į Sąjungą, turi būti atlikti techniniai Konvencijos pakeitimai, susiję su III priedėlyje išvardytais garantijos dokumentų blankais;
 (4)
 norint sudaryti galimybę naudoti garantijos dokumentų blankus, išspausdintus laikantis reikalavimų, galiojusių iki Kroatijos įstojimo į Sąjungą datos, turėtų būti nustatytas pereinamasis laikotarpis, per kurį galėtų būti toliau naudojami kiek pakeisti jau išspausdinti dokumentų blankai;
 (5)
 todėl Konvencija turėtų būti iš dalies pakeista,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Konvencijos dėl bendrosios tranzito procedūros III priedėlis iš dalies keičiamas, kaip išdėstyta šio sprendimo priede.
 2 straipsnis
 Padarius reikalingus geografinių pavadinimų pakeitimus, blankai, atitinkantys Konvencijos III priedėlio C1, C2, C3, C4, C5 ir C6 prieduose pateiktus pavyzdžius, gali būti toliau naudojami, bet ne ilgiau kaip iki dvylikto mėnesio nuo šio sprendimo įsigaliojimo dienos pabaigos.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
 Priimta Reikjavike 2013 m. liepos 1 d.
 Jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Snorri OLSEN
 (1) OL L 226, 1987 8 13, p. 2.
 PRIEDAS
 1.
 III priedėlio B1 priedo 51 langelio tekstas pakeičiamas taip:
 „51 langelis. Numatytos tranzito įstaigos
 Šalių kodai
 Šis šalies kodas – tai dviraidis ISO kodas (ISO 3166-1).
 Naudojami kodai:
 AT
 Austrija
 BE
 Belgija
 BG
 Bulgarija
 CH
 Šveicarija
 CY
 Kipras
 CZ
 Čekija
 DE
 Vokietija
 DK
 Danija
 EE
 Estija
 ES
 Ispanija
 FI
 Suomija
 FR
 Prancūzija
 GB
 Jungtinė Karalystė
 GR
 Graikija
 HR
 Kroatija
 HU
 Vengrija
 IE
 Airija
 IS
 Islandija
 IT
 Italija
 LT
 Lietuva
 LU
 Liuksemburgas
 LV
 Latvija
 MT
 Malta
 NL
 Nyderlandai
 NO
 Norvegija
 PL
 Lenkija
 PT
 Portugalija
 RO
 Rumunija
 SE
 Švedija
 SI
 Slovėnija
 SK
 Slovakija
 TR
 Turkija“
 2.
 III priedėlio B6 priedo III antraštinė dalis iš dalies keičiama taip:
 a)
 Kalbinių nuorodų „Galiojimas apribotas – 99200“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Valjanost ograničena“;
 b)
 Kalbinių nuorodų „Leista neplombuoti – 99201“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Oslobođeno“;
 c)
 Kalbinių nuorodų „Alternatyvusis įrodymas – 99202“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Alternativni dokaz“;
 d)
 Kalbinių nuorodų „Skirtumai: įstaiga, kuriai pateiktos prekės ...... (pavadinimas ir valstybė) - 99203“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Razlike: Carinarnica kojoj je roba podnesena ......(naziv i zemlja)“;
 e)
 Kalbinių nuorodų „Išvežimui iš ... taikomi apribojimai arba mokesčiai, nustatyti Reglamentu / Direktyva / Sprendimu Nr. ... – 99204“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Izlaz iz........ podliježe ograničenjima ili pristojbama temeljem Uredbe/Direktive/Odluke br...“;
 f)
 Kalbinių nuorodų „Leista nenustatyti maršruto – 99205“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Oslobođeno od propisanog plana puta“;
 g)
 Kalbinių nuorodų „Įgaliotasis siuntėjas – 99206“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Ovlašteni pošiljatelj“;
 h)
 Kalbinių nuorodų „Leista nepasirašyti – 99207“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Oslobođeno potpisa“;
 i)
 Kalbinių nuorodų „Naudoti bendrąją garantiją uždrausta – 99208“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Zabranjeno zajedničko jamstvo“;
 j)
 Kalbinių nuorodų „Neribotas naudojimas – 99209“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Neograničena uporaba“;
 k)
 Kalbinių nuorodų „Retrospektyvusis išdavimas – 99210“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Izdano naknadno“;
 l)
 Kalbinių nuorodų „Įvairūs – 99211“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Razni“;
 m)
 Kalbinių nuorodų „Nesupakuota – 99212“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Rasuto“;
 n)
 Kalbinių nuorodų „Siuntėjas – 99213“ lentelėje tarp FR ir IT nuorodų įterpiamas, o iš dabartinės jo vietos išbraukiamas toliau nurodytas įrašas:
 „—
 HR
 Pošiljatelj“.
 3.
 III priedėlio C1 priedo I punkto 1 dalyje tarp šalių pavadinimų „Prancūzijos Respublika“ ir „Italijos Respublika“ įrašomas pavadinimas „Kroatijos Respublika“. Tarp žodžio „taip pat“ ir šalies pavadinimo „Islandijos Respublikai“ esantis šalies pavadinimas „Kroatijos Respublikai“ išbraukiamas.
 4.
