text:
La pellicola fotografica è il supporto, di natura chimica, utilizzato, da più di 100 anni, nelle fotocamere analogiche, per imprimere immagini. Nonostante un breve periodo di disuso, con l'utilizzo sempre più ampio della fotografia digitale, il supporto analogico è tornato ad essere usato da artisti, fotografi professionisti e dilettanti, in tutte le sue varianti, dal piccolo al grande formato, invertibili istantanee e negative.
 Storia
 Le immagini latenti delle fotografie erano inizialmente impressionate utilizzando supporti di rame, vetro o metallo cosparsi di soluzioni fotosensibili di nitrato d'argento.
 Nel 1871, Richard Leach Maddox mise a punto una nuova emulsione, preparata con bromuro di cadmio, nitrato d'argento e gelatina. Il 1888 vide la nascita della Kodak N.1 e della pellicola avvolgibile, sulla quale il materiale fotosensibile era cosparso su carta che nel 1891 fu sostituita con una pellicola di celluloide avvolta in rulli, la moderna pellicola fotografica.
 Descrizione
 Il supporto di base più comune è un sottile nastro di materiale naturale trasparente, triacetato di cellulosa o sintetico, cioè di poliestere a cui è sovrapposto uno strato antialone per evitare riflessi interni. Gli strati successivi consistono in un'emulsione di micro cristalli di alogenuro d'argento dispersi uniformemente in gelatina animale o in tempi più recenti in gelatina sintetica. La sensibilità alla luce è data dai cristalli di alogenuro, prodotto combinando il nitrato d'argento con sali di alogeni (cloro, bromo e iodio) e può essere variata modificando le dimensioni dei cristalli.
 Nelle pellicole bianco/nero è presente un solo strato di emulsione fotosensibile, mentre nelle pellicole a colori sono necessari tre diversi strati, sensibili alle diverse frequenze di luce visibile per formare l'immagine finale, utilizzando la sintesi cromatica sottrattiva.
 Questi strati sono disposti uno sopra l'altro e resi sensibili ai colori con delle molecole organiche chiamate sensibilizzatori spettrali. Partendo dal basso, il primo strato è sensibile al rosso, il secondo al verde e il terzo al blu. Tra il verde e il blu è presente uno strato filtro di colorante giallo per evitare il passaggio del blu verso gli strati inferiori.
 L'emulsione per usi fotografici è particolarmente tarata per la luce visibile, ma è anche sensibile all'infrarosso, all'ultravioletto, ai raggi X e ai raggi gamma. Per applicazioni scientifiche (fotografia notturna, radiografia e gammagrafia, film-badge, ecc.) si producono pellicole tarate per lo specifico campo di applicazione.
 Quando la pellicola viene sottoposta ad un'esposizione controllata di luce attraverso l'obiettivo di una fotocamera, si imprime su di essa un'immagine non visibile della scena ripresa (in pratica un'"attivazione" dei cristalli proporzionale al numero di fotoni ricevuti), chiamata immagine latente.
 È quindi necessario applicare alla pellicola trattamenti chimici in soluzione acquosa, per ottenere la rivelazione di un'immagine visibile e insensibile ad ulteriori esposizioni alla luce, mediante i processi di sviluppo e fissaggio.
 L'immagine rivelata è costituita da finissimo particolato di argento metallico (nel caso del B/N), ma con i toni chiaro/scuro invertiti; è formata invece da tre strati sovrapposti di coloranti complementari ai colori primari originali (nel caso del colore).
 Per tale motivo in entrambi i casi la pellicola uscita dal trattamento chimico è definita negativa.
 Classificazione, caratteristiche, formati
 La pellicola fotografica esiste in due tipologie: negativa o invertibile. La prima restituisce dopo il trattamento un'immagine in negativo, quindi è necessario stamparla su carta fotografica negativa per ottenere (dopo sviluppo e fissaggio) un'immagine positiva (cioè avente le stesse tonalità caratteristiche dell'originale); al contrario nella pellicola invertibile, detta anche per diapositive, il processo di sviluppo, chiamato in questo caso inversione, fornisce direttamente sulla pellicola l'immagine in positivo, da proiettare o (più raramente) stampare su carta fotografica invertibile.
 Caratteristiche delle pellicole sono sensibilità, grana, latitudine di posa, risolvenza e contrasto. Le pellicole a colori sono tarate per una determinata temperatura di colore, normalmente luce diurna (o fonti comparabili, come flash elettronici o flash a lampadine azzurrate). Per l'utilizzo con fonti luminose diverse dalla luce naturale si usano apposite pellicole tarate per lampada al tungsteno o lampada fluorescente; alternativamente si utilizzano filtri fotografici di conversione, per l'uso di un tipo di pellicola con diverso tipo di luce.
 Trattamenti non standard
 È possibile, entro certi limiti, esporre una pellicola a una sensibilità diversa da quella nominale. Con una tecnica chiamata trattamento spinto o "tiraggio" (push processing in inglese), si espone la pellicola come se avesse una sensibilità superiore, ottenendo un'immagine sottoesposta, che in fase di sviluppo richiede un aumento del tempo e/o della temperatura del trattamento per compensarne la scarsa esposizione. Questo procedimento aumenta il contrasto e la grana, ma permette comunque di fotografare anche in condizioni precarie di luce in cui si sarebbe rinunciato a "scattare".
 Viceversa, se si sovraespone deliberatamente la pellicola in ripresa, come se avesse una sensibilità inferiore, e si compensa poi la sovraesposizione riducendo il tempo dello sviluppo, si ottengono immagini "soft" caratterizzate da bassi contrasto e saturazione dei colori. È una tecnica utilizzata spesso per ritratti e nudi femminili o per particolari paesaggi, al fine di conferire un aspetto "pittorico" alla foto.
 Confezionamento e conservazione
 Le pellicole fotografiche sono commercializzate in apposite confezioni a tenuta di luce.
 Per le pellicole piane:
 scatole contenenti pellicole di grande formato per uso professionale, da caricare nei telai porta pellicola delle fotocamere da studio una alla volta in camera oscura;
 caricatori contenenti più pellicole sovrapposte di medio formato (film pack), da inserire direttamente nella fotocamera anche in piena luce (ad es. Polaroid).
 Le pellicole piane per utilizzo nelle fotocamere a banco ottico sono anche chiamate lastre, con riferimento agli albori della fotografia, in cui il supporto dello strato fotosensibile era una lastra di metallo o di vetro.
 Per le pellicole a nastro o "in striscia":
 cassette contenenti due bobine (cedente e ricevente) di facile inserimento ed estrazione dalla fotocamera, pensate per l'utenza popolare meno esperta (ad es. 110, 126.);
 cartucce contenenti la sola bobina piena, destinate (almeno fino all'avvento delle fotocamere super-automatiche), ad un'utenza in grado di "caricare e scaricare" correttamente la pellicola (ad es. rullini 135);
 rullini contenenti la pellicola in spire strettamente avvolte, con carta di protezione al retro per tutta la lunghezza (ad es. 120) o anche soltanto la protezione di un nastro leader, formante le spire più esterne (ad es. 220). Più critici da manipolare e destinati prevalentemente a professionisti ed utenti esperti, in possesso di fotocamere "medio formato".
 Le pellicole in striscia possono essere prive di perforazioni (l'avanzamento e il corretto distanziamento dei fotogrammi è affidato ai meccanismi della fotocamera), oppure dotate di una singola perforazione per fotogramma (foro di registro per il corretto distanziamento), con trascinamento a cura della bobina ricevente.
 La pellicola 35 mm di derivazione cinematografica, dispone invece di ben 16 perforazioni totali (8+8) per fotogramma, in cui si inseriscono i denti del rullo della fotocamera, che effettua il trascinamento e il distanziamento, con una presa sia superiore che inferiore della striscia.
 La pellicola 35 mm si può anche acquistare a metraggio in barattoli metallici, realizzando un discreto risparmio, ma è considerata una pratica limitata agli esperti più attrezzati, in quanto necessita di una camera oscura o di una certa abilità manuale per le operazioni di taglio della pellicola e di inserimento nelle cartucce 135. Pratica più frequente tra i dilettanti e poco diffusa tra i professionisti, per i quali l'affidabilità del lavoro è preponderante rispetto al risparmio conseguibile.
 La conservazione delle pellicole non esposte richiede temperature inferiori a per l'uso nel medio periodo, inferiori a 0 °C per l'utilizzo nel lungo periodo, al fine da evitare il naturale degrado degli alogenuri che portano a dominanti cromatiche o variazioni della sensibilità. Per le pellicole esposte sono invece sufficienti temperature inferiori a 25 °C per il medio periodo e inferiori a 10 °C per il lungo periodo, sempre con umidità compresa tra il 30% e il 50%.
 Pellicole istantanee
 A partire dal 1948 la Polaroid Corporation commercializzò un sistema (fotocamere e pellicole "abbinate") che permetteva di ottenere un'immagine positiva in B/N entro qualche minuto dall'esposizione. Tale sistema forniva immagini singole di piccolo formato quadrato, grazie a un film-pack che conteneva per ciascuno "scatto" sia la pellicola negativa che la carta destinata a divenire il positivo, e una fialetta di stagnola con i reagenti chimici di sviluppo e trasferimento a contatto d'immagine. Tirando manualmente una linguetta sporgente, il negativo e il positivo uscivano dalla fotocamera accoppiati in un sandwich, la cui "farcitura" erano i reagenti chimici sparsi dalla fialetta schiacciata. Infine, separando gli elementi del sandwich, si otteneva il positivo (unico) e un negativo da gettare perché non riutilizzabile.
