text:
 18.10.2019
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 266/1
 Numai textele originale CEE-ONU au efect juridic în temeiul dreptului public internațional. Situația și data intrării în vigoare ale prezentului regulament se verifică în ultima versiune a documentului de situație al CEE–ONU TRANS/WP.29/343, disponibil la adresa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulamentul nr. 17 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme privind omologarea vehiculelor în ceea ce privește scaunele, ancorajele lor și orice tetiere 2019/1723
 Include toate textele valabile până la:
 Seria 09 de amendamente – Data intrării în vigoare: 28 mai 2019
 CUPRINS
 REGULAMENTUL
 1.
 Domeniul de aplicare
 2.
 Definiții
 3.
 Cererea de omologare
 4.
 Omologarea
 5.
 Cerințe
 6.
 Încercări
 7.
 Conformitatea producției
 8.
 Sancțiuni în caz de neconformitate a producției
 9.
 Modificările tipului de vehicul și extinderea omologării în ceea ce privește scaunele, ancorajele și/sau tetierele acestora
 10.
 Încetarea definitivă a producției
 11.
 Instrucțiuni de utilizare
 12.
 Denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare, precum și ale autorităților de omologare de tip
 13.
 Dispoziții tranzitorii
 ANEXE
 1.
 Fișă de comunicare
 2.
 Dispuneri ale mărcii de omologare
 3.
 Procedura de determinare a punctului „H” și a unghiului real al trunchiului pentru pozițiile de ședere în autovehicule
 4.
 Determinarea înălțimii și lățimii tetierelor
 5.
 Detalii ale liniilor și măsurătorilor efectuate în timpul încercărilor
 6.
 Metodă de încercare pentru verificarea disipării energiei
 7.
 Metodă de încercare a rezistenței ancorajelor scaunelor și a sistemelor de reglare, blocare și deplasare ale acestora
 8.
 Determinarea cotei „a” a fantelor tetierei
 9.
 Procedură de încercare pentru dispozitive destinate protejării ocupanților vehiculului împotriva deplasării necontrolate a bagajelor
 1. DOMENIUL DE APLICARE
 Prezentul regulament se aplică:
 (a)
 vehiculelor din categoriile M1 și N (1) în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor lor și în ceea ce privește tetierele acestora;
 (b)
 vehiculelor din categoriile M2 și M3 (1) în ceea ce privește scaunele care nu intră sub incidența Regulamentului nr. 80, în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor lor, și în ceea ce privește tetierele acestora;
 (c)
 vehiculelor din categoria M1 în ceea ce privește proiectarea părților posterioare ale scaunelor din spate și proiectarea dispozitivelor destinate protecției ocupanților împotriva pericolelor pe care le prezintă bagajele deplasate în cazul unui impact frontal.
 Prezentul regulament nu se aplică scaunelor orientate spre părțile laterale sau spre înapoi sau oricărei tetiere fixate pe aceste scaune.
 2. DEFINIȚII
 În sensul prezentului regulament:
 2.1. „omologarea unui vehicul” înseamnă omologarea unui tip de vehicul din punctul de vedere al rezistenței scaunelor și al ancorajelor acestora, al proiectării componentelor din spate ale spătarelor scaunelor și caracteristicilor tetierelor acestora;
 2.2. „tipul de vehicul” înseamnă o categorie de autovehicule care nu diferă în aspecte esențiale precum:
 2.2.1. structurii, formei, dimensiunilor, materialelor și masei scaunelor, deși scaunele pot să aibă tapițerie și culori diferite; se consideră că diferențele de masă care nu depășesc 5 % din masa tipului de scaun omologat sunt nesemnificative;
 2.2.2. tipul și dimensiunile sistemelor de reglare, de deplasare și de blocare ale spătarului scaunului, ale scaunelor și ale componentelor acestora;
 2.2.3. tipul și dimensiunile ancorajelor scaunelor;
 2.2.4. dimensiunile, cadrul, materialele și capitonarea tetierelor, deși acestea pot să aibă culori și tapițerie diferite;
 2.2.5. tipul și dimensiunile sistemelor de fixare a tetierelor și caracteristicile componentei vehiculului pe care se fixează tetiera, în cazul unei tetiere separate;
 2.3. „scaun” înseamnă o structură care este sau nu parte integrantă a structurii vehiculului, inclusiv tapițeria sa, destinată ocupării de către o persoană. În funcție de orientarea sa, un scaun se definește după cum urmează:
 2.3.1. „scaun orientat înainte” înseamnă un scaun care poate fi folosit în timp ce vehiculul este în mișcare și care este orientat spre partea din față a vehiculului, astfel încât planul vertical de simetrie al scaunului formează un unghi mai mic de + 10 ° sau - 10 ° cu planul vertical de simetrie al vehiculului;
 2.3.2. „scaun orientat înapoi” înseamnă un scaun care poate fi folosit în timp ce vehiculul este în mișcare și care este orientat spre partea din spate a vehiculului, astfel încât planul vertical de simetrie al scaunului formează un unghi mai mic de + 10 ° sau - 10 ° cu planul vertical de simetrie al vehiculului;
 2.3.3. „scaun orientat lateral” înseamnă un scaun care poate fi folosit în timp ce vehiculul este în mișcare și care este orientat spre partea laterală a vehiculului, astfel încât planul vertical de simetrie al scaunului formează un unghi de 90 ° (± 10 °) cu planul vertical de simetrie al vehiculului;
 2.4. „banchetă” înseamnă o structură completă cu tapițerie destinată așezării a cel puțin două persoane adulte;
 2.5. „ancoraj” înseamnă un sistem cu ajutorul căruia ansamblul scaunului se fixează pe structura vehiculului, inclusiv componentele implicate ale structurii vehiculului;
 2.6. „sistem de reglare” înseamnă dispozitivul care permite să se regleze scaunul sau componentele sale într-o poziție adaptată la morfologia ocupantului. În special, acest dispozitiv poate permite:
 2.6.1. deplasarea longitudinală;
 2.6.2. deplasarea verticală;
 2.6.3. deplasarea unghiulară;
 2.7. „sistem de deplasare” înseamnă un dispozitiv care permite deplasarea și/sau rotirea scaunului sau a uneia dintre componentele acestuia, fără o poziție intermediară fixă, pentru a permite accesul ușor la spațiul din spatele scaunului în cauză;
 2.8. „sistem de blocare” înseamnă un dispozitiv care asigură menținerea scaunului și a componentelor acestuia în poziția de utilizare;
 2.9. „scaun rabatabil” înseamnă un scaun care este în mod normal rabatat, care poate fi acționat cu ușurință și care este proiectat pentru ocupare ocazională;
 2.10. „plan transversal” înseamnă un plan vertical perpendicular pe planul longitudinal median al vehiculului;
 2.11. „plan longitudinal” înseamnă un plan paralel cu planul longitudinal median al vehiculului;
 2.12. „tetieră” înseamnă un dispozitiv destinat limitării deplasării spre spate a capului unui ocupant adult în raport cu trunchiul său pentru a reduce pericolul vătămării vertebrelor cervicale ale ocupantului respectiv în caz de accident;
 2.12.1. „tetieră integrată” înseamnă o tetieră constituită de partea superioară a spătarului scaunului. Tetierele conforme cu definițiile de la punctele 2.12.2 și 2.12.3 de mai jos, dar care se pot detașa de scaun sau de structura vehiculului doar cu ajutorul unor scule sau prin scoaterea parțială sau totală a tapițeriei scaunului corespund prezentei definiții;
 2.12.2. „tetieră detașabilă” înseamnă o tetieră compusă dintr-o componentă care poate fi separată de scaun, proiectată să fie introdusă și păstrată în poziție fixă în structura spătarului scaunului;
 2.12.3. „tetieră separată” înseamnă o tetieră care constă dintr-o componentă separată de scaun, proiectată să fie introdusă și/sau păstrată în poziție fixă în structura vehiculului;
 2.13. „punctul R” înseamnă punctul de referință al locurilor pe scaun, astfel cum este definit în apendicele 3 la anexa 3 la prezentul regulament;
 2.14. „linie de referință” înseamnă o linie de pe manechin reprodusă în figura 1 din apendicele 1 la anexa 3 la prezentul regulament;
 2.15. „sistem de compartimentare” înseamnă componente sau dispozitive care, în plus față de spătarele scaunelor, sunt proiectate în scopul protecției ocupanților împotriva bagajelor deplasate; în special, un sistem de compartimentare poate consta în plase de sârmă sau în plase din alt material situate deasupra nivelului spătarelor aflate în poziție verticală sau pliate. Tetierele care sunt incluse în echipamentul standard al vehiculelor dotate cu astfel de componente și dispozitive sunt considerate parte din sistemul de compartimentare. Totuși, un scaun dotat cu tetieră nu trebuie considerat sistem de compartimentare.
 3. CEREREA DE OMOLOGARE
 3.1. Cererea de omologare a unui tip de vehicul trebuie înaintată de producătorul vehiculului sau de reprezentantul său autorizat.
 3.2. Aceasta trebuie să fie însoțită de următoarele documente, în trei exemplare, și de următoarele indicații:
 3.2.1. descrierea detaliată a tipului de vehicul în ceea ce privește proiectarea scaunelor, a ancorajelor acestora și a sistemelor lor de reglare, de deplasare și de blocare;
 3.2.1.1. o descriere și/sau desene detaliate ale sistemului de compartimentare, dacă este cazul;
 3.2.2. desene ale scaunelor, ale ancorajelor lor destinate fixării pe vehicul și ale sistemelor lor de reglare, de deplasare și de blocare, la o scară adecvată și suficient de detaliate.
 3.2.3. În cazul unui scaun cu tetieră detașabilă:
 3.2.3.1. o descriere detaliată a tetierei, precizând, în special, natura materialului sau materialelor de capitonare;
 3.2.3.2. o descriere detaliată a amplasării, a tipului de suport și a dispozitivelor de fixare a tetierei pe scaun.
 3.2.4. În cazul unei tetiere separate:
 3.2.4.1. o descriere detaliată a tetierei, precizând, în special, natura materialului sau materialelor de capitonare;
 3.2.4.2. o descriere detaliată a amplasării și a dispozitivelor de fixare a tetierei pe structura vehiculului.