 III priedėlio C2 priedo I punkto 1 dalyje tarp šalių pavadinimų „Prancūzijos Respublika“ ir „Italijos Respublika“ įrašomas pavadinimas „Kroatijos Respublika“. Tarp žodžio „taip pat“ ir šalies pavadinimo „Islandijos Respublikai“ esantis šalies pavadinimas „Kroatijos Respublikai“ išbraukiamas.
 5.
 III priedėlio C4 priedo I punkto 1 dalyje tarp šalių pavadinimų „Prancūzijos Respublika“ ir „Italijos Respublika“ įrašomas pavadinimas „Kroatijos Respublika“. Tarp žodžio „taip pat“ ir šalies pavadinimo „Islandijos Respublikai“ esantis šalies pavadinimas „Kroatijos Respublikai“ išbraukiamas.
 6.
 III priedėlio C5 priedo 7 langelyje tarp pavadinimų „Europos bendrija“ ir „Islandija“ esantis šalies pavadinimas „Kroatija“ išbraukiamas.
 7.
 III priedėlio C6 priedo 6 langelyje tarp pavadinimų „Europos bendrija“ ir „Islandija“ esantis šalies pavadinimas „Kroatija“ išbraukiamas.


text:
 28.8.2010
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 234/49
 Klage, eingereicht am 25. Juni 2010 — Unilever España und Unilever/HABM — Med Trans G. Poulias-S. Brakatselos (MED FRIGO S.A.)
 (Rechtssache T-287/10)
 ()
 2010/C 234/88
 Sprache der Klageschrift: Englisch
 Verfahrensbeteiligte
 Klägerin: Unilever España S.A. und Unilever N.V. (Barcelona, Spanien) (Prozessbevollmächtigter: Rechtsanwalt C. Prat)
 Beklagter: Harmonisierungsamt für den Binnenmarkt (Marken, Muster und Modelle)
 Andere Beteiligte im Verfahren vor der Beschwerdekammer:„Med Trans“ G. Poulias-S. Brakatselos A.E. (Patra, Griechenland)
 Anträge
 Die Klägerin beantragt,
 —
 die Entscheidung der Zweiten Beschwerdekammer des Harmonisierungsamts für den Binnenmarkt (Marken, Muster und Modelle) vom 20. April 2010 in der Sache R 1025/2009-2 aufzuheben;
 —
 die Widerspruchsabteilung des Harmonisierungsamts für den Binnenmarkt (Marken, Muster und Modelle) dazu aufzufordern, die Prüfung der Beweise fortzusetzen und die Anwendbarkeit der Art. 8 Abs. 1 Buchst. b, Art. 8 Abs. 4 und Art. 8 Abs. 5 der Verordnung über die Gemeinschaftsmarke zu beurteilen;
 —
 hilfsweise die angefochtene Entscheidung abzuändern und in der Sache zu entscheiden;
 —
 dem Beklagten die Kosten aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Anmelderin der Gemeinschaftsmarke: Andere Beteiligte im Verfahren vor der Beschwerdekammer des HABM.
 Betroffene Gemeinschaftsmarke: Bildmarke „MED FRIGO S.A.“ für Waren und Dienstleistungen der Klasse 39.
 Inhaberin des im Widerspruchsverfahren entgegengehaltenen Marken- oder Zeichenrechts: Klägerin.
 Im Widerspruchsverfahren entgegengehaltenes Marken- oder Zeichenrecht: Eingetragene spanische Wortmarke „FRIGO“ (Nr. 112 534) für Waren der Klasse 30; eingetragene spanische Bildmarke „Frigo“ (Nr. 123 204) für Waren der Klasse 30; eingetragene spanische Bildmarke „Frigo“ (Nr. 434 378) für Waren der Klasse 30; eingetragene spanische Bildmarke „Frigo“ (Nr. 767 539) für Waren der Klasse 30; eingetragene spanische Bildmarke „Frigo“ (Nr. 2 148 274) für Waren der Klasse 30; eingetragene spanische Wortmarke „FRIGO S.A.“ (Nr. 60 893) als „Handelsname für die Fertigung und Herstellung von Speiseeis und Milcherzeugnissen“.
 Entscheidung der Widerspruchsabteilung: Zurückweisung des Widerspruchs.
 Entscheidung der Beschwerdekammer: Zurückweisung der Beschwerde.
 Klagegründe: Verstoß gegen Regel 19 Abs. 2 Buchst. a Ziff. ii der Verordnung (EG) Nr. 2868/95 der Kommission, da die Beschwerdekammer zu Unrecht zu der Auffassung gekommen sei, dass die Klägerin nicht alle erforderlichen Nachweise über Bestehen, Gültigkeit und Schutzumfang ihrer älteren Marke, auf die sich der Widerspruch stützte, eingereicht habe; Verstoß gegen Regel 19 Abs. 3 in Verbindung mit Regel 98 Abs. 1 der Verordnung Nr. 2868/95, da die Beschwerdekammer zu Unrecht der Auffassung gewesen sei, dass die von der Klägerin eingereichten Übersetzungen nicht hinreichend klar und ausreichend gut strukturiert seien.