 Negli anni sessanta la Polaroid introdusse un film-pack a colori basato sullo stesso sistema, e poi nel 1972 l'innovativo sistema SX-70, basato su una fotocamera automatica SLR ripiegabile e una nuova pellicola a colori in cui negativo, positivo e reagenti erano tutti contenuti nella copia che veniva espulsa automaticamente dalla fotocamera subito dopo lo "scatto" e consentiva di assistere alla comparsa dell'immagine. Sul finire degli anni settanta entrarono in campo anche Fuji e Kodak; quest'ultima in particolare introdusse il sistema Kodak Instant basato su fotocamere e pellicole proprietarie che fornivano immagini rettangolari anziché quadrate. Polaroid tuttavia ravvisò alcune violazioni di brevetto da parte della Kodak e la citò in giudizio. Dopo aver perso la battaglia dei brevetti, Kodak abbandonò il business Instant nel gennaio 1986. Oggi pellicole istantanee sono prodotte da Impossible Project (su specifiche Polaroid) e da Fuji per il proprio sistema.
 Difetto di reciprocità
 Il difetto di reciprocità (noto anche come “effetto Schwarzschild” in omaggio all'astrofisico Karl Schwarzschild che per primo lo descrisse), consiste in una deviazione dal corretto rapporto di reciprocità di una pellicola fotografica.
 Il rapporto di reciprocità, definito come la relazione tra diaframma e tempo di esposizione per una data velocità della pellicola, è lineare tranne che nelle situazioni in cui il tempo di esposizione è particolarmente breve o lungo. In tali situazioni, gli elementi sensibili presenti sulla pellicola non reagiscono allo stesso modo e possono provocare una risposta alla luce insufficiente (sottoesposizione). Questo problema, chiamato difetto di reciprocità, può essere corretto per una pellicola bianco/nero aumentandone l'esposizione.
 Nelle pellicole a colori la risposta alla luce è diversa per ogni strato del materiale fotosensibile, quindi oltre alla sottoesposizione si incorre in dominanti di colore, che si possono correggere con l'utilizzo di appositi filtri. Il problema è presente anche nelle riprese con flash (il lampo dura in genere molto meno di un millesimo di secondo), che possono presentare immagini con dominante tendente al ciano.
 Queste problematiche e la loro soluzione sono illustrate all'interno dei manuali tecnici delle pellicole. Ad esempio, una pellicola 50 ISO, richiede una compensazione dell'esposizione quando si utilizza un tempo di 4 secondi o superiore. La compensazione necessaria nel caso di esposizione di 4 secondi è di 1/3, quindi la pellicola deve essere esposta per circa 5,2 secondi.
 La gestione del difetto di reciprocità è importante nella fotografia astronomica, in cui la necessità di lunghe esposizioni porta al limite la risposta della pellicola. Per aumentare la sensibilità della pellicola e renderne la risposta alla luce più lineare, è possibile immergerla in un "forming gas" a sottovuoto, per diverse ore. Deve poi essere conservata a temperatura inferiore a 0 °C ed estratta, utilizzata e sviluppata in brevissimo tempo.
 Produttori
 I principali produttori di pellicole fotografiche sono:
 Agfa Photo
 Kodak Alaris
 Fujifilm
 Ilford
 Ferrania (Produzione definitivamente interrotta nel 2009)
 Foma
 Efke Fotokemika (Produzione definitivamente interrotta nel 2012)
 Berrger
 Rollei
 Scotch 3M (Nome commerciale delle pellicole Ferrania dal 1964 al 1999)
 Film Ferrania
 Note
 Voci correlate
 Chimigramma
 Grana della pellicola
 Maschera nei negativi a colori
 Lastra fotografica
 Pellicola per negativi
 Formato margherita
 Processo C-41
 Pellicole fotografiche non più in produzione
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Pellicole fotografiche
 Sviluppo e stampa fotografici


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 13.3.2010
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 63/24
 Rechtsmittel, eingelegt am 7. Dezember 2009 von der Portugiesischen Republik gegen das Urteil des Gerichts erster Instanz der Europäischen Gemeinschaften (Siebte Kammer) vom 23. September 2009, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Kommission (T-385/05)
 (Rechtssache C-506/09 P)
 2010/C 63/39
 Verfahrenssprache: Englisch
 Verfahrensbeteiligte
 Rechtsmittelführerin: Portugiesische Republik (Prozessbevollmächtigte: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes und P. Rocha)
 Andere Verfahrensbeteiligte: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Europäische Kommission
 Anträge
 Die Rechtsmittelführerin beantragt,
 —
 dem Rechtsmittel stattzugeben, indem das Verfahren in der vorliegenden Rechtssache bis zur Entscheidung des Gerichts ausgesetzt wird, da bei Drittwidersprüchen nicht nur rechtliche, sondern auch tatsächliche Aspekte der Rechtssache erörtert werden müssen;
 —
 das Urteil des Gerichts erster Instanz der Europäischen Gemeinschaften vom 23. September 2009, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Kommission (T-385/05), aufzuheben, mit dem das Gericht die Entscheidung der Kommission REM 05/2004 vom 6. Juli 2005 über die Zurückweisung des Antrags von Transnáutica auf Erstattung und Erlass von Zöllen für nichtig erklärt hat;
 —
 der Transnáutica — Transportes e Navegação SA die Kosten aufzuerlegen.
 Rechtsmittelgründe und wesentliche Argumente
 Die Rechtsmittelführerin macht geltend, dass das Gericht erster Instanz zu Unrecht festgestellt habe, dass den portugiesischen Zollbehörden bei der Festsetzung und Überwachung der bei den fraglichen Versandverfahren verwendeten umfassenden Bürgschaft Fehler unterlaufen seien.
 Außerdem sei es unmöglich, eine Kausalverbindung zwischen den angeblich von den portugiesischen Behörden begangenen Fehlern und der späteren Entziehung der Waren aus der zollamtlichen Überwachung herzustellen, und das Gericht erster Instanz habe durch seine anders lautende Entscheidung gegen das Recht der Europäischen Union verstoßen.


type: legislation

text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 31.5.2017
 COM(2017) 269 final
 2017/0109(NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tiġi adottata f’isem l-Unjoni Ewropea fi ħdan il-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova fir-rigward tal-emenda tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014.
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.KUNTEST TAL-PROPOSTA
 •Ir-raġunijiet u l-objettivi tal-proposta
 Il-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika u l-Istati Membri tagħhom, minn naħa waħda, u r-Repubblika tal-Moldova, min-naħa l-oħra ġie iffirmat fis-27 ta’ Ġunju 2014. L-Anness XXVI ta’ dak il-Ftehim jispeċifika li r-Repubblika tal-Moldova għandha twettaq l-approssimazzjoni tal-Kodiċi Doganali tagħha mar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2913/92 tat-12 ta’ Ottubru 1992 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Komunità (minn hawn’ il quddiem imsejjaħ “il-Kodiċi Doganali tal-Komunità”).
 Meta ġie ffirmat il-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni, kien qed jiġi applikat il-kodiċi Doganali tal-Komunità fl-Unjoni Ewropea.
 Il-Kodiċi Doganali tal-Unjoni ġie adottat fid-9 ta’ Ottubru 2013 bħala r-Regolament (UE) Nru 952/2013; Fl-1 ta’ Mejju 2016 id-dispożizzjonijiet sostantivi ta’ dan tal-aħħar bdew japplikaw fl-Unjoni Ewropea u ħassru l-Kodiċi Doganali tal-Komunità.
 L-għan tal-Anness XXVI kien li jassigura li l-Kodiċi Doganali tar-Repubblika tal-Moldova huwa konformi mar-regoli prevalenti fl-Unjoni Ewropea. Id-differenzi f’ċerti oqsma bejn id-dispożizzjonijiet tal-Kodiċi Doganali tal-Komunità u s-suċċessur tiegħu, il-Kodiċi Doganali tal-Unjoni, jimplikaw li dan l-għan jista’ jintlaħaq biss jekk ir-Repubblika tal-Moldova tapprossima l-Kodiċi Doganali tagħha ma’ dan tal-aħħar.
 Fil-laqgħa tas-6 ta’ Ottubru 2016 tas-Sottokumitat Doganali UE-Repubblika tal-Moldova, ġie miftiehem li r-referenza għar-regolament doganali fis-seħħ fl-Unjoni Ewropea għandha għalhekk tiġi aġġornata. Ġie miftiehem ukoll li l-modifika ma taffettwax l-iskadenza għall-approssimazzjoni kif speċifikat fl-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni.
 •Konsistenza ma’ dispożizzjonijiet eżistenti ta’ politika fil-qasam tal-politika
 L-għan ewlieni tal-emenda proposta hu li tiġi stabbilita ċertezza legali fir-rigward tad-direzzjoni tal-approssimazzjoni li r-Repubblika tal-Moldova hija obbligata twettaq skont il-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni. B’hekk, tiġi stabbilita konsistenza mad-dispożizzjonijiet ta’ politika eżistenti fil-qasam tal-kooperazzjoni doganali bejn l-UE u r-Repubblika tal-Moldova.
 •Konsistenza ma’ politiki oħra tal-Unjoni
 Mhux applikabbli.
 2.BAŻI ĠURIDIKA, SUSSIDJARJETÀ U PROPORZJONALITÀ
 •Bażi ġuridika
 L-Artikolu 436(3) tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova jispeċifika li l-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni għandu s-setgħa li jadotta l-emendi fl-Annessi tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni.
 L-Artikolu 207 u l-Artikolu 218(9) tat-TFUE.
 •Sussidjarjetà (għall-kompetenza mhux esklużiva)
 Il-proposta taqa’ taħt il-kompetenza esklużiva tal-Unjoni Ewropea. Għalhekk il-prinċipju tas-sussidjarjetà ma japplikax.
 •Proporzjonalità
 Il-proposta ma tmurx lil hinn minn dak li hu xieraq jew meħtieġ biex jinkisbu r-riżultati mistennija.
 3.IMPLIKAZZJONIJIET GĦALL-BAĠIT
 Din il-proposta ma għandhiex implikazzjonijiet għall-baġit tal-Unjoni Ewropea.
 2017/0109 (NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tiġi adottata f’isem l-Unjoni Ewropea fi ħdan il-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova fir-rigward tal-emenda tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014.