 3.3. Serviciului tehnic responsabil cu încercările de omologare i se transmit următoarele elemente:
 3.3.1. un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul care trebuie omologat sau piesele vehiculului pe care serviciul tehnic le consideră necesare pentru efectuarea încercărilor de omologare;
 3.3.2. un set suplimentar de scaune cu care este echipat vehiculul, cu tot cu ancoraje.
 3.3.3. În cazul vehiculelor cu scaune echipate cu tetiere sau care pot fi echipate cu tetiere, pe lângă cerințele stabilite la punctele 3.3.1 și 3.3.2 de mai sus:
 3.3.3.1. În cazul tetierelor detașabile: un set suplimentar de scaune, cu tetiere montate, cu care este dotat vehiculul, împreună cu ancorajele acestora.
 3.3.3.2. În cazul tetierelor separate: un set suplimentar de scaune cu care este dotat vehiculul, cu ancorajele acestora, un set suplimentar de tetiere corespunzătoare și componenta din structura vehiculului în care se montează tetiera sau o structură completă.
 4. OMOLOGAREA
 4.1. În cazul în care vehiculul care face obiectul omologării în conformitate cu prezentul regulament respectă condițiile relevante (scaune echipate cu tetiere sau pe care pot fi montate tetiere), tipului de vehicul respectiv trebuie să i se acorde omologarea.
 4.2. Fiecărui tip omologat i se alocă un număr de omologare. Primele două cifre (în prezent 09, care corespund seriei de amendamente 09) indică seria de amendamente care include cele mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la momentul acordării omologării. Aceeași parte contractantă nu poate atribui același număr fie aceluiași tip de vehicul echipat cu alte tipuri de scaune sau tetiere ori cu scaune ancorate de vehicul în mod diferit (această mențiune se aplică atât scaunelor cu tetiere, cât și celor fără tetiere), fie unui alt tip de vehicul.
 4.3. Omologarea sau prelungirea ori refuzul omologării unui tip de vehicul în conformitate cu prezentul regulament trebuie comunicată părților la acord care aplică prezentul regulament printr-o fișă conformă modelului din anexa 1 la prezentul regulament.
 4.4. Pe fiecare vehicul conform cu un anumit tip de vehicul omologat în temeiul prezentului regulament, se aplică în mod vizibil și într-un loc ușor accesibil, menționat în formularul de omologare, o marcă de omologare internațională constând în:
 4.4.1. un cerc în interiorul căruia se află litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (2);
 4.4.2. numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o liniuță și numărul de omologare, în dreapta cercului menționat la punctul 4.4.1 de mai sus.
 4.4.3. Totuși, în cazul în care vehiculul este echipat cu unul sau mai multe scaune pe care pot fi montate tetiere, omologate ca fiind conforme cu cerințele de la punctele 5.1 și 5.2 de mai jos, numărul prezentului regulament trebuie să fie urmat de literele „RA”. În fișa conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament, se precizează care dintre scaunele vehiculului poate (pot) fi echipat(e) cu tetiere. Marcajele trebuie să indice, de asemenea, că orice alte scaune din vehicul, care nu sunt echipate sau nu pot fi echipate cu tetiere, sunt omologate și respectă cerințele de la punctul 5.1 de mai jos din prezentul regulament.
 4.5. În cazul în care vehiculul corespunde unui tip de vehicul omologat în temeiul unuia sau mai multor regulamente anexate la acord în țara care a acordat omologarea în temeiul prezentului regulament, nu este necesară repetarea simbolului prevăzut la punctul 4.4.1 de mai sus; în acest caz, numărul regulamentului și numerele de omologare și simbolurile suplimentare ale tuturor regulamentelor în temeiul cărora a fost acordată omologarea în țara care a acordat omologarea în temeiul prezentului regulament trebuie plasate în coloane verticale la dreapta simbolului prevăzut la punctul 4.4.1 de mai sus.
 4.6. Marca de omologare trebuie să fie perfect lizibilă și de neșters.
 4.7. Marca de omologare se amplasează pe plăcuța cu date a vehiculului fixată de producător sau în apropierea acesteia.
 4.8. În anexa 2 la prezentul regulament, sunt prezentate exemple de amplasare a mărcilor de omologare.
 5. CERINȚE
 5.1. Cerințe generale
 5.1.1. Se interzice instalarea de scaune orientate lateral în vehiculele de categoriile M1, N1, M2 (clasele II, III și B) și M3 cu masă de încărcare tehnic admisibilă de maximum 10 tone (clasele II, III și B).
 5.1.2. Nu se aplică în cazul ambulanțelor sau vehiculelor destinate utilizării de către forțele armate, serviciile de protecție civilă, serviciile de luptă împotriva incendiilor și forțele de menținere a ordinii publice.
 5.2. Cerințe generale pentru toate scaunele vehiculelor din categoria M1 (3)
 5.2.1. Fiecare sistem de reglare și de deplasare prevăzut trebuie să conțină un sistem de blocare, care să funcționeze automat.
 Nu sunt necesare sisteme de blocare pentru suporturile pentru brațe sau alte accesorii de confort, cu excepția cazului în care prezența lor poate să prezinte un risc suplimentar de vătămare a ocupanților unui vehicul în caz de coliziune.
 Scaunele rabatabile trebuie să se blocheze automat în poziția de utilizare de către ocupanți.
 5.2.2. Butonul de deblocare a unui dispozitiv menționat la punctul 2.7 din prezentul regulament trebuie să fie amplasat pe partea exterioară a scaunului, lângă portieră. El trebuie să fie ușor accesibil, chiar și pentru ocupantul scaunului situat chiar în spatele scaunului în cauză.
 5.2.3. Componentele din spate ale scaunelor situate în zona 1, definită la punctul 6.8.1.1 de mai jos, trebuie să reziste la încercarea de disipare a energiei în conformitate cu cerințele din anexa 6 la prezentul regulament.
 5.2.3.1. Dacă, în încercările realizate conform procedurii specificate în anexa 6 la prezentul regulament, decelerarea capului fals nu depășește 80 g în mod continuu timp de peste 3 ms, se consideră că prezenta cerință este îndeplinită. În plus, nicio muchie periculoasă nu trebuie să apară în timpul încercării sau să se mențină după încercare.
 5.2.3.2. Cerințele de la punctul 5.2.3 nu sunt aplicabile scaunelor celor mai din spate; scaunelor amplasate spate în spate care respectă prevederile Regulamentului nr. 21 „Dispoziții uniforme privind omologarea vehiculelor în ceea ce privește echipamentele interioare ale acestora” (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.20/Rev.2, astfel cum a fost modificat ultima oară).
 5.2.4. Suprafața componentelor din spate ale scaunelor nu trebuie să prezinte asperități periculoase sau margini ascuțite care pot crește riscul rănirii grave a ocupanților. Se consideră că această cerință este îndeplinită dacă suprafața componentelor din spate ale scaunelor supuse încercării în condițiile specificate la punctul 6.1 de mai jos prezintă curburi cu razele mai mari sau egale cu:
 2,5 mm în zona 1,
 5,0 mm în zona 2,
 3,2 mm în zona 3.
 Aceste zone sunt definite la punctul 6.8.1 de mai jos.
 5.2.4.1. Această cerință nu se aplică:
 5.2.4.1.1. componentelor din diferite zone care prezintă o proeminență mai mică de 3,2 mm față de suprafața înconjurătoare, care trebuie să aibă muchii neascuțite, cu condiția ca înălțimea proeminenței să nu fie mai mare decât jumătate din lățimea sa;
 5.2.4.1.2. scaunelor celor mai din spate, scaunelor amplasate spate în spate sau scaunelor care respectă prevederile Regulamentului nr. 21 „Dispoziții uniforme privind omologarea vehiculelor în ceea ce privește echipamentele interioare ale acestora” (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.20/Rev.2, astfel cum a fost modificat ultima oară);
 5.2.4.1.3. componentelor din spate ale scaunelor situate sub un plan orizontal care trece prin punctul R cel mai de jos din fiecare rând de scaune. (Dacă rândurile de scaune au înălțimi diferite, începând din spate, planul se întoarce în sus sau în jos ca să formeze o treaptă verticală care să treacă prin punctul R al rândului de scaune aflate imediat în față);
 5.2.4.1.4. componentelor precum „plasa de sârmă flexibilă”.
 5.2.4.2. În zona 2 descrisă la punctul 6.8.1.2 de mai jos, suprafețele pot să prezinte raze de curbură mai mici de 5 mm, dar nu mai mici de 2,5 mm, cu condiția ca acestea să reziste la încercarea de disipare a energiei prevăzută în anexa 6 la prezentul regulament. În plus, suprafețele respective trebuie să fie capitonate pentru a evita contactul direct al capului cu structura cadrului scaunului.
 5.2.4.3. Dacă zonele menționate mai sus conțin componente acoperite cu un material cu o duritate mai mică de 50 Shore A, cerințele menționate mai sus, cu excepția celor referitoare la încercarea de disipare a energiei conform cerințelor din anexa 6, se aplică doar componentelor rigide.
 5.2.5. Cadrul scaunului sau ancorajul scaunului, sistemele de reglare și de deplasare sau dispozitivele de blocare ale acestora nu trebuie să prezinte nicio deteriorare în timpul sau după încercarea prevăzută la punctele 6.2 și 6.3 de mai jos. Se pot accepta deformările permanente, inclusiv rupturile, cu condiția ca acestea să nu sporească riscul de vătămare în caz de coliziune și să reziste la sarcinile specificate.
 5.2.6. În timpul încercărilor descrise la punctul 6.3 de mai jos, precum și la punctul 2.1 din anexa 9 la prezentul regulament, nu trebuie să se producă decuplarea sistemelor de blocare.
 5.2.7. După încercări, sistemele de deplasare proiectate să permită sau să faciliteze accesul ocupanților trebuie să fie în stare de funcționare; ele trebuie să permită deblocarea cel puțin o dată, precum și deplasarea scaunului sau a componentei scaunului pentru care sunt proiectate.
 Nu este necesar ca alte sisteme de deplasare, și nici sistemele de reglare și sistemele lor de blocare, să fie în stare de funcționare.