text:
 21.4.2005
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 102/6
 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES
 Nr. 141/2004
 vom 29. Oktober 2004
 zur Änderung des Anhangs I (Veterinärwesen und Pflanzenschutz) des EWR-Abkommens
 DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS
 gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend „Abkommen“ genannt, insbesondere auf Artikel 98,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Anhang I des Abkommens wurde durch den Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 121/2004 vom 24. September 2004 (1) geändert.
 (2)
 Die Entscheidung 2004/130/EG der Kommission vom 30. Januar 2004 über das vorübergehende Inverkehrbringen von bestimmtem, den Anforderungen der Richtlinie 66/401/EWG des Rates nicht entsprechendem Saatgut der Art Vicia faba L. (2) ist in das Abkommen aufzunehmen.
 (3)
 Die Entscheidung 2004/164/EG der Kommission vom 19. Februar 2004 zur Änderung der Entscheidung 2004/130/EG über das vorübergehende Inverkehrbringen von bestimmtem, den Anforderungen der Richtlinie 66/401/EWG des Rates nicht entsprechendem Saatgut der Art Vicia faba L. (3) ist in das Abkommen aufzunehmen.
 (4)
 Die Entscheidung 2004/297/EG der Kommission vom 29. März 2004 zur Ermächtigung der Tschechischen Republik, Estlands, Litauens, Ungarns, Polens und der Slowakei, die Anwendung bestimmter Vorschriften der Richtlinien 2002/53/EG und 2002/55/EG des Rates hinsichtlich des Inverkehrbringens von Saatgut bestimmter Sorten aufzuschieben (4), ist in das Abkommen aufzunehmen —
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 In Anhang I Kapitel III Teil 2 des Abkommens werden nach Nummer 32 (Entscheidung 2004/329/EG der Kommission) folgende Nummern eingefügt:
 „33.
 32004 D 0130: Entscheidung 2004/130/EG der Kommission vom 30. Januar 2004 über das vorübergehende Inverkehrbringen von bestimmtem, den Anforderungen der Richtlinie 66/401/EWG des Rates nicht entsprechendem Saatgut der Art Vicia faba L. (ABl. L 37 vom 10.2.2004, S. 32), geändert durch:
 —
 32004 D 0164: Entscheidung 2004/164/EG der Kommission vom 19. Februar 2004 (ABl. L 52 vom 21.2.2004, S. 77).
 34.
 32004 D 0297: Entscheidung 2004/297/EG der Kommission vom 29. März 2004 zur Ermächtigung der Tschechischen Republik, Estlands, Litauens, Ungarns, Polens und der Slowakei, die Anwendung bestimmter Vorschriften der Richtlinien 2002/53/EG und 2002/55/EG des Rates hinsichtlich des Inverkehrbringens von Saatgut bestimmter Sorten aufzuschieben (ABl. L 97 vom 1.4.2004, S. 66).“
 Artikel 2
 Der Wortlaut der Entscheidungen 2004/130/EG, 2004/164/EG und 2004/297/EG in isländischer und norwegischer Sprache, der in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht wird, ist verbindlich.
 Artikel 3
 Dieser Beschluss tritt am 30. Oktober 2004 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuss alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens vorliegen (5).
 Artikel 4
 Dieser Beschluss wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht.
 Brüssel, den 29. Oktober 2004
 Für den Gemeinsamen EWR-Ausschuss
 Der Vorsitzende
 Kjartan JÓHANNSSON
 (1) ABl. L 64 vom 10.3.2005, S. 15.
 (2) ABl. L 37 vom 10.2.2004, S. 32.
 (3) ABl. L 52 vom 21.2.2004, S. 77.
 (4) ABl. L 97 vom 1.4.2004, S. 66.
 (5) Ein Bestehen verfassungsrechtlicher Anforderungen wurde nicht mitgeteilt.


text:
Puhelinseksi viittaa seksuaalisiin keskusteluihin kahden henkilön välillä puhelimen avustuksella, joko maksullisesti tai molempien osapuolten vapaaehtoisesta suostumuksesta, esimerkiksi erotettujen rakastettujen välillä. Useissa maissa on erillisiä maksullisia puhelinnumeroita.
 Maksullisen puhelinseksin harjoittajia ei valita heidän ulkonäkönsä, vaan heidän äänensä perusteella. Heidän soittajille antamansa kuvaukset ovat useimmiten keksittyjä tai ainakin väritettyjä. Puhelinseksin tarkoitus on aiheuttaa jommallekummalle tai molemmille orgasmi itsetyydytyksen avulla.
 1990-luvun seksilinjavillitys
 Puhelinseksipalvelut nousivat monissa maissa suureen suosioon 1980-luvulta alkaen yhdessä puhelintreffipalveluiden (ns. ”kontaktipuhelimet” tai ”senssipuhelimet”) ja muiden tavallista puhelua kalliimpien ääniviihdepalveluiden rinnalla. Eri maissa palvelut tulivat saataville vähän eri aikaan, riippuen kunkin maan puhelinverkon digitalisoimisesta, joka mahdollisti erilaisen hinnoittelun eri numerosarjoilla alkaville puhelinnumeroille. Aluksi puhelinyhtiöt oudoksuivat pornoviihteen tarjoamista omissa verkoissaan, mutta huomasivat sen pian erittäin tuottoisaksi liiketoiminnaksi. Myös pornolehtien julkaisijat alkoivat saada huomattavan osan tuotoistaan lehtiensä brändillä tarjotuista puhelinseksipalveluista. Monien työpaikkojen puhelimista estettiin kalliille ja työaikaa vieville seksilinjoille soittelu. Seksilinjoille soittavien yksityishenkilöiden puhelinlaskut saattoivat nousta tuhansiin markkoihin, mikä herätti kuluttajaviranomaistenkin mielenkiinnon. Suomessa puhelinyhtiöt alkoivat pian tarjota halukkaille maksutonta palvelua, joka esti viihdenumeroihin soittamisen.