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 207 u l-Artikolu 218(9) tiegħu,
 Wara li kkunsidra r-Regolament (UE) Nru 952/2013 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Unjoni,
 Wara li kkunsidra l-Ftehim ta' Assoċjazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika u l-Istati Membri tagħhom, minn naħa waħda, u r-Repubblika tal-Moldova, min-naħa l-oħra, tas-27 ta’ Ġunju 2014, u b'mod partikolari l-Artikolu 436(3) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-konklużjonijiet tal-laqgħa tas-6 ta’ Ottubru 2016 tas-Sottokumitat Doganali Unjoni Ewropea – Repubblika tal-Moldova,
 Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
 Billi:
 (1)Il-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika u l-Istati Membri tagħhom, minn naħa waħda, u r-Repubblika tal-Moldova, min-naħa l-oħra ġie iffirmat fis-27 ta’ Ġunju 2014.
 (2)L-Artikolu 201 tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni jipprevedi l-obbligu ta’ approssimazzjoni gradwali mal-liġi doganali tal-Unjoni u ċerta liġi internazzjonali kif stabbilit fl-Anness XXVI tal-Ftehim.
 (3)L-Anness XXVI tal-Ftehim jispeċifika li l-approssimazzjoni għandha ssir mad-dispożizzjonijiet tar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2913/92 tat-12 ta’ Ottubru 1992 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Komunità.
 (4)Ir-Regolament (KEE) Nru 2913/92 ġie mħassar u mill-1 ta’ Mejju 2016 id-dispożizzjonijiet sostantivi tar-Regolament (UE) Nru 952/2013 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Unjoni qed jiġu applikati fl-Unjoni Ewropea.
 (5)Fil-laqgħa tas-6 ta’ Ottubru 2016 tas-Sottokumitat Doganali tal-Unjoni Ewropea u r-Repubblika tal-Moldova ġie konkluż li l-Anness XXVI tal-Ftehim għandu jiġi emendat skont dan,
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 1. Il-pożizzjoni li għandha tiġi adottata f’isem l-Unjoni Ewropea fi ħdan il-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni UE - Repubblika tal-Moldova fir-rigward tal-emendi tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni għandha tkun ibbażata fuq l-abbozz tad-Deċiżjoni mehmuż ma’ din id-Deċiżjoni.
 2. Ir-rappreżentanti tal-Unjoni fil-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni UE - Repubblika tal-Moldova jistgħu jaqblu ma’ korrezzjonijiet tekniċi minuri fl-abbozz tad-Deċiżjoni msemmija fil-paragrafu 1 mingħajr deċiżjoni ulterjuri tal-Kunsill.
 Artikolu 2
 Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ l-għada tal-jum tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 ---documentbreak---
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 31.5.2017
 COM(2017) 269 final
 ANNESSI
 ta' [...]
 Proposta għal Deċiżjoni tal-Kunsill
 dwar il-pożizzjoni li għandha tiġi adottata f’isem l-Unjoni Ewropea fi ħdan il-Kunsill ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova fir-rigward tal-emenda tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE – Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014.
 DEĊIŻJONI Nru X/2017 TAL-KUNSILL TA’ ASSOĊJAZZJONI UNJONI EWROPEA-REPUBBLIKA TAL-MOLDOVA
 ta’ XX XXXXXX 2017
 dwar l-emenda tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE-Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014
 IL-KUNSILL TA’ ASSOĊJAZZJONI UNJONI EWROPEA - REPUBBLIKA TAL-MOLDOVA
 Wara li kkunsidra l-Ftehim ta' Assoċjazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika u l-Istati Membri tagħhom, minn naħa, u r-Repubblika tal-Moldova, min-naħa l-oħra, u b'mod partikolari l-Artikolu 436(3) tiegħu,
 Billi:
 (1)Il-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Komunità Ewropea tal-Enerġija Atomika u l-Istati Membri tagħhom, minn naħa, u r-Repubblika tal-Moldova, min-naħa l-oħra, ġie ffirmat fis-27 ta' Ġunju 2014,
 (2)L-Artikolu 201 tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni jipprevedi l-obbligu ta’ approssimazzjoni gradwali mal-liġi doganali tal-Unjoni u ċerta liġi internazzjonali kif stabbilit fl-Anness XXVI ta’ dan il-Ftehim,
 (3)L-Anness XXVI tal-Ftehim jispeċifika li l-approssimazzjoni għandha titwettaq skont id-dispożizzjonijiet tar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2913/92 tat-12 ta’ Ottubru 1992 li jistabbilixxi il-Kodiċi Doganali tal-Komunità,
 (4)Ir-Regolament (KEE) Nru 2913/92 ġie mħassar u mill-1 ta’ Mejju 2016 id-dispożizzjonijiet sostantivi tar-Regolament (UE) Nru 952/2013 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Unjoni qed jiġu applikati fl-Unjoni Ewropea,
 (5)Fil-laqgħa tas-6 ta’ Ottubru 2016 tas-Sottokumitat Doganali Unjoni Ewropea - Repubblika tal-Moldova ġie konkluż li l-Anness XXVI tal-Ftehim għandu jiġi emendat skont dan,
 IDDEĊIEDA KIF ĠEJ:
 Artikolu 1
 L-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE-Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014 huwa emendat kif stipulat fl-Anness I ta’ din id-Deċiżjoni.
 Artikolu 2
 Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fil-jum tal-adozzjoni tagħha.
 Magħmul fi Brussell, XX, XXXX 2017
 Għall-Kunsill ta' Assoċjazzjoni
 ANNESS
 L-ewwel taqsima tal-Anness XXVI tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni UE-Repubblika tal-Moldova tas-27 ta’ Ġunju 2014 għandha tiġi emendata kif ġej:
 Ir-referenza “Ir-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2913/92 tat-12 ta’ Ottubru 1992 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Komunità” għandha tiġi sostitwita bir-referenza “Ir-Regolament (UE) Nru 952/2013 li jistabbilixxi l-Kodiċi Doganali tal-Unjoni”


type: wikipedia

text:
Pyrotechnika je obor, ve kterých se využívá mechanických složí okysličovadel a hořlavin k produkci světelných, zvukových a tepelných reakcí. Pyrotechnika se dále dělí na civilní pyrotechniku, která je kategorizována do třech podkategorií (zábavní pyrotechnika, divadelní pyrotechnika a ostatní pyrotechnika) a na pyrotechniku vojenskou.
 Dělení
 Pyrotechnické předměty se dle zákona 206/2015 sb. dělí na:
 vojenské
 civilní
 zábavní pyrotechnika
 kategorie F1 - prodejná od 15 let,
 kategorie F2 - prodejná od 18 let,
 kategorie F3 - prodejná od 21 let,
 kategorie F4 - prodejná od 18 let, pokud má osoba osvědčení o odborné způsobilosti vydané ČBÚ
 divadelní pyrotechnika
 kategorie T1 - prodejná od 18 let,
 kategorie T2 - prodejná od 18 let, pokud má osoba osvědčení o odborné způsobilosti vydané ČBÚ
 ostatní pyrotechnika
 kategorie P1 - prodejná od 18 let,
 kategorie P2 - prodejná od 18 let, pokud má osoba osvědčení o odborné způsobilosti vydané ČBÚ.
 Pyrotechnická slož
 Pyrotechnické slože jsou směsi hořlavin, oxidovadel, pojiv a dalších přídavných látek, jejíchž chemickou přeměnou ve formě různě rychlého hoření se vyvolávají světelné, tepelné, zvukové, dýmové, tlakové a pohybové účinky.
 Složení
 Pyrotechnické slože mají téměř vždy dvě základní složky: hořlavinu a okysličovadlo. Hořlavina může být naprosto jednoduchá (cukr, plast, pryskyřice,...), nebo naopak speciální. Okysličovadlo může být také jednoduché (chlorečnany, chloristany,...) až po soli speciálních sloučenin (dusičnan barnatý, dusičnan strontnatý,...)
 Největší měrou je využíván černý prach, směs dřevěného uhlí, síry a draselného ledku. Vlastnosti černého prachu se mění malou měrou pomocí poměrů těchto tří látek, větší měrou pak zrnitostí (čím jemnější, tím rychleji hoří), jakostí dřevěného uhlí (profesionální ohňostrojné materiály mají uhlí z vysoce jakostních stromů) a příměsmi, které zpomalují hoření (pryskyřice, oleje, chemikálie).
 Jednoduché hořlavé směsi využívají i piliny kovů pro obarvení plamene (železo do žluta, hořčík do bíla,...) a pro různé efekty (kousky hliníku tvoří „jiskry“ v ohněpádech.