 Pentru scaunele prevăzute cu tetiere, dacă, după încercarea conform punctului 6.4.3.6 de mai jos, nu are loc ruperea scaunului sau a spătarului scaunului, se consideră că rezistența spătarului și a dispozitivelor de blocare a acestuia corespund cerințelor specificate la punctul 6.2; în caz contrar, trebuie să se demonstreze că scaunul poate să îndeplinească cerințele de încercare stabilite la punctul 6.2 de mai jos.
 În cazul scaunelor (banchetelor) cu mai multe locuri decât tetiere și în cazul în care producătorul alee să nu aplice 53 daNm în timpul încercării prevăzute la punctul 6.4, pe lângă încercarea prevăzută la punctul 6.4, trebuie efectuată și încercarea de rezistență a spătarului scaunului de la punctul 6.2.
 5.3. Specificații generale aplicabile în cazul scaunelor vehiculelor din categoriile N1, N2 și N3, precum și în cazul vehiculelor din categoriile M2 și M3 care nu fac obiectul Regulamentului nr. 80.
 Cerințele, cu excepția dispozițiilor de la punctul 5.1, se aplică, de asemenea, scaunelor orientate lateral ale vehiculelor din toate categoriile.
 5.3.1. Scaunele și banchetele trebuie să fie bine fixate pe vehicul.
 5.3.2. Scaunele și banchetele culisante trebuie să fie prevăzute cu sisteme de blocare automată în toate pozițiile prevăzute.
 5.3.3. Spătarele reglabile ale scaunelor trebuie să fie prevăzute cu sisteme de blocare în toate pozițiile prevăzute.
 5.3.4. Toate scaunele care se pot înclina înainte sau au spătare rabatabile, precum și scaunele rabatabile trebuie să se blocheze automat în poziția de utilizare de către ocupanți.
 Aceste cerințe nu se aplică scaunelor rabatabile montate în spațiile pentru fotolii rulante sau în spațiile pentru pasageri în picioare ale vehiculelor din categoria M2 sau M3 din clasa I, II sau A și nici scaunelor rabatabile montate în pasajele de acces ale vehiculelor din categoria M2 sau M3.
 5.4. Montarea tetierelor
 5.4.1. Tetiera se montează pe fiecare scaun din față al fiecărui vehicul din categoria M1. Se mai pot omologa în conformitate cu prezentul regulament scaunele dotate cu tetiere, proiectate să fie montate în alte poziții și pe alte categorii de vehicule.
 5.4.2. Se montează o tetieră pe fiecare scaun frontal în fiecare vehicul din categoria M2 cu o masă maximă care nu depășește 3 500 kg, precum și din categoria N1; tetierele montate în astfel de vehicule trebuie să respecte cerințele din Regulamentul nr. 25, astfel cum a fost modificat prin seria 04 de amendamente.
 5.5. Cerințe speciale pentru scaunele dotate (sau care pot fi dotate) cu tetiere
 5.5.1. Tetiera, prin prezența sa, nu trebuie să fie o cauză suplimentară de pericol pentru ceilalți ocupanți ai vehiculului. În special, aceasta nu trebuie să prezinte rugozități periculoase sau muchii ascuțite care pot să crească riscul sau gravitatea vătămării ocupanților.
 5.5.1.1. Componentele din față și din spate ale tetierelor situate în zona 1, astfel cum sunt definite la punctul 6.8.1.1.3 de mai jos, trebuie să fie capitonate astfel încât să se evite orice contact direct al capului cu componentele structurii și să îndeplinească cerințele de la punctul 5.2.4 de mai sus.
 5.5.1.2. Părțile din față și din spate ale tetierelor situate în zona 2, astfel cum sunt definite la punctul 6.8.1.2 de mai jos, trebuie să fie capitonate astfel încât să se evite orice contact direct al capului cu componentele structurii și să îndeplinească cerințele de la punctul 5.2.4 de mai sus aplicabile componentelor din spate ale scaunelor situate în zona 2. În cazul tetierelor integrate în spătarul scaunului, fața frontală a tetierei este considerată a fi zona situată deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință situată la 540 mm față de punctul R și între două plane longitudinale verticale situate la 85 mm de fiecare parte a liniei de referință.
 5.5.2. Componentele din față și din spate ale tetierelor situate în zona 1, astfel cum sunt definite la punctul 6.8.1.1.3 de mai jos trebuie să reziste la încercarea de absorbție a energiei.
 5.5.2.1. Dacă, în cursul încercărilor realizate conform procedurii specificate în anexa 6, decelerarea capului fals nu depășește 80 g în mod continuu timp de peste 3 ms, se consideră că prezenta cerință este îndeplinită. În plus, nicio muchie periculoasă nu trebuie să apară în timpul încercării sau să se mențină după încercare.
 5.5.3. Cerințele de la punctele 5.5.1 și 5.5.2 de mai sus nu se aplică componentelor din spate ale tetierelor proiectate pentru montarea pe scaunele în spatele cărora nu mai există niciun scaun.
 5.5.4. Tetierele se fixează pe structura scaunului sau a vehiculului astfel încât părțile rigide și periculoase să nu iasă din capitonajul tetierei sau din dispozitivele de fixare pe spătar ca urmare a presiunii exercitate de capul manechinului în timpul încercării.
 5.5.5. În cazul unui scaun dotat cu tetiere, se poate considera, de comun acord cu serviciul tehnic, că dispozițiile de la punctul 5.2.3 sunt îndeplinite dacă scaunul respectiv dotat cu tetieră respectă dispozițiile de la punctul 5.5.2.
 5.6. Înălțimea tetierelor
 5.6.1. Înălțimea tetierelor se măsoară conform metodei descrise la punctul 6.5 de mai jos.
 5.6.2. În cazul tetierelor a căror înălțime nu este reglabilă, înălțimea nu trebuie să fie mai mică de 800 mm pentru scaunele din față și de 750 mm pentru alte scaune.
 5.6.3. Pentru tetierele cu înălțime reglabilă:
 5.6.3.1. înălțimea trebuie să fie de cel puțin 800 mm, în cazul scaunelor din față, și 750 mm, în cazul celorlalte scaune; această valoare se obține într-o poziție situată între poziția cea mai înaltă și poziția cea mai joasă pe care o permite reglajul;
 5.6.3.2. nu trebuie să existe nicio poziție de utilizare la care înălțimea rezultată să fie mai mică de 750 mm;
 5.6.3.3. în cazul scaunelor altele decât scaunele din față, tetierele pot fi deplasate într-o poziție care corespunde unei înălțimi mai mici de 750 mm, cu condiția ca ocupantul să poată constata imediat că această poziție nu este destinată utilizării tetierei;
 5.6.3.4. în cazul scaunelor din față, tetierele pot fi astfel încât să poată fi deplasate automat, atunci când scaunul nu este ocupat, într-o poziție care corespunde unei înălțimi sub 750 mm, cu condiția ca ele să revină automat la poziția de utilizare atunci când scaunul este ocupat.
 5.6.4. Dimensiunile menționate la punctele 5.6.2 și 5.6.3.1 de mai sus pot fi mai mici de 800 mm în cazul scaunelor din față și de 750 mm pentru celelalte scaune, pentru a crea un spațiu liber corespunzător între tetieră și suprafața interioară a plafonului, a ferestrelor sau a oricărei componente a structurii vehiculului; totuși, acest spațiu nu poate depăși 25 mm. Pentru scaunele dotate cu sisteme de deplasare și/sau reglare, această cerință se aplică tuturor pozițiilor de ședere. În afară de aceasta, prin derogare de la punctul 5.6.3.2 de mai sus, nu trebuie să existe nicio poziție de utilizare în care înălțimea să fie mai mică de 700 mm.
 5.6.5. Prin derogare de la cerințele privind înălțimea menționate la punctele 5.6.2 și 5.6.3.1 de mai sus, înălțimea oricărei tetiere proiectate pentru montarea pe scaunele sau pe pozițiile de ședere centrale din spate nu trebuie să fie mai mică de 700 mm.
 5.7. În cazul scaunelor care pot fi dotate cu tetieră, se verifică dispozițiile de la punctele 5.2.3 și 5.5.2 de mai sus.
 5.7.1. În cazul tetierelor reglabile în înălțime, înălțimea porțiunii dispozitivului pe care se reazemă capul, măsurată prin metoda descrisă la punctul 6.5 de mai jos, nu trebuie să fie mai mică de 100 mm.
 5.8. În cazul unui dispozitiv la care nu se poate regla înălțimea, spațiul dintre spătar și tetieră nu trebuie să depășească 60 mm. Dacă înălțimea tetierei se poate regla, aceasta nu trebuie să se poată situa, în poziția ei cea mai joasă, la mai mult de 25 mm față de marginea superioară a spătarului. În cazul scaunelor sau locurilor pe banchetă cu înălțime reglabilă dotate cu tetiere separate, se verifică prezenta cerință pentru toate pozițiile scaunului sau ale banchetei.
 5.9. În cazul tetierelor care fac parte integrantă din spătarul scaunului, zona care trebuie avută în vedere este situată:
 deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință situată la 540 mm față de punctul R;
 între două planuri longitudinale verticale care trec la o distanță de 85 mm de fiecare parte a liniei de referință. În zona descrisă, se admit unul sau mai multe spații libere, care pot, indiferent de forma lor, să reprezinte o distanță „a” mai mare de 60 mm, măsurată conform metodei descrise la punctul 6.7 de mai jos, cu condiția ca, după încercarea suplimentară în conformitate cu punctul 6.4.3.3.2 de mai jos, să fie îndeplinite în continuare cerințele de la punctul 5.12 de mai jos.
 5.10. În cazul tetierelor cu înălțimea reglabilă, se admit unul sau mai multe spații pe partea dispozitivului care servește ca tetieră, și care, indiferent de forma lor, pot să reprezinte o distanță „a” mai mare de 60 mm, măsurată conform metodei descrise la punctul 6.7 de mai jos, cu condiția ca, după încercarea suplimentară conform punctului 6.4.3.3.2 de mai jos, să fie îndeplinite în continuare cerințele de la punctul 5.12 de mai jos.
