text:
INTERNET KONTROLLIN VÄLINEENÄ Ihmisten kontrolloinnin mahdollisuudet ...
 Top1 5slide
 by top1indonesia
 The Art of Moderating Great Panel D...
 by LKhere
 Vela A Great Chair By Bos1964
 by cvestergren
 by Gabriela Jovanny
 Strategi pembelajaran lightening th...
 by Iva D'grîînmath
 Pro gradu -työ kontrollista internetissä. Tiivistelmä löytyy sivulta 2.
 at Helsinki City Adult Education Centre
 INTERNET KONTROLLIN VÄLINEENÄIhmisten kontrolloinnin mahdollisuudet internetissä Lapin yliopisto Taiteiden tiedekunta Median laitos Mediatieteen pro gradu Jari Lindeman Kevät 2010 2.
 Lapin yliopisto, taiteiden tiedekuntaTyön nimi: Internet kontrollin välineenä – Ihmisten kontrolloinnin mahdollisuudetinternetissäTekijä: Lindeman, JariKoulutusohjelma/oppiaine:Audiovisuaalisen mediakulttuurin koulutusohjelma / mediatiedeTyön laji: Pro gradu -tutkielma X Laudaturtyö __Sivumäärä: 114Vuosi: kevät 2010Tiivistelmä:Tutkin työssäni mahdollisuuksia kontrolloida ihmisiä internetin avulla. Viime kädessäkontrollia määrittää ihmisten välisessä kommunikaatiossa siirtyvä informaatio. Internetperustuu informaation siirtoon reaaliaikaisesti ja globaalisti, joten internetin avulla onmyös mahdollista edistää, estää, ohjailla ja muuntaa informaatiota eri tavoilla.Tutkielmani tavoitteena on analysoida internetin mahdollistamia tapoja ihmistenkontrollointiin.Käytän tutkielmassani mediafilosofista lähestymistapaa, joten tarkastelen MichelFoucault’n ja Gilles Deleuzen ajattelua kurista ja kontrollista sekä peilaan heidänajatuksiaan internetissä tapahtuvaan kontrolliin. Analysoin internetin monisyistävaltaverkostoa, josta nostan esiin Kiinan valtion harjoittaman internetvalvonnan ja -sensuurin sekä Googlen käyttäjistään keräämän informaation ja hakukoneen toiminnan.Lisäksi analysoin suomalaista tapausta, jossa ohikulkija tallensi vartijoiden käyttämääväkivaltaa ja julkaisi videon YouTubessa. Analyysin keskiössä on siis Google, jokavaikuttaa laajalti valtaverkostoissa. Analyysissani pyrin tarkastelemaan kenellä tässävaltaverkostossa on mahdollisuus kontrolloida ja ketä. Lisäksi tarkastelen keinojakuinka tätä kontrollia voidaan mahdollisesti toteuttaa ja mitä seurauksia tällätoiminnalla voi olla.Analyysissani tulen lopputulokseen, että internetissä on lukuisia mahdollisuuksiakontrolloida muita ihmisiä. Käytettävissä olevat keinot vaihtelevat toimijan mukaan.Kiinan valtio pystyy sensuroimaan internetin epäedullista sisältöä, kuten poliittisestiarkaluontoista sisältöä Tiibetistä Tiananmenin aukion protesteihin. Lisäksi Kiinan valtiovalvoo järjestelmällisesti internetiä. Google puolestaan kerää valtavia määriäinformaatiota käyttäjistään ja edelleenkään ei ole täysin selvää mihin kaikkeen tietojakäytetään. Google voi myös vaikuttaa oman hakukoneensa toimintaan ja sensuroimaan/ohjailemaan hakutuloksia haluttuun suuntaan. Kansalainen sai äänensä kuuluvillejulkaistaessaan vartijavideon. Tätä ei varsinaisesti voi laskea kontrollin harjoittamiseksi,mutta ehkä uudeksi tavaksi vaikuttaa demokraattisessa valtiossa.Avainsanat: kontrolli, internet, sensuuri, Google, valvonta, mediafilosofiaMuita tietoja: –Suostun tutkielman luovuttamiseen kirjastossa käytettäväksi X 3.
 TiivistelmäSisällys1. Johdanto .............................................................................42. Kuria ja kontrollia ..............................................................12 2.1. Kuriyhteiskunta .............................................................12 2.1.1. Panoptikon kuriyhteiskunnassa .................................14 2.2. Kontrolliyhteiskunta .......................................................15 2.2.1. Mediakulttuuri ........................................................18 2.2.2. Kone, koneisto .......................................................20 2.2.3. Panoptikon kontrolliyhteiskunnassa ...........................21 2.2.4. Kapitalismi .............................................................27 2.2.5. Ulossulkeminen ......................................................293. Kontrolli ja internet ...........................................................33 3.1. Internet .......................................................................33 3.1.1. Demokraattinen media? ...........................................34 3.1.2. Julkisuus ...............................................................39 3.1.3. Itsensä valtaistaminen ............................................41 3.2. Rihmasto ......................................................................44 3.3. Rihmastomainen valtaverkosto ........................................50 3.4. Kontrollia vai ei? ............................................................734. Pohdinta ............................................................................85Lähteet ................................................................................103 4.
 1. Johdanto "Those who desire to give up freedom in order to gain security will not have, nor do they deserve, either one.” - Benjamin FranklinBenjamin Franklinin sanoja lukiessa vääjäämättä tulee mieleen, ettälänsimaissa, Suomi mukaan lukien, ollaan menossa vääräänsuuntaan. Turvallisuutta haetaan vapauden kustannuksella, muttasaavutetaanko turvallisuutta silti ollenkaan? Osa suomalaisista haluaalisää valvontaa ja kontrollia, koska heidän mielestään maassa onturvatonta asua ja olla. Tästä esimerkkinä on turvallisuusalan kasvu.Suomessa ja Britanniassa on enemmän valvontakameroita kuinmissään muualla Euroopassa. Vartijat ovat astuneet katukuvaan jakauppoihin, vaikka rikostilastojen mukaan Suomi on turvallisempimaa kuin koskaan aikaisemmin.1 Tietenkin syynä voi nähdäturvallisuuteen panostamisen, mutta esimerkiksi 1990-luvun alunlaman aikana rikollisuus laski, mutta pelko kasvoi. Muutosta eitapahtunut rikollisuudessa, vaan tavassa puhua asiasta. Uskoteltiin,että maailma on vaarallisempi ja alettiin ostaa tavaroita ja palveluita,joita kaupattiin turvallisuuden nimissä. Media lisäsi vuoden 1988jälkeen rikosuutisointia, mikä puolestaan lisäsi turvattomuudentunnetta.2 Mitä enemmän kansaa pelotellaan terroristeilla,kriminaaleilla ja kouluampujilla, sitä helpommin se hyväksyy1 Oravainen 2009.2 Oravainen 2009. 4 5.
 valvonnan lisäyksen.3 Näin tapahtuu esimerkiksi terrori-iskujenyhteydessä, joiden jälkeen tehostetaan valvontaa lentokentillä jayhdistellään tietokantoja ynnä muuta. Demokratia joutuukonstruoimaan vastavoimansa, mikä oikeuttaa myös sisäpuolisiavoimatoimia.4 Esimerkiksi valvonnan ja kontrollin lisäämisen.Turvallisuutta on haettu vapauden kustannuksella, siinä mielessä,että kontrolli ihmisestä on kasvanut. Valtio tietää kansalaisistaanenemmän kuin koskaan aikaisemmin. Yritykset tietävät asiakkaistaankanta-asiakkuuksien ja tietokantojen avulla enemmän kuin koskaanaikaisemmin. Oleellisena tekijänä tässä muutoksessa on informaatio.Informaation kulku on nopeutunut, helpottunut ja osindemokratisoitunut tietokoneiden ja –liikenneyhteyksien vuoksi.Informaatiolla pystytään kontrolloimaan ihmisiä niin, että mitäenemmän ihmisten tekemisistä tiedetään, sitä paremmin pystytäänennakoimaan ja ohjailemaan heitä. Informaatio vaikuttaa ihmistenajatteluun ja tekemiseen.Tutkimustavoitteeni on etsiä ja analysoida kontrollin mahdollisuuksiainternetistä. Internet on muuttanut informaation kulkua juuritietoliikenneyhteyksien vuoksi. Kun internetin tehtävänä on toimiara j a p i n t a n a i h m i s t e n v ä l i s e s s ä i n f o r m a a t i o n s i i r r o s s a e l ikommunikaatiossa, se antaa samalla myös mahdollisuuden rajoittaa,estää, edistää, sensuroida ja muuntaa internetissä kulkevaainformaatiota. Valitsin internetin tutkimukseni kohteeksi, koska se onmuuttanut ja tulee muuttamaan ihmisten elämää globaalimpaansuuntaan, jossa informaatio kulkee reaaliaikaisesti paikasta toiseen.Muutos ei tunnu välttämättä henkilökohtaisella tasolla juuri3 Brin 1998, 87.4 Sihvonen 2008, 187. 5 6.
 sähköpostin käyttöä kummallisemmalta, mutta suuri osainformaatiosta kulkee nykyään median kautta, joiden taustallainternet vaikuttaa.Johannes Gutenberg kehitti kirjapainomenetelmän 1400-luvunpuolivälissä. Kirjapainokoneiden avulla oli helpompaa tehdä kirjoistakopioita. Tieto/informaatio liikkui nopeammin ja se levisi yli maidenrajojen. Katolisen kirkon oli entistä vaikeampi kontrolloida kirjallistatietoa ja yhä köyhemmillä ihmisillä oli mahdollisuus tutustua kirjoihin.Samoja kuvaavia termejä voisi käyttää internetin kohdalla nykyään.Katolisella kirkolla ei samanlaista valtaa tietenkään ole, mutta tiedonkontrolloijia riittää eri valtioissa. Internetin myötä tieto/informaatioliikkuu entistäkin nopeammin globaalilla alueella ja sitä on vaikeampikontrolloida ja kopion tekeminen on vain muutaman hiirenklikkauksen päässä. Electronic Frontier Foundationin yksi perustajaJohn Perry Barlow julisti internetin olevan tärkein ihmisen tekemäinnovaatio sitten kirjapainokoneen. Myöhemmin Barlow peruuttisanomansa ja väitti internetin olevan tärkein keksintö sitten tulenkeksimisen jälkeen.5 Oli miten oli, internetin rooli länsimaissa jamyöhemmin koko maailmassa vain korostuu, joten internetinmerkitystä kontrollin välineenä ei kannata väheksyä.Tutkielmassani kysyn, minkälaisia mahdollisuuksia internetissä onihmisten kontrollointiin? Kuka kontrolloi ketä? Ja millä tavoin?Internetin luonteeseen kuuluu tietynlainen verkostomaisuus, josta onvaikea erottaa yksittäisiä tekijöitä, joten en lähde erittelemääninternetin toimijoita erilaisiin kategorioihin, vaan etsin kontrollinmahdollisuuksia osana vuorovaikutusketjuja. Kontrollilla käsitteenä5 Brin 1998, 38. 6 7.
 tarkoitetaan usein eri asioita, riippuen asiayhteydestä. Suomalaisensivistyssanakirjassa kontrollia määritteleviä sanoja ovat vahtiminen,valvonta, tutkinta, testaus, tarkastus ja hallinta.6 Tutkielmassani sillätarkoitan pitkälti samoja asioita, toimintaa, jolla hallitaan toisenihmisen ajatuksia, tekoja ja tunteita. Tarkemmin aiheeseen sopivaksikontrolli määrittyy tutkimuksen aikana.Tutkielmani tutkimuskontekstina voi pitää mediafilosofistalähestymistapaa. Mediafilosofia ei ole mitenkään tarkkaan määriteltytutkimusalue, mutta sen keskiössä ovat median ja filosofian välistenyhteyksien tarkastelu. Filosofia ottaa entistä useammin kantaa jaesittää kritiikkiä mediasta, koska media määrittää yhä enemmänmiten kuulemme, näemme ja koemme maailmaa. Näin filosofistenkäsitteiden avulla voimme tarkastella mediaa. Saksalainenmediatutkija Frank Hartmann on todennut, että mediafilosofiassa onkyse pohdinnasta, kuinka mediat määrittävät todellisuutta.7Tutkielmassani mediafilosofinen lähestymistapa näkyy ranskalaistenjälkistrukturalististen filosofien Michel Foucault’n ja Gilles Deleuzenajattelun tarkastelussa ja peilaamisessa internetissä tapahtuvaankontrolliin. Tutkimustapani koostuu Foucault’n ja Deleuzen sekä heitäkommentoineiden kirjoittajien ja omien pohdintojeni välisestävuoropuhelusta. Metodisesti käytössäni ei ole mitään erityistä taiyleistä teoriaa, vaan tarkastelen internetin valtaverkostoja filosofienajattelun ja käsitteiden pohjalta eli kyseessä on eräänlainen pohtivatutkielma. Michel Foucault’n 8 kattavasta ja monialaisesta tuotannostakeskityn 1970-lukulaiseen vallan problematiikkaan, joten en ota esille6 Nurmi et al. 1999, 121.7 Jokisaari et al. 2008, 9.8 Foucault 1980. 7 8.
 Foucault ́n aikaisempaa diskurssi-ajattelua. Keskeinä teemana vallanproblematiikassa Foucaultlla oli tiedon suhde valtaan.9 Nostan esiinkuriyhteiskunnan ja vallan pohdintoja, joissa Foucault tuo esillehistoriallista muutosta ihmisten hallinnassa ja vallan todellisuuttatuottavaa voimaa. Foucault on myös jatkokehittänyt panoptikoninmallia, vankilaa, jossa vartijat näkevät kaikki vangit, mutta vangiteivät näe vartijoitaan. Gilles Deleuze 10 on tavallaan jatkanutFoucaultn pohdintaa kontrolliyhteiskunnan käsitteellä, jota voi pitääteemallisesti kuriyhteiskunnan työnjatkajana. Deleuze on tuonut esillemyös rihmaston11 käsitteen, jota kaikkialle ulottuvana verkostonavertaan internetin rakenteeseen ja luonteeseen. Gilles Deleuzentuotanto on myös laaja-alaista, joten tartun oleellisimpaan osaan,jotka täydentävät kontrolliyhteiskunnan ajatusta, kuten kapitalisminaika ja koneisto, jota Deleuze ideoi yhdessä Félix Guattarin kanssa.Suoranaisesti kontrollista internetissä löytyy vähän tutkimustekstejä.Aihetta sivuavaa tutkimuskirjallisuutta sen sijaan löytyy runsaasti.Foucault’n ja Deleuzen tekstejä ovat kommentoineet muun muassaJussi Parikka, Jukka Sihvonen, Pasi Väliaho, Sanna Valtonen, AkiJärvinen, Ilpo Helén, Teemu Taira, Olli Pyyhtinen ja Jussi Vähämäki.Nämä suomalaiset kommentaarit ovat mainioita apuvälineitäFo u c a u l t ’ n j a D e l e u ze n a j a t u s t e n s e l ve n t ä m i s e e n , ko s k aranskalaisherrat eivät ole kirjoituksissaan todellakaan sieltäselkeimmästä päästä.9 Alhanen 2007, 102.10 Deleuze 2005.11 Deleuze 1992, 20-52. 8 9.