 Hlavním účelem je efekt světelný. Podle látek, obsažených ve směsích zápalných, nabývá se nejrozmanitějších odstínů barevných. Bílé světlo magnesiové je poměrně drahé a proto pyrotechnikové spokojují se s odstínem do modra, jehož se nabývá zinkem, arsénem, antimonem a různými sloučeninami jejich. Ostatní základní barvy při ohňostrojích jsou červená, žlutá, zelená a modrá. Obyčejné červené barvy nabývá se sloučeninami vápníkovými, karmínově červené lithiem, rubidiem a strontiem. Užívání těchto látek je však ztíženo značnou drahotou. Zeleně zabarvuje se plamen sloučeninami barya a mědi, žlutě sloučeninami sodíku, modře sloučeninami měďnatými, kalomelem, indigem. Železné piliny dávají jiskry bílé a červené, měděné do zelena, zinkové do modrozelena zbarvené, saze smíšené s moukou plamen téměř červený, s ledkem jasně červený oheň známý pod jménem zlatý déšť. Přídavkem žluté slídy nabývá se jisker zlatožlutých, kafr a benzoe zabarvují do běla, plavuň do červena atd. Ohňostroje rozlišujeme v přízemní, pevné neb hybné, stoupací a vodní. Každý ohňostroj skládá se ze zápalné směsi, jež při spalování vyvíjí světelný efekt, ze zápalky a z obalu, obyčejně trubice, v níž směs výbušná je napěchována. Podle intensity ohně rozeznávají se ohňostroje silné, rychlé, mdlé, líné atd. Silný a rychlý ohňostroj vyhořuje v krátké době, za neobyčejného vývoje světla a tepla. Hlavní součástí směsi takových ohňostrojů bývá chlorečnan draselný. Mdlý ohňostroj vyhořívá pomaleji, nevyvíjí vysoké teploty a světlo je mdlejší. Ohňostroje mdlé vypalují se vždy před ohňostroji silnými. Podle účelů a dojmu rozeznáváme ohňostroje svíticí, barevné, jiskřicí, pohyblivé atd. Světýlka vypalují se jen pro světlo, pestřice dávají světlo různých barev, jiskřice déšť jisker, hybné ohňostroje způsobují zároveň pohyb světelného zdroje, stoupací, točivý, posuvný, ba i vratný. Sem náležejí ohňová kola, mlýnky, spirály, hadi atd. Nejznámější z ohňostrojů stoupacích jsou rakety čili vulg. rachejtle, prskouny, prskavky. Nejjednodušší jsou ohně s jasně zářícím plamenem, jednoduché obaly naplněné zápalnou směsí a zadrhnuté. Obyčejná ohňová směs skládá se ze 16 d. prachové moučky a 3 d. uhlí; pro větší ohně ze 16 d. prachové moučky a 4 d. ocelových pilin s přídavkem pilin měděných pro světlo zelené, zinkových pro modrozelené atd. Čínský oheň dává nádherné, květům podobné jiskry a skládá se pro 2cm trubice ze 16 d. prachové moučky, 8 d. ledku, 3 d. jemného prachu uhelného, 3 d. síry a 10 d. jemných pilin litinových.
 Zábavní pyrotechnika
 Je druh civilní pyrotechniky, u které jde vždy o světelný, dýmový nebo zvukový efekt a pyrotechnické směsi jsou buďto v papírových kontejnerech (běžně dostupná pyrotechnika), nebo v plastech (profesionální pyrotechnika). První kategorie je dostupná od 15 let, druhá kategorie od 18 let, třetí kategorie od 21 let a čtvrtá kategorie od 18 let, ovšem pouze, pokud je osoba držitelem osvědčení o odborné způsobilosti, vydávaném Českým báňským úřadem po absolvování odborného kurzu, zakončeným zkouškou, skládající se z praktické, teoretické a právní části.
 Mezi nejoblíbenější ohňostrojové efekty patří kulové a válcové pumy (zvané též skořepiny), které existují v kalibrech od 50 mm do 450 mm (speciální japonské až 1200 mm), vystřelují se z moždířů a efekt tvoří na obloze. Efekty mají svá jména a je jich několik (brokátová koruna, chryzantéma, létající rybky, padající listí, atd.).
 Hlavní surovinou téměř všech ohňostrojů jsou součásti prachu, ledek, uhlí, síra, pak piliny železné, měděné, zinkové atd., různé soli plamen zabarvující, pryskyřice, kafr, plavuň atd. Střelný prach na ohňostroje bývá zrnitý neb moučný. V náhradu zaň zkoušely se též střelná bavlna, nitroglycerin, dynamit, pikrinové sloučeniny atd.
 Dříve se k odpalování používal výhradně oheň, pak se postupně přešlo na elektrický odpal a dnes se velké ohňostroje odpalují téměř výhradně elektronicky a jsou počítačově synchronizované s hudbou.
 Vojenská pyrotechnika
 Se zabývá výrobou nábojů pro děla a ručnice, jakož i hotovením zvláštních směsí, jichž užívá se ve válce při signalizování, zakouření nepřátelských pozic, zapalování budov na značnou vzdálenost atd.
 Historie
 Směsi známé pod jménem řeckého ohně užívali již staří Řekové na zapalování nepřátelských lodí a ve válčení pevnostním. Pyrotechnika zábavná byla známa Číňanům již v dávnověku, a náleží dosud k nezbytným potřebám tamních lidových slavností. Také Arabům byly známy směsi ohňové. Nemalý význam pro rozvoj Pyrotechniky měl vynález prachu, největší pokroky byly však učiněny teprve v 19. století, hlavně přičiněním Ruggieriho a syna, nejslavnějších pyrotechniků své doby, kteří svoje zkušenosti uložili ve spise »Éléments de pyrotechnique par Ruggieri« (Paříž, 1821).
 Technika ohňostrojů
 Pro větší obaly se bere o něco více ledku a železných pilin. Tzv. bengálský divadelní oheň je směs nejrůznějších látek, pro barvu červenou se bere 20 dílů dusičnanu strontnatého, 2 díly chlorečnanu draselného, 5 dílů síry, 2 díly síranu antimoničného. Podle použitých chemikálií získává pyrotechnika svoji barvu. Spojením několika ohňových trubic vznikají nehybná slunce a hvězdy. Trubice položené ve směru poloměru kruhu jsou na koncích mezi sebou spojeny zápalnými šňůrami, knoty, a zapalují se současně. Mezi další druhy patří glorie, vějíř, mozaika, kaskáda, atd. Při zlatém dešti jsou ústí trubic obrácena dolů.
 Pohyb vzniká u ohňostrojů většinou reakcí při výbuchu. Pohyblivými ohňostroji nejjednoduššího tvaru jsou ohňové mlýnky a kola. Trubice svine se do spirály a upevní se na otáčivou dřevěnou desku nebo se jednotlivé trubice připojují ve směru tečen k otáčivému kruhu. Při jednostranném výbuchu trubic nastává pohyb celého kola ve směru opačném. Směs nejčastěji silně jiskří, bere se např. 16 dílů moučného prachu, 3 díly nahrubo semletého uhlí a přidává se pro jiskření žlutý slídový písek.
 Rakety
 Rakety vypálené jednotlivě nebo ve skupinách tvoří nejčastěji závěrečný efekt slavností a větších ohňostrojů. Krásných efektů dosáhne se ohňostroji přízemními, jež vrhají koule, různobarevné hvězdy, květy a pod. ve značném množství do menších výšek nebo vybuchují při efektu světelném buď jednotlivě v částech neb najednou. Výroba raket vyžaduje nemalé péče a zkušenosti, aby směs a napěchování směsi v trubici byly správné, raketa dobře se zapalovala a stoupala, ve výši správně vybouchla. Obal musí býti zhotoven z látky pevné, jinak by se trhal při výbuchu. Od obyčejných ohňů liší se rakety kromě složením směsi hlavně tím, že mají duši, totiž kuželovitou dutinu podle osy. Duše nejde však celou délkou dobře napěchované směsi, nad ní je ještě část masivní asi ve výši průměru, tzv. zásobek. Na spodní části je trubice sešněrována, ale tak, že zůstává napolo otevřena. Nahoře ve výši 2–3 cm nad zásobkem se ustřihuje, směs uzavře se destičkou uprostřed provrtanou a trubice kloboučkem kuželovitého tvaru, který při stoupání brázdí vzduch. Aby se dosáhlo svislého stoupání, přidělán je k raketě prut, kterým vzestup samočinně se reguluje. Raketa přivazuje se tenkou nití ke hřebu, zaraženému do pevného kolu. Dva hřeby neb očko zaražené do kolu dole, vedou při vypálení prut. Zápalná nit vsunuje se do duše až k zásobku a vyčnívá z trubice asi o 2 cm. Zapaluje se dlouhou tyčí. Dobrou hnací náplní raket je směs tato: moučného prachu 8 dílů, hrubého uhelného prachu 3 díly, anebo ledku 16 dílů, síry 4 díly, hrubého uhelného prachu 9 dílů. Ledek a síra musí býti jemně rozemlety. Jednoduché rakety, jež prostě stoupají a ve výši uhasínají, nejsou složitější. Aby raketa po vzestupu házeti mohla světýlka, výbušky, hvězdy atd., upravuje se pod kloboučkem komůrka neb hlava K, ke trubici tak jako destička nejčastěji přiklížená. Nabíjení raket je pro jejich úspěšné vypálení nadmíru důležité. Směs musí být rovnoměrně napěchována, aby správně vyhořela. Duše vytváří se při nabíjeni zvláštním trnem, nebo se napěchuje trubice celá a duše se vyvrtá. Tento způsob dává rakety rovnoměrněji napěchované a lépe stoupající. Okraj ustřihne se tak, že téměř spadá v jedno s rovinou destičky. Táž potře se klihem, aby pevně seděla, průvrt její vyplní se směsí a hoření plocha potře se zapalovací hmotou, tak jako vnitřek komory, jež opatříme výplní, přiblíží se ke trubici a upevní se ještě drátem ovinutým kolem rakety. Váha komory s kloboučkem a výplní nemá přesahovati 13-12 celé váhy rakety. Uvázáním na kůl adjustování rakety jest ukončeno. Nejkrásnějších efektů nabude se, jsou-li rakety tak vybalancovány, že stoupají úplně svisle. Pak ve výši uhasínají a chrlí podle toho, čím komora byla vyplněna, různobarevná světýlka, výbušky, hvězdice atd. U raket výbušných uloženy jsou výbušky tak do komory, že šňůrou zápalnou pojí se výbušek k výbušku. Šňůra jde průvrtem destičky až do zásobku a zapaluje se, jakmile týž vyhořel, načež výbušek za výbuškem vybuchuje. Prostor mezi stěnou komory a obalem výbušků vyplněn je pilinami nebo otrubami. Místo výbušných patron berou se též zcela obyčejné žabky. Při raketách jiskřících a hvězdičkových je v komoře místo výbušných patron příslušný náboj, přikrytý nahoře papírem, od něhož jde zapalovadlo až do zásobku. Komora sedí zcela volně na trubici a vyprazdňuje se, jakmile zásobek rakety vyhořel. Plní-li se svíticími koulemi, pak tyto se potírají zapalovací hmotou a vkládají do komory do vrstvy prachové moučky. Zásobek a náboj komory se dotýkají, destička se tudíž mezi ně nedává. Rakety padákové stoupají jako rakety obyčejné, však po vyhoření zásobku neb i vložených výbušků zapálí se nit ze střelné bavlny, spojující uzlový bod několika nití napojených kamencem se středem složeného papíru, k jehož okrajům konce těchto nití se připojují. Následkem toho svíticí patrona v uzlovém bodě upevněná rozžehnuta padá, papír však se rozevře a padání zamezuje, tak že světýlko dlouho se vznáší, aniž při tmě padák viděti. Rakety kometové vyvolávají dojem komety, vrhají po uhasnutí ve výšce pruhy jisker. V hlavě rakety vyvrtáno je 8–12 děr, do nichž zastrčeny jsou zápalné šňůry svázané v komoře do uzlu, jenž po vyhoření zásobku se zapaluje. U raket, k zapálení připravených, šňůry volně visí, zapáleny vytvořují v ovzduší světelné pruhy. Také tyč raketová u těchto raket natírá se zápalnou směsí a hoří při stoupání. Ke zvýšení efektu upravují se na koncích šňůr koule svíticí nebo též výbušné. Spojením několika raket jednoduchých povstávají ohňostroje složené. Rakety točivé skládají se ze dvou raket, na společnou tyč, natřenou zapalovadlem, křížem položených a opatřených postranními otvory. Zapálena byvši raketa točivá nejen stoupá, ale také se točí, následkem postranního částečného výtoku plynů. Podobně jednoduchými prostředky nabýváme raketových vírů a spirál a postupným vypálením různých raketových skupin dosáhne se dojmů nejrozmanitějších. Ohňostroje vodní vypalují se na vodě a působí také tím, že zjevy světelné v hladině vodní se zrcadlí. Přípravky před vypálením na vodě plovou, smějí se ponořovati jen do jisté hloubky a musí býti opatřeny proti vlhku. Jinak úprava jejich neliší se valně od ohňostrojů vzduchových. Raket vrhacích užívá se k vrhání předmětů na značné vzdálenosti, hlavně při službě pobřežní k vrhání pomocného lana na lodi bouří zmítané. Bývají větší než rakety obyčejné, trubice plechová, k níž upevněno je lano, leží šikmo na raketové lafetě a před vypálením se zaměřuje. Zapálení děje se šňůrou.