 Suomessa maksullisten puhelinpalvelujen tarjonta alkoi syksyllä 1988 posti- ja telelaitoksen sekä paikallisten puhelinyhtiöiden tarjoamissa numeroissa. 1990-luvun alkuvuosina myös aikuisviihdepalvelut sallittiin. Vuoden 1996 paikkeilla arveltiin Suomessa satojen naisten tekevän puhelinseksityötä kotoaan käsin. Monet olivat alaikäisiä. Telealan edustajien mukaan puhelujen sisältöä oli mahdotonta valvoa viestintäsalaisuuden takia.
 Puhelinseksipalvelujen markkinointi tapahtui lehdissä pikkuilmoituksia julkaisemalla. Ilmoittajia kertyi niin paljon, että hyvämaineisten sanoma- ja iltapäivälehtien loppuosassa saattoi olla useita sivuja vähäpukeisten naisten kuvilla varustettuja mainoksia. Monet lehdet kieltäytyivät lopulta julkaisemasta ainakaan kuvallisia ilmoituksia. Ruotsissa teleliikenteen eettinen lautakunta ERT kielsi seksilinjatoiminnan jo vuonna 1993, samoihin aikoihin kuin toiminta Suomessa alkoi. Kieltoa saattoi kuitenkin kiertää siirtämällä palvelu toimimaan eri maasta käsin, kuten nykyiset nettikasinot toimivat. Suomessa 0700- ja 9700-alkuisten seksilinjojen toiminta jatkui vilkkaana 1990-luvun loppuun asti, jolloin jo lähes kolmannes Suomen sanomalehdistä oli päättänyt kieltää seksilinjailmoitukset. Yhtenä viimeisistä lehdistä Sanomien Ilta-Sanomat lopetti niiden julkaisemisen vuoden 2001 alusta. Lehtimainonnan vaikeutuessa ja matkapuhelimien yleistyessä seksipalveluiden markkinointi siirtyi tekstiviesteihin, kunnes heinäkuussa 1999 voimaan tullut laki yksityisyyden suojasta televiestinnässä ja teletoiminnan tietoturvasta (565/1999) kielsi tekstiviestimarkkinoinnin ilman vastaanottajan ennalta antamaa lupaa. Sittemmin puhelinseksipalveluiden tarjonta on muun pornon tavoin siirtynyt pääosin internet-verkkoon.
 Katso myös
 Kyberseksi
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Seksuaalinen toiminta
 Prostituutio


type: legislation

text:
 21.3.2017
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 75/20
 A BIZOTTSÁG (EU) 2017/483 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2017. március 20.)
 az Ukrajnából származó tojásra, tojástermékekre és albuminokra vonatkozóan az (EU) 2015/2077 végrehajtási rendelettel megnyitott vámkontingensek keretében a 2017. július 1-jétőlszeptember 30-ig terjedő alidőszakra megállapított mennyiséghez hozzáadandó mennyiségek meghatározásáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 188. cikke (2) és (3) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az (EU) 2015/2077 bizottsági végrehajtási rendelet (2) éves vámkontingenseket nyitott meg az Ukrajnából származó tojás- és tojásfehérje-ágazati termékek behozatalára vonatkozóan.
 (2)
 A 2017. március 1. és 7. között a 2017. április 1-jétőljúnius 30-ig terjedő alidőszakra benyújtott behozataliengedély-kérelmek a rendelkezésre állónál kisebb mennyiségre vonatkoznak. Ezért helyénvaló meghatározni azokat a mennyiségeket, amelyekre nem nyújtottak be kérelmet, és e mennyiségeket hozzá kell adni a következő kontingens-alidőszakra megállapított mennyiséghez.
 (3)
 Az intézkedés hatékonyságának biztosítása érdekében indokolt, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Azok a mennyiségek, amelyekre az (EU) 2015/2077 végrehajtási rendelet alapján nem nyújtottak be behozataliengedély-kérelmet, és amelyeket ezért hozzá kell adni a 2017. július 1-jétőlszeptember 30-ig terjedő alidőszakra megállapított mennyiséghez, e rendelet mellékletében szerepelnek.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2017. március 20-án.
 a Bizottság részéről,
 az elnök nevében,
 Jerzy PLEWA
 főigazgató
 Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság
 (1) HL L 347., 2013.12.20., 671. o.
 (2) A Bizottság (EU) 2015/2077 végrehajtási rendelete (2015. november 18.) az Ukrajnából származó tojásra, tojástermékekre és albuminokra vonatkozó uniós behozatali vámkontingensek megnyitásáról és kezeléséről (HL L 302., 2015.11.19., 57. o.).