 Muita aihetta käsitteleviä kirjoittajia ovat esimerkiksi Antonio Negri jaMichael Hardt, jotka laajassa Imperiumi12 –teoksessaan käsittelevätkontrolliyhteiskuntaa ja rihmastoa. Yleisesti Imperiumi onkunnianhimoinen tavoite määritellä uutta maailmanjärjestystä. MarkPoster13 puolestaan on kirjoittanut informaatiosta ja siitä kuinkatietokannat toimivat kontrollin välineenä The Second Media Age –kirjassaan. Jack Goldsmith ja Tim Wu käsittelevät Who Controls theInternet? 14 –teoksessaan internetiä siltä kannalta, että kukakontrolloi internetiä, kun itse keskityn pohtimaan internetistä löytyviätapoja kontrolloida ihmisiä. Goldsmithin ja Wun ajatuksista löytyykuitenkin hyviä näkökulmia esimerkiksi Kiinan harjoittamaansensuuriin internetissä. Myöhemmin pohdinnassa otan esille vielävaihtoehtoisia tulevaisuuden kuvia, kun tarkastelen MikaM a n n e r m a a n m a i n i o n s e l v ä k i e l i s e n J o k u v e l i15 –kirjanubiikkiyhteiskuntaa ja David Brinin The Transparent Societyssa16käsittelemää kaikille läpinäkyvää valvontaa.Tutkielmani toisessa luvussa tarkastelen ensiksi Foucault’nkuriyhteiskunnan käsitettä ja Gilles Deleuzen ajatteluakontrolliyhteiskunnasta. Käyn läpi tarkemmin kontrolliyhteiskunnanpiirteitä koneistosta mediakulttuuriin ja kapitalismiin. Ennenvaltaverkosto-analyysia kolmannessa luvussa kertaan lyhyestiinternetin historiaa, käyttötarkoituksia, demokraattisuutta jajulkisuutta. Sen jälkeen esittelen Deleuzen rihmasto-käsitteen.Näiden ajatuksien pohjalta analysoin internetin rihmastoistavaltaverkostoa, jossa pääpainon saa Kiinan internetsensuuri ja -12 Hardt & Negri 2004.13 Poster 1995, 57-94.14 Goldsmith & Wu 2008.15 Mannermaa 2008.16 Brin 1998. 9 10.
 valvonta, hakukoneyhtiö Googlen toiminta ja kansalaisen harjoittamavalvonta internetin ja videon avulla. Näitä kaikkia yhdistävänätekijänä käytän Googlen omistamaa videopalvelu YouTubea.Videopalvelu on esillä useammassa kontrollia pohtivassakysymyksessä. Muutenkin Google on analyysin keskiössä, koska sentoiminta vaikuttaa monella rintamalla internetissä, niin Kiinaninternetsensuurissa kuin käyttäjistään informaatiota keräävissätietokannoissa. Sen jälkeen tarkastelen tuloksia ja neljännessäluvussa pohdin yleisemmin kontrollin asemaa internetissä jaminkälaisia tulevaisuuden kuvia on olemassa.Olen kiinnostunut aiheesta monestakin syystä. Mediatieteenopiskelijana koen internetin ja liikkuvan kuvan kiinnostavimpinamediakulttuurin osa-alueina. Niihin liittyvät ilmiöt herättävät ainamielenkiinnon. Internetin vapaus ja vuorovaikutteisuus tekevät siitähuomattavasti houkuttelevamman kuin perinteisemmät mediat, kutentelevisio tai radio. Myös internetin monijakoisuus yksityisen jajulkisen, kaupallisen ja ei-kaupallisen sekä vasta- javaltakulttuurisuuden välillä on jotain sellaista mitä ei median sarallaole aikaisemmin nähty. Ainakaan samassa mittakaavassa. Oikeastaantällaiset jakoisuudet ovat häviämässä vuorovaikutteisuudenryppääksi, josta ei pysty selvästi erottamaan osapuolia.Toiseksi kontrolli ja valvonta ovat kiehtovia aiheita. Ihmisenkontrollointi tavalla tai toisella on mielenkiintoista. Se, että ihminensaadaan tekemään ja ajattelemaan halutulla tavalla, kuulostaa aluksihyvin pelottavalta, mutta asia ei ole niin yksioikoinen. Tietenkin joskontrollia ajattelee propagandan ja aivopesun välineenä, se aiheuttaakylmiä väristyksiä jokaisessa, mutta on kontrollista hyötyäkin.Ihmiset tarvitsevat esimerkiksi itsekontrollia noudattaakseen lakia ja 10 11.
 sääntöjä, niin kirjoitettuja kuin kirjoittamattomiakin. Vanhemmatkontrolloivat lastensa tekoja, jotta lapset oppivat elämään hyvientapojen mukaisesti. Kontrollissa oleellista on, että kuka sitä harjoittaaja ketä kohti. Usein kontrolli onkin tiedostamatonta, kohde ei edessitä huomaa. Nykypäivän mediavälitteisessä maailmassa, mediastatuleva informaatio määrittää meidän näkemystä ja tietoa elämästä jayhteiskunnasta. Tämä informaatio määrittää ja hallitsee meidänelämäämme, joten me kaikki olemme jonkin asteisen kontrollinhallussa. 11 12.
 2. Kuria ja kontrollia2.1. KuriyhteiskuntaRanskalaisen filosofin Michel Foucault’n ajatuksia vallasta jasosiaalisesta kontrollista ei voi sivuuttaa, jos puhutaan yleisestivalvonnasta. Jälkistrukturalistisen ajattelun yhtenä tunnetuimmistanimistä pidetty Foucault on muun muassa Tarkkailla ja rangaista –teoksessaan tutkinut rankaisemisen historiaa ja huomannutyhteiskuntien muuttuneen tavan kohdella rikollisia ja mielisairaitajäseniään.17 Howard Rheingold tiivistää hyvin Foucault’n kuvaamaamuutosta. ”Ikiaikaiset kidutuksen ja mestauksen muodot tai vankityrmiin telkeäminen väistyivät hienovaraisempien ja tehokkaampien menetelmien tieltä. Järjestelmällisesti ylläpidetyt laitokset ja viralliset asiantuntijat – modernit vankilat ja poliisilaitos, sairaalat, ja mielisairaalat, psykiatrit ja lääkärit – tukivat järjestysyhteiskuntaa tehokkaammin kuin fyysisen rangaistuksen uhka.”18Foucault oli sitä mieltä, että valta ja tieto liittyivät olennaisestiyhteen. Hän käyttikin niistä termiä valta/tieto.19 ””Kuri” oli Foucaultinkäyttämä termi, joka liittyi siihen vallan/tiedon osaan, jossasosiaalivirastot, puolustus- ja poliisivoimat, yleinenkoulutusjärjestelmä ja muut tahot pakottivat käyttäytymismallit jaihmissuhteet valmiiksi lyötyihin muotteihin.” 20 Esimerkkinä juuri tästävallasta/tiedosta sekä kurista Foucault käytti panoptikonia, josta lisää17 Foucault 1980.18 Rheingold 2003, 217.19 Rheingold 2003, 217.20 Rheingold 2003, 217. 12 13.
 myöhemmin. Ihmisten ”muotittaminen” tekee heidän hallinnastaanhelpompaa. Näin Foucault hahmotteli kuriyhteiskunnan käsitettä,jossa ihminen on tavallaan koko elinkaarensa ajan jonkinauktoriteetin vallassa, joka pakottaa ihmistä valmiiseen muottiin.Kuriyhteiskunnan voi sijoittaa 1700- ja 1800-luvuille, muttah u i p p u n s a s e s a a v u t t i va s t a 1 9 0 0 - l u v u n a l k u p u o l e l l a .21Kuriyhteiskunnan pääpiirre on siis yksilön siirtyminen tilasta toiseenkoko elämänsä ajan. Nämä tilat ovat erilaisia kurinpitoinstituutioita,joilla ovat omat lakinsa. Ihmisellä on ensin perhe, sitten yksilö siirtyykouluun, sitten kasarmi, ehkä yliopisto, tehdas, joskus sairaala jajoillakin jopa vankila, joka on malliesimerkki suljetusta tilasta.22Yksilöt siirtyvät tilasta toiseen ja omaksuvat uuden tilan lait. Kuriapidettiin yllä luomalla rajoja ajattelulle ja käytännölle sekärankaisemalla ja säätelemällä normaalia ja poikkeavaakäyttäytymistä.23 Eli jo lapsesta saakka ihminen tottui siihen, ettäjoku muu käski miten ajatella, mikä on hyväksyttävää (edes ajatella)ja minkälainen on epänormaalia ja epäsuotavaa käyttäytymistä. Kurintiukka ote piti itsessään jo ihmisiä tietyllä, varsin kaidalla, polulla. Josjoku rikkoi tilan lakia, tuli siitä hänelle rangaistus. Näin ihmisetkuritettiin tiettyyn muottiin, jossa ei ollut sijaa poikkeavuuksille.Kaikkia näitä tiloja yhdistää se, että ne muistuttavattoimintatavoiltaan vankilaa.24 Erona voisi nähdä, että vankilassa valtaon näkyvää, eikä sitä peitellä. Muuten esimerkiksi koulu sääntöineenja rangaistuksineen muistuttaa vankilan toimintatapoja. Gilles21 Deleuze 2005, 118.22 Deleuze 2005, 118.23 Hardt & Negri 2005, 39.24 Pyyhtinen 2006, 439. 13 14.
 Deleuze muotoilee asian näin: ”Emme pelkästään kohtele vankejalapsellisesti, vaan kohtelemme myös lapsia ikään kuin he olisivatvankeja. Meidän yhteiskunnassamme lapset alistetaaninfantilisaatioprosessiin, joka on heidän perusluonteensa vastaista.Kiistämätöntä on, että koulu ja tehtaat muistuttavat vankiloita”.25Deleuze käyttää esimerkkinä silloisia Renault’n tehtaita, joissatyöntekijöillä oli käytössään kolme lippua WC:ssä käyntiin päivässä.26Foucault’nkin mukaan tehdas oli vain yksi kurinpitotiloista muidenjoukossa.27 28 Tämä vankilaan pohjautuvuus johtuu siitä, että ihmisetpiti saada pysymään ”muotissaan” koko elämänsä ajan, jotenvankiloista sovellettuja tehokkaita käytäntöjä käytettiin jokouluikäisiin.2.1.1. Panoptikon kuriyhteiskunnassaJeremy Bentham esitteli jo vuonna 1791 näkymättömän kontrollin javalvonnan idean. Panoptikon tarkoittaa kaiken näkevää, ”all-seeing”.29 Panoptikon oli suunnitelma vankilasta, joka on rakennettuympyrän muotoon, jonka ulkokehällä sijaitsevat vankien sellit.Ympyrän sisällä, rakennuksen keskellä sijaitsee vartiotorni, jostanäkee suoraan jokaiseen selliin. Vangit eivät kuitenkaan näevartiotorniin, joten he eivät tiedä milloin heitä valvotaan.30Suunnitelman nerokkuus piilee vankien epävarmuudessa, koskavaikka he eivät voi olla varmoja, että heitä valvotaan koko ajan, se25 Deleuze 1992, 95.26 Deleuze 1992, 95.27 Pyyhtinen 2006, 440.28 Lazzarato 2006, 52.29 Poster 1995, 67.30 Foucault 1980, 225-226. 14 15.
 on vankien ainoa järkevä olettamus. ”...Bentham asetti periaatteeksisen, että vallan tuli olla näkyvää ja samalla sellaista, ettei sitä voituhavaita.”31Panoptikonia on käytetty monenlaisen valvonnan vertauskuvana.Oleellisin asia panoptikonissa on sen ihmisiä muokkaavaa toiminta.Ihmisen käyttäytyminen muuttuu hänen tiedostaessaan valvonnanläsnäolon. Valvontaa ei välttämättä edes tarvita, jos ihminen vainuskoo sen läsnäoloon. Näin normalisoiva voima vaikuttaa ihmiseen.Panoptikonia voidaan pitää yhtenä osana tätä normalisoivaa ja”parantavaa” vaikutusta. Mark Posterin mukaan muita mekanismejaovat minuutin tarkka aikataulu ja luokitus- ja tietojärjestelmä kaikistainstituution alaisista.32 Kummatkin mainioita esimerkkejä vankilantoiminnasta. Posterin mukaan Foucault’ta kiinnosti tällaisen vallan”positiivinen” vaikutus. Kun valtio ja hallitus käyttävät valtaa hyvinnegatiivisin tavoin, estämällä ja kieltämällä, panoptikon puolestaanmuokkaa ja muovaa käyttäytymistä ja sitä kautta muokkaauudenlaista ihmistä.33 Poster ja Foucault puhuvat tässä tapauksessarikollisesta ihmisestä vankilassa, mutta niin kuin on todettu, muuttilat/instituutiot eivät juuri poikkea vankilasta.2.2. KontrolliyhteiskuntaMichel Foucault keskittyi tuotannossaan perinteiseen kieltojen jakurinpidon yhteiskuntaan, jossa valta toimi järjestelemällä tilansuljetuiksi osasiksi. Koti, koulu, kasarmi, tehdas, sairaala, vankila,31 Foucault 1980, 227.32 Poster 1995, 67.33 Poster 1995, 67. 15 16.
 vanhainkoti jne. toimivat tiloina, joista toiseen siirryttiin elämänaikana.34 Ihmistä pidettiin tavallaan otteessaan näiden eri tilojen janiiden kieltojen ja rajoituksien kautta. Gilles Deleuze hahmotteli1980-luvun lopulla kontrolliyhteiskunnan käsitettä, jota voisi pitääfoucault’laisen kuriyhteiskunnan ajattelun jatkona. ”Nykyinen läntinenja suurelta osin itäinenkin jälkiteollinen yhteiskuntajärjestelmä ontunnistettavissa siitä, että nämä perinteiset suljetut tilat – kutenvankila, sairaala, tehdas, koulu ja koti – ovat jo aikaa sittenajautuneet kriisiin, jota ei enää säätele järjestämisen tai kurinylläpitämisen periaate vaan kattava kontrolli, valvonta.”35"Siirrymme kontrolliyhteiskuntiin, jotka eivät enää toimi sulkemallasisään, vaan jatkuvan kontrollin ja välittömän kommunikoinninavulla." 36 Vaikka edellä mainitut instituutiot ovat vielä olemassa,niiden luonne on ajan saatossa muuttunut. Opettajilla ei ole enääjuuri mitään kurinpidollisia menetelmiä käytössä ja myös vankilatovat muuttuneet siistimmiksi, eikä vankeja voi kurittaa vartijanmieltymysten mukaisesti. Tietenkin näihin seikkoihin on nähtävissäpoikkeuksia jälkiteollisissakin yhteiskunnissa, mutta muutos onnähtävissä yleisellä tasolla.Gilles Deleuze selventää ja kiteyttää ideansa kontrollista: ”Kontrolli ei ole kuria. Moottoriteille ei suljeta ketään, mutta moottoriteitä tekemällä moninkertaistetaan kontrollivälineitä. En sano, että tämä on moottoritien ainoa päämäärä, mutta niillä voidaan liikkua loputtomasti ja ”vapaasti” olematta tosiasiallisesti suljettuja, ja kuitenkin ollaan täysin kontrolloituja. Tämä on34 Sihvonen 2004, 341.35 Sihvonen 2004, 341.36 Deleuze 2005, 133. 16 17.