 Reference
 Externí odkazy


text:
 |
 52013PC0430
 Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS riiklike tööturuasutuste koostöö tõhustamise kohta /* COM/2013/0430 final - 2013/0202 (COD) */
 SELETUSKIRI
 1. ETTEPANEKU TAUST
 Käesolev õigusakti
 ettepanek on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 149 kohaselt stimuleeriv
 meede ja selle eesmärk on tugevdada koostööd liikmesriikide riiklike
 tööturuasutuste vahel. Riiklikud tööturuasutused vastutavad aktiivsete
 tööturumeetmete rakendamise ja tööturuteenuste osutamise eest avaliku huvi
 eesmärgil. Riiklikud tööturuasutused kuuluvad asjakohaste ministeeriumide,
 avalik-õiguslike isikute või (mittetulunduslike) ettevõtete koosseisu.
 Teenused, mida riiklikud tööturuasutused töötajatele ja tööandjatele pakuvad,
 on tööturuteave, abi tööotsimisel, nõustamine, kutsenõustamine, tööle suunamine
 ning ametialase ja geograafilise liikuvuse toetamine. Tööturuasutused juhivad
 sageli ka töötushüvitise ja muude sotsiaaltoetuste süsteeme. Tööturuasutuste
 tõhus tegevus on eduka tööhõivepoliitika oluline tegur.
 On jõutud ühisele arusaamisele, et ELi riikide
 tööturuasutuste koostöö tugevdamine on äärmiselt oluline strateegias „Euroopa
 2020”[1]
 seatud tööhõivealaste eesmärkide saavutamiseks. Komisjon on korduvalt teinud
 ettepanekuid ajakohastada tööturuasutuste teenuste osutamise viise, luua
 partnerlussuhteid riiklike tööturuasutuste ja muude tööhõiveteenuste vahel,
 muuta tööturuasutused „kohandumise juhtüksusteks”, mis võimaldavad uut moodi
 kombineerida aktiivseid ja passiivseid tööturumeetmeid[2]. Nõukogu kutsus hiljuti üles
 looma partnerlussuhteid avaliku ja erasektori tööturuasutuste, tööandjate,
 sotsiaalpartnerite ja noorte esindajate vahel noortegarantii kavade teostamisel[3]. Riiklikud tööturuasutused on
 tähelepanu all ka Euroopa suunistes liikmesriikide tööhõivepoliitika kohta
 (tööhõivesuunised)[4].
 Paljud liikmesriigid on eelarvekärbetest ja
 riiklike tööturuasutuste kulutasuvuse suurendamise vajadusest tingituna võtnud
 ette reforme, näiteks ühendades tööturuasutused töötushüvitiste andjatega,
 kasutades erasektori teenuseosutajaid, suunates teenused piirkondlikule ja
 omavalitsustasandile, edendades iseteenindus- ja IKT-põhist teenuseosutamist.
 Tööturuasutuste kulud (töötushüvitist välja arvates) muutuvad pidevalt:
 tööturuasutuste korraline uuring[5]
 näitas, et ajavahemikus 2007–2010 kulutused suurenesid, kuid 2011. aastal
 enamasti vähenesid. Viimaste eelarveprognooside kohaselt on kulutused 2013.
 aastal suuremad kui eelmisel aastal.
 Kuna
 tööturuasutused erinevad liikmesriigiti nii ärimudelite, vahendite,
 tööturutingimuste kui ka õigusliku keskkonna poolest, on nende tulemuslikkus
 tööturuprogrammide elluviimisel samuti erinev. Liikmesriigid jäävad endiselt
 vastutavaks oma tööturuasutuste töö korraldamise ja personaliga varustamise
 eest, kuid käesoleva õigusakti ettepanekuga luuakse Euroopa võrgustik
 riiklikele tööturuasutustele andmaks neile platvormi tulemuste võrdlemiseks
 Euroopa tasandil, selgitamaks välja head tavad ning edendamaks vastastikust
 õppimist, et suurendada nende võimekust ja tulemuslikkust. Kogemuste põhjal
 võib väita, et liikmesriigid omal algatusel ei õpi üksteiselt ega võrdle
 omavahel tulemusi piisavalt.
 Tööturuasutuste
 koostöö algus ELi tasandil ulatub aastasse 1997, kui komisjon pani kokku
 tööturuasutuste mitteametliku nõuanderühma, et edendada koostööd, vahetust ja
 vastastikust õppimist liikmesorganisatsioonide[6]
 vahel ja ka selleks, et saada eksperttagasisidet tööhõivepoliitika alaste
 algatuste kohta. Vaatamata aastate jooksul saavutatud tulemustele, jätab
 praegune koostöömudel paljuski soovida.
 Riiklike
 tööturuasutuste osalemine koostöömeetmetes on endiselt vabatahtlik, mis
 takistab varakult tuvastada tööturuasutuse puudulikku tegevust ja sellest
 tulenevaid potentsiaalseid tööturu struktuuriprobleeme. Puudub
 aruandlusmehhanism, mistõttu ei ole võimalik riiklikke ja ELi tasandi
 poliitikakujundajaid korrapäraselt teavitada olemasolevatest tavadest tulemuste
 võrdlemise ja vastastikuse õppimise alal.
 Seni ei ole
 tulemusi andnud ka püüded muuta tööturuasutused paremini võrreldavaks neid
 ärimudelite alusel liigitades. Tulemuste võrdlemist ja vastastikust õppimist
 seostatakse vähe ja mitte järjepidevalt ning tõendid, millel põhinevad
 olemasoleva vastastikuse õppimise programmi meetmed, ei ole teaduslikult
 põhjendatud. Vastastikuse õppe meetmetes osaleb vaid vähesel arvul
 tööturuasutusi, mistõttu tulemused ei ole piisavalt ulatuslikult levinud.
 Kui eesmärgiks on, et riiklikest
 tööturuasutustest saavad õppivad organisatsioonid, kes panustavad
 tööhõivekomitee tegevusse, peavad nad muutma oma ärimudelid, -strateegiad ja
 -menetlused muutustega kiiresti kohanevateks. Hiljutises dokumendis riiklike
 tööturuasutuste strateegia kohta aastani 2020[7]
 määratles riiklike tööturuasutuste võrgustik viis muutusivajavat, strateegia
 „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamiseks olulist valdkonda: i) luua side
 nõudluse poolega; ii) võtta juhiroll koostöö ja partnerlussuhete kaudu; iii)
 arendada oskustele suunatud meetmeid; iv) võtta eesmärgiks
 aktiveerimispoliitika tulemuste jätkusuutlikkus; v) edendada karjäärivõimalusi.
 Käesoleva õigusakti ettepanekuga soovitakse
 laiendada, tugevdada ja ühtlustada töösolevaid algatusi, et neist saaksid kasu
 kõik riiklikud tööturuasutused. Ettepanek riiklike tööturuasutuste koostöö
 tõhustamise kohta on ühise tegevuse kava, mille eesmärk on ajakohastada
 tööturuasutused ja võimestada need ühtse tulemusliku töö kaudu leidma lahendusi
 praegusele majanduse madalseisule.
 Tugeval õiguslikul alusel põhinev riiklike tööturuasutuste
 Euroopa võrgustik võimaldab rakendada suuremal arvul igakülgselt koordineeritud
 meetmeid ja annab kogu tegevusele legitiimsuse. Ametlikult kinnitatud struktuur
 annab võrgustikule suurema potentsiaali panustada innovatiivsetesse, tõenditel
 põhinevatesse rakendusmeetmetesse kooskõlas strateegia „Euroopa 2020”
 eesmärkidega. Samuti aitab see ellu viia tööturuprojekte, mida rahastab Euroopa
 Sotsiaalfond. Käesolev algatus saaks aidata saavutada suuremat kulutasuvust.