 5.11. Tetiera trebuie să aibă o lățime astfel încât să susțină în mod corespunzător capul unei persoane care este așezată normal. Lățimea tetierei, determinată conform procedurii descrise la punctul 6.6 de mai jos, trebuie să acopere o suprafață de minimum 85 mm de fiecare parte a planului median vertical al scaunului pentru care este proiectată tetiera.
 5.12. Tetiera și ancorajul său trebuie să fie proiectate astfel încât deplasarea maximă înapoi a capului, X, pe care o permite tetiera și care se măsoară conform procedurii statice prevăzute la punctul 6.4.3 de mai jos, să fie mai mică de 102 mm.
 5.13. Tetiera și ancorajul său trebuie să fie suficient de rezistente pentru a suporta fără să se rupă sarcina specificată la punctul 6.4.3.6 de mai jos. În cazul tetierelor care fac parte integrantă din spătarul scaunului, cerințele prezentului punct se aplică componentelor structurii spătarului care sunt situate deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință situat la 540 mm față de punctul R.
 5.14. Dacă tetiera este reglabilă, ea nu trebuie să poată fi ridicată peste înălțimea maximă de exploatare, cu excepția cazului în care utilizatorul acționează în mod deliberat într-un mod diferit decât cel necesar pentru reglarea acesteia.
 5.15. Se consideră că rezistența spătarului și a dispozitivelor de blocare a acestuia îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 6.2 de mai jos atunci când, după încercarea conform punctului 6.4.3.6 de mai jos, scaunul sau spătarul scaunului nu se rupe; în caz contrar, trebuie să se demonstreze că scaunul poate să îndeplinească cerințele de încercare stabilite la punctul 6.2 de mai jos.
 5.16. Cerințe speciale privind protecția ocupanților împotriva bagajelor în deplasare
 5.16.1. Spătare
 Spătarele și/sau tetierele care sunt amplasate astfel încât să reprezinte limita din față a portbagajului, în timp ce toate scaunele sunt amplasate și sunt situate în poziția normală de utilizare, astfel cum este ea indicată de producător, trebuie să aibă o rezistență suficientă pentru a proteja ocupanții împotriva bagajelor în deplasare în cazul unui impact frontal. Această cerință este considerată satisfăcută în cazul în care, în timpul încercării descrise în anexa 9, precum și după încercarea menționată, spătarele și mecanismul de blocare rămân la locul lor. Totuși, deformarea spătarelor și a sistemului lor de fixare este permisă în timpul încercării, cu condiția ca conturul anterior al componentelor spătarelor și/sau tetierelor supuse încercării, care au duritatea mai mare de 50 Shore A, să nu se deplaseze înspre înainte față de un plan vertical transversal care trece prin:
 (a)
 un punct situat la 150 mm în fața punctului R al scaunului în cauză, în cazul componentelor tetierei;
 (b)
 un punct situat la 100 mm în fața punctului R al scaunului în cauză, în cazul componentelor spătarului;
 fazele de recul ale blocurilor de încercare nu se iau în calcul.
 În cazul tetierelor integrate, limita dintre tetieră și spătar este definită de un plan perpendicular pe linia de referință situat la 540 mm de punctul R.
 Toate măsurătorile se efectuează în planul median longitudinal al scaunului sau poziției de ședere corespunzătoare, pentru fiecare poziție de ședere care reprezintă limita anterioară a portbagajului.
 În timpul încercării descrise în anexa 9, blocurile de încercare trebuie să rămână în spatele spătarului (spătarelor) în cauză. În cazul unei defectări a retractorului centurii de siguranță, trebuie să se verifice dacă retractorul este blocat în urma încercării sau dacă poate fi blocat prin tragerea manuală a centurii.
 5.16.2. Sisteme de compartimentare
 La cererea producătorului vehiculului, încercarea descrisă în anexa 9 poate fi efectuată cu sistemele de compartimentare montate, dacă aceste sisteme sunt instalate ca echipament standard pe tipul respectiv de vehicul.
 Sistemele de compartimentare, plasele de sârmă situate deasupra spătarelor în poziția lor normală de utilizare se supun încercării în conformitate cu punctul 2.2 din anexa 9.
 Această cerință este considerată îndeplinită dacă sistemul de compartimentare nu se deplasează în timpul încercării. Totuși, este permisă deformarea sistemului de compartimentare în timpul încercării, cu condiția ca conturul anterior al compartimentării [inclusiv al componentelor spătarului (spătarelor) și/sau tetierei (tetierelor) supus(e) încercării care au duritatea mai mare de 50 Shore A] să nu se deplaseze înspre înainte față de un plan transversal care intersectează:
 (a)
 un punct situat la 150 mm în fața punctului R al scaunului în cauză, în cazul componentelor tetierei;
 (b)
 un punct situat la 100 mm în fața punctului R al scaunului în cauză, în cazul componentelor spătarului și componentelor sistemului de compartimentare altele decât tetiera.
 În cazul tetierelor integrate, limita dintre tetieră și spătar este cea definită la punctul 5.16.1.
 Toate măsurătorile se efectuează în planul median longitudinal al scaunului sau poziției de ședere corespunzătoare, pentru fiecare poziție de ședere care reprezintă limita anterioară a portbagajului.
 În urma încercării, nu trebuie să apară rugozități sau muchii ascuțite care pot mări pericolul sau gravitatea rănilor pentru ocupanți. În cazul unei defectări a retractorului centurii de siguranță, trebuie să se verifice dacă retractorul este blocat deja sau dacă poate fi blocat prin tragerea manuală a centurii.
 5.16.3. Cerințele menționate la punctele 5.16.1 și 5.16.2 de mai sus nu se aplică sistemelor de reținere a bagajelor care se activează automat în cazul unui impact. Producătorul trebuie să demonstreze într-un mod considerat satisfăcător de către serviciul tehnic că protecția oferită de aceste sisteme este echivalentă cu cea descrisă la punctele 5.16.1 și 5.16.2.
 6. ÎNCERCĂRI
 6.1. Specificații generale aplicabile tuturor încercărilor
 6.1.1. Dacă este reglabil, spătarul scaunului trebuie blocat într-o poziție înclinată spre spate la un unghi cât mai aproape de 25 ° față de linia verticală de referință a trunchiului manechinului descris în anexa 3, cu excepția cazului în care există alte specificații ale producătorului.
 6.1.2. Dacă un scaun, mecanismul său de blocare și modul său de instalare sunt identice sau simetrice față de un alt scaun din vehicul, serviciul tehnic poate să efectueze încercarea doar asupra unuia dintre aceste scaune.
 6.1.3. Pentru scaunele cu tetiere reglabile, încercările se realizează cu tetierele dispuse în poziția cea mai nefavorabilă (în general în poziția cea mai înaltă) pe care o permite sistemul lor de reglare.
 6.1.4. Scaunele rabatabile trebuie supuse încercării în poziția de utilizare de către ocupanți.
 6.2. Încercarea de rezistență a spătarului scaunului și a sistemelor de reglare a acestuia
 6.2.1. Se aplică o forță care produce un moment de 53 daNm în raport cu punctul R, în sens longitudinal și spre spate, pe marginea superioară a cadrului spătarului scaunului, printr-o componentă care imită spatele manechinului prezentat în anexa 3 la prezentul regulament. În cazul unei banchete, dacă o parte din cadrul de susținere sau ansamblul acestuia (inclusiv cel al tetierelor) este comun pentru mai multe poziții de ședere, se realizează simultan încercarea tuturor pozițiilor de ședere în cauză.
 6.3. Încercarea de rezistență a ancorajelor scaunului, precum și a sistemelor de reglare, de blocare și de deplasare.
 6.3.1. Se aplică întregii caroserii a vehiculului, timp de 30 ms, o decelerare orizontală longitudinală sau, la alegerea solicitantului, o accelerare de cel puțin 20 g care să imite o coliziune frontală, în conformitate cu cerințele de la punctul 1 din anexa 7. La cererea producătorului, poate fi utilizat alternativ impulsul de încercare descris în apendicele la anexa 9.
 6.3.2. Se aplică o decelerare longitudinală sau, la alegerea solicitantului, o accelerare care să imite o coliziune din spate, în conformitate cu cerințele de la punctul 6.3.1.
 6.3.3. Se verifică cerințele de la punctele 6.3.1 și 6.3.2 pentru toate pozițiile scaunului. În cazul scaunelor dotate cu tetieră reglabilă, încercarea se realizează cu tetierele așezate în pozițiile cele mai nefavorabile (în general în poziția cea mai înaltă) pe care le permite sistemul lor de reglare. În timpul încercării, scaunul se poziționează în așa fel încât niciun factor extern să nu împiedice decuplarea sistemelor de blocare.
 Se consideră că aceste cerințe sunt îndeplinite, dacă se efectuează încercarea scaunului reglat în următoarele poziții:
 reglarea longitudinală se stabilește la o crestătură sau la 10 mm în spatele poziției normale de conducere cea mai avansată sau al poziției de utilizare indicate de producător (pentru scaunele cu reglare verticală independentă, șezutul scaunului se reglează în poziția sa cea mai înaltă);
 reglarea longitudinală se stabilește la o crestătură sau la 10 mm în fața poziției normale de conducere situate cel mai în spate sau a poziției de utilizare indicate de producător (pentru scaunele cu reglare verticală independentă, șezutul scaunului se reglează în poziția sa cea mai joasă) și, dacă este cazul, conform cerințelor de la punctul 6.3.4 de mai jos.
 6.3.4. Dacă într-o altă poziție a scaunului decât cele specificate la punctul 6.3.3 de mai sus, sistemele de blocare sunt astfel poziționate încât distribuția forțelor pe dispozitivele de blocare și pe ancorajele scaunului ar fi mai puțin favorabilă decât în oricare dintre configurațiile specificate la punctul 6.3.3 de mai sus, încercările se efectuează pentru acea mai puțin favorabilă poziție a scaunului.
 6.3.5. Se consideră că sunt satisfăcute condițiile de încercare de la punctul 6.3.1 de mai sus dacă, la cererea producătorului, acestea sunt înlocuite cu o încercare de coliziune a vehiculului întreg în stare de funcționare cu o barieră rigidă, astfel cum este prevăzut la punctul 2 din anexa 7 la prezentul regulament. În acest caz, scaunul se reglează astfel încât să corespundă condițiilor celor mai puțin favorabile de distribuție a tensiunilor în cadrul sistemului de ancoraje, astfel cum este prevăzut la punctele 6.1.1, 6.3.3 și 6.3.4 de mai sus.