 tulevaisuutemme.” 37Mielestäni Deleuze tarkoittaa moottoritie-esimerkillään sitä, ettäihmisiä voidaan ohjailla ”kulkemaan tiettyyn suuntaan”, oli kyseessäsitten liikkuminen moottoritiellä tai muut valinnat elämässä. Elämä onnäennäisen vapaata, mutta tosiasiassa se on kuitenkin ohjailtua elikontrolloitua. Kontrolliyhteiskunnassa ihmisiä valvotaan jatkuvasti,mutta eri tavalla kuin kuriyhteiskunnassa. ”Kontrolliyhteiskunnassatyöläinen ei ole enää sisään suljettu epäjatkuva tuottaja, kutenkuriyhteiskunnassa, jossa hän oli järjestyksen sisällä ulkopuolellakin,vapaa-aikanaankin ”tehtaan varjossa”.” 38Kontrolliyhteiskuntaan siirtyminen on havaittavissa tekniikankehittymisen myötä. ”...kontrolliyhteiskunnat operoivat kolmannentyypin koneilla, informaatiokoneilla ja tietokoneilla, joidenpassiivisena vaarana on interferenssi ja aktiivisena vaarana piratismija virukset.” 39 Tietokoneiden ja –verkkojen avulla on luotuhedelmällinen alusta kontrollille. Valta ja kontrolli liikkuvate l e k t r o n i s e n s i g n a a l i n n o p e u d e l l a .40 Yhteiskunnanteknologisoituminen on siis osaltaan ollut johtamassa kontrollin javalvonnan voittokulkua. 1900-luvulla nähdyn muutoksen myötämedian rooli on kasvanut, jolloin ruumiin kuri on muuttunutenemmänkin mielen kontrolliin. ”Ruumiin vankilana ei ole enää laitos,v a a n s i e l u .” 41 Deleuzen mukaan mieltä kontrolloidaankommunikaation ja vielä tarkemmin informaation avulla.Kommunikaatio on informaation välittämistä ja propagoimista.37 Deleuze 2005, 70.38 Pyyhtinen 2006, 442.39 Deleuze 2005, 122.40 Bauman 2002, 18.41 Pyyhtinen 2006, 446. 17 18.
 Informaatio on joukko käskyjä, joita vastaanottajien oletetaanuskovan.42 Nähdäkseni tällä tarkoitetaan sitä, että informaatio (jotavälitetään ihmiseltä toiselle) on loppujen lopuksi se mekanismi, jollaihmisiä kontrolloidaan. Se informaatio, mikä ihmisten mieleenuppoutuu, viime kädessä määrittää kontrollia ja ihmisen ohjailua.Vain välttämällä informaatiota, voi saada katkoksen ohjailuun.Tässä vaiheessa on hyvä myös todeta ihmisten kontrolloinnista se,ettei ole olemassa mitään kotkanpesää tai hermokeskusta mistäkaikkea kontrollointia johdetaan ja hallinnoidaan. Kontrollinharjoittajana ja kohteena ovat kaikki ihmiset yhdessä. Tämä perustuuihmisten väliseen kommunikaatioon.2.2.1. MediakulttuuriKontrolliyhteiskunnan käsitteellä on vahva vaikutus myösmediakulttuurissa. Jukka Sihvonen kirjoittaa artikkelissaan Ajattelunkoneistot: Gilles Deleuze ja Félix Guattari sekä median ja filosofianeriparisuus, että Deleuzen mielestä olemme menettämässä maailmanaudiovisioille.43 Television avulla voidaan kontrolloida ihmisiä.Nykypäivän ihmiset hahmottavat todellisuutta pitkälti medianvälittämänä. Määräämällä ja rajoittamalla ohjelmistoa tiettyynsuuntaan, voidaan myös määrätä mitä ihminen näkee ja kuulee.Myös uutisissa eri medioilla on valta päättää aiheista, rajauksesta janäkökulmasta.44 ”Mitä enemmän sanomisemme ja näkemisemme ontällä tavalla määrättyä, sitä paremmin olemme kontrolloitavissa eli42 Deleuze 2005, 68.43 Sihvonen 2004, 343.44 Suoninen 2004, 211. 18 19.
 ennakoitavissa. Tiedonlevitykseen ja kommunikaation tukeutuvamediakulttuuri on se keskeinen valtakoneisto, jonka muodossatällainen kontrolli toteutuu.” 45 Eli kontrolli on nähtävissä myös muissamedioissa, mutta televisio yksisuuntaisena valtamediana on varmastisieltä kontrolloiduimmasta päästä.Mediakulttuurissa ihmisten kontrollointi toteutuu nerokkaasti siinämielessä, että sitä voi olla vaikea huomata, varsinkaan jos siihen eitietoisesti kiinnitä huomiota. Internetissä tilanne on kaksijakoinen,koska myös siellä suosituimpien sivustojen hallinta on monestisuurilla mediataloilla. Muita pienempiä ja yksityisiä sivustojakuitenkin riittää, missä käyttäjän kontrollointi on vähäisempää eikäniin systemaattista. Tietoa asioista saa internetissä myöshuomattavan monesta eri lähteestä, esimerkiksi uutisia maailmantapahtumista voi lukea tuhansilta eri sivustoilta.Medialla voi nähdä olevan panoptikonin kaltaista normalisoivaavaltaa. Sanna Valtonen kirjoittaa Tiedon ja vallan kaivauksilla –artikkelissaan "media-panopticonista" 46 Normalisoiva valta voiosoittaa ja problematisoida poikkeavuutta. Valtosen mukaanmodernin joukkoviestinnän voi nähdä toimivan näin.47 Medianmahdollisuus ja tehtävä on toimia ikään kuin vallan vahtikoirana.”Media tarkkailee ympäristöään lakkaamatta löytääkseen poikkeavanmerkkejä ja paljastaakseen niitä. Paljastaminen on uhkaavaaerityisesti julkisessa roolissa toimiville, ja ”media-panopticon”pakottaa heidät kehittämään erityisen tarkkoja itsekurin ja45 Sihvonen 2004, 343.46 Valtonen 2004, 221-222.47 Valtonen 2004, 221. 19 20.
 salaamisen taktiikoita.” 48 Tällainen median nuuskiminen on viimevuosina ollut paljon esillä Suomessa, koska toimittajat ovatpaljastaneet poliittikkojen toimia, jossa he ovat toimineet väärin.Toisaalta nuuskiminen voi mennä myös yli, jolloin esitetäänperättömiä syytöksiä tai yritetään mustamaalata jokutarkoituksellisesti.2.2.2. Kone, koneistoGilles Deleuze ja varsinkin Félix Guattari ovat kirjoittaneet myöskoneen käsitteestä, mikä voi olla vaikeasti ymmärrettävä, koskaherrojen kirjoitukset eivät ole aivan johdonmukaisia ja täsmällisiä.Jukka Sihvonen selventää heidän ajatuksiaan siitä, ettei teknistäkonetta pidä ajatella inhimillisen vastakohtana. ”Kone on koneisto,”konemaisuus”, sommitelma ja kooste (agencement) – tapahtuma,jossa voi osallisina niin olla ihmisiä, eläimiä kuin teknisiälaitteitakin.”49 Koneistossa keskinäiset suhteet ovat yksittäisiäkomponentteja tärkeämpiä. Koneen käsitettä on ehkä helpompi avataesimerkkien avulla. Niin kuin aikaisemminkin mainittiinmediakulttuuria voi pitää omanlaisena valtakoneistona. Koneistokoostuu mediavälineistä, ihmisistä ja kulttuurista näiden välillä.”Koneistoissa toimii teknologisia, sosiaalisia, semioottisia jaaksiologisia eli haluun liittyviä arvofilosofisia aspekteja.” 50 Sihvosta jaGuattaria soveltaen mediakulttuuria, tietoverkkoa ja -koneita sekäihmisten välistä kokonaisuutta voisi pitää koneistona, jossa on omatteknologiset (näppäimistö, näyttö, internet, televisio), sosiaaliset48 Valtonen 2004, 221.49 Sihvonen 2004, 334-335.50 Sihvonen 2004, 335. 20 21.
 (median tuottajat ja kuluttajat), semioottiset (kyky lukea ja käyttääkieltä, medianlukutaito) sekä aksiologiset (halu kaupata kaikkeaihmisille, halu viihtyä ja saada tietoa) komponenttinsa.Koneistot ovat siis vallan välineitä kontrolliyhteiskunnassa. Koneistotohjaavat aivoja ja kehoja. Kommunikaatio vaikuttaa aivoihininformaatioteknologian ja tietoverkkojen avulla. Kehoa ohjaavatsosiaalisen kentän koneistot virastoista terveydenhuoltoon. Mielelleon omat koneistonsa ja keholle omansa. Tietenkin tällainenkaksijakoisuus ei aina toimi, koska mielen koneistot vaikuttavatluonnollisesti myös kehoon jne. Michael Hardt ja Antonio Negritiivistävät mainiosti kurin ja kontrollin eroa. ” Tätenkontrolliyhteiskuntaa voidaan luonnehtia siten, että normalisointiintähtäävät kuriaparaatit, jotka sisäisesti pitävät yllä meidäntavanomaisia ja päivittäisiä käytäntöjämme, vahvistuvat ja yleistyvätentisestään, mutta toisin kuin kuriyhteiskunnassa, tämä kontrollivenyy, kiitos joustavien ja vaihtelevien verkostojen, reippaasti ohisosiaalisten instituutioiden organisoitujen rakenteiden.” 51 Juuri tämänjoustavuuden ja kaikkialla läsnä olemisen vuoksi kontrolliyhteiskuntapystyy ohjailemaan ihmisiä nykypäivänä.2.2.3. Panoptikon kontrolliyhteiskunnassaKoneiston voi nähdä vieläkin laajempana kokonaisuutena. Muunmuassa Pasi Väliaho 52 kirjoittaa kontrollikoneistosta Deleuzenj o h d a t t e l e m a n a . ” Ko n t r o l l i n i m e ä ä e n s i s i j a i s e s t i t o i s e nmaailmansodan jälkeiseen teknologiseen kehitykseen niveltyviä vallan51 Hardt & Negri, 39.52 Väliaho 2004, 128. 21 22.
 mekanismeja ...”53 Näihin mekanismeihin voisi juuri lukeatietokoneiden, –verkkojen ja kameratekniikan kehittymisen. Väliahonmainitsema Mark Poster on kirjoittanut tietokannoista tai –pankeistaeräänlaisena ”super–panoptikonina”, joka normalisoi ihmisiä”katseellaan”.54 Posterin mielestä tietokannat toimivat kuinpanoptikon, mutta tarkkailtavia henkilöitä ei tarvitse sulkeamihinkään arkkitehtuuriin, päinvastoin he voivat elää omaa tavallistajokapäiväistä elämäänsä.55 Nykypäivänä länsimainen kansalainen eioikeastaan voi elää joutumatta tietokantojen ja –rekistereidenkirjaamiksi. Kaiken lisäksi tietokannoissa on tietoa ihmisistä todellapaljon. Tieto liikkuu kannasta toiseen, auktoriteetilta toiselle, useinilman kansalaisen mahdollisuutta kontrolloida tietoa tai edestietoisuutta asiasta. Tämä tieto on myös kauppatavaraa, hyödykemuiden joukossa. Kuluttajakäyttäytyminen on rahan arvoista tietoayrityksille, jota kansalaiset myös itse luovuttavat etukorttien jamuiden teknologioiden avulla.Rekistereiden ja tietokantojen määrä Suomessakin on valtaisa. Tässämuutama esimerkki mistä suomalaisen tietoja löytyy: sairaala,väestön keskusrekisteri, seurakunta, kunnanvirasto, KELA, pankki,vakuutusyhtiö, yliopisto, päiväkoti, sosiaalivirasto, koulu, poliisi,työeläkelaitos, työnantaja, verottaja, luottokorttiyhtiö,puolustusvoimat, tilastokeskus, puhelin-operaattori, sähkölaitos,oikeuslaitos, ajoneuvohallintokeskus, lääninhallitus, yritykset, klubit,y h d i s t y k s e t , p e r i m i s t o i m i s t o, s u o ra m a r k k i n o i n t i y r i t y k s e t ,postimyyntiyritykset, työttömyyskassa, apteekki, valtiokonttori,kirjasto, parturi, matkatoimisto, hotelli, lentoyhtiö, internet-53 Väliaho 2004, 128.54 Poster 1995, 68-69.55 Poster 1995, 69. 22 23.
 operaattori ja haku- ja etsintäpalvelut.56 Tämäkin lista on vain murto-osa kaikista rekistereistä ja tietokannoista. Risto Heinosen mukaanmuun muassa näistä tietokantojen tiedoista koostuu ihmisendigitaalinen minä, joka edustaa ihmistä verkossa.57Samoin kuin panoptikon normalisoi vankejaan, super-panoptikonn o r m a l i s o i k a n s a l a i s i a . Ku n k a i k i s t a i h m i s i s t ä k e r ä t ä ä nyksityiskohtaista tietoa erilaisiin tietokantoihin, ihminen joutuuottamaan huomioon sen omassa käytöksessään. Täytyy välttäärikoksen tekoa, jottei tule merkintää rikosrekisteriin. Täytyy maksaalaskut ajallaan, jottei tule merkintää luottotietoihin. Nämä esimerkitvoidaan ajatella olevan ”hyviä asioita”, mutta se ei poistatietokantojen ja –rekistereiden normalisoivaa vaikutusta. Kansalainenjoutuu välttämään ”negatiivisia tietokantoja”, koska niillä voi ollavaikutusta elämään myöhemmin. Samoin yksityinen muuttuujulkiseksi. Jos ostat luottokortilla jotain, veloitushetkellä sinunyksityisestä ostoksesta tulee julkista.58Mielestäni Posterin super-panoptikonin nerokkain leimaus on siinä,ettei se tarvitse juuri minkäänlaista vaivaa toimiakseen.59 Ihmisetkeräävät itse tietoa tietokantoihin elämällä ja olemalla. Teknologianavulla tieto siirtyy välittömästi paikasta toiseen. Enää ei siis tarvitapanoptikonin vartijoita, kun teknologia hoitaa senkin. Posterinnimittämä super–panoptikon on oiva esimerkki tietokantojenmerkityksestä kontrolliyhteiskunnassa ja yleensäkinkontrollikoneistosta. Poster esittää ratkaisuksi super-panoptikoniin56 Heinonen 2001, 243-249.57 Heinonen 2001, 127-128, 243.58 Poster 1995, 86.59 Poster 1995, 87. 23 24.