 Käesoleva otsusega loodav riiklike
 tööturuasutuste võrgustik rakendaks algatusi stimuleeriva meetmena, mis on
 kavandatud liikmesriikide koostöö parandamiseks tööhõive valdkonnas. Need
 täiendaksid riiklike tööturuasutuste koostöömeetmeid EURESe raames kooskõlas
 ELi toimimislepingu artiklitega 45 ja 46.
 2. HUVITATUD ISIKUTEGA
 KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
 Kooskõlas tõenditel põhineva
 poliitikakujundamise suurema tähtsustamisega on käesoleva ettepaneku
 koostamisel tuginetud mitmele hindamisele ja huvirühmadega peetud konsultatsioonidele.
 Olulisemad olid järgmistel teemadel: riiklike
 tööturuasutuste ärimudelid,[8]
 tulemuste mõõtmissüsteemid ja tööalane geograafiline liikuvus,[9] riiklike tööturuasutuste roll
 turvalise paindlikkuse tagamisel,[10]
 nende roll tööjõu oskuste vajaduste prognoosimisel ja inimestele uueks
 töökohaks vajalike oskuste andmisel[11].
 Arvesse on võetud ka riiklike tööturuasutuste vastastikuse õppimise programmi[12] ja kriisile reageerimise
 küsimustiku (2009–2013)[13]
 tulemusi, samuti praeguse, komisjoni kaasrahastatava võrdlusuuringute projekti[14] tulemusi.
 Riiklike tööturuasutuste võrdlusuuringute
 algatuse tulevikku arutati mitu korda 2012. ja 2013. aastal praeguses
 tööturuasutuste nõuanderühmas. Käesoleva ettepaneku põhielementide asjus
 konsulteeriti nõuanderühmaga 2013. aasta märtsis ja mais. Paluti kommenteerida
 ettepaneku võimalikke eesmärke, algatusi ja poliitikavalikuid.
 Jaanuaris 2013 avaldas nõuanderühm
 aruteludokumendi Euroopa riiklike tööturuasutuste vastastikuse võrdlemise
 koondprogrammi kohta (Towards an integrated European Public Employment
 Services bench-learning initiative). Seda dokumenti arutati tööhõive- ja
 sotsiaalministrite mitteametlikul kohtumisel ja tööhõivekomitees. Tööhõive- ja
 sotsiaalministrite mitteametlikul kohtumisel tõdeti, et tihedam ja konkreetsem
 koostöö riiklike tööturuasutuste vahel aitaks kaasa heade tavade tõhusamale
 vahetusele, ning paluti esitada üksikasjalik ettepanek vastastikuse võrdlemise
 algatuse kohta[15].
 Eespool nimetatud konsultatsioonide ja
 uuringute põhjal on huvirühmad ühisel nõul, et on vaja tõhustada riiklike
 tööturuasutuste koostööd. Kõik riiklikud tööturuasutused peaksid võrgustiku
 töös aktiivselt osalema. Laialdast toetust leidis ka kava laiendada
 võrdlusmehhanismi ulatust ning ettepanek siduda see paremini vastastikuse
 õppimise meetmetega.
 Riiklikud tööturuasutused on ka õigeaegselt ja
 läbipaistval viisil olnud kaasatud käesoleva otsuse komisjoni tööprogrammis
 2013–2014 teatavakstegemisele eelnenud perioodil, samuti siinkohal esitatud
 teksti põhjalikus ettevalmistamises. Nende seisukohad on saadud nii kirjalikus
 vormis kui ka avatud arutelude käigus ning neid on võetud arvesse otseselt
 neile huvipakkuvates põhiaspektides, st võrgustiku algatused/meetmed, võrgustiku
 juhtimisstruktuur, komisjoni roll, koostöö muude tööturuteenuste pakkujatega,
 koostöö nõukoguga, eriti tööhõivekomiteega.
 Kuna käesoleval õigusakti ettepanekul on
 peamiselt kaudne mõju ning et põhilised tulemuste võrdlemist ja vastastikust
 õppimist puudutavad tehnilised üksikasjad nähakse ette delegeeritud õigusaktiga,
 ei peetud mõjuhindamise koostamist proportsionaalseks. Samuti ei eeldata mõju
 eelarvele.
 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 ELi õigus võtta meetmeid tuleneb ELi toimimise
 lepingu artiklist 149, kus on öeldud, et Euroopa Parlament ja nõukogu võivad „võtta
 stimuleerivaid meetmeid, mis on kavandatud riikide koostöö soodustamiseks ning
 nende tööhõivealase tegevuse toetamiseks algatuste abil, mille eesmärk on teabe
 ja parimate tavade vahetuse arendamine, võrdleva analüüsi ja nõuannete
 pakkumine, samuti uudse lähenemise soodustamine ja kogemustele hinnangu
 andmine, eriti kasutades katseprojekte.”
 Liidu meetmed on õigustatud ka seepärast, et
 õigusakti ettepanek riiklike tööturuasutuste koostöö tõhustamise kohta aitab
 saavutada ELi lepingu eesmärke, eriti täieliku tööhõive eesmärki (ELi lepingu
 artikkel 3).
 Riiklike tööturuasutuste koostöö tõhustamise
 ettepanek tervikuna on stimuleeriv meede artikli 149 tähenduses. Võttes arvesse
 kavandatava stimuleeriva meetme laadi, on Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus
 kõige asjakohasem õigusakti valik.
 Tugevdatud koostöö, mis põhineb riiklike
 tööturuasutuste stimuleerimisel, et nad tegutseksid üheskoos konkreetsete
 algatuste raames, on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, sest eesmärk on
 aidata liikmesriikidel ajakohastada riiklikke tööturuasutusi praeguse
 majanduslanguse kontekstis ning saavutada strateegia „Euroopa 2020”
 tööhõivealane eesmärk.
 Üldiselt on riiklike tööturuasutuste töö
 koordineerimine valdkond, kus liidu sekkumine annab lisaväärtust võrreldes
 liikmesriikide eraldi võetud meetmetega. Riiklikel tööturuasutustel on kohustus
 tegutseda riigi huve ja prioriteete järgides. Nad tavaliselt ei suhtle omavahel
 ELi tasandil. Tulemuste võrdlemine ja vastastikune õppimine ELi tasandil annab
 lisaväärtust sarnastele väiksema ulatusega meetmetele, mille alusel vaid
 vähesed riiklikud tööturuasutused sooviksid korraldada koostööd ELi tasandil.
 Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
 põhimõttega, sest kavandatud on riiklike tööturuasutuste tööd stimuleeriv
 meede, mille kestus piirdub strateegia „Euroopa 2020” ajakavaga, nagu on ette
 näinud nõukogu.
 4. MÕJU EELARVELE
 Komisjoni mitmeaastase finantsraamistiku
 ettepanek hõlmab ettepanekut 958,19 miljardi euro kohta Euroopa Liidu
 sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi tarvis aastateks 2014–2020.
 Riiklike tööturuasutuste koostöö tõhustamist on ette nähtud rahastada Euroopa
 Liidu sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi/programmi PROGRESS
 tööhõive valdkonna alt. Esialgu on ülalkirjeldatud stimuleeriva meetme tarvis
 ette nähtud 4 miljonit eurot aastas. Ligikaudu 3 miljonit eurot on kavandatud
 võrdlemise ja vastastikuse õppimise meetmete jaoks, on kavas avaldada mitu
 pakkumiskutset. Kuni 1 miljon eurot läheb tõenäoliselt võrgustiku kohtumistele
 ja riiklikke tööturuasutusi käsitlevatele teaduslikele uuringutele.
 Õigusakti
 ettepanek ei mõjuta eelarvet ega nõua täiendavaid inimressursse. Komisjoni
 töötajad, kes tööhõive peadirektoraadis praegu riiklike tööturuasutuste
 küsimustega tegelevad (täistööajale taandatud töötajate arvuga 2,5),
 moodustavad võrgustiku sekretariaadi.
 5. DELEGEERITUD ÕIGUSAKTID
 Õigusakti ettepanek sisaldab sätet komisjonile
 volituste andmise kohta võtta vastu delegeeritud õigusakte. See puudutab
 eelkõige sellise delegeeritud õigusakti vastuvõtmist, millega pannakse paika
 tulemuste võrdlemise ja vastastikuse õppimisega seotud algatuste üldine
 raamistik.
 Seda liiki õigusakti valik on põhjendatud,
 sest delegeeritud õigusaktiga täiendatakse alusakti mitteolulist laadi
 üksikasjadega, milleks käesoleval juhul on tulemuste võrdlemise ja vastastikuse
 õppimisega seotud algatuste üldine raamistik.
 Üldine raamistik hõlmab võrdlussüsteemi
 tehnilisi elemente, nagu metoodika, peamised kvantiteedi- ja
 kvaliteedinäitajad, millega hinnata riiklike tööturuasutuste eri ärimudelite,
 protsesside, tulemuslikkuse ja vahendite väljundeid, tulemusi, mõju ja kulu.
 Selles kehtestatakse riiklikele tööturuasutustele nõuded andmete esitamiseks
 igakuiselt ja/või iga-aastaselt, vastastikuse õppimise koondprogrammide elluviimise
 meetodid, nagu töötoad, vastastikused eksperdihinnangud, tehniline abi ja
 õppereisid, ning vastavates meetmetes osalemise tingimused.
 Andmekogumine ja võrdlussüsteemi analüüs on
 kavas korraldada välisteenusena. Sellesse kaasatakse ka riiklikud tööturuasutused,
 et tagada nende vastutus võrdlussüsteemi toimimise eest.
 Loodetakse, et
 praegusi vabatahtlikke riiklike tööturuasutuste võrdlusprojekte saab suurel
 määral kasutusele võtta, kui riiklikud tööturuasutused ise sellega nõustuvad.