 6.4. Încercarea performanței tetierelor
 6.4.1. În cazul în care tetiera este reglabilă, ea se așază în poziția cea mai nefavorabilă (în general poziția cea mai înaltă) pe care o permite sistemul său de reglare.
 6.4.2. În cazul unei banchete, dacă o parte din cadrul de susținere sau ansamblul acestuia (inclusiv cel al tetierelor) este comun pentru mai multe poziții de ședere, se realizează simultan încercarea tuturor pozițiilor de ședere în cauză.
 6.4.3. Încercarea
 6.4.3.1. Se trasează toate liniile, inclusiv proiecțiile liniei de referință, în planul median vertical al scaunului sau al poziției de ședere în cauză (a se vedea anexa 5 la prezentul regulament).
 6.4.3.2. Linia de referință deplasată se determină prin aplicarea, pe porțiunea care simulează spatele manechinului prezentat în anexa 3 la prezentul regulament, a unei forțe inițiale care produce un moment spre înapoi de 37,3 daNm aproape de punctul R. În cazul încercării simultane a locurilor pe banchetă, momentul spre înapoi se aplică simultan tuturor pozițiilor de ședere de pe banchetă, indiferent dacă poziția de ședere respectivă este sau nu dotată cu tetieră.
 6.4.3.3. Cu ajutorul unui cap fals de formă sferică cu diametrul de 165 mm, se aplică o forță inițială, în unghiuri drepte față de linia de referință deplasată și la o distanță de 65 mm sub marginea superioară a tetierei, forță care produce un moment de 37,3 daNm aproape de punctul R, linia de referință menținându-se în poziția deplasată în conformitate cu punctul 6.4.3.2 de mai sus. În cazul încercării simultane a locurilor pe banchetă, forța se aplică simultan tuturor tetierelor prezente pe banchetă.
 6.4.3.3.1. Dacă prezența spațiilor libere împiedică aplicarea forței prevăzute la punctul 6.4.3.3 de mai sus la 65 mm de la marginea superioară a tetierei, distanța se poate reduce, astfel încât axa forței să treacă prin linia mediană a elementului cadrului cel mai apropiat de spațiul liber.
 6.4.3.3.2. Pentru situația descrisă la punctele 5.9 și 5.10 de mai sus, se repetă încercarea prin aplicarea unei forțe pe fiecare spațiu liber, utilizând pentru aceasta o sferă cu diametrul de 165 mm, după cum urmează:
 forța trece prin centrul de greutate al celei mai mici dintre secțiunile spațiului liber, de-a lungul planurilor transversale paralele cu linia de referință și
 reproduce un moment de 37,3 daNm aproape de punctul R.
 6.4.3.4. Se determină tangenta Y la capul fals de formă sferică, paralelă cu linia de referință deplasată.
 6.4.3.5. Se măsoară distanța X prevăzută la punctul 5.11 de mai sus, dintre tangenta Y și linia de referință deplasată.
 6.4.3.6. Pentru a verifica eficacitatea tetierei, se mărește sarcina inițială specificată la punctele 6.4.3.3 și 6.4.3.3.2 până la 89 daN, cu excepția cazului în care scaunul sau spătarul scaunului s-a rupt deja. La cererea producătorului, sarcina prevăzută la punctul 6.4.3.2 este mărită simultan la 53 daNm pentru pozițiile de ședere fără tetiere numai pentru a permite conformarea simultană la prevederile de la punctele 5.15 și 6.2.
 6.5. Determinarea înălțimii tetierei
 6.5.1. Se trasează toate liniile, inclusiv proiecția liniei de referință, în planul median vertical al scaunului sau al poziției de ședere în cauză, intersecția acestui plan cu scaunul determinând conturul tetierei și al spătarului (a se vedea figura 1 din anexa 4 la prezentul regulament).
 6.5.2. Manechinul descris în anexa 3 la prezentul regulament se așază pe scaun într-o poziție normală.
 6.5.3. În continuare, se trasează proiecția liniei de referință a manechinului descris în anexa 3 la prezentul regulament în scaunul în cauză, în planul specificat la punctul 6.4.3.1 de mai sus.
 Se trasează tangenta S la marginea superioară a tetierei perpendicular pe linia de referință.
 6.5.4. Distanța „h” de la punctul R la tangenta S reprezintă înălțimea care trebuie luată în calcul la punerea în aplicare a cerințelor de la punctul 5.6 de mai sus.
 6.6. Determinarea lățimii tetierei (a se vedea figura 2 din anexa 4 la prezentul regulament)
 6.6.1. Planul S1, perpendicular pe linia de referință și situat la 65 mm sub tangenta S definită la punctul 6.5.3 de mai sus, determină în tetieră o secțiune care este definită de linia de contur C.
 6.6.2. Lățimea tetierei care urmează să fie luată în calcul la aplicarea cerințelor de la punctul 5.11 de mai sus este distanța „L”, măsurată în planul S1, dintre planurile longitudinale verticale P și P′.
 6.6.3. Lățimea tetierei se mai determină, dacă este necesar, în planul perpendicular pe linia de referință aflată la 635 mm deasupra punctului R al scaunului, distanța respectivă fiind măsurată de-a lungul liniei de referință.
 6.7. Determinarea distanței „a” a spațiilor libere ale unei tetiere (a se vedea anexa 8 la prezentul regulament)
 6.7.1. Distanța „a” se determină pentru fiecare spațiu liber și în raport cu partea din față a tetierei, cu ajutorul unei sfere cu diametrul de 165 mm.
 6.7.2. Se aduce sfera în contact cu spațiul liber într-un punct al suprafeței spațiului liber care să permită pătrunderea maximă a sferei, considerând că nu se aplică nicio sarcină.
 6.7.3. Distanța dintre cele două puncte de contact ale sferei cu spațiul liber reprezintă distanța „a” care urmează să fie luată în calcul la evaluarea dispozițiilor de la punctele 5.9 și 5.10 de mai sus.
 6.8. Încercări pentru verificarea disipării energiei pe spătarul scaunului și pe tetieră
 6.8.1. Suprafețele componentelor din spate ale scaunelor care trebuie verificate sunt cele situate în zonele definite în continuare care pot să vină în contact cu o sferă cu diametrul de 165 mm atunci când scaunul este montat pe vehicul.
 6.8.1.1. Zona 1
 6.8.1.1.1. În cazul scaunelor separate fără tetiere, această zonă include partea din spate a spătarului scaunului situată între planurile verticale longitudinale situate la distanța de 100 mm de fiecare parte a planului median longitudinal al liniei centrale a scaunului și deasupra planului perpendicular pe linia de referință aflat la 100 mm sub marginea superioară a spătarului scaunului.
 6.8.1.1.2. În cazul locurilor pe banchetă fără tetiere, această zonă se situează între planurile verticale longitudinale situate la distanța de 100 mm de fiecare parte a planului median longitudinal al fiecărei poziții de ședere laterale specificate de producător și deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință aflat la 100 mm sub marginea superioară a spătarului scaunului.
 6.8.1.1.3. Pentru scaunele sau locurile pe banchetă dotate cu tetiere, această zonă se întinde între planurile verticale longitudinale, de fiecare parte și la 70 mm de planul median longitudinal al scaunului sau al poziției de ședere în cauză, și se situează deasupra planului perpendicular pe linia de referință la 635 mm de punctul R. Pentru încercare, tetiera, dacă este reglabilă, se așază în poziția cea mai nefavorabilă (în general poziția cea mai înaltă) pe care o permite sistemul său de reglare.
 6.8.1.2. Zona 2
 6.8.1.2.1. În cazul scaunelor sau locurilor pe banchetă care nu sunt dotate cu tetiere și al scaunelor sau locurilor pe banchetă dotate cu tetiere detașabile sau separate, zona 2 se întinde deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință la distanța de 100 mm de marginea superioară a spătarului, excluzând părțile din zona 1.
 6.8.1.2.2. În cazul scaunelor sau locurilor pe banchetă dotate cu tetiere încorporate, zona 2 se întinde deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință la distanța de 440 mm de punctul R al scaunului sau al poziției de ședere în cauză, excluzând părțile din zona 1.
 6.8.1.3. Zona 3
 6.8.1.3.1. Zona 3 este definită ca fiind partea din spătarul scaunului sau al locurilor pe banchetă situate deasupra planurilor orizontale definite la punctul 5.2.4.1.3 de mai sus, fără a se lua în considerare părțile situate în zona 1 și zona 2.
 6.9. Metode de încercare echivalente
 În cazul în care se utilizează o metodă de încercare alta decât cele specificate la punctele 6.2, 6.3, 6.4 de mai sus și în anexa 6, trebuie demonstrată echivalența acesteia.
 7. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
 Procedurile de conformitate a producției trebuie să fie conforme cu procedurile stabilite în acord (anexa 1, E/ECE/TRANS/505/Rev.3), cu respectarea următoarelor cerințe:
 7.1. Fiecare vehicul omologat în temeiul prezentului regulament trebuie să fie astfel construit încât să corespundă tipului omologat și să respecte cerințele prevăzute la punctul 5 de mai sus. Totuși, în cazul tetierelor astfel cum sunt definite la punctele 2.12.2 și 2.12.3 de mai sus, conformitatea vehiculului cu tipul de vehicul omologat nu este împiedicată de nimic, chiar dacă acesta este comercializat fără a avea tetiere montate pe scaune.
 7.2. Autoritatea de omologare de tip care a acordat omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. De asemenea, autoritatea competentă poate efectua controale aleatorii ale vehiculelor construite în serie cu privire la cerințele specificate la punctul 5 de mai sus.
 8. SANCȚIUNI ÎN CAZ DE NECONFORMITATE A PRODUCȚIEI
 8.1. Omologarea acordată pentru un tip de vehicul în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă în cazul în care nu se respectă cerințele prevăzute la punctul 7.1 de mai sus sau în cazul în care rezultatele verificărilor la care sunt supuse vehiculele, prevăzute la punctul 7 de mai sus, sunt negative.