 avoimuutta, kaikilla pitäisi olla pääsy tietokantoihin 60, varsinkin niihinmissä on tietoa itsestä. Poster kuitenkin pitää tällaista informaationdemokratiaa epätodennäköisenä vaihtoehtona. Mielestäni kuitenkinavoimuus ja läpinäkyvyys ovat ainoita keinoja. Jos tietoa kerätään, sepitäisi olla kaikkien saatavissa.Panoptikonin kaltaisen vallan automatisoinnin ja normalisoinninmerkkejä voi nähdä muuallakin nyky-yhteiskunnassa. Ihmisten toimiavalvotaan usein etäisesti valvontakameroiden silmän takaa jakäyttäytymistä kontrolloidaan jatkuvalla valvonnalla. Kameravalvontaomaa panoptisen näkymättömyyden varsin hyvin. Vaikkahuomaisitkin valvontakameran, et voi olla varma seuraako joku juurisen kameran kuvaa tai tallennetaanko videokuva tietokantoihin.Panoptikonin henki näkyy myös siinä, että usein kameravalvonnastailmoitetaan selkeästi, jotta ihmiset itsenäisesti ja omasta aloitteestamuokkaisivat toimintaansa sen mukaisesti, että heitä valvotaan.Samoin kuin vangit panoptikon-vankilassa. Niin kuin Hille Koskela ontodennut: "‘The signs of control’ are to be seen." 61 eli vaikka itsevalvonnan välineet, esimerkiksi kamerat, ovat yleensänäkymättömissä, monesti niistä silti ilmoitetaan.Suomalaisissa kaupungeissa törmää yhä useamminvalvontakameroihin, kun vain osaa katsoa oikeisiin paikkoihin. Aivanerilaisissa luvuissa kuitenkin liikutaan esimerkiksi Lontoossa, jossa ontiettävästi kymmeniä tuhansia valvontakameroita, varsinkinvauraammilla alueilla. Omanlaisia valvontakameroita löytyy yhäenenevissä määrin kansalaisten taskuista digikameroiden jakamerakännyköiden muodossa. Usein ensimmäiset uutiskuvat60 Poster 1995, 92.61 Koskela 2003. 24 25.
 esimerkiksi kolareista tulevatkin tavallisilta kansalaisilta, jotka ovatsattuneet paikalle.Panoptisessa valvonnassa harvat valvovat useita. Tätä voisikin pitääperinteisenä valvonnan tyyppinä, mutta on myös valvontaa, jossauseat valvovat harvoja, kuten tiedotusvälineissä. Tällaista valvontaavoisi luonnehtia synoptiseksi. Esimerkiksi politiikkojen tekoja jasanomisia puidaan mediassa usein ja silloin kansalaiset valvovatpolitiikkojensa toimia. Tässä tapauksessa täytyy tietenkin muistaa,että lehdistössä, radiossa ja televisiossa uutisia etsivät ja tekevättoimittajat, jotka toimivat ikään kuin suodattimina valvonnassa.David Lyon on kirjoittanut synoptikonista, jonka idean hän onomaksunut norjalaiselta sosiologilta Thomas Mathiesenilta.62 Lyonkäyttää synoptikonin esimerkkinä Yhdysvaltain terrori-iskuja vuodelta2001, kun lentokoneet iskeytyivät WTC-torneihin ja Pentagoniin.Iskut suunniteltiin ja toteutettiin massamediaa silmällä pitäen.Ajankohta oli aamulla, jotta rakennuksissa ja kaduilla olisi paljonihmisiä. Lentokoneet lähtivät läheltä, jotta palavaa polttoainetta olisimahdollisimman paljon. Torneihin kohdistuneiden iskujen välinen aikaoli myös riittävä, jotta kaikki mahdolliset kamerat olisivat valmiiksisuunnattuna kohteeseen, kun toinen kone iskeytyi toiseen torniin.Nämä kaikki maksimoivat medianäkyvyyttä.63 Lyonin mielestä tämäon malliesimerkki synoptikonista, jossa monet seuraavat harvoja.Miljoonat ihmiset pystyivät seuraamaan loukkuun jääneidenselviytymistaistelua. Jos iskut eivät olisi saaneet niin suurtamedianäkyvyyttä, varmasti niiden symbolinen merkityskin olisipienempi.62 Lyon 2006, 37.63 Lyon 2006, 37. 25 26.
 Synoptikonia ei kuitenkaan kannata ajatella panoptikonin korvaajanataikka varsinaisena seuraajana, vaan ne pitäisi nähdä toimivanyhdessä täydentämässä toisiaan.64 Kummankin toiminnassanykypäivänä yhteisenä piirteenä ovat sähköiset kommunikaatio-teknologiat.65 Esimerkiksi syyskuun 11. iskuja pystyi seuraamaanperiaatteessa missä tahansa maailmalla, kunhan oli vain television taiinternetin äärellä. Lyon listaa Mathiesenin ajatuksia panoptisuuden jasynoptisuuden samanaikaisuudesta. Kummatkin ovat kehittyneet1800-luvulta tähän päivään. Ja molemmissa on vallan potentiaali,mitkä ovat kehittyneet teknologian kehityksen myötä.66 Tavallaansamanlaiset vallan aspektit ovat löytyneet entisajan kyläyhteisössä,jossa kaikki ovat valvoneet toisiaan, harvat useita ja useat harvoja.” Tietoverkko on monimutkainen sekoitus panoptisuudesta jasynoptisuudesta. Yksittäinen ihminen voi katsella lukemattomiaverkon tietoja, mutta kaikki voivat nähdä yksittäisen tiedon.Verkkoon liitetyllä videokameralla voivat suuret ihmismassattarkkailla harvoja tai lukuisia, esimerkiksi kadulla liikkuvia ihmisiä.”67Internetin luonne vapaana temmellyskenttänä on siis otollinen sekäpanoptiselle kuin synoptisellekin valvonnalle. Kansalaisvalvontainternetissä on kuitenkin luonteeltaan enemmän synoptista, koskasilloin useat ihmiset valvovat harvojen tekemisiä. Tällaisessavalvonnassa on piirteitä myös panoptikonista, jossa vanki ei voi tietäämilloin häntä valvotaan. David Lyon jatkaa artikkelissaan vieläinternetistä. Hänen mielestään internetissä on runsaasti monipuolista64 Lyon 2006, 39.65 Lyon 2006, 40.66 Lyon 2006, 42.67 Heinonen & Hannula 1999, 36. 26 27.
 informaatiota ja mitä enemmän sitä käytetään, sitä enemmänilmaantuu uusia yrityksiä tekemään tiedon jäljitystä, tiedon kaivuuta(data mining) ja surffaajien profilointia.68 Tässä mielessä internet ontietokantojen aarreaitta.2.2.4. KapitalismiSeppo Kuivakari ottaa Mediaekologia –teoksensa johdannossa esillenyky-yhteiskunnan tarkastelua kapitalismin luoman kontrollinnäkökulmasta.69 Jussi Parikkaa, Félix Guattaria ja Gilles Deleuzeasiteeraten Kuivakari kertoo kuinka informaatiosta on tullut sekä tuoteettä tuotantoväline postfordistisessa yhteiskunnassa. Kapitalistisenmediakulttuurin tuote on se itse eli kommunikaatio. Kuivakari jatkaa:”uusi globaali järjestys perustuu verkostojen ja digitaalisuudenmukanaan tuomiin kulttuurituotteiden entistä joustavampaantallennus-, prosessointi- ja välitysmahdollisuuksiin. Kommunikaatio jakontrolli kulttuurituotteiden muodossa eivät ole enää paikkaansijoittuvia tapahtumia, vaan ylittävät tehokkaasti etäisyyksiä jakulttuurisia rajoja.”70 Hallinta tapahtuu hajautetusti, toisin kuinesimerkiksi feodaaliaikoina. Kontrolliyhteiskunnassa kontrolli iskeesuoraan mieleen, kun taas kuriyhteiskunnassa hallinta perustuiruumiin kuriin sulkemalla se instituutioiden sisään. Näin kontrolli onkattavampaa, koska se ei ole sidottuna paikkaan. Kommunikaatiotakarkuun kun ei länsimaissa pääse.68 Lyon 2006, 43.69 Kuivakari 2008, 10.70 Kuivakari 2008, 10. 27 28.
 Kontrolliyhteiskunnan mahdollistavat tietokoneet. Kun kuriyhteiskuntapohjautuu teollisen ajan teknologiaan, kontrolliyhteiskunta operoitietokoneilla. ”Koneet eivät sinänsä vielä mitään selitä, vaan ihmistentavoin ne olisi ajateltava osana laajempia kollektiivisia koosteita;Deleuzen mukaan ei ole olemassa teknologista muutosta ilmans y v e m m ä l l ä t a p a h t u v a a k a p i t a l i s m i n m u u t o s t a . ”71Informaatioteknologian kehitys toisen maailmansodan ja kylmänsodan myötä loi alustan kontrollin teknologialle, jonka koura ulottuukulttuuristen rajojen ylitse. Samalla kapitalismi on muuttanuttoimintatapojaan ja kommunikaatiosta on tullut sen ykköstuote.Kapitalistisen teknologian kehitys on luonut ja tuonut internetintavallisten kansalaisten käyttöön.Michael Hardt ja Antonio Negri ovat pureutuneet kirjassaanImperiumi juuri tähän, kuinka kapitalismi hallitseekontrolliyhteiskuntaa.72 Maailmanmarkkinat ovat globalisoituneet,jolloin niiden hallinta valtiotasolla on käynyt yhä hankalammaksi.Jussi Parikan mukaan myös onnettomuudet ja kriisit ovat kapitalisminytimessä. Hän kirjoittaa kapitalismin ja virustenyhteenkytkeytymisestä. Parikka analysoi ”kapitalismia kulttuurisenasyntetisaattorina, joka pystyy yhdistämään myös sille vastakkaisettendenssit osaksi omaa tuotannollista luonnettaan. ... Vaikka viruksetesiintyvät tietoyhteiskunnan vihollisina, kapitalistinen koneisto ononnistunut kääntämään myös ne osaksi tuotantokoneistoaan,konkreettisesti nähtynä virustorjuntatuotteiden muodossa.” 73Samankaltaisuutta voi nähdä muuallakin kontrolliyhteiskunnassa,kontrollin mahdollistava teknologia on osa tuotantokoneistoa.71 Kuivakari 2008, 48.72 Hardt & Negri 2005, 317-339.73 Parikka 2006, 179. 28 29.
 Käytännössä tämän voisi nähdä juuri valvontakameroiden,tietokantojen, -rekistereiden, paikannus-palveluiden, kännyköiden,kanta-asiakaskorttien, internetpalveluiden ja muiden tuotteidenmuodossa. Suomessakin varustetaan kouluja ja kaupunkienkeskustoja valvontakameroilla. Jossain vaiheessa, kontrollin kokoajan tiukentuessa, joku kapitalisti varmasti keksii kontrollistairtautumisella rahastamisen. Markkinavoimilla on oleellinen roolikontrolliyhteiskunnassa.2.2.5. UlossulkeminenJussi Vähämäki pureutuu artikkelissaan Muutos filosofian asianaDeleuzen ajatuksiin muutoksesta ja vallankumouksesta.74 Toisin kuinmonet sosiologit, Deleuze ei pitänyt yhteiskunnasta syrjäytymistävaarallisena. Sosiaalinen eristäytyminen ei ole oikeastaan oleongelma, ainakaan siinä mielessä, että moderni yhteiskunta eivarsinaisesti aja yksilöitä pois yhteiskunnan piiristä, vaanparemminkin yrittää normalisoida kaikkia samaan muottiin.Normalisointi on kontrolliyhteiskunnan piirre siinä mielessä, että niinkauan kuin ihmiset sopivat ikään kuin samaan ”muottiin”, heitä onhelpompi ohjailla eli pitää kontrollin alaisena. Ihmisten normalisointiavoi nähdä esimerkiksi mediassa, jossa nostetaan esille erikoisiaihmisiä erikoisine ominaisuuksineen ja ihmetellään kuinka tämä kaikkivoi olla mahdollista. Eihän ihminen voi noin käyttäytyä tai elää.Kuriyhteiskunnassa oli mahdollista ”pudota kelkasta”, jos yksilöllä eiollut kontaktia kuria ylläpitäviin instituutioihin. Kontrolliyhteiskunta74 Vähämäki 2004, 31-35. 29 30.
 puolestaan ei toimi instituutioiden kautta, vaan tunkeutuu ihmisenkoko elämään. Vähämäki jatkaa: ”Nämä uudet kontrollimuodot eivät toimi epäsuorasti paikallistamalla ihmisiä johonkin tilaan, määrättyyn substantiaaliseen yhteisöön: suomalainen, tehdastyöläinen, sotilas, koululainen. Epäsuorasta, välittyneestä kontrollista, joka pyrkii jonkun yhteisen päämäärän kautta alistamaan ihmiset homogeenisiksi kansalaisiksi, ollaan siirtymässä suoraan kontrolliin, joka kohdistuu elämän aikaan eikä ohjaa enää ihmisten toimintaa yhteisten intressien kautta”.75Michael Hardt ja Antonio Negri nimittävät tätä muodostumaaImperiumiksi, jossa suora kontrolli korvaa kansallisvaltion omatkontrollimuodot.Vähämäki jatkaa Deleuzen viimeisistä kirjoituksista. Deleuze ei pidäyksilön ulossulkemista ongelmana, vaan hyvänä asiana, koska se onoikeastaan ainoa mahdollisuus vastustaa välitöntä kommunikaatiotaja kontrollia. Deleuzen mielestä yksilön vaivana on jatkuva, välitön jahyödytön kommunikaation tulva, jolloin yksilö tavallaan hukkuuko n t r o l l i i n . E r i s t ä y t y m i n e n , s y r j ä y t y m i n e n j a y l e e n s ä k i nulossulkeutuminen voivat toimia ”katkaisimina”, ”jotta kyettäisiinpakenemaan uusia kontrollimuotoja. Siksi vallankumouksenajankohtainen ongelma ei ole syrjäytymisen estäminen ja pääsymukaan kommunikaatioon, astuminen julkisen alueelle tai yhteiseenmaailmaan, vaan pikemminkin pakeneminen kommunikaatiota,pakkoa olla mukana ja näkyä”76.75 Vähämäki 2004, 34.76 Vähämäki 2004, 34. 30 31.