 On olemas aegread mitme näitaja kohta, kus on mõõdetud tööotsijate tööle
 suundumist, näiteks pärast töötaolekut, mitte väga pikaajalist töötaolekut ja
 ka pärast koolitusmeetmeid. Mitu näitajat mõõdavad juurdepääsu vabadele
 töökohtadele ja sobivate kandidaatide leidmist, samuti tööotsijate ja
 tööandjate rahulolu pakutavate teenustega.
 Tuleb leida veel
 näitajaid ja taustategureid, mis võimaldaksid hinnata, millises vastastikuses
 sõltuvuses on ärimudelid ja protsessid konkreetse tulemuse saavutamiseks.
 Üldise raamistikuga määratakse kindlaks
 võrdlemise ja vastastikuse õppimise programmi enamik elemente. Tehnilised
 üksikasjad, mis aja jooksul muutuda võivad, esitatakse riiklike tööturuasutuste
 võrgustiku iga-aastases töökavas.
 2013/0202 (COD)
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS
 riiklike tööturuasutuste koostöö tõhustamise
 kohta
 (EMPs kohaldatav tekst)
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
 NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artiklit 149,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
 parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust,[16]
 võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,[17]
 tegutsedes seadusandliku tavamenetluse
 kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 17. juunil 2010 kinnitas Euroopa Ülemkogu[18] komisjoni ettepaneku tööhõive
 ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”[19]
 kohta. Ülemkogu pooldas asjakohaste ELi vahendite ja poliitikavaldkondade
 täielikku kasutuselevõttu, et toetada ühiste eesmärkide saavutamist, ja tegi
 liikmesriikidele ettepaneku tõhustada koordineeritud tegutsemist. Riiklikel
 tööturuasutustel on keskne roll strateegias „Euroopa 2020” seatud eesmärgi –
 75 %-line tööhõivemäär 20 kuni 64 aastaste naiste ja meeste hulgas aastaks
 2020 – saavutamises.
 (2)
 ELi lepingu artiklis 45 on sätestatud töötajate
 vaba liikumine liidus, artikliga 46 on ette nähtud meetmed selle vabaduse ellu
 viimiseks, eelkõige riiklike tööturuasutuste tiheda koostöö tagamise teel.
 Käesoleva otsusega loodav riiklike tööturuasutuste võrgustik hõlmab lisaks
 geograafilise liikuvuse üldaspektidele arvukalt eri eesmärke ja algatusi, mis
 stimuleerivate meetmete vormis aitavad parandada liikmeriikide koostööd
 tööhõive valdkonnas. Seepärast on ELi lepingu artikkel 149 käesoleva otsuse
 jaoks asjakohane õiguslik alus.
 (3)
 Nõukogu võttis 21. oktoobril 2010 kooskõlas Euroopa
 Liidu toimimise lepingu artikli 148 lõikega 4 vastu tööhõivepoliitika suunised.
 Need koondsuunised aitavad liikmesriikidel koostada riiklikke reformikavasid ja
 neid ellu viia. Tööhõivesuunised on aluseks
 nõukogu poolt vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 148 lõikele 4 antavatele
 riigipõhistele soovitustele. Viimastel
 aastatel on suunistesse lisatud konkreetseid soovitusi riiklike tööturuasutuste
 toimimise ja võimekuse kohta, samuti liikmesriikide tööturupoliitika tõhususe
 kohta.
 (4)
 Nende soovituste koostamisele aitaksid kaasa
 põhjalikum tõendusmaterjal ja tagasiside edukalt rakendatud meetmete kohta ning
 liikmesriikide tööturuasutuste koostöö. Selleks peaks käesoleva otsusega loodav
 riiklike tööturuasutuste võrgustik ellu viima konkreetseid algatusi, nagu
 ühtsed tõenditel rajanevad võrdlussüsteemid, nendega seonduvad vastastikuse
 õppimise meetmed, võrgustiku liikmete vastastikune abi ning strateegilised
 meetmed riiklike tööturuasutuste ajakohastamiseks. Võrgustiku ja selle eri
 liikmete käsutuses olevat spetsiifilist teavet tuleks tööhõive,
 sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu ning
 tööhõivekomitee taotluse korral kasutada tööhõivepoliitika arengut
 iseloomustavate andmete esitamiseks.
 (5)
 Tööhõive- ja sotsiaalministrite mitteametlikul
 kohtumisel tõdeti, et tihedam ja konkreetsem koostöö riiklike tööturuasutuste
 vahel aitaks kaasa heade tavade tõhusamale vahetamisele, ning paluti esitada
 üksikasjalik ettepanek vastastikuse võrdlemise algatuse kohta[20].
 (6)
 Käesoleva otsusega loodav riiklike tööturuasutuste
 võrgustik peaks vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 150 tegema tihedat
 koostööd tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste
 nõukoguga ning panustama sellesse faktilise tõendusmaterjali ja
 rakendusaruannete esitajana. Riiklike tööturuasutuste võrgustiku tööd vahendab
 nõukogule tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste
 nõukogu. Eriti vajalikud on riiklike tööturuasutuste võrgustikku koondunud
 teave tööhõivepoliitika toimimise kohta ja tööturuasutuste võrdlev analüüs, mis
 on sisendiks nii riikliku kui ka liidu tasandi poliitikakujundajatele
 tööhõivepoliitika hindamisel ja kavandamisel.
 (7)
 Riiklike tööturuasutuste võrgustik peaks kaasa aitama
 tööhõivepoliitika alaste algatuste elluviimisele, nt nõukogu soovitus
 noortegarantii loomise kohta[21].
 Võrgustik võiks samuti toetada algatusi, mis on mõeldud hõlbustama üleminekut
 haridus- ja koolitusasutusest tööellu, sh oskuste ja kvalifikatsioonide
 suuremat läbipaistvust tagades.
 (8)
 Riiklike tööturuasutuste võrgustik peaks tugevdama
 koostööd oma liikmete vahel, arendama ühisalgatusi, mille eesmärk on teabe- ja
 heade tavade vahetus kõigis tööturuasutuste tegevusvaldkondades, teostama
 võrdlevat analüüsi ja nõustama, samuti edendama uudseid tööturuteenuste
 osutamise viise. Sellise võrgustiku abil on võimalik teha kõiki riiklikke
 tööturuasutusi kaasavat, tõenditel põhinevat ja tulemustele orienteeritud
 võrdlusanalüüsi, tänu millele selgitatakse välja parimad tavad. Sellise
 tulemusele toetudes peaksid võrgustiku liikmed olema võimelised oma
 spetsiifilistes valdkondades välja töötama tööturuteenuste struktuuri ja
 pakkumise korralduse. Võrgustiku algatused peaksid parandama tööturuasutuste
 tulemuslikkust ja tõstma avaliku sektori kulutuste tasuvust.
 (9)
 Selleks et kehtestada tulemuste võrdlemise ja
 vastastikuse õppimisega seotud algatuste üldine raamistik, tuleks komisjonile
 kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 anda õigus võtta vastu
 õigusakte, et kindlaks määrata võrdlussüsteemide ja vastastikuse õppimise
 meetmete tehnilised elemendid. See hõlmaks järgmist: metoodika, peamised
 kvantiteedi- ja kvaliteedinäitajad, millega hinnata riiklike tööturuasutuste
 toimimist, vastastikuse õppimise koondprogrammide õppemeetodid ning algatustes
 osalemise tingimused. On eriti oluline, et komisjon korraldaks ettevalmistustöö
 käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide, eriti riiklike
 tööturuasutuste ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide
 ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjakohaste dokumentide sama- ja
 õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
 (10)
 Kuna riiklikud tööturuasutused on ärimudeli,
 ülesannete ja teenusepakkumise korralduse poolest erinevad, määrab iga
 liikmesriik oma tööturuasutuste juhtivtöötajate seast ise ühe esindaja riiklike
 tööturuasutuste võrgustiku nõukogusse. Võimaluse korral peaks nõukogusse
 määratud liige esindama seal ka teisi asjaomase liikmesriigi tööturuasutusi.
 Määratud liikmetel peaksid olema volitused langetada otsuseid neid lähetanud
 organisatsioonide nimel. Selleks et tagada kõigi riiklike tööturuasutuste
 kaasamine, peaksid võrgustiku kõik ettevõtmised olema avatud osalemiseks
 kõikidel tasanditel.
 (11)
 Riiklike tööturuasutuste võrgustik peaks õppima
 praeguse mitteametliku, aastast 1997 komisjoni toetusel töötanud EL/EEA
 tööturuasutuste nõuanderühma kogemustest ja astuma selle asemele. Käesoleva
 otsuse koostamisel on selle rühma seisukohti arvesse võetud.
 (12)
 Peamised tegevusvaldkonnad, mis kõnealune
 mitteametlik eksperdirühm oma dokumendis riiklike tööturuasutuste strateegia
 kohta aastani 2020[22]
 määratles, tuleks võtta rakendussuunistena riiklike tööturuasutuste
 ajakohastamise ja tugevdamise kava aluseks.
 (13)
 Riiklike tööturuasutuste võrgustik peaks olema
 kõigile liikmetele kasulik, võimaldades vastastikust abi ja tuge asutuste
 struktuuri ja teenusepakkumise ajakohastamisel ning tõhustades koostööd, eriti
 teadmistevahetust, õppekäike ja töötajate vahetust.
 (14)
 Riiklike tööturuasutuste võrgustikku ja selle
 algatusi tuleks rahastada sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi
 PROGRESS/tööhõive valdkonna alt eelarvepädeva institutsiooni määratud
 assigneeringute piires.
 (15)
 Selliste projektide jaoks, mis kavandatakse
 võrgustiku või vastastikuse õppimise meetmete raames ja seejärel rakendatakse
 eri riikide tööturuasutustes, on liikmesriikidel võimalik rahastamist saada
 Euroopa Sotsiaalfondist, regionaalarengufondist ja algatuse „Horisont 2020”
 eelarvest.