 8.2. Dacă una dintre părțile la acord care aplică prezentul regulament retrage o omologare pe care o acordase anterior, partea respectivă trebuie să notifice de îndată acest lucru celorlalte părți contractante care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.
 9. MODIFICĂRILE TIPULUI DE VEHICUL ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII ÎN CEEA CE PRIVEȘTE SCAUNELE, ANCORAJELE ȘI/SAU TETIERELE ACESTORA
 9.1. Orice modificare a tipului de vehicul în ceea ce privește scaunele, ancorajele și/sau tetierele acestora trebuie notificată autorității de omologare de tip care a acordat omologarea tipului de vehicul. Apoi, autoritatea poate fie:
 9.1.1. să considere că este improbabil ca modificările aduse să aibă un efect negativ semnificativ și că, în orice caz, vehiculul rămâne conform cu cerințele stabilite, fie
 9.1.2. să considere că modificările sunt suficient de minore pentru ca rezultatele precizate la punctele 6.2, 6.3 și 6.4 de mai sus să fie verificate prin calcule bazate pe rezultatele încercărilor de omologare, fie
 9.1.3. să solicite un raport suplimentar serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor.
 9.2. Confirmarea sau refuzul omologării, cu menționarea modificărilor, se comunică prin metoda stabilită la punctul 4.3 de mai sus părților la acord care aplică prezentul regulament.
 9.3. Autoritatea de omologare de tip care acordă extinderea omologării trebuie să atribuie un număr de serie pentru respectiva extindere și să informeze în acest sens celelalte părți la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.
 10. ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI
 10.1. În cazul în care titularul omologării încetează definitiv producția unui dispozitiv omologat în temeiul prezentului regulament, acesta informează în acest sens autoritatea care a acordat omologarea. La primirea notificării în cauză, autoritatea respectivă informează cu privire la aceasta celelalte părți la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.
 11. INSTRUCȚIUNI DE UTILIZARE
 11.1. În cazul scaunelor dotate cu tetiere reglabile, producătorii oferă instrucțiuni de utilizare, de reglare, de blocare și, dacă este cazul, de îndepărtare a tetierelor.
 12. DENUMIRILE ȘI ADRESELE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU EFECTUAREA ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE ȘI ALE AUTORITĂȚILOR DE OMOLOGARE DE TIP
 Părțile la acord care pun în aplicare prezentul regulament comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu efectuarea încercărilor de omologare, precum și ale autorității de omologare de tip care acordă omologarea și căreia trebuie să i se trimită fișele de certificare a omologării sau de extindere, de refuz sau de retragere a omologării emise în alte țări.
 13. DISPOZIȚII TRANZITORII
 13.1. Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 06 de amendamente, niciuna dintre părțile contractante care aplică prezentul regulament nu poate să refuze acordarea de omologări în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 06 de amendamente.
 13.2. Începând cu 1 octombrie 1999, părțile contractante care aplică prezentul regulament acordă omologări numai dacă sunt îndeplinite cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 06 de amendamente.
 13.3. Începând cu 1 octombrie 2001, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot refuza recunoașterea omologărilor care nu a fost acordate în conformitate cu seria 06 de amendamente la prezentul regulament.
 13.4. Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente, niciuna dintre părțile contractante care aplică prezentul regulament nu poate să refuze acordarea de omologări în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 07 de amendamente.
 13.5. După 24 de luni de la data intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente, părțile contractante care aplică prezentul regulament acordă omologări numai dacă tipul de vehicul care urmează să fie omologat îndeplinește cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 07 de amendamente.
 13.6. După 48 de luni de la data intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente la prezentul regulament, omologările în temeiul prezentului regulament încetează să fie valabile, cu excepția celor acordate pentru tipuri de vehiculele conforme cu cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 07 de amendamente.
 13.7. Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 08 de amendamente, niciuna dintre părțile contractante care aplică prezentul regulament nu poate să refuze acordarea de omologări în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 08 de amendamente.
 13.8. După 24 de luni de la data intrării în vigoare a seriei 08 de amendamente, părțile contractante care aplică prezentul regulament acordă omologări numai dacă sunt îndeplinite cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 08 de amendamente.
 13.9. După cu 36 de luni de la data intrării în vigoare a seriei 08 de amendamente, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot refuza recunoașterea omologărilor care nu au fost acordate în conformitate cu seria 08 de amendamente la prezentul regulament.
 13.10. Sub rezerva dispozițiilor de la punctele 13.8 și 13.9, omologările categoriilor de vehicule care nu fac obiectul seriei 08 de amendamente își păstrează valabilitatea, iar părțile contractante care aplică prezentul regulament trebuie să continue să le accepte.
 13.11. Dacă în cadrul cerințelor la nivel național nu există, la momentul adoptării prezentului regulament, cerințe care să interzică utilizarea scaunelor orientate lateral, părțile contractante pot continua să permită instalarea de scaune orientate lateral în scopul omologării naționale, iar în acest caz, categoriilor de autobuze în cauză nu li se poate acorda omologarea de tip în temeiul prezentului regulament.
 13.12. Începând cu data oficială a intrării în vigoare a seriei 09 de amendamente, niciuna dintre părțile contractante care aplică prezentul regulament nu poate să refuze să acorde sau să refuze să accepte omologările de tip în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 09 de amendamente.
 13.12.1. Începând cu 1 septembrie 2020, părțile contractante care aplică prezentul regulament nu sunt obligate să accepte omologările de tip în temeiul seriei precedente de amendamente care au fost emise pentru prima dată la 1 septembrie 2020 sau după această dată.
 13.12.2. Până la 1 septembrie 2022, părțile contractante care aplică prezentul regulament trebuie să accepte omologările de tip în temeiul seriei precedente de amendamente care au fost emise pentru prima dată înainte de 1 septembrie 2020.
 13.12.3. Începând cu 1 septembrie 2022, părțile contractante care aplică prezentul regulament nu sunt obligate să accepte omologările de tip în temeiul seriei precedente de amendamente la prezentul regulament.
 13.12.4. Fără a aduce atingere dispozițiilor de la punctul 13.12.3, părțile contractante care aplică prezentul regulament trebuie să continue să accepte omologările de tip în temeiul seriei precedente de amendamente la prezentul regulament pentru vehiculele care nu sunt afectate de modificările introduse de seria 09 de amendamente.
 13.12.5. Părțile contractante care aplică prezentul regulament nu pot refuza să acorde omologări de tip sau extinderi ale acestora în temeiul niciunei serii precedente de amendamente la prezentul regulament.
 (1) Astfel cum sunt definite în Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3.), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, para. 2. – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Numerele distinctive ale părților contractante la Acordul din 1958 sunt reproduse în anexa 3 la Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), documentul ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, anexa 3 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) Vehiculele din categoria M2 care sunt omologate în conformitate cu prezentul regulament ca alternativă la Regulamentul nr. 80 (în conformitate cu punctul 1.2 din Regulamentul nr. 80) trebuie să îndeplinească, de asemenea, cerințele de la prezentul punct.
 ANEXA 1
 FIȘĂ DE COMUNICARE
 [Format maxim: A4 (210 × 297 mm)]
 (1)
 Eliberată de:
 denumirea serviciului administrativ
 ...
 ...
 privind (2):
 acordarea omologării
 extinderea omologării
 refuzul omologării
 retragerea omologării
 încetarea definitivă a producției
 unui tip de vehicul în ceea ce privește rezistența scaunelor și ancorajelor lor, fie în cazul scaunelor dotate cu tetiere sau prevăzute pentru a fi dotate cu tetiere, fie în cazul scaunelor care nu pot fi dotate cu astfel de dispozitive, precum și în ceea ce privește caracteristicile tetierelor în temeiul Regulamentului nr. 17
 Omologarea nr. ... Prelungirea nr. ...
 1. Denumirea sau marca comercială a autovehiculului ...
 2. Tipul de vehicul ...
 3. Denumirea și adresa producătorului ...
 4. Numele și adresa reprezentantului producătorului, dacă este cazul ...
 5. Descrierea scaunelor ...
 6. Numărul scaunelor dotate sau care pot fi dotate cu tetiere, reglabile sau nereglabile ...
 7. Descrierea sistemelor de reglare, deplasare și blocare a scaunelor sau a componentelor acestora și descrierea sistemului de protecție a ocupanților împotriva deplasării bagajelor: ...
 8. Descrierea ancorajului scaunelor: ...
 9. Poziția longitudinală a scaunelor în timpul încercărilor: ...
 10. Tipul dispozitivului: decelerare/accelerare (2)
 11. Vehicul prezentat pentru omologare la: ...
 12. Serviciul tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor de omologare: ...
 13. Data raportului întocmit de serviciul respectiv: ...
 14. Numărul raportului emis de serviciul respectiv: ...
 15. Observații ...
 16. Omologarea este acordată/extinsă/refuzată/retrasă (2)
 17. Motivul (motivele) extinderii (dacă este cazul) ...
 18. Amplasarea mărcii de omologare pe vehicul ...
 19. Locul: ...
 20. Data: ...
 21. Semnătura: ...
 22. La prezenta fișă de comunicare, sunt anexate următoarele documente, purtând numărul de omologare de mai sus:
 desene, scheme și planuri ale scaunelor, ale punctelor lor de ancorare pe vehicul, ale sistemelor de reglare și de deplasare ale scaunelor și ale componentelor acestora, precum și ale dispozitivelor lor de blocare;
 fotografii ale scaunelor, ale punctelor lor de ancorare, ale sistemelor de reglare și de deplasare ale scaunelor și ale componentelor acestora, precum și ale dispozitivelor lor de blocare și ale sistemului de protecție suplimentară a ocupanților împotriva deplasării bagajelor.
 Notă: În cazul scaunelor dotate cu tetiere astfel cum este definit la punctele 2.12.2 și 2.12.3 din prezentul regulament, tetiera trebuie să apară în toate desenele, diagramele și fotografiile.
 (1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea prevederile regulamentului referitoare la omologare).
 (2) A se tăia mențiunile inutile.