 Teemu Taira sivuaa aihetta artikkelissaan Viivoista koostetut, viivojenlävistämät: ”Deleuzelle puheen ”kaappaaminen” onkin vastustamisenkeino kontrolliyhteiskunnassa, joka operoi jatkuvan kontrollin javälittömän kommunikaation kautta” 77. Jos pohtii nyky-yhteiskunnantilannetta, yksilö joka jättäytyy kaikesta mahdollisesta sosiaalisestakanssa käymisestä, eikä käytä mediaa missään muodossa (josajatellaan että tämä on mahdollista), pystyy karistamaan ainakinosan häneen kohdistuvasta kontrollista, koska hänen toimiaan eipystytä ennakoimaan samalla tavalla. Erakkoelämä Lapissa karistaakommunikaation muokkaavaa voimaa. Mutta eihän nyky-yhteiskunnassa voi kaikkea paeta, viimeistään verokarhu oveakoputtaa.Seuraavassa luvussa tarkastelen internetin demokraattisuutta jajulkisuutta sekä internetin rihmastoista rakennetta. Sen jälkeenanalysoin internetin rihmastomaista valtaverkostoa ottamalla esiinerilaisia toimijoita, kuten Kiina ja Google. Nämä toimijat ja tekijäto va t o s a s u h t e e l l i s t a va l t a v e r k o s t o a , j o s s a k a i k k i o va tvuorovaikutuksessa toistensa kanssa, jolloin on perusteltuaanalysoida valtaverkostoa kokonaisuutena, eikä vain yksittäisinä jaerillisinä tekijöinä. Analyysissani pyrin tarkastelemaan sitä, ettäkenellä tässä valtaverkostossa on mahdollisuus kontrolloida ja ketä.Lisäksi tarkastelen keinoja kuinka tätä kontrollia voidaanmahdollisesti toteuttaa ja mitä seurauksia tällä toiminnalla voi olla.Otan myös tarpeen tullen esille esimerkkejä kontrolliyhteiskunnanpiirteistä, kuten panoptikon, koneisto, super-panoptikon jakapitalismi. Analyysin tulosten pohjalta voidaan myös pohtia, kuinka77 Taira 2004, 74. 31 32.
 tällainen valtaverkosto istuu kontrolliyhteiskunnasta käytyynkeskusteluun. Onko näiden välillä nähtävissä yhteneväisyyksiä, taiparemminkin onko internetin valtaverkosto osatekijäkontrolliyhteiskunnan kokonaisuudessa? 32 33.
 3. Kontrolli ja internet Aikoinaan katsottiin, että lehdistö on valtiomahti. Nykyään media on paljon tehokkaampi ja vaikuttavampi kuin lehdistö aikaisemmin. Media on hyvin nopeasti digitalisoitunut ja globalisoitunut. Uusi media perustuu informaation digitaaliseen muokkaukseen ja siirtämiseen globaaleissa tietoverkoissa. Kyse ei ole vain uudesta teknologiasta vaan vuorovaikutuksen vallankumouksesta. Internet on esimerkiksi jokaisen käytettävissä oleva globaali kommunikaatioväline, henkilökohtainen ”TV-asema”. Nämä kaikki ovat merkittäviä muutoksia, mutta ehkä tärkeintä on kuitenkin se, mitä tapahtuu ihmiselle median valtaamassa maailmassa.783.1. InternetInternet on maailmanlaajuinen tietoverkko. Internet on yksikokonaisuus, verkkojen verkko, koska se yhdistää paikallisettietoverkot toisiinsa.79 Tietoverkolla tarkoitan tietokoneiden ja niitäyhdistävien tietoliikenneyhteyksien muodostamaa kokonaisuutta.80Teknisessä mielessä internet on siis globaali tietokoneverkko. Verkonhistorialliset juuret yltävät kylmän sodan aikaiseen Yhdysvaltoihin,jossa hahmoteltiin tiedonsiirtoon soveltuvaa verkkoa, joka toimisiitsenäisesti, eikä olisi niin haavoittuvainen vihollisen strategisilleiskuille.81 1990-luvulla internet kaupallistettiin ja siirrettiin78 Hautamäki 1998, 5.79 Wikipedia, Internet.80 Wikipedia, Tiedonsiirtoverkko.81 Nieminen et al. 2000, 13. 33 34.
 operaattoreiden haltuun 82, josta lähtien se on levinnyt kansalaistenkäyttöön eri puolilla maailmaa.Internetin käyttötarkoituksista puhuttaessa, internet ei myöskäänt a r k o i t a p e l k ä s t ä ä n w w w - s i v u i l l a 83 surffaamista. Muitakäyttötarkoituksia ovat sähköposti, uutisryhmät, tietokannat japostituslistat, jotka ovat vanhempia tapoja. Uudempia tapoja ovatesimerkiksi tiedoston jako, chatit, IRC, pikaviestimet,verkkokaupankäynti, internetpuhelut ja video-neuvottelut.84 Aivanuusimpina tapoina voisi mainita esimerkiksi musiikin myynti- jakuuntelu-ohjelmat, jotka käyttävät internetiä hyväkseen. Myösmobiilin internetin myötä käyttö on rantautunut matkapuhelimiinesimerkiksi karttapalveluina. Internetiä voi käyttää lukuisiin eritarkoituksiin ja erilaisia tapoja syntyy jatkuvasti lisää.3.1.1. Demokraattinen media?Internetillä on myös koko ajan vahvistuva sosiaalinen jayhteiskunnallinen roolinsa. Internetiä käytetään muun muassatyökaluna, liiketoimintaan, harrastetoimintaan ja ennen kaikkeaviihdekäyttöön. Internet on erilainen media siinä mielessä, ettei sevarsinaisesti ole minkään mediatalon, valtion tai muun organisaationhallussa, vaan kansalaisillakin on mahdollisuus saada oma asiansamuiden kansalaisten näkyville. Tämä on lisännyt toiveita internetindemokraattisuudesta, joidenkin mielestä se voi olla totta, toisten82 Wikipedia, Internet.83 Wikipedia, World Wide Web. WWW on internetissä toimiva hajautettu hypertekstijärjestelmä.Hypertekstiä luetaan selaimella, joka hakee web-dokumentteja internet-palvelimilta. Internet –termiäkäytetään usein virheellisesti WWW:n synonyyminä. WWW on kuitenkin vain yksi Internetinpalvelumuodoista.84 Wikipedia, Internet. 34 35.
 mielestä taas ei missään nimessä. Internetillä on monessakinmielessä erilaiset kasvot riippuen katsantokannasta. Joillekin verkko on Internet isolla I:llä. Se on valvontaideologian helvetti, uuden demokraattisen yhteiskunnan esiaste tai kaupallisteknillisten yltiöpositiivisten unelmien tila, joka pitää sisällään lupauksen tai uhkauksen tulevaisuudesta. Verkosta on tullut kokonaisen maailmankatsomuksen symboli ja kiteytymä.85Hannu Nieminen, Petri Saarikoski ja Jaakko Suominen kiteyttävätteoksensa johdannossa oman näkemyksensä internetin käyttäjienjakautumisesta erilaisiin kuntiin, joissa odotukset internetintulevaisuudesta ovat usein täysin erilaisia. Samoilla linjoilla on myösSeppo Kuivakari lisensiaatintyössään. Yhtäällä aikalaiskulttuurissamme tietoverkot on nähty neitseellisenä vastakulttuurin tyyssijana, toisaalla yhteiskunnan (läpi)kaupallistumisen viimeisimpinä muotona eli sysäyksenä kohti globaalien, monikansallisten korporaatioiden omistamaa, kuluttajat ja tuotteet toisiinsa integroivaa ja samalla painajaismaista vallan ja valvonnan maailmaa.86Todellisuus piilee luultavasti näiden ääripäiden välillä. Internetin voinähdä paikkana, jossa valta- ja vastakulttuuri elävät toistensa kanssavuorovaikutuksessa. Yksittäisten netin käyttäjien käyttötarkoitukset,henkilökohtaiset mieltymykset, yhteisölliset piirteet, kaupalliset tavatja aatteelliset päämäärät risteävät ja jokainen käyttäjä määrittäänetin luonteen omalla tavallaan, omasta näkökulmastaan.85 Nieminen et al. 2000, 13.86 Kuivakari 1998, 18. 35 36.
 Onko internet sitten demokraattinen media? Se riippuu pitkälti siitämiten demokratian määrittelee. Internetin kohdalla monestidemokratiasta puhutaan kansalaisten vaikuttamismahdollisuutena elikuinka kansalaisten voivat vaikuttaa viranomaisten päätöksiinpoliittisissa asioissa.87 Siinä mielessä internetin voi nähdädemokraattisena, koska sen avulla voi esimerkiksi olla yhteydessäpoliitikkoihin, lukea ja kommentoida ulkoministerin blogia, osallistuap u o l u e t o i m i n t a a n , ke r ä t ä n i m i ä a d r e s s i i n j n e . L o p u l l i s e tvaikutusmahdollisuudet ovatkin sitten oma tutkimuksen paikkansa.Ehkä merkittävin peruste internetin demokraattisuuteen löytyy senvuorovaikutteisesta rakenteesta. Internet eroaa niinkommunikaatiovälineenä kuin medianakin muista perinteisempääteknologiaa omaavista medioista. Radio ja televisio toimivatyhdensuuntaisen kommunikaation periaatteella (broadcasting), kuntaas internet on verkostomaisen muotonsa ansiostamonensuuntainen ja näin myös vuorovaikutteinen viestinnänmuoto.88 Ainakin periaatteessa kuka tahansa voi keskustella kenenkätai keidenkä tahansa kanssa. Kommunikaatioon voi osallistua kaksiihmistä tai vaikka kolme tuhatta yhtä aikaa. Kommunikaatiotainternetissä ei välttämättä hallitse kukaan.Olli Mäkisen mukaan demokraattiseksi internetin tekee se, ettei sentoiminta ole säädeltyä.89 Näinhän voi asian periaatteessa kuvataolevan, vaikkei totuus olekaan näin hieno demokratian kannalta.Internetin toimintaa säädellään hyvinkin paljon niin Suomessa kuin87 Mäkinen 2006, 145.88 Mäkinen 2006, 146.89 Mäkinen 2006, 146. 36 37.
 ulkomaillakin, vaikka yksittäisiin keskusteluihin ei puututtaisikaan.90Mäkinen jatkaa: ”Vaikka Internetiä voidaankin valvoa ja viestejä jasivustoja estää, suodattaa ja vakoilla, on tämä harvinaista”91 .Mielestäni Mäkisen kommentti on jo aikansa elänyt, internetinvalvontaa ei voi kuvailla harvinaiseksi. Suomessakin käytetäänsensuurilistoja, joiden avulla internet-operaattoreita suositellaanestämään pääsy tietyille sivustoille.92 Samoin Suomen poliisi valvoointernetiä 93, varsinkin keskustelupalstoja. Kiinassa valvonta onhuomattavasti järjestelmällisempää ja tehokkaampaa. Tietenkin pitäämuistaa, että Mäkisen kommentti on teoksesta Internet ja etiikka,joka on vuodelta 2006. Jo muutaman vuoden aikana internet onmuuttunut.On kuitenkin nähty, että usein kansannousuissa ja mielenilmaisuissainternet on kansalaisten ainoa mahdollisuus saada äänensä kuuluviinniin maan sisällä kuin maailmanlaajuisestikin. Vastaavissa tilanteissaTV, radio ja lehdistö ovat usein hallituksen huomassa, joten tieto voiolla hallitusmyönteistä. Näin on käynyt esimerkiksi Iranissa, jossakoettiin levottomuuksia kesä-heinäkuussa vuonna 2009. Maantapahtumista ei saatu objektiivista tietoa, koska toimittajia eipäästetty kuvaamaan tapahtumia. Internetiin valui kuitenkin videoita,kuvia ja tekstiä mellakoista ja muista tapahtumista. Tiedon julkaisuunkäytettiin muun muassa YouTubea ja pikaviestipalvelu Twitteria.94Vaikka Iranin demokratian tasosta voi olla monta mieltä, Iraninmielenilmaisijoille internetin hyöty on korvaamaton, koskasananvapaus on osa demokratiaa.90 Goldsmith & Wu 2008, 74.91 Mäkinen 2006, 146.92 Wikipedia, Internet-sensuuri Suomessa.93 Yle-uutiset, 2009.94 Helsingin sanomat, 2009. 37 38.
 Niin Olli Mäkinen 95 kuin Juha Herkman 96 puhuvat pluralismistainternetissä. Pluralismilla he tarkoittavat tietynlaistamonimuotoisuutta, mikä vallitsee internetissä. Mielipiteet saavatkilpailla ja julkinen keskustelu on vapaata. Herkman tiivistääinternetin demokraattisuuden mainiosti. Hänen mielestään internet eiole demokraattinen siinä mielessä, että kaikki eivät pääse osalliseksiinternetistä. Televisio on edelleen laajemmalle levinnyt ja varsinkinmaailmanlaajuisesta verkottumisesta on turhan aikaista puhua.97Tässä yhteydessä käytetään usein termiä digitaalinen kuilu 98, jollatarkoitetaan digitaalisen palveluiden kuten internetinsaavuttamattomuutta. Oli kyseessä sitten tietokoneen käyttöäosaamaton vanhus tai syrjäseuduilla asuva maanviljelijä, kaikki eivätpääse hyötymään internetin palveluista, kuten esimerkiksiverkkopankista. Eletään siis tietoyhteiskunnassa, mutta ei päästäkäsiksi ”tietoon”.Herkman jatkaa, että vaikka internet ei ole kovin demokraattinen sensaavutettavuudessa, se antaa mahdollisuuden muuttua pelkästämedian kuluttajasta median tuottajaksi. Tämä tekee internetistädemokraattisemman verrattuna perinteisiin audiovisuaalisiinmediateknologioihin.99 Onhan kuluttaja tietenkin jo muutamanvuosikymmenen ajan voinut tehdä omia videoita, mutta vastainternetin myötä videot saavat potentiaalisesti maailmanlaajuisenyleisön.95 Mäkinen 2006, 153.96 Herkman 2005, 77-78.97 Herkman 2005, 77.98 Mäkinen 2006, 70-83.99 Herkman 2005, 77. 38 39.