 MELLÉKLET
 Tételszám
 A 2017. július 1-jétőlszeptember 30-ig tartó alidőszakra rendelkezésre álló mennyiségekhez hozzáadandó, nem kérelmezett mennyiségek
 (kg-ban, héjastojás-egyenértékben)
 09.4275
 769 500
 09.4276
 1 500 000


type: other

text:
1 Sida 1 (8) HÖGSTA DOMSTOLENS BESLUT Mål nr meddelat i Stockholm den 29 juni 2009 Ö KLAGANDE Bilstugan i Malmö Aktiebolag, Box Malmö Ombud: Advokat JH MOTPART If Skadeförsäkring AB (publ), Västra Varvsgatan Malmö Ombud: Försäkringsjuristerna JP och MS SAKEN Rättegångskostnader ÖVERKLAGADE AVGÖRANDET Hovrätten över Skåne och Blekinges beslut den 29 augusti 2007 i mål Ö Dok.Id HÖGSTA DOMSTOLEN Postadress Telefon Expeditionstid Riddarhustorget 8 Box 2066 Telefax Stockholm E-post: 08:45-12:00 13:15-15:00
 2 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 2 HÖGSTA DOMSTOLENS AVGÖRANDE Högsta domstolen lämnar överklagandet utan bifall. Bilstugan i Malmö Aktiebolag skall ersätta If Skadeförsäkring AB för dess rättegångskostnader i Högsta domstolen med femtusenfyrahundra (5 400) kr, avseende arbete, jämte ränta enligt 6 räntelagen från dagen för Högsta domstolens dom till dess betalning sker. YRKANDEN I HÖGSTA DOMSTOLEN Bilstugan i Malmö Aktiebolag (Bilstugan) har yrkat att Högsta domstolen sätter ned det belopp som bolaget skall förpliktas att ersätta If Skadeförsäkring AB (If) med till kr. Bilstugan har vidare yrkat att Högsta domstolen befriar bolaget från skyldigheten att utge ersättning för Ifs rättegångskostnader i hovrätten. If har bestritt ändring. Parterna har yrkat ersättning för sina rättegångskostnader i Högsta domstolen. SKÄL Sedan Bilstugan väckt talan mot If och Bilstugans eventuella fordran på If i en mellandom befunnits preskriberad återkallade Bilstugan sin talan i tingsrätten. If yrkade ersättning för rättegångskostnad med kr. Av
 3 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 3 detta belopp avsåg kr arbete (83 timmar à kr), kr tidsspillan (6 timmar à kr) och kr utlägg. Tingsrätten skrev av målet och tillerkände If begärd ersättning. Bilstugan yrkade i hovrätten att rättegångskostnaderna till If skulle sättas ned till kr. Hovrätten har i det överklagade beslutet fastställt tingsrättens beslut. Arbetet med Ifs talan i tingsrätten utfördes av en av Ifs egna anställda jurister och frågan i målet är hur ersättningen för detta arbete skall bestämmas. If anser sig ha rätt till skäligt ombudsarvode medan Bilstugan gör gällande att If endast kan få ersättning för sina faktiska kostnader. Bilstugan har vitsordat de av If angivna uppgifterna såvitt avser tidsåtgången för arbete och tidsspillan. Det av Bilstugan medgivna beloppet har beräknats med utgångspunkt i Juseks lönestatistik 2006 för en jurist med arbete inom den privata sektorn i Stockholm men inte på advokatbyrå, jämte kostnaden för arbetsgivaravgifter och lönebikostnader. Dessa uppgifter medför enligt Bilstugan att månadskostnaden för Ifs jurist kan beräknas till kr vilket motsvarar ungefär 470 kr per arbetad timme. Enligt 18 kap. 8 rättegångsbalken skall ersättning för rättegångskostnad fullt motsvara kostnaden för rättegångens förberedande och talans utförande jämte arvode till ombud eller biträde, såvitt kostnaden skäligen varit påkallad för tillvaratagande av partens rätt. Ersättning skall enligt samma lagrum också utgå för partens arbete och tidsspillan i anledning av rättegången. En förutsättning för sådan ersättning är att det rör sig om arbete eller tidsspillan som direkt påkallats av rättegångens förberedande och utförande. För att ersättning skall utgå för arbete krävs inte att detta har utförts av
 4 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 4 parten själv. Det kan ha verkställts av hans eller hennes personal eller av annan för partens räkning. (Se SOU 1938:44 s. 238 och NJA 1991 s. 28.) Vid bestämmande av ersättning för rättegångskostnad gäller som en allmän utgångspunkt att det är den verkliga kostnaden som skall ersättas (se bl.a. Gärde m.fl., Nya rättegångsbalken, 1949, s. 212). Det torde emellertid i många fall vara förenat med mycket stora svårigheter att i ett enskilt mål någorlunda exakt fastställa den verkliga kostnaden för en part som använt egen anställd personal för arbetet med processen. Åtminstone när det som här gäller ett företag med egna anställda jurister för vilka processföring får förutsättas vara en av huvuduppgifterna skulle det inte innebära ett rättvist resultat att enbart utgå från företagets lönekostnader för den jurist som fört talan i målet. Lokal- och kontorskostnader liksom kostnader för olika administrativa funktioner och för utbildning tillhör sådana kostnader som i dessa fall måste kunna beaktas. För att slå ut sådana kostnader på ett enskilt mål skulle parten tvingas till att göra omfattande och mer eller mindre osäkra bedömningar och beräkningar, som skulle tynga rättegången. För fall då utredning om de verkliga kostnaderna inte föreligger skulle ett alternativ kunna vara att utgå från den timkostnadsnorm som regeringen enligt 27 första stycket rättshjälpslagen (1996:1619) fastställer som utgångspunkt för beräkning av ersättning till bl.a. rättshjälpsbiträden. Denna norm har dock ett helt annat syfte (jfr t.ex. NJA 1993 s. 114). Närmare till hands får anses ligga att utgå från vad en måttlig kostnad för ett externt ombud skulle ha uppgått till (jfr Welamson i SvJT 1969 s. 942). Detta innebär att ett sådant belopp i här aktuella fall får presumeras motsvara den verkliga kostnaden och att ersättning skall utgå med detta belopp om det bedöms skäligt.