 ANEXA 2
 DISPUNERI ALE MĂRCII DE OMOLOGARE
 MODELUL A
 (a se vedea punctele 4.4, 4.4.1, 4.4.2 și 4.4.3 din prezentul regulament)
 Vehicul cu cel puțin un scaun dotat sau care poate fi dotat cu o tetieră
 a = min. 8 mm
 Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, indică faptul că tipul de vehicul în cauză a fost omologat în Țările de Jos (E4) în temeiul Regulamentului nr. 17, în ceea ce privește rezistența scaunelor dotate sau care pot fi dotate cu tetiere și în ceea ce privește caracteristicile tetierelor, cu numărul de omologare 092439. Primele două cifre ale numărului de omologare indică faptul că, la momentul omologării, regulamentul includea deja seria 09 de amendamente. Marca de omologare de mai sus indică, de asemenea, faptul că tipul de vehicul a fost omologat în temeiul Regulamentului nr. 17 în ceea ce privește rezistența oricăror scaune instalate în vehicul care nu sunt dotate sau nu pot fi dotate cu tetiere.
 MODELUL B
 (a se vedea punctele 4.4, 4.4.1 și 4.4.2 din prezentul regulament)
 Vehicule cu scaune care nu sunt dotate sau nu pot fi dotate cu tetiere
 a = min. 8 mm
 Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, indică faptul că tipul de vehicul în cauză are scaune care nu sunt dotate sau nu pot fi dotate cu tetiere și că acesta a fost omologat în Țările de Jos (E4) în temeiul Regulamentului nr. 17, în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor acestora, cu numărul de omologare 092439. Primele două cifre ale numărului de omologare indică faptul că, la momentul omologării, regulamentul includea deja seria 09 de amendamente.
 MODELUL C
 (a se vedea punctul 4.5 al prezentului regulament)
 Vehicul cu cel puțin un scaun dotat sau care poate fi dotat cu o tetieră
 a = min. 8 mm
 Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, indică faptul că tipul de vehicul are cel puțin un scaun dotat sau care poate fi dotat cu o tetieră și că a fost omologat în Țările de Jos (E4) în temeiul Regulamentelor nr. 17 și nr. 33 (1).
 Numerele de omologare indică faptul că, la datele la care a fost acordată omologarea, Regulamentul nr. 17 conținea seria 09 de amendamente, dar Regulamentul ONU nr. 33 era încă în forma lui originală. Marca de omologare de mai sus indică, de asemenea, faptul că tipul de vehicul a fost omologat în temeiul Regulamentului nr. 17 în ceea ce privește rezistența oricăror scaune instalate în vehicul care nu sunt dotate sau nu pot fi dotate cu tetiere.
 MODELUL D
 (a se vedea punctul 4.5 al prezentului regulament)
 Vehicule cu scaune care nu sunt dotate sau nu pot fi dotate cu tetiere
 a = min. 8 mm
 Marca de omologare de mai sus, fixată pe un vehicul, indică faptul că tipul de vehicul are scaune care nu sunt dotate sau care nu pot fi dotate cu tetiere și că a fost omologat în Țările de Jos (E4) în temeiul Regulamentelor nr. 17 și nr. 33 (1). Numerele de omologare indică faptul că, la datele la care a fost acordată omologarea, Regulamentul nr. 17 conținea seria 09 de amendamente, dar Regulamentul ONU nr. 33 era încă în forma lui originală.
 (1) Cel de-al doilea număr este indicat doar cu titlu de exemplu.
 ANEXA 3
 PROCEDURA DE DETERMINARE A PUNCTULUI „H” ȘI A UNGHIULUI REAL AL TRUNCHIULUI PENTRU POZIȚIILE DE ȘEDERE ÎN AUTOVEHICULE (1)
 Apendicele 1
 –
 Descrierea mașinii tridimensionale pentru punctul „H” (1)
 Apendicele 2
 –
 Sistemul de referință tridimensional (1)
 Apendicele 3
 –
 Date de referință cu privire la pozițiile de ședere (1)
 (1) Procedura este descrisă în anexa 1 și în apendicele 1, 2 și 3 la anexa 1 la Rezoluția consolidată privind construcția vehiculelor (R.E.3), document ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6 - http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 ANEXA 4
 DETERMINAREA ÎNĂLȚIMII ȘI LĂȚIMII TETIERELOR
 Figura 1
 Figura 2
 ANEXA 5
 DETALII ALE LINIILOR ȘI MĂSURĂTORILOR EFECTUATE ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRILOR
 1.
 Poziția inițială fără sarcină
 2a.
 Poziția deplasată prin aplicarea la spatele manechinului a unui moment de 373 Nm în jurul punctului R, definind poziția liniei de referință deplasate r1.
 2b.
 Poziția deplasată prin aplicarea la sfera de 165 mm a unei forțe F producând un moment de 373 Nm în jurul punctului R, poziția liniei de referință deplasate r1 rămânând neschimbată.
 3.
 Poziția după deplasarea datorată forței F mărită la 890 N.
 ANEXA 6
 METODĂ DE ÎNCERCARE PENTRU VERIFICAREA DISIPĂRII ENERGIEI
 1. INSTALAREA, APARATURA DE ÎNCERCARE, INSTRUMENTE DE ÎNREGISTRARE ȘI MODUL DE LUCRU
 1.1. Instalarea
 Scaunul, așa cum este montat pe vehicul, se fixează bine pe standul de încercare cu ajutorul elementelor de prindere furnizate de producător, astfel încât să rămână la aplicarea șocului.
 Spătarul scaunului, dacă este reglabil, se blochează în poziția specificată la punctul 6.1.1 din prezentul regulament.
 Dacă scaunul este dotat cu tetieră, aceasta se montează pe spătarul scaunului așa cum trebuie montată în vehicul. Dacă tetiera este separată, ea se fixează pe acea componentă a structurii vehiculului pe care se fixează de obicei.
 Dacă tetiera este reglabilă, se așază în poziția cea mai nefavorabilă pe care o permit sistemele sale de reglare.
 1.2. Aparatura de încercare
 1.2.1. Acest aparat constă într-un pendul a cărui pivot este sprijinit pe rulmenți cu bile și a cărui masă redusă (*1), în centrul de percuție, este de 6,8 kg Extremitatea inferioară a pendulului este constituită de către un cap fals rigid cu diametrul de 165 mm al cărui centru se confundă cu centrul de percuție al pendulului.
 1.2.2. Pe capul fals se montează două accelerometre și un vitezometru, toate capabile să măsoare valorile în direcția impactului.
 1.3. Instrumentele de înregistrare
 Instrumentele de înregistrare utilizate sunt astfel alese încât măsurătorile să poată fi efectuate cu următoarele grade de precizie:
 1.3.1. Accelerație:
 precizie = ± 5 % din valoarea reală;
 categoria de frecvență a canalului de date: clasa 600 corespunzătoare standardului ISO 6487 (1980);
 sensibilitatea transversală ≤ 5 % din cel mai scăzut punct de pe scală.
 1.3.2. Viteză:
 precizie: ± 2,5 % din valoarea reală;
 sensibilitate: 0,5 km/h.
 1.3.3. Înregistrarea timpului:
 instrumentele trebuie să permită înregistrarea acțiunii pe toată durata ei, iar citirile să se facă în maximum o miime de secundă;
 începutul impactului în momentul primului contact dintre capul fals și piesa supusă încercării se detectează pe înregistrările utilizate la analiza încercării.
 1.4. Procedura de încercare
 1.4.1. Încercările spătarului scaunului
 Cu scaunul instalat conform indicațiilor de la punctul 1.1 din prezenta anexă, direcția impactului dinspre spate spre față trebuie să fie situată într-un plan longitudinal la un unghi de 45 ° față de verticală.
 Laboratorul de încercări selectează punctele de impact din zona 1 definită la punctul 6.8.1.1 din prezentul regulament sau, dacă este necesar, din zona 2 definită la punctul 6.8.1.2 din prezentul regulament, pe suprafețele cu razele de curbură mai mici de 5 mm.
 1.4.2. Încercările tetierei
 Tetiera se montează și se reglează conform indicațiilor de la punctul 1.1 din prezenta anexă. Laboratorul de încercări selectează punctele de impact din zona 1 definită la punctul 6.8.1.1 din prezentul regulament sau posibil în zona 2 definită la punctul 6.8.1.2 din prezentul regulament, pe suprafețele cu razele de curbură mai mici de 5 mm.
 1.4.2.1. Pentru suprafața din spate, direcția impactului dinspre spate spre față trebuie să se situeze într-un plan longitudinal la un unghi de 45 ° față de verticală.
 1.4.2.2. Pentru suprafața frontală, direcția impactului dinspre față spre spate trebuie să fie orizontală într-un plan longitudinal.
 1.4.2.3. Zonele din față și din spate sunt definite respectiv de un plan orizontal tangențial la marginea superioară a tetierei, determinat conform punctului 6.5 din prezentul regulament.
 1.4.3. Capul fals trebuie să lovească elementul de încercare cu o viteză de 24,1 km/h: această viteză se obține fie prin simpla energie de propulsare, fie cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar de propulsie.
 2. REZULTATE
 Decelerația este media citirilor de la cele două accelerometre.
 3. Proceduri echivalente (a se vedea punctul 6.9 din prezentul regulament).
 (*1) Relația dintre masa redusă „mr” a pendulului și masa totală „m” a pendulului la o distanță „a” între centrul de percuție și axa de rotație și la o distanță „l” între centrul de greutate și axa de rotație este dat de formula:
 ANEXA 7
 METODĂ DE ÎNCERCARE A REZISTENȚEI ANCORAJELOR SCAUNELOR ȘI A SISTEMELOR DE REGLARE, BLOCARE ȘI DEPLASARE ALE ACESTORA
 1. ÎNCERCAREA REZISTENȚEI LA INERȚIE
 1.1. Scaunele ce urmează a fi supuse încercării se montează pe șasiul vehiculului pentru care sunt proiectate. Șasiul vehiculului respectiv se ancorează strâns pe un cărucior de încercare după cum se specifică la punctele de mai jos.
 1.2. Metoda utilizată pentru ancorarea caroseriei vehiculului pe căruciorul de încercare nu trebuie să conducă la consolidarea ancorajelor scaunelor.
 1.3. Scaunele și componentele acestora se reglează și se blochează conform indicațiilor de la punctul 6.1.1 și într-una dintre pozițiile descrise la punctul 6.3.3 sau 6.3.4 din prezentul regulament.