 3.1.2. JulkisuusJulkisuus on olennainen osa internetiä, varsinkin kun se on edistänytvasta- ja vaihtoehtojulkisuuksia ehkä muita medioita paremmin.100Internetistä on kasvanut sosiaalinen alue, jossa ihmiset voivat käydäkeskustelua aiheesta jos toisestakin. Kai Eriksson on Lähikuva –lehdessä 101 pohtinut internetiä ja modernia julkisuutta. ”Uusi informaatioteknologia ja länsimaisten yhteiskuntien nopea verkoittuminen muuttavat k u i t e n k i n m o d e r n i n j u l k i s u u d e n ra ke n t e e l l i s i a e d e l l y ty k s i ä , e i v ä t k ä j o u k kov i e s t i m i e n m a l l i i n tukeutuvat teoriat kykene valaisemaan kaikkia julkisuuden tuottamisen nykyisiä toimintaehtoja”.102Julkisuuden voisi siis nähdä saaneen uusia ominaisuuksiainternetissä. Internetin myötä julkisuutta ei välttämättä voi enäähallita suurilla resursseilla. ”Julkisuus ei ole jotain, jota voi hallita sitäenemmän mitä enemmän on valmis panostamaan taloudellisesti yhäovelimpiin strategioihin, vaan pikemminkin kommunikaatiovyöhyke,jossa jokaisella on periaatteessa yhtäläinen mahdollisuus tuoda esiinomia intressejään.”103 Julkisuus muuttaa tavallaan muotoaaninternetissä, koska sitä ei voi hallita samalla tavalla.Vastajulkisuus nostaa päätään internetissä, koska se mahdollistaatehokkaan tavan tuoda julki omia ajatuksia. Hannu Nieminen nimittäävastajulkisuudeksi sitä, kun esimerkiksi järjestöt, kansalaisliikkeet jajopa tavalliset kansalaiset voivat julkistaa omia kannanottojaan100 Nieminen 2001, 202.101 Eriksson 1995, 41-50.102 Eriksson 1995, 41.103 Eriksson 1995, 45. 39 40.
 internetissä.104 Toiminta on helppoa, kustannustehokasta ja nopeaa.Niemisen mukaan ongelmana on kuitenkin internetin luonne, joka eiluo yhteistä julkisuutta samalla tavalla kuin esimerkiksi televisio taisanomalehdet.105Internetin avulla voi potentiaalisesti saavuttaa miljoonia ihmisiä,mutta ellei omaa julkistusta saa tavalla tai toisella ns.populaarijulkisuuden foorumeille, kuten sanomalehtien taimediatalojen uutissivustoille, on vaikea saada näkyvyyttä jasuurempaa julkisuutta omalle asialle. Jos ajatellaan esimerkiksitilannetta Suomessa, kansalaisliikkeen tiedottama asia omallainternetsivustolla ei välttämättä saa suurta yleisöä, ennen kuin jokuuutisia välittämä sivusto (YLE, MTV3, iltapäivälehdet) julkaiseeasiasta uutisen. Internetin ”... kautta toteutuva vastajulkisuusra j o i t t u u y l e e n s ä e l i i t t i j u l k i s u u d e n t a s o l l e j a s a a v u t t a apopulaarijulkisuuden vain laajalevikkisen valtamedian välittämänä.Siten se on helppo sulkea kokonaan populaarijulkisuuden ulkopuolelletai tulkita vastajulkisuutta tukevalla tavalla.” 106Nieminen pitää internetiä kulttuurillisesti tärkeämpänävaihtoehtojulkisuuksien alustana. Internetin avulla on mahdollistaluoda ryhmiä, omia julkisuuspiirejä, jonka sisällä voidaan keskustella,vaihtaa kokemuksia ja organisoida toimintaa maailmanlaajuisesti.Ilman valtioiden ja kulttuurien rajoja.107 Esimerkkeinä voisi mainitafaniryhmät, kehitystyöryhmät ja järjestöt. Negatiivisempinaesimerkkeinä ns. viharyhmät ja terroristit. Nykyään terroristijärjestöt,104 Nieminen 2001, 202.105 Nieminen 2001, 202.106 Nieminen 2001, 202-203.107 Nieminen 2001, 203. 40 41.
 kuten Al-Qaida, toimivat pääasiassa verkon kautta itsenäisinäpesäkkeinä pitkin maailmaa. Myös viharyhmät toimivat lähes täysinverkossa, josta on helppo löytää samanmielisiä ihmisiä.Niemisen mukaan asiassa piilee kuitenkin ongelma, koska nämäryhmät pysyvät usein suljettuina. Ryhmien sisäinen toiminta ei ”näyulos” julkisen keskustelun piiriin, jolloin varsinkin tällaiset viharyhmätpääsevät kehittymään. ”Ilman internetiä täydentäviä,kansalaisliikkeille ja ryhmille yhteisiä julkisuuden muotoja internetsaattaa muodostua erillisyyttä lisääväksi eikä yhteisyyttä jayhteisöllisyyttä edistäväksi välineeksi.” 108 Niemisen kommentissa onideaa, koska mielestäni tällaisissa suljetuissa ryhmissä piilee monestiyhteiskunnan lieveilmiöitä kuten viharyhmät, lapsiin sekaantujat jamuita tuomiopäivän ennustajia. Jos tällaisissa ryhmissä ei ole”tervettä julkista keskustelua" asioista, vaan kaikki ovat esimerkiksisamanmielisiä ihmisvihaajia, saavat kouluampuja-kandidaatitkinrohkaisua järjettömiin tekoihinsa. Absurdiahan toiminnassa on, ettärohkaisijat voivat asua toisella puolella maailmaa, eivätkä ole perilläpotentiaalisen ampujan elämäntilanteesta ja mielenterveydestä.Monestihan sairaimmatkin heitot pistetään huumorin piikkiin,vaikkeivät sitä olisikaan. Joka tapauksessa internet on toimiva alustavaihtoehtojulkisuudelle, niin hyvässä kuin pahassakin.3.1.3. Itsensä valtaistaminenPertti Lappalainen puhuu Verkolla valtaa –teoksessaan itsensävaltaistamisesta 109 (empower, empowerment), jolla tarkoitetaan sitä,108 Nieminen 2001, 203.109 Lappalainen 2005, 51-55. 41 42.
 että yksilö toimii itsenäisesti ja ottaa vallan omiin käsiinsä. "Valtaavoi olla yksilöillä, ryhmillä, yhteiskunnallisilla kategorioilla tainimettömillä ja abstrakteilla yhteiskunnallisilla tai kulttuurisillamekanismeilla. Vallan muotoihin kuuluvat fyysinen väkivalta,taloudellinen kiristys, poliittinen voima, esteettinen houkuttelu japsyykkinen manipulaatio.110 Tässä tapauksessa tarkoitetaan kuitenkinenemmän yksilöä tai kansalaisliikkeitä. Ruohonjuuritason aktivismi onsaanut internetistä hyvän aseen saada äänensä kuuluviin tavalla taitoisella. Internet tarjoaa siis eväät itsensä valtaistamiseen.Lappalainen käyttää yhtenä esimerkkinä 111 vuoden 1999 Seattlea,jossa yritettiin pitää maailman kauppajärjestö WTO:n kokous.Erinäiset kansalaisliikkeet onnistuivat taitavallainformaatioteknologian käytöllä organisoitumaan ja järjestämäänprotestin aivan kokouksien alla. Avoin ja tehokas verkon käyttö oliedesauttamassa protestia, joka lopulta esti WTO:n kokouksen pidon. ”Itsensä valtaistaminen tässä yhteydessä tarkoittaa verkon antamaa mahdollisuutta marginaaleihin jääneille kansalaisille saada äänensä kuuluviin. He voivat verkon avulla kommunikoida ja verkottua vaivattomasti keskenään. --- Ruohonjuuritason organisaatiot, joiden verkottumista aiemmin maantiede rajoitti, pystyvät verkon avulla kommunikoimaan nopeasti vertaistensa kanssa kansallisella ja kansainvälisellä tasolla. --- Verkko on uusi poliittinen tila, jossa avointa kommunikaatiota ei estetä, jossa ei tarvitse näkyä tiedonvälittäjien jälki.” 112Lienee selvää, että ruohonjuuritason aktivismi on saanut uusia eväitätoimintaansa internetin myötä. Nähtäväksi jää millaisia tapauksia110 Fornäs 1998, 79.111 Lappalainen 2005, 51-52.112 Lappalainen 2005, 53. 42 43.
 nähdään tulevaisuudessa ja kuinka valtaistaminen toimii jatkossa.Merkille pantavaa valtaistamisessa tai yleensäkininformaatioteknologian luovassa käytössä on se, ettei periaatteessamikään estä yrityksiä, kaupallisia järjestöjä tai valtioita käyttämästäsamoja ”aseita” oman valta-asemansa pönkittämiseen. Tavallaantietyt mahdollisuudet ovat kaikkien internetin käyttäjien ulottuvilla,niin ruohonjuuritasolla kuin toimitusjohtajillakin. Valtioilla on tietenkinlisäksi vielä omia mahdollisuuksia vaikuttaa ja rajoittaa netissä,mutta tilanne on tietyllä tavalla tasoittunut.Yleisesti ottaen valtaistaminen käsitteenä omaa laajemmanmerkityksen. Se kuvastaa enemmänkin prosessia kuin lopputulosta.Sama teema kuvastuu myös Foucaultn valta-ajattelussa, jossaoleellista on se, ettei valtaa oteta itselleen toiselta kuin jotainomaisuutta, vaan valta on toimintaa, jota jatkuvasti harjoitetaanvoimien hallitsemiseksi.113 Voimalla Foucault tarkoittaa ihmisen"kykyä tehdä ja toteuttaa erilaisia asioita" 114. Tässä valossaajateltuna itsensä valtaistamistakin pitäisi ajatella jatkuvanatoimintana, jossa ihmisten väliset valtasuhteet elävät koko ajan.Valtaa ei siis oteta itselleen kuin rahakirstua ja istuta sen päällä hiljaahymyillen. Itsensä valtaistaminen on eräänlaista vastarintaa, jota onaina siellä missä valtaakin on. Valta on suhteessa vastarintaan ja josvastarinta on olematonta, vallan harjoittaminen vakiintuu hallinnaksi.Tällöin itsensä valtaistaminen hankaloituu, koska "hallitut" ovatalistuneet jonkinasteiseen vallankäyttöön. Kai Alhainen käyttääFoucaultn esimerkkiä vangeista vankiloissa, jotka ovat alistuneettiettyihin vallan käytäntöihin, eivätkä elä jatkuvassa vastarinnassa.115113 Alhanen 2007, 120.114 Alhanen 2007, 119.115 Alhanen 2007, 126. 43 44.
 3.2. RihmastoJotta ymmärtäisi internetiä ja varsinkin kontrollin luonnettainternetissä, on hyvä tarkastella internetin rakennetta. GillesDeleuzen ja Félix Guattarin ideoima rihmasto116 on keskustaton, ei-hierarkkinen järjestelmä. Deleuze & Guattari kehittivät rihmasto-ajatusta perinteisen lineaarisen puumallin lisäksi, kuvaamaantoisenlaista ajattelua. Lineaarinen puumalli on kuin perinteinenkaunokirjallisuuden teos. Kirja aloitetaan ensimmäiseltä sivulta jaedetään järjestyksessä loppuun saakka. Sivujen sisällä myös tekstiluetaan perinteisessä etenemisjärjestyksessä. Tarina saattaapoukkoilla, mutta teksti luetaan lineaarisesti.Rihmasto toimii eri tavalla. Deleuze & Guattari vertaavat rihmastoaeläin- ja kasvimaailmaan, jossa rotat muodostavat laumoja jakasveilla on juurensa.117 Myös koko Deleuzen kirja Autiomaa on tehtyrihmastoa kuvaavaksi, sitä periaatteessa pitäisi pystyä lukemaanmistä tahansa kohdasta. Muutenkin Deleuzen teos on melkein kuintajunnanvirtaa, josta on vaikea löytää punaista lankaa.Internetiä kuvaillaan monesti verkoksi, myös rihmasto on eräänlainenmoniulotteinen verkko, jolla ei ole alkupistettä tai perustaa,selkärankaa, johon kokonaisuus nojaisi. Rihmaston osat toimivatitsenäisesti, riippumattomana toisista rihmaston osista. Samoininternetin osa-alueet, niin pienet kuin suuretkin, toimivat itsenäisesti.Internetissä ei ole alku- tai loppukohtaa eikä välipysäkkejä. Interneton kuin rihmasto, niin teknisesti kuin sisällöllisestikin. Internetin116 Deleuze 1992, 22-52.117 Deleuze 1992, 27. 44 45.
 sisällöt (teksti, kuva, ääni ja video) toimivat hypertekstin118periaatteella, sisältöä linkitetään paikasta toiseen epälineaarisesti.Deleuze ja Guattari luettelevat tekstissään rihmastontunnusmerkkejä.119 Käyn läpi näitä tunnusmerkkejä ja etsinyhtymäkohtia internetiin. Kaksi ensimmäistä tunnusmerkkiä ovat”yhteyden ja heterogeenisuuden periaatteet: jokainen rihmastonpiste voidaan yhdistää mihin tahansa muuhun pisteeseen ja täytyykinyhdistää” 120. Rihmastossa kaikki voivat siis olla yhteydessä toisiinsa.Tämä on yksi internetin perusominaisuuksista. Oli rihmaston osasitten yksittäinen käyttäjä tai linkki, se voidaan yhdistää mihintahansa muuhun toiseen osaan.Aki Järvinen kylläkin huomauttaa Hyperteoria –teoksessaan, ettävaikka internet ja varsinkin web ovat periaatteessa rihmastomaisestiei-hierarkisia, internetin yhteydet voivat olla rihmastomaistenperiaatteiden vastaisia.121 Järvinen esittää esimerkin linkityksistä.”Mikäli navigoija liikkuu pelkästään valmiita linkkejä pitkin verkossasivuilta toiselle, hän liikkuu aina pitkin sivujen tekijöiden ennaltamäärittämiä reittivaihtoehtoja.” 122 Järvisen kommentissa on ideaa,mutta hän tarkastelee aihetta hypertekstin näkökulmasta eli miteninternetin käyttäjä navigoi hyperteksteistä toiseen. Internetissänavigoinnin näkökulmasta hierarkisuutta sivustojen suhteessatoisiinsa esiintyy, mutta mielestäni rihmastomainen pohjarakenne ja118 Wikipedia, Hyperteksti. Tietokoneissa käytetty käyttöliittymäperiaate, joka mahdollistaalinkityksen eli ristiviittauksen dokumenttien välillä. WWW mahdollistaa maailmanlaajuisenlinkittämisen.119 Deleuze 1992, 27-35.120 Deleuze 1992, 27.121 Järvinen 1999, 93.122 Järvinen 1999, 93. 45 46.
 yhteyden periaate on silti olemassa. Jokainen piste silti voidaanyhdistää mihin tahansa muuhun pisteeseen.Rihmasto on myös heterogeeninen eli epäyhtenäinen. Rihmastossa eiole mitään yhtenäistä kieltä tai toimintakaavaa minkä mukaantäytyisi toimia.123 Rihmasto on heterogeeninen myös sen hallinnansuhteen, mikään tai kukaan ei ole vastuussa kokonaisuudesta.Heterogeenisyyden periaatteet pätevät myös internetiin, sielläoperoidaan erilaisilla kielillä. WWW-sivut ovat ohjelmoitu erilaisillaohjelmointikielillä ja käyttäjät toimivat omilla tavoillaan ja kielillään.Samoin internet on heterogeenisen vallan alla, valtiot suhtautuvatinternetiin eri tavoilla omien rajojensa sisäpuolella. Jussi Parikkakiteyttää: ”Rihmastot toimivat tarttumalla, ja niitä voidaan ymmärtäätiettyjen avainperiaatteiden kautta: rihmastot ovatheterogeenisyyden ja yhdistymisen ”malleja”. Ne eivät noudatamitään oletettua, jo perustettua, luonnollista kategoriaa, vaan nevoivat tartuttaa osakseen mitä erilaisimpia osasia.” 124Kolmantena on moneuden periaate. Moneus ei rakennu pisteistä taipositioista vaan viivoista.125 Moneuden periaate kuvaa rihmastonviivamaista rakennetta, josta ei löydy yhtenäisyyttä. ”Moneus ei olerihmaston piirre vaan rihmasto on moneus.” 126 Periaatetta lieneehelpompi selittää vertaamalla sitä internetiin. Internet koostuuyksittäisten pisteiden yhteyksistä toisiinsa, viivoista. Näillä viivoilla eiole samanlaista yhtenäisyyttä perinteisessä puumallissa, jossa kaikillaon oma paikkansa. Moneus on sanana vaikeasti ymmärrettävä.123 Deleuze 1992, 28.124 Parikka 2008, 151.125 Deleuze 1992, 29.126 Järvinen 1999, 94. 46 47.