 5 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 5 Det sagda innebär att i en situation som den förevarande, där utredning om de verkliga kostnaderna inte föreligger, ersättningen skall bestämmas med utgångspunkt i vad en måttlig kostnad för ett externt ombud skulle ha utgjort. Det saknas med denna utgångspunkt anledning att ifrågasätta den av If yrkade timkostnaden. Om antalet timmar för arbete och tidsspillan samt ersättning för utlägg råder inte tvist. De av If yrkade rättegångskostnaderna får således anses vara skäligen påkallade för tillvaratagande av Ifs rätt. Bilstugans överklagande skall därför lämnas utan bifall. Vid denna utgång skall Bilstugan svara för Ifs rättegångskostnader i Högsta domstolen. Den yrkade ersättningen är skälig. I avgörandet har deltagit: justitieråden Johan Munck, Dag Victor (skiljaktig), Ann-Christine Lindeblad, Per Virdesten (referent) och Lena Moore Föredragande revisionssekreterare: Sara Rosén
 6 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 6 Justitierådet Dag Victor är skiljaktig och anför: Av 18 kap. 8 rättegångsbalken framgår att skyldigheten enligt 1 samma kapitel för den part som tappar ett mål att ersätta motparten för dennes rättegångskostnad avser de faktiska kostnaderna i sin helhet med den begränsningen att kostnaderna skall ha varit skäligen påkallade för att ta tillvara partens rätt. I allmänhet är det kostnaden för ombud som dominerar rättegångskostnadsanspråken. I de fall då parten processat med hjälp av ett fristående ombud bereder bedömningen av den faktiska kostnaden regelmässigt inte några särskilda problem. Den uppgår till det arvode som ombudet debiterat parten. Däremot är det inte ovanligt att invändningar riktas mot skäligheten av detta arvode. Invändningarna kan avse såväl omfattningen av det arbete som ombudet utfört som nivån på den ersättning som han begärt för detta. I det nu aktuella målet har If inte haft några särskilda kostnader för ombudsarvode eftersom det ombud som utfört bolagets talan varit en i bolaget anställd jurist som inte erhållit någon särskild ersättning för sitt arbete i målet. Klart är emellertid att If har rätt till ersättning för den faktiska kostnad som ombudets arbete inneburit. If har begärt ersättning med utgångspunkt från hur många timmars arbete som lagts ned på målet och en uppgiven timkostnad om kr. Bilstugan har vitsordat den angivna tidsåtgången men mot ersättningsanspråket invänt att Ifs timkostnad är lägre än den som If uppgivit. Bilstugan har med utgångspunkt från ett för ombudet antaget löneläge vitsordat en timkostnad om cirka 470 kr.
 7 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 7 Frågan i målet är enligt vilka principer frågan om storleken på de faktiska rättegångskostnaderna skall bedömas i ett fall som det aktuella och inte om den av If begärda ersättningen från en eller annan utgångspunkt skulle kunna bedömas vara skälig i sig. Av 18 kap. 14 rättegångsbalken framgår att den som vill ha ersättning för rättegångskostnader skall uppge vad kostnaden består i. If har i målet inte lämnat några andra uppgifter som ger möjlighet att bedöma den faktiska kostnaden än omfattningen av arbete och tidsspillan. If har motiverat detta med att det skulle föra för långt om If i varje mål skulle behöva göra en beräkning av de faktiska kostnaderna och att en sådan torde vara svår om inte omöjlig att göra. If har i sammanhanget pekat på andra kostnader än lönekostnader som för lokal, datatjänster och administration m.m. som måste beaktas vid en bedömning av de faktiska kostnaderna. I likhet med majoriteten är jag av den uppfattningen att åtminstone när det som här gäller ett företag med egna anställda jurister för vilka processföring får förutsättas vara en av huvuduppgifterna så måste ersättningen för rättegångskostnader beräknas med beaktande av även andra kostnader än de rena lönekostnaderna för ombudet. Detta utesluter dock inte att lönekostnaden normalt torde vara den för bedömningen naturliga utgångspunkten och också dominerande faktorn. Att det inte finns något självfallet svar på i vilken utsträckning andra kostnader bör ses som faktiska kostnader i ett mål utgör inte skäl för att överge den principiella utgångspunkten att ersättningsrätten är begränsad till den faktiska kostnaden även om tillämpningen måste ske med användning av förhållandevis grova schabloner. En enligt min mening naturlig utgångspunkt för bedömningen är den timkostnadsnorm som bl.a. i allmänhet tillämpas när det gäller ersättning till