 1.4. Dacă scaunele dintr-un grup nu prezintă diferențe esențiale în sensul punctului 2.2 din prezentul regulament, încercările prevăzute la punctele 6.3.1 și 6.3.2 din prezentul regulament pot fi efectuate cu un scaun reglat în poziția sa cea mai avansată și cu celălalt scaun reglat în poziția sa cea mai retrasă.
 1.5. Decelerația căruciorului se măsoară cu canale de date din clasa de frecvență (CFC) 60, corespunzătoare caracteristicilor standardului internațional ISO 6487 (2002).
 2. ÎNCERCAREA DE COLIZIUNE A ÎNTREGULUI VEHICUL CU O BARIERĂ RIGIDĂ
 2.1. Bariera trebuie să fie constituită dintr-un bloc de beton armat cu lățimea de minimum 3 m, înălțimea de minimum 1,5 m și grosimea de minimum 0,6 m. Fața frontală trebuie să fie perpendiculară pe porțiunea finală a pistei de încercare și trebuie să fie acoperită cu plăci de placaj cu grosimea de 19 ∀ 1 mm. În spatele blocului de beton armat, se tasează cel puțin 90 de tone de pământ. Obstacolul din beton armat și pământ se poate înlocui cu obstacole care să aibă aceeași suprafață frontală cu condiția ca acestea să dea rezultate echivalente.
 2.2. În momentul impactului, vehiculul trebuie să ruleze liber. Vehiculul trebuie să ajungă la obstacol urmând o traiectorie perpendiculară pe direcția peretelui de impact; dezalinierea laterală maximă admisă între linia mediană verticală a părții frontale a vehiculului și linia mediană verticală a peretelui de coliziune trebuie să fie de ∀ 30 cm; în momentul impactului, vehiculul nu trebuie să mai fie supus acțiunii nici unui alt dispozitiv suplimentar de direcție sau propulsie. Viteza de impact trebuie să se situeze între 48,3 km/h și 53,1 km/h.
 2.3. Sistemul de alimentare cu combustibil trebuie umplut la cel puțin 90 % din capacitatea sa cu combustibil sau un lichid echivalent.
 ANEXA 8
 DETERMINAREA COTEI „A” A FANTELOR TETIEREI
 Figura 1
 Exemple de spații libere orizontale
 Notă: Secțiunea A-A trebuie să fie determinată într-un punct al zonei spațiilor libere care să permită pătrunderea maximă a sferei, fără aplicarea nici unei sarcini.
 Figura 2
 Exemple de spații libere verticale
 Notă: Secțiunea A-A trebuie să fie determinată într-un punct al zonei spațiilor libere care să permită pătrunderea maximă a sferei, fără aplicarea nici unei sarcini.
 ANEXA 9
 PROCEDURĂ DE ÎNCERCARE PENTRU DISPOZITIVE DESTINATE PROTEJĂRII OCUPANȚILOR VEHICULULUI ÎMPOTRIVA DEPLASĂRII NECONTROLATE A BAGAJELOR
 1. BLOCURI DE ÎNCERCARE
 Blocuri rigide cu centrul de inerție în centrul geometric.
 Tipul 1
 Dimensiuni
 :
 300 mm × 300 mm × 300 mm
 Toate muchiile și colțurile rotunjite la 20 mm
 Masă
 :
 18 kg
 Momentul de inerție 0,3 ± 0,05 kgm2 (în jurul tuturor celor 3 axe de inerție principale ale blocurilor de bagaje)
 Tipul 2
 Dimensiuni
 :
 500 mm x 350 mm x 125 mm
 Toate muchiile și colțurile rotunjite la 20 mm
 Masă
 :
 10 kg
 2. PREGĂTIREA ÎNCERCĂRII
 2.1. Încercarea spătarelor (a se vedea figura 1)
 2.1.1. Cerințe generale
 2.1.1.1. La solicitarea producătorului vehiculului, componentele cu duritatea mai mică de 50 Shore A pot fi îndepărtate de pe scaunele și tetierele supuse încercării.
 2.1.1.2. Pe podeaua compartimentului pentru bagaje se amplasează două blocuri de încercare de tip 1. În vederea determinării poziției blocurilor de încercare în direcție longitudinală, acestea trebuie mai întâi poziționate de așa manieră încât fața frontală a acestora să intre în contact cu acea parte a vehiculului care constituie limita anterioară a compartimentului pentru bagaje, iar fața inferioară a acestora să se sprijine pe podeaua compartimentului pentru bagaje. Blocurile trebuie apoi deplasate spre spate paralel cu planul median longitudinal al vehiculului până când centrul geometric al acestora a parcurs o distanță orizontală de 200 mm. Dacă dimensiunile compartimentului pentru bagaje nu permit o deplasare de 200 mm și dacă scaunele din spate sunt reglabile în direcție orizontală, aceste scaune trebuie deplasate spre înainte până la limita domeniului de reglare prevăzut pentru un ocupant normal sau în poziția corespunzătoare unei deplasări de 200 mm, oricare dintre cele două distanțe este mai mică. În alte situații, blocurile de încercare trebuie amplasate cât mai departe posibil înapoia scaunelor din spate. Distanța dintre planul longitudinal median al vehiculului și fața interioară a fiecărui bloc de încercare trebuie să fie de 25 mm pentru a se obține o distanță de 50 mm între cele două blocuri.
 2.1.1.3. În timpul încercării, scaunele trebuie reglate astfel încât sistemul de blocare să nu poată fi decuplat de factori externi. După caz, scaunele trebuie reglate astfel:
 Reglarea longitudinală se stabilește la o crestătură sau 10 mm în fața celei mai retrase poziții de utilizare specificată de producător (pentru scaune cu reglare verticală independentă, perna scaunului trebuie reglată în poziția cea mai joasă). Încercarea trebuie efectuată cu spătarele scaunelor în poziția normală de utilizare.
 2.1.1.4. Dacă spătarul scaunului este prevăzut cu tetieră și dacă poziția acesteia este reglabilă, încercarea trebuie efectuată cu tetiera în poziția cea mai ridicată.
 2.1.1.5. Dacă spătarele scaunelor din spate sunt pliabile, acestea trebuie fixate în poziția verticală normală a acestora prin mecanismul de blocare obișnuit.
 2.1.1.6. Scaunele în spatele cărora nu pot fi instalate blocuri de tip 1 sunt exceptate de la această încercare.
 2.1.1.7. Toate pozițiile de ședere de pe rândul de scaune supus încercării trebuie să fie dotate cu toate componentele centurii de siguranță a scaunului respectiv care asigură funcția de reținere.
 Figura 1
 Pozițiile blocurilor de încercare înainte de încercarea spătarelor scaunelor din spate
 2.1.2. Vehicule cu mai mult de două rânduri de scaune
 2.1.2.1. Dacă rândul cel mai din spate de scaune este amovibil și/sau poate fi pliat de către utilizator în conformitate cu instrucțiunile producătorului pentru a mări suprafața compartimentului pentru bagaje, atunci rândul de scaune aflat imediat în fața rândului celui mai din spate trebuie, de asemenea, încercat.
 2.1.2.2. Cu toate acestea, în această situație, serviciul tehnic, după consultarea producătorului, poate decide să nu supună încercării unul din cele două rânduri de scaune situate cel mai în spate, dacă scaunele și accesoriile lor au o construcție similară și cerința de încercare de 200 mm este respectată.
 2.1.3. Dacă există un spațiu liber care permite inserarea unui bloc de tip 1 între scaune, atunci masele pentru încercare (două blocuri de tip 1), după acordul între serviciul tehnic și producător, trebuie amplasate în spatele scaunelor.
 2.1.4. Configurația exactă a încercării trebuie consemnată în raportul de încercare.
 2.2. Încercarea sistemelor de compartimentare
 Pentru încercarea sistemelor de compartimentare situate deasupra spătarelor scaunelor, vehiculul trebuie prevăzut cu un planșeu de încercare supraînălțat, având o zonă pentru sarcină care plasează centrul de greutate al blocului de încercare în centru între marginea superioară a spătarului scaunului adiacent (fără a se lua în considerare tetierele) și marginea inferioară a căptușelii plafonului. Se amplasează un bloc de tip 2 pe planșeul de încercare supraînălțat cu suprafața cea mai mare de 500 × 350 mm în centru în raport cu axa longitudinală a vehiculului și cu suprafața de 500 × 125 mm spre înainte. Sistemele de compartimentare în spatele cărora nu pot fi instalate blocuri de tip 2 sunt scutite de această încercare. Blocul de încercare se plasează direct în contact cu sistemul de compartimentare. În plus, se amplasează două blocuri de încercare de tip 1 în conformitate cu punctul 2.1 pentru a putea efectua o încercare simultană a spătarelor scaunelor (a se vedea figura 2).
 Figura 2
 Încercarea unui sistem de compartimentare situat deasupra tetierei
 2.2.1. Dacă spătarul scaunului este prevăzut cu tetieră și dacă poziția acesteia este reglabilă, încercarea trebuie efectuată cu tetiera în poziția cea mai ridicată.
 3. ÎNCERCAREA DINAMICĂ A SPĂTARELOR SCAUNELOR ȘI A SISTEMELOR DE COMPARTIMENTARE UTILIZATE CA SISTEME DE REȚINERE A BAGAJELOR
 3.1. Caroseria autoturismului trebuie solid ancorată de un cărucior de încercare, iar această ancorare să nu constituie o întărire a spătarelor scaunelor și a sistemului de compartimentare. După instalarea blocurilor de încercare conform prevederilor de la punctul 2.1 sau 2.2, caroseria autovehiculului trebuie decelerată sau, la alegerea solicitantului, accelerată astfel încât curba să rămână în interiorul ariei graficului din apendicele la anexa 9, iar variația totală a vitezei ΔV să fie 50 + 0/-2 km/h. Cu acordul producătorului, scenariul de încercare descris mai sus poate fi utilizat ca soluție alternativă pentru a efectua încercarea de rezistență a scaunelor conform punctului 6.3.1 din prezentul regulament.
 ANEXA 9
 Apendice
 Coridorul de decelerare sau de accelerare a căruciorului, ca funcție de timp
 (Simulare de impact frontal)