 Deleuzen ja Guattarin tekstiä on käännetty ranskasta suomeen jasuomentajat ovat valinneet moneus-sanan kuvaamaan rihmastonmonimuotoisuutta. Muutenkin Deleuzen käsitteiden kanssa saa ollatarkkana, koska ne ovat monesti eri tavalla nimettyjä eri teoksissa.127Moneuden periaate on nähtävissä internetissä viivoina, jotkam u o d o s t ava t i n t e r n e t i n . I l m a n v i i vo j a j a m o n i m u o t o i s t akäyttäjäkuntaa internet on vain kokoelma tekniikkaa. Moneus näkyymyös siinä, että on mahdotonta määrittää kuinka moni internetiäkäyttää, koska se on ”vain” verkkojen verkko.Aki Järvinen on myös pohtinut moneutta. Hän esittää tietoverkonosoitejärjestelmää eräänlaisena moneuden määrittäjänä.128 Niin kuinedellä mainittiin, jos linkkejä seuraamalla navigointi on hierarkkista,siitä pääsee eroon esimerkiksi kirjoittamalla uuden osoitteenselaimeen. Silloin ennalta määrätty rakenne hajoaa.129 Järvinennimittäisikin internetiä tai ainakin webiä hyper-rihmastoksi, ”jokamahdollistaa teoriassa rajattoman siirtymisen sen avaruudessapaikasta toiseen” 130. Kirjoittaminen voi olla myös muuta kuin pelkkäosoitekentän teksti. Se voi olla periaatteessa mitä tahansa uuttasisältöä netissä, mikä kasvattaa rihmaston versoa.131 Eli uusi sisältövahvistaa rihmastoa, joka on ikään kuin moneuden tekemistä.Neljäntenä on katkoksen periaate. ”Rihmasto voidaan rikkoa,katkaista aivan mistä kohdasta tahansa, mutta se alkaa uudelleenjotakin viivaansa ja joitakin toisia viivoja pitkin.”132 Eläinmaailmassa127 DeLanda 2002, 157.128 Järvinen 1999, 95.129 Järvinen 1999, 95.130 Järvinen 1999, 95.131 Järvinen 1999, 95.132 Deleuze 1992, 30. 47 48.
 mainiona esimerkkinä on Deleuzen ja Guattarin mainitsemamuurahaisyhdyskunta, josta osa voi tuhoutua, mutta jäljelle jäänytrihmasto muodostaa itsensä uudelleen.133 Yhden muurahaisen panosei ole kovin suuri, mutta yhdyskunnan rihmastomainen rakenne onvoimakas sopeutumaan viivojen katkoksiin. Näin ollen itsekatkoksesta tulee merkityksetön, koska versominen alkaavälittömästi uudestaan.134Katkoksen periaatteessa päästään internetin tekniseen vahvuuteen,siihen mihin se on alunperin suunniteltu. Kylmän sodan aikanasotilaskäyttöön kehitetyn tietoverkon täytyi kestää ydinisku niin, etteikoko verkko lakkaa toimimasta, jos osa verkosta tuhoutuu.135Ydinisku on tietysti kovemman luokan katkos, mutta nykyineninternet sen varmasti kestäisi. Internetin tiedonkululle ei ole väliämitä reittiä se kulkee. Jos jokin osa reiteistä on epäkunnossa, tietosiirtyy kulkemaan uutta reittiä. Näin viivat muuttavat vaan reittiäänrihmastossa.Viidentenä ja kuudentena ovat kartografian ja jäljentämismanianperiaatteet. Jos näitä periaatteita miettii yhdessä, niin ne kuvaavatrihmaston rakennetta, joka ”... ei ole yhdenkään strukturaalisen taigeneratiivisen mallin alainen” 136. Voidaan siis todeta, että rihmasto eirakennu minkään ennalta määrätyn mukaan. Eikä se tule koskaan”valmiiksi” siinä mielessä, että se ei enää kehittyisi ja muovautuisi.Näitä elementtejä on nähtävissä myös internetin rakentumisessa.Vaikka internetin esivaiheita kehitettiinkin sotilaskäyttöön, ei kukaan133 Deleuze 1992, 30.134 Järvinen 1999, 95.135 Wikipedia, Internet.136 Deleuze 1992, 33. 48 49.
 ole ajanut tai kehittänyt määrätietoisesti nykyistä internetiä siihentilaan missä se esimerkiksi nyt on. Internetin kehittyminen on ikäänkuin sarja sattumuksia ja kovaa kehitystyötä monella osa-alueella.Internet ei ole koskaan ollut beeta-vaiheessa, josta siirryttäisiinlopulliseen tuotteeseen. Internet ei valmistu koskaan, vaan sitäkehitetään koko ajan niin teknisesti, sosiaalisesti kuinyhteiskunnallisestikin. Internetillä ei varsinaisesti ole mitään yhtäpäämäärää, vaan se menee sinne minne viivat sen vievät.Deleuze ja Guattari toteavat, että ”...rihmasto on nimenomaantiedostamattoman tuotantoa”137. Internet on rihmasto-esimerkkinätoimiva juuri siksi, että internet-rihmasto on sen käyttäjien tuotantoa.Käyttäjät luovat internetin ja tuottavat rihmastoa kollektiivisestipääosin tiedostamatta kokonaisuutta. Tämä tuotanto on juuriihmisten välistä vuorovaikutusta, informaation siirtoa,kommunikaatiota, yhteyksiä viivojen lailla. Michael Hardt ja AntonioNegri Imperiumi –teoksessaan summaavat hyvin rihmastonrakennetta. Epämääräinen ja potentiaalisesti ääretön määrä toisiinsa yhdistettyjä solmukohtia kommunikoi vailla keskitettyä kontrollia; jokainen solmukohta on sijainnista riippumatta yhteydessä kaikkiin muihin lukemattomien potentiaalisten polkujen ja välitysten kautta. --- Samasta rakenteellisesta syystä, hajautuksesta, joka takaa verkon säilymisen, johtuu myös sen valvonnan yletön vaikeus. Koska mikään yksittäinen solmukohta ei ole muiden väliselle viestinnälle välttämätön, verkon toimintaa on vaikea rajoittaa tai estää. Tätä demokraattista mallia, epähierarkkista ja hajautettua verkostorakennetta, Deleuze ja Guattari nimittävät rihmastoksi.138137 Deleuze 1992, 40.138 Hardt & Negri 2005, 295. 49 50.
 3.3. Rihmastomainen valtaverkosto Web on monessa mielessä valvojan ihanneympäristö. Se on valvojan kutoma verkko, joka kietoo sisäänsä jokaisen pahaa aavistamattoman surfailijan. Kuta enemmän surfailija rimpuilee verkossa, ja mitä useammalla sivustolla hän vierailee, sitä tiukemmin hän jää kiinni ja sitä enemmän valvontatietoa hänestä jää. Web tarjoaa mahdollisuuksia osallistumiselle ja vaikuttamiselle, mutta Webin teknologiaa on kehitetty määrätietoisesti palvelemaan myös valvontaa.139Risto Heinosen kommentti kuvastaa hyvin valvonnan luonnettainternetissä. Lisäisin kuitenkin, ettei valvonta ole niin yksipuolistakuin Heinonen antaa ymmärtää, sillä internetin valtaverkostossakaikki ovat vuorovaikutuksessa toistensa kanssa. Tällaisestavaltaverkostosta voi poimia esille yksittäisiä tahoja kuten Kiinanvaltio, Google yrityksenä tai tavallinen kansalainen. Kaikki tahot ovatkuitenkin vuorovaikutuksessa toisiinsa, joten on aiheellista analysoidakontrolliyhteiskunnan valtaverkostoa kokonaisuutena eikä osina.Koko verkostoa ei tietenkään voi analysoida, joten tarkastelen näitätahoja osina vuorovaikutusketjussa. Valitsin Kiinan harjoittamaninternetsensuurin sen vuoksi, että Kiinan kontrollijärjestelmä onpisimmälle kehittynyttä maailmassa. Lisäksi Kiinan poliittinen jataloudellinen nousu siivittävät tulevina vuosikymmeninä valtionentistä suurempaan rooliin maailmassa. Google puolestaan onsamanlainen kolossi yritysmaailmassa ja internetissä. Googlenhakukonetta käyttävät suurin osa länsimaiden internetin käyttäjistä.Lisäksi Google laajentaa liiketoimintaansa uusille urille näyttäenkehitykselle suuntaa. Yksittäisen kansalaisen vallan käytön139 Heinonen 2001, 128. 50 51.
 esimerkkinä internetissä nostan esiin suomalaisen tapauksen, jossavideolle tallentunut pahoinpitely tulee yleisön tietoisuuteen. Näidentahojen suhteiden kautta tarkastelen kontrollin mahdollisuuksia.Jotta näiden tahojen välillä olisi joku looginen jatkumo, niin käytänvideopalvelu YouTubea yhdistävänä tekijänä. Kiina usein estääYouTuben käytön kansalaisiltaan, kun taas Google omistaa YouTuben,joten Google vaikuttaa YouTuben toimintaan ja siellä julkaistuunmateriaaliin. Lisäksi yksittäinen kansalainen voi julkaista omaavi deomateri aal i aan YouTubessa, joten maai l man suuri ntavideopalvelua voi pitää tietynlaisena vallan ja kontrollinvälikappaleena tai välittäjänä, kapitalistisen kontrolliyhteiskunnantuotteena. Käyn läpi kuinka nämä tahot toimivat suhteessaYouTubeen ja muita yleisiä kontrollin piirteitä. Analysoinvuorovaikutusketjua etsimällä mahdollisuuksia ihmisten kontrollointiininternetissä. Samalla vertailen rihmaston periaatteita ja tarkastelenniiden toimivuutta tässä vuorovaikutusketjussa.Youtube on sinänsä oivallinen kohde yhdistämään erilaisia kontrollinaspekteja internetissä. Mikko Hautakangas totetaa YouTubesta:” Ky s e e s s ä o n s i i s va r s i n a i n e n p a ra a t i e s i m e r k k i ” u u d e s t amediakulttuurista”, mutta samalla se on tietenkin hyvin erityinenesimerkki, niin mediateollisuuden ja -markkinoiden kuin käyttäjänkinnäkökulmasta. Vaikka sen perusidea käyttäjien tuottamien sisältöjenavoimena ja ilmaisena levityskanavana edustaa ”uuden median”joustavuutta ja moniäänisyyttä, bränditasolla tarkasteltunaYouTubestakin on tullut valtavirtamedia, jolla on arvokas mainevarjeltavana”140. YouTube siis yrittää toteuttaa missiotaan käyttäjien,140 Hautakangas 2008, 12. 51 52.
 järjestöjen, yritysten ja valtioiden ristipaineessa. Hautakangasjatkaa: ”YouTube asettuu siis ruohonjuuritason kontrollivapaudenihanteen ja yritystason kontrollitarpeen väliin. Tästä näkökulmasta onkiinnostavaa pohtia, missä määrin YouTube tarjoaa osallistuvalleyleisölle entistä suurempaa vapautta, minkä verran taas muidenmedioiden kautta vakiintuneet käytännöt ja mediayhtiöidensanelemat toimintatavat raamittavat YouTuben toimintaa” 141. Tässävalossa on hyvä tarkastella kontrollin aspekteja.Valtioilla on mahdollisuus valvoa ja sensuroida internetiä omienrajojensa sisällä. Valtioiden internetin suodatusta ja valvontaaseuraava OpenNet Initiative on Toronton, Oxfordin, Cambridgen jaHarvardin yliopistojen yhteinen projekti.142 OpenNet listaa erivaltioiden internetin valvontaa ja projektin mukaan kaikistaläpitunkeutuvinta valvontaa harjoitetaan Burmassa, Kiinassa,Kuubassa, Egyptissä, Iranissa, Pohjois-Koreassa, Saudi-Arabiassa,Syyriassa, Tunisiassa, Turkmenistanissa, Uzbekistanissa jaVietnamissa.143 Yhtenä tarkimmin valvovana valtiona pidetään Kiinankansantasavaltaa.Kiina rajoittaa kansalaistensa pääsyä tietyille sivustoille internetissä.Tämä Kiinan suureksi palomuuriksi (The Great Firewall of China)nimetty järjestelmä sensuroi sivuja, joiden aiheina ovat esimerkiksiDalai Lama, Tiibet, Falun Gong, sananvapaus, demokratia jaTiananmenin aukion protestit vuodelta 1989.144 Kiinan valtio elikäytännössä Kiinan kommunistinen puolue määrittää mitkä sivustot141 Hautakangas 2008, 12.142 OpenNet Initiative.143 Wikipedia, Internet Censorship.144 Wikipedia, Internet Censorship. 52 53.
 ovat haitallisia kansalaisilleen. Viranomaisten tasolla internetiäseuraavat kulttuurin, tietotekniikan ja julkisen turvallisuudenministeriöt sekä valtioneuvoston tietotoimisto.145 Estetyt sivustotsisältävät usein poliittisesti arkoja aiheita, jossa Kiinan valtio esiintyynegatiivisessa valossa. Hyvänä esimerkkinä voi pitää Tiananmeninaukion protesteja, jossa Kiinan sotilaat surmasivat siviilejä.146Kiinassa aihetta käsittelevät sivustot kertovat erilaista tarinaa.Sellaisille sivustoille, jotka kertovat ”länsimaisen näkemyksen”tapahtumista, ei välttämättä ole pääsyä Kiinassa. Myös demokratiaon arka aihe, varsinkin kun länsimaiset yritykset ovat rantautuneetmaahan. Näin idea demokraattisesta valtiosta ja toiminnasta ajautuuentistä enemmän kiinalaisten kansalaisten korviin.Sensuuri ei rajoitu pelkästään poliittisesti arkoihin asioihin, kutenTiibet ja sananvapaus, vaan sensuroinnin kohteina voivat olla myöspornografiaa, väkivaltaa ja ihan tavallisia sosiaalisen medianpalveluita kuten Flickr, Twitter, Facebook ja YouTube. Myöslänsimaisten sanomalehtien, kuten New York Timesin ja DeutscheWellen verkkosivut ovat sensuroituja.147 Pornografian ja väkivallansensuuri voi osaksi olla myös ”harhautusta”, jonka avulla voidaanperustella sensuuria ja viedä huomio pois poliittisilta ongelmilta.Usein syitä sivustojen blokkauksille ei kerrota, vaan internetissäarvuutellaan syitä viime päivien tapahtumista.148 Blokkaukset voivattapahtua myös vain osassa Kiinaa. Sivusto, jolle pääsee Shangaistakäsin, ei välttämättä ole nähtävissä Pekingissä. Tällainensatunnaisuus toimivuudessa saa sensuurin helposti näyttämään vain145 Dahl 2009, 53.146 Wikipedia, Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitus.147 Yläjoki 2009.148 Van Buskirk 2009. 53 54.