 8 HÖGSTA DOMSTOLEN Ö Sid 8 rättshjälpsbiträde enligt rättshjälpslagen (1996:1619). Timkostnadsnormen, som för närvarande uppgår till kr, är avsedd att motsvara en genomsnittlig kostnad per timme för advokatverksamhet (jfr t.ex. Renfors & Sverne Arvill, Rättshjälpslagen, 2 uppl. 2006, s. 146). Normen är beräknad utifrån ett antagande om andelen debiterbar tid i verksamheten och med beaktande av lönekostnader och lönebikostnader för jurister och för biträden samt lokalkostnader och övriga kostnader som kostnadskomponenter (se t.ex. DV-RAPPORT 2006:1, Uppföljning av metoden för beräkning av timkostnadsnormen, för en närmare redovisning av de olika komponenternas relativa vikt, antagna lönenivåer och andra för beräkningen relevanta faktorer). Uppenbart är att det kan finnas olika omständigheter, och då främst lönesättningen för de jurister inom ett företag som uppträder som ombud för företaget, som kan göra att det finns skäl att räkna med en högre timkostnad än enligt timkostnadsnormen. Eftersom If har inte lämnat några uppgifter till ledning för beräkningen av den faktiska timkostnaden kan denna, mot Bilstugans bestridande, enligt min mening inte antas uppgå till ett högre belopp än som motsvarar timkostnadsnormen. Ersättningen för Ifs rättegångskostnader bör därför bestämmas i överensstämmelse härmed. Överröstad i den delen är jag i övrigt ense med majoriteten.


text:
Metronom (neboli taktoměr nebo taktometr) je mechanický, elektromechanický nebo elektronický přístroj, který rovnoměrně odklepává rytmus hudební skladby (nejčastěji tak, že každý úder odpovídá jedné čtvrťové notě).
 Tempo metronomu se nastavuje v úderech za minutu a označuje jako „M.M.“ (Mälzelův metronom), případně jen číslem a čtvrťovou notou, nebo v anglické literatuře jako BPM (beats per minute). Metronom bývá vybaven ještě zařízením, například zvonkem, který zdůrazní každý druhý, třetí, čtvrtý nebo šestý úder jako „těžkou dobu“, počátek každého taktu.
 Mechanický metronom
 Původní mechanický metronom zkonstruoval na podnět L. van Beethovena v roce 1816 vídeňský mechanik Jan Nepomuk Mälzel. Je to jednoduchý hodinový stroj s pružinou a reverzním kyvadlem, jehož dobu kyvu lze v širokých mezích měnit posouváním závaží. Na stupnici metronomu lze nastavit tempo od 40 do 210 úderů za minutu. V novějších skladbách se tempo často udává i v číslech M.M., což je přesnější údaj než tradiční italské názvy.
 Při 4/4 taktu zhruba odpovídá:
 Largo (zeširoka) M.M. = 40–60
 Larghetto M.M. = 60–66 BPM
 Adagio (zvolna) M.M. = 66–76
 Andante (krokem) M.M. = 76–108
 Moderato (mírně) M.M. = 106–120
 Allegro (vesele) M.M. = 120–168
 Presto (rychle) M.M. = 168–208.
 Metronomické hodnoty s přidělenými výrazy (z jiného zdroje):
 Elektronický metronom
 Elektronické metronomy mohou mít, na rozdíl od mechanických, další doplňující funkce.
 Odkazy
 Reference
 Související články
 Metrum (hudební)
 Pražský metronom
 Rytmus (hudba)
 Tempo
 Externí odkazy
 BestMetronome.com - Virtuální Metronom
 MetronomOnline.cz - Online Metronom v češtině
 Tempo (hudba)
 Hudební terminologie


text:
 22.12.2007
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 315/5
 A Bíróság (első tanács) 2007. október 18-i ítélete – Livio Danielis, Domenico D'Alessandro és a felszámolás alatt álló Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc kontra az Európai Közösségek Bizottsága
 (C-62/05. P. sz. ügy) (1)
 (Fellebbezés - 1430/79/EGK rendelet - Behozatali vámok elengedése - Spanyolországba irányuló cigarettaszállítmány - Közösségi árutovábbítási eljárás során elkövetett csalás)
 (2007/C 315/07)
 Az eljárás nyelve: olasz
 Felek
 Fellebbező: Livio Danielis, Domenico D'Alessandro és a felszámolás alatt álló Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc (képviselő: G. Leone avvocato)
 A másik fél az eljárásban: Az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: X. Lewis meghatalmazott és G. Bambara ügyvéd)
 Tárgy
 Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-322/02. sz., a Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc és társai kontra Bizottság ügyben 2004. december 14-én hozott ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amely ítélet elutasította a 2002. június 28-i (REM 14/01) bizottsági határozat megsemmisítésére irányuló kérelmet, megállapítva az olasz hatóságok számára, a Spanyolország felé irányuló cigarettaszállítmány behozatali vámja elengedésének nincs helye, mivel a közösségi árutovábbítás keretében harmadik személyek által elkövetetett csalás nem minősül a behozatali vámok elengedését megindokoló különleges helyzetnek.