 teknisiltä ongelmilta, mitä se useimmissa tapauksissa ei kuitenkaanole.Myös juhlat, kuten lokakuun 2009 alussa vietetty kansantasavallan60-vuotisjuhla, vaikuttavat internetsensuuriin. Kiinan tapahtumiaseuraavan Wall Street Journalin Kiina-blogin mukaan juhlien aikaanblokattiin muun muassa Facebook, Twitter ja YouTube, koska niihinlähetettiin Kiinan hallituksen vastaista sisältöä protestiksi.149 MyösKiinan uutisia englanniksi kääntävä Danwei.org, Reporters WithoutBorders ja Amnesty International -sivustot olivat blokattuina. Bloginmukaan sivustojen vaihteleva sensuuri tuntuu muuttuvan aina senmukaan kuinka kiinnostunut muu maailma on Kiinan asioista.150Kiinassa internetin käyttöä ei rajoiteta pelkästään blokkaamallasivustoja. Valtio valvoo internetiä sekä koneellisesti että ihmisvoimin.Melkein kaikki internetliikenne sähköpostista nettipuheluihin menevätvalvonnan läpi. Valvojat käyvät läpi sivustoja, blogeja, chatteja ynnämuita etsien ”epäsuotavaa, vääränlaista ja vaarallista” sisältöä.BBC:n mukaan Kiinassa on yli 30 000 ihmistä valvomassainternetiä.151 Luku on vuodelta 2006, joten tämän hetkinen luku voiolla huomattavasti suurempi, koska internetin käyttäjien määräKiinassa kasvaa koko ajan. Tällä hetkellä Kiinassa arvioidaan olevan338 miljoonaa internetin käyttäjää, mikä on valtava määrä.152Tietenkin on hyvä muistaa, että jäljelle jää vielä miljardi kiinalaista,jotka eivät käytä internetiä. Tässä mielessä on ainakin turha puhua149 Xu 2009.150 Xu 2009.151 BBC News, The great firewall of China.152 Yläjoki 2009. 54 55.
 internetin demokraattisuudesta Kiinassa, mikä olisikin mahdotontakommunistisessa maassa.Kiinassa internetliikenne sekä maahan sisään että maasta ulos,kulkee hallituksen hallinnoimien porttien eli palvelimien kautta, jossasähköposteja ja sivupyyntöjä monitoroidaan jatkuvasti. Jos mustallalistalla olevia sanoja, kuten Taiwanin itsenäisyys, löytyy esimerkiksiKiinaan tulevasta sähköpostista, se voidaan blokata pois kokonaan.153Sähköposti ei siis välttämättä mene perille.Kiinassa asuvilla toisinajattelijoilla ei ole varaa kirjoittaa blogeissaankovin negatiivisia asioita Kiinasta. Useita kymmeniä toisinajattelijoitaon Kiinan vankiloissa kirjoitteluidensa vuoksi.154 Tämä johtaabloggaajien itsesensuurin, koska kaikkea haluamaansa ei voijulkaista. Ainakin väliaikaisena ratkaisuna voisi nähdä videon jaäänen, koska niiden valvonta ja läpikäyminen on nykyteknologiallakintodella haastavaa.155 Tekstiä on helppo suodattaa, mutta videoiden japodcastien sisällön tarkastamiseen tarvitaan edelleen ihminen.Videokameroiden ja kamerakännyköiden lisääntyessä kaikkeavideomateriaalia on mahdotonta valvoa. Edelleen on kuitenkinongelma saada videot esille ilman sivustojen blokkausta. Niin kuinedellä mainitsin, YouTubea on käytetty hallituksen vastaisenmateriaalin julkaisualustana ja Kiina on reagoinut tapauksiinestämällä pääsyn sivustolle koko Kiinassa. Videot luonnollisestinäkyvät muualla maailmassa, joten ilman julkisuutta ne eivät153 Business Week. The Great Firewall of China.154 BBC News, The great firewall of China.155 Business Week.The Great Firewall of China. 55 56.
 tietenkään jää. Näin ongelmana ei ole videoiden tarkastus, jos pääsyvideolle estetään.On tietenkin olemassa myös toinen mahdollisuus. Puhumallavertauskuvin on Kiinan sensuuria kierretty YouTubessakin.Tammikuussa 2009 internetiin ilmestyi, myös YouTubessa julkaistu,video 156, jossa laaman näköiset eläimet eli ”ruohomutahevoset”kirmaavat laitumella, mutta eläinten olemassaoloa uhkaa jokirapujenmassamuutto alueelle.157 Lastenlaulu-tyylisessä videossaruohomutahevosten elinalue, vihreä niitty, kuvastaa sananvapautta jajokiravut puolestaan ovat vertauskuvia sensuurista. Laulussaruohomutahevoset voittavat jokiravut ja ne katoavat ikuisiksi ajoiksi.”Sana ”jokirapu” muistuttaa sanaa ”harmonia”, joka on maankommunistisen puolueen nykyisten johtajien lempisana. Maan johtokun tavoittelee ”harmonista yhteiskuntaa”.” 158 Mutta harmonia-sanasta on tullut kuitenkin sensuurin vertauskuva internetissä.Tällainen vertauskuvin puhuminen on tietenkin kautta aikojen ollutkeino kiertää sensuuria. Digitaalinen video on voimakas väline, jos sekantautuu joka puolelle maailmaa. YouTubessa aihetta käsitteleviävideoita on useita ja niillä on satoja tuhansia katselijoita, jotenjulkisuutta sanoma on saanut. Syy videon tekemiseen lienee siinä,kun Kiinan johtajat pitivät tehokkaan internetin puhdistuskampanjanalkuvuodesta 2009. Kampanja kohdistui pornografisiin ja muihin”paheellisiin sivustoihin”, mutta sen varjolla suljettiin poliittisia156 YouTube, Song of the Grass-Mud Horse (Cao Ni Ma). (Englanniksi tekstitettynä)157 Jaatinen 2009.158 Jaatinen 2009. 56 Recommended
 Strategi pembelajaran lightening the learning climate (menghidupkan suasana b...
 Iva D'grîînmath
 Meet Bos196 [Modo De Compatibilidad]
 我想寄一封信


type: wikipedia

text:
Is ceoltóir é Sior Paul McCartney (a rugadh ar an 18 Meitheamh 1942 i Learpholl, Sasana, leis an ainm James Paul McCartney). Bhí McCartney ina amhránaí, chumadóir agus dhordghiotáraí sa bhanna rac-cheoil The Beatles ón bhliain 1960 go dtí 1970. Deirtear go bhfuil McCartney ar dhuine de na seinnteoirí doird is fearr riamh, ceannródaí an dhoird-ghiotáir sa rac cheol. Chomh maith leis sin, seinneann sé an pianó agus na drumaí. Le John Lennon agus The Beatles, agus mar cheoltóir ina aonar, scríobh McCartney cuid de na hamhráin pop is cáiliúla riamh.
 Bhí McCartney ar an chéad duine den cheathrar a d'fhág The Beatles sa bhliain 1970, agus thosaigh sé an grúpa nua Wings lena bhean chéile Linda Eastman. Bhain Wings rath nach beag amach chomh maith, le rianta cáiliúla ar nós Live and Let Die, Band On The Run, Jet agus Mull of Kintyre.
 Tús a shaoil
 Rugadh McCartney i Learpholl sa bhliain 1942. Ba bhanaltra í a mháthair Mary Mohin McCartney (arbh as Contae Mhuineacháin di) agus bhí a athair Jim McCartney ag obair mar cheannaire ar bhanna damhsa. Tá deartháir amháin aige, Michael, atá bliain amháin níos óige ná é. Is ceoltóir é Michael freisin, úsáideann sé an t-ainm Mike McGear). Baisteadh an bheirt mar Chaitlicigh. D’fhoghlaim McCartney go leor faoin cheol óna athair, agus bhain sé triail as an trumpa a fhoghlaim. Rinne sé a dhícheall leis, ach tar éis tamaill thosaigh sé ag éisteacht le ceol skiffle, agus mar sin thosaigh sé ag seinm an ghiotáir.
 Bhí tragóid sa chlann ar an 31 Deireadh Fómhair, 1956 nuair a cailleadh a mháthair Mary. Ailse cíche ba chúis a báis. Ba dhídean é an ceol dó as seo amach, rud a bheadh i gcoiteann aige le John Lennon ní ba dhéanaí.
 The Beatles
 Ag deireadh na 1950idí, bhí McCartney ag scríobh a chuid amhrán féin. Bhí guth maith aige, agus bhí sé in ann an giotár agus an pianó a sheinm. Bhuail sé le John Lennon don chéad uair sa bhliain 1957, nuair a chuaigh sé chun éisteacht le banna Lennon, The Quarrymen. Ar an lá seo, chan McCartney cúpla amhrán nuair a bhí na Quarrymen ag ullmhú. Coicís ina dhiaidh sin, d'iarr Lennon ar McCartney teacht isteach sa bhanna freisin. Le cara McCartney, George Harrison, ar an ghiotár eile, Stuart Sutcliffe ar an dordghiotár agus Pete Best ar na drumaí, d'athraigh siad a n-ainm tar éis tamaill go dtí "The Beatles"..
 D'fhás McCartney go tapa mar cheoltóir agus mar chumadóir. Bhí páirtíocht iontach aige le Lennon, agus scríobh siad a lán amhrán le chéile. Shuigh siad le chéile, aghaidh ar aghaidh, agus chruthaigh an bheirt acu amhráin nua. Ar dtús scríobhadh "McCartney-Lennon" mar chumadóir ar a n-amhráin, ach tar éis do Lennon a theacht ar ais tar éis saoire lena mbainisteoir, Brian Epstein, dúradh le McCartney go raibh sé seo le n-iompú droim ar ais: Lennon-McCartney. Bhí Lennon ina cheannaire ar an bhanna ar dtús ach ba ghearr gur thóg McCartney a cheannaireacht, go háirithe tar éis d'Epstein bás a fháil. Ceaptar go dtitfeadh an grúpa óna chéile murach gur stiúir McCartney iad.
 Scríobh McCartney an t-amhrán Yesterday, agus ba é an chéad amhrán a bhí déanta ag duine amháin as an bhanna. D'éirigh McCartney lá amháin leis an fhonn ina cheann, ach cheap sé ar feadh tamaill gurb amhrán eile é. Is é Yesterday an t-amhrán is mó a seinneadh ar an raidió riamh. Ba é McCartney a chóirigh agus a chas ar na lúibeanna go léir atá le cloisteáil ar amhrán ar chur Lennon focail leis - "Tomorrow Only Knows", píosa atá fós nua-aimseartha sa lá atá inniu ann. Scríobh McCartney píosaí ceoil do dhaoine eile freisin, agus chum sé an ceol don scannán The Family Way, i 1966.
 Nuair a fuair bainisteoir an bhanna Brian Epstein bás sa bhliain 1967, thosaigh Lennon ag cailleadh suime sa bhanna, ach lean McCartney ar aghaidh chomh láidir is a bhí sé riamh. Bhí seisean ar an phríomh-Beatle sa stiúideo, agus an duine an chruthaigh na coincheapa Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, Magical Mystery Tour, na hamhráin dheireanacha ar Abbey Road agus an scannán agus an t-albam Let It Be. Ba é McCartney a dhear go leor de chlúdaigh a n-albaim freisin. Deirtear gurbh é McCartney a scríobh an chéad amhrán 'Miotal trom' riamh - "Helter Skelter" atá ar an White Album. Cheap McCartney gur seans a bhí in Let It Be don bhanna chun obair le chéile mar a d'oibrigh siad fadó sular stopadar ag tabhairt ceolchoirmeacha, ach níor éirigh go maith leo. Bhí suim caillte ag Lennon sa ghrúpa mar gheall ar a chailín nua Yoko Ono, bhí Ringo traochta don troid ar fad a bhí sa bhanna agus bhí croí Harrison san India. Cheap Harrison freisin go raibh McCartney ag iarraidh é a choinneáil faoi chois sa bhanna agus tharraingíodh sé argóintí go minic le McCartney dá mbeadh moltaí ar bith aige dó.
 D’fhág Lennon an banna i bhfómhar 1969, agus d'fhógair McCartney ar 10 Aibreán 1970 go raibh an banna críochnaithe.
 Wings
 Tar éis do McCartney dhá albam a eisiúint mar cheoltóir aonair (McCartney agus Ram) rinne sé cinneadh an banna "Wings" a chur le chéile lena bhean Linda Eastman, agus le hamhránaí na Moody Blues, Denny Laine agus ceoltóirí eile.
 D'athraigh pearsanra an bhanna seo go minic agus bhí seinnteoir giotáir Éireannach, Henry McCullough mar bhall ar feadh tamaill. Tá a shár-scil giotáir le cloisteáil san amhrán My Love i measc amhráin eile.
 Bhain an banna seo cáil ollmhór amach agus bhíodar ar cheann de na bannaí is cáiliúla sna 1970idí, lena n-albaim Band on the Run agus Venus and Mars ag sroicheadh barr na gcairteacha ar fud an domhain. Ba é a n-amhrán Mull of Kintyre an singil ba mhó díol i Sasana ar feadh na mblianta fada go dtí go dtáinig Band Aid ar an fhód.
 Faoi dheireadh a réime i 1980 bhí beagnach an méid céanna singil #1 ag McCartney agus Wings ná mar a bhí ag John Lennon, George Harrison agus Ringo Starr curtha le chéile. Cé go raibh cuid dá gceol ar chaighdeán níos ísle na mar a bheifí ag súil leis ó McCartney, d'éirigh leis a theacht amach ó scáth na mBeatles agus a thaispeáint go raibh sé ar a chumas banna fíorcháiliúil a chur le chéile.
 Tagairtí
 Naisc sheachtracha
 Paul McCartney, suíomh oifigiúil
 Paul McCartney McCartney faoi agallamh ar BBC Radio 4, Desert Island Discs, 26 Nollaig 1984, arna rochtain ar 14 Márta 2019]
 Popcheoltóirí Sasanacha
 Dord-ghiotáraithe Sasanacha
 Giotáraithe Sasanacha
 Pianódóirí Sasanacha
 Amhránaithe is scríbhneoirí Sasanacha
 Veigeatóirí Sasanacha
 The Beatles
 Daoine as Learpholl
 Daoine a rugadh i 1942
 Daoine beo