 Rendelkező rész
 1)
 A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
 2)
 A Bíróság a Livio Danielist és Domenico D'Alessandrot, valamint a felszámolás alatt álló Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 82., 2005.4.2.


text:
 30.7.2015
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 202/52
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 198/2014,
 25. september 2014,
 millega muudetakse EMP lepingu XXI lisa (Statistika) [2015/1266]
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping”), eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 EMP lepingusse tuleb inkorporeerida komisjoni 4. märtsi 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 205/2014, millega kehtestatakse ühtsed tingimused Euroopa rahvastikustatistikat käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1260/2013 rakendamiseks seoses andmete jaotuse, tähtaegade ja muudatustega (1).
 (2)
 Seetõttu tuleks EMP lepingu XXI lisa vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu XXI lisa punkti 18z4 (komisjoni määrus (EL) nr 141/2013) järele lisatakse järgmine punkt:
 „18z5.
 32014 R 0205: komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 205/2014, 4. märts 2014, millega kehtestatakse ühtsed tingimused Euroopa rahvastikustatistikat käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1260/2013 rakendamiseks seoses andmete jaotuse, tähtaegade ja muudatustega (ELT L 65, 5.3.2014, lk 10).”
 Artikkel 2
 Rakendusmääruse (EL) nr 205/2014 islandi- ja norrakeelne tekst, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes, on autentsed.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub 26. septembril 2014, tingimusel et kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated on edastatud (2).
 Artikkel 4
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 25. september 2014
 EMP Ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Kurt JÄGER
 (1) ELT L 65, 5.3.2014, lk 10.
 (2) Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.


text:
17. april je 107. dan leta (108. v prestopnih letih) v gregorijanskem koledarju. Ostaja še 258 dni.
 Dogodki
 1895 - s sporazumom v Šimonosekiju se konča prva kitajsko-japonska vojna; Kitajska prizna neodvisnost Koreje ter Japonski prepusti Tajvan, Pescadore in Liaotung
 1937 - v Čebinah nad Zagorjem ustanovljena Komunistična partija Slovenije
 1941:
 Kraljevina Jugoslavija kapitulira
 Sergej Mašera in Milan Spasić v Boki Kotorski razstrelita in potopita rušilec Zagreb
 1961 - neuspešna invazija kubanskih emigrantov in CIE v Prašičjem zalivu
 2010 - več kot 200.000 prostovoljcev se udeleži največje čistile akcije v Sloveniji, Očistimo Slovenijo v enem dnevu!
 Rojstva
 1277 - Mihael IX. Paleolog, bizantinski cesar († 1320)
 1313 - Konstantin V., kralj Kilikijske Armenije († 1362)
 1598 - Giovanni Battista Riccioli, italijanski astronom, geograf († 1671)
 1837 - John Pierpont Morgan, ameriški bankir († 1913)
 1863 - Augustus Edward Hough Love, angleški geofizik, matematik († 1940)
 1881 - Rudolf Badjura, slovenski planinec, pisec († 1963)
 1881 - Anton Wildgans, avstrijski pesnik, dramatik († 1932)
 1882 - Artur Schnabel, avstrijski pianist († 1951)
 1885 - Karen Blixen - Isak Dinesen, danska pisateljica († 1962)
 1894 - Nikita Sergejevič Hruščov, ruski politik († 1971)
 1919 - Mihael Gunzek, slovenski klarinetist in pedagog
 1972 - Jennifer Anne Garner, ameriška filmska, gledališka in televizijska igralka
 1979 - Tomaž Petrovič, slovenski nogometni trener
 1979 - Marija Šestak, slovenska atletinja
 1980 - Matej Avbelj, slovenski pravnik
 Smrti
 485 - Prokl, grški filozof, matematik (* 411)
 818 - Bernard Langobardski, kralj Italije (* 797)
 1080 - Harald III. Hen, danski kralj (* 1041)
 1111 - Robert iz Molesmeja, svetnik, opat in eden od ustanoviteljev reda cistercijanov (* 1029)
 1298 - Arni Thorlaksson, islandski škof (* 1237)
 1321 - Branka Portugalska, princesa, redovnica (* 1259)
 1344 - Konstantin II. Armenski, latinski kralj Kilikijske Armenije
 1515 - Mengli I. Geraj, kan Krimskega kanata (* 1445)
 1574 - Joachim Camerarius, nemški učenjak (* 1500)
 1696 - Marie de Rabutin-Chantal de Sévigné, francoska pisateljica (* 1626)
 1790 - Benjamin Franklin, ameriški fizik, pisatelj, državnik (* 1706)
 1825 - Johann Heinrich Füssli - Henry Fuseli, švicarsko-britanski slikar (* 1741)
 1886 - Martin Hočevar, slovenski poslovnež, mecen in politik, (* 1810)
 1948 - baron Kantaro Suzuki, japonski predsednik vlade (* 1868)
 1975 - Sarvepalli Radhakrishnan, indijski filozof in državnik (* 1888)
 2014 - Gabriel García Márquez, kolumbijski pisatelj, novinar, publicist in politični aktivist, nobelovec (* 1927)
 Prazniki in obredi
 417