 (16)
 Komisjon võtab võrgustiku loomiseks vajalikud
 haldusmeetmed,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Võrgustiku loomine
 Kogu ELi hõlmav riiklike tööturuasutuste
 võrgustik (edaspidi „võrgustik”) luuakse ajavahemikuks 1. jaanuarist 2014 kuni
 31. detsembrini 2020. Võrgustiku ülesanded on määratletud artiklis 3.
 Võrgustikku
 kuuluvad
 (a)
 liikmesriikide nimetatud riiklikud tööturuasutused
 ja
 (b)
 Euroopa Komisjon.
 Liikmesriigid, kus on autonoomsetes
 piirkondades asuvaid tööturuasutusi, tagavad, et need on võrgustiku algatustes
 asjakohaselt esindatud.
 Artikkel 2
 Eesmärgid
 Käesoleva otsusega stimuleeriva meetmena
 kavandatav võrgustik võimaldab:
 (a)
 rakendada aruka, jätkusuutliku ja kaasava
 majanduskasvu strateegiat „Euroopa 2020” ja selle põhieesmärke, eriti
 tööhõivega seonduvat;
 (b)
 tõhustada ELi tööturu toimimist;
 (c)
 paremini tööturge integreerida;
 (d)
 suurendada geograafilist ja tööalast liikuvust;
 (e)
 võidelda sotsiaalse tõrjutuse vastu ja tuua
 tööturult tõrjutuid tagasi tööturule.
 Artikkel 3
 Võrgustiku algatused
 1. Võrgustiku ülesanded on
 eelkõige järgmised:
 (a)
 kavandada ja rakendada kogu Euroopat hõlmavad,
 riiklikele tööturuasutustele mõeldud tõendipõhised võrdlussüsteemid, kus
 kasutatakse kvantiteedi- ja kvaliteedinäitajad, et hinnata riiklike
 tööturuasutuste tulemuslikkust ja koguda tõendusmaterjali, mille alusel saab
 luua vastastikuse õppimise asjakohase mudeli; aktiivselt osaleda kõnealuste
 algatuste rakendamises, korraldades andme-, teadmiste ja tavade vahetust;
 (b)
 korraldada vastastikust abi partner- või
 rühmameetmete ja koostöö vormis, samuti teabe, kogemuste ja töötajate
 vahetusena; tagada toetus nõukogu poolt riiklike tööturuasutuste toimimise
 kohta antud riigipõhiste soovituste rakendamisele;
 (c)
 võtta vastu riiklike tööturuasutuste ajakohastamise
 ja tugevdamise põhimõte ning rakendada seda peamistes tegevusvaldkondades;
 (d)
 koostada aruandeid tööhõive valdkonnas nõukogu või
 komisjoni nõudmise korral ja ka omal algatusel;
 (e)
 aidata kaasa tööhõivepoliitika alaste algatuste
 rakendamisel;
 (f)
 võtta vastu ja viia ellu iga-aastane töökava,
 milles täpsustatakse töömeetodid, tulemused ja muud võrdlussüsteemide
 rakendamisega seotud üksikasjad.
 2. Võrgustik kehtestab seoses
 artikli 3 lõike 1 punktides a ja b osutatud algatustega asjakohase
 aruandluskorra. Selle korra kohaselt peavad võrgustiku liikmed igal aastal
 võrgustikule aru andma.
 Artikkel 4
 Koostöö
 Võrgustik teeb koostööd tööturu
 sidusrühmadega, sh muude tööturuteenuste osutajatega, kaasates neid võrgustiku
 meetmetesse ja kokkusaamistesse, samuti teabe- ja andmevahetusse.
 Artikkel 5
 Võrgustiku toimimine
 1. Võrgustiku tegevust juhib
 nõukogu, kuhu iga liikmesriik nimetab oma tööturuasutuste juhtivtöötajate seast
 ühe liikme ja ühe asendusliikme. Komisjon määrab nõukogusse ühe liikme ja ühe
 asendusliikme. Vajaduse korral asendusliikmed asendavad liikmeid.
 2. Nõukogu liikmete hulgast
 määratakse juhataja ja kaks asejuhatajat; võrgustikku esindab juhataja. Asejuhatajad asendavad juhatajat vajaduse korral.
 3. Nõukogu võtab ühehäälse
 otsusega vastu oma töökorra, millega nähakse ette muu hulgas otsuste
 langetamise kord nõukogus ning võrgustiku juhataja ja asejuhatajate ametisse
 määramise kord ja ametisoleku kestus. Nõukogu võtab enamushäältega vastu
 võrgustiku iga-aastase töökava, otsustab töörühmade loomise ja võrgustiku
 kokkusaamiste töökeele üle; nõukogu kinnitab ka iga-aastase aruande, mis
 seejärel avaldatakse.
 4. Nõukogu abistab sekretariaat,
 mis asub komisjonis ja on komisjoni moodustatud. Sekretariaat valmistab
 koostöös juhataja ja asejuhatajatega ette nõukogu koosolekud, iga-aastase
 töökava ja aruande.
 Artikkel 6
 Kõnealuse stimuleeriva meetme rahastamine
 Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud
 üldised vahendid nähakse ette sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni
 programmist, mille iga-aastasteks assigneeringuteks annab loa eelarvepädev
 asutus finantsraamistiku piires.
 Artikkel 7
 Üldise raamistiku vastuvõtmine
 Komisjonile antakse õigus võtta vastu
 delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 8, et käsitleda tulemuste võrdlemise
 ja vastastikuse õppimisega seotud algatuste üldist raamistikku, nagu
 kirjeldatud artikli 3 lõikes 1, sealhulgas metoodikat, peamisi riiklike
 tööturuasutuste tulemuslikkuse hindamiseks vajalikke kvantiteedi- ja
 kvaliteedinäitajaid, vastastikuse õppimise koondprogrammide õppemeetodeid ning
 algatustes osalemise tingimusi.
 Artikkel 8
 Delegeeritud volituste rakendamine
 1. Komisjonile antakse volitused
 võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
 2. Artiklis 7 osutatud volitused
 antakse komisjonile seitsmeks aastaks alates käesoleva otsuse jõustumise
 kuupäevast.
 3. Euroopa Parlament või nõukogu
 võib artiklis 7 osutatud delegeeritud volituse igal ajal tagasi võtta.
 Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine.
 Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
 Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. Otsus ei mõjuta
 juba kehtivate delegeeritud õigusaktide kehtivust.
 4. Niipea kui komisjon on
 delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa
 Parlamendile ja nõukogule.
 5. Delegeeritud õigusakt, mis on
 vastu võetud kooskõlas artikliga 7, jõustub ainult juhul, kui ei Euroopa
 Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast
 kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile või nõukogule või kui
 Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist
 komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Euroopa
 Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kahe kuu võrra.
 Artikkel 9
 Läbivaatamine
 Neli aastat pärast käesoleva otsuse jõustumist
 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele aruande selle kohaldamise kohta.
 Aruandes tuleb eelkõige hinnata, kui suur on olnud võrgustiku panus artiklis 2
 nimetatud eesmärkide saavutamisse ja kas võrgustik on oma ülesanded täitnud.
 Artikkel 10
 Adressaadid
 Käesolev otsus on adresseeritud
 liikmesriikidele.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
 nimel
 president eesistuja
 [1] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal. Aruka,
 jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”,
 KOM(2010) 2020 (lõplik).
 [2] Komisjoni teatis Uute oskuste ja töökohtade
 tegevuskava.: Euroopa panus täieliku tööhõive saavutamisse (COM(2012) 173
 final); komisjoni teatis „Töövõimalusterohke majanduse taastumine”
 (COM(2012) 173 final)
 [3] Tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja
 tarbijakaitseküsimuste nõukogu 28. veebruari 2013. aasta järeldused.
 [4] Nõukogu 21. oktoobri 2010. aasta otsus 2010/707/EL
 liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta.
 [5] Tööturuasutuste küsimustik
 kriisile reageerimise kohta 2010–2013, Euroopa tööalase liikuvuse töörühm
 [6] Rühma kuuluvad ELi liikmesriikide, Norra, Islandi ja
 Liechtensteini (EMA) riiklikud tööturuasutused.
 [7] Riiklike tööturuasutuste panus strateegiasse „Euroopa
 2020”. 2012. aasta dokument: Riiklike tööturuasutuste 2020. aasta strateegia.
 [8] Riiklike tööturuasutuste ärimudelid, Euroopa tööalase
 liikuvuse labor 2012.
 [9] Riiklike tööturuasutuste mõõtmissüsteemid ja
 geograafiline tööalane liikuvus, Ecorys 2012.
 [10] The role of the Public Employment Services related to ‘Flexicurity’
 in the European Labour Markets, Taani tehnoloogiainstituut, 2009
 [11] Anticipating skill needs of the labour force and equipping
 people for new jobs - Which role for Public Employment Services in early
 identification of skill needs and labour up-skilling? Taani
 tehnoloogiainstituut, 2010
 [12] Riiklike tööturuasutustevaheline dialoog on Euroopa
 Komisjoni vastastikust õppimist toetav programm riiklikele tööturuasutustele.
 Lisateave kättesaadav:
 http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=964&langId=en
 [13] Tööturuasutuste küsimustik kriisile reageerimise kohta
 2010–2013, Euroopa tööalase liikuvuse labor.
 [14] Riiklike tööturuasutuste võrdlusuuringute projekt on
 vabatahtlik, seda kaaasrahastab PROGRESS. Lisateave aadressil: http://www.pes-benchmarking.eu/english/about.asp?IdPageLv=1
 [15] Tööhõive- ja sotsiaalministrite mitteametlik kohtumine
 Dublinis 7. ja 8. veebruaril 2013.
 [16] ELT C ..., ..., lk ....
 [17] ELT C ..., ..., lk ....
 [18] Dok EUCO 13/10, 17. juuni 2010
 [19] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal – Aruka,
 jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia.”, KOM(2010) 2020, 3 märts
 2010.
 [20] Tööhõive- ja sotsiaalministrite mitteametlik kohtumine
 Dublinis 7. ja 8. veebruaril 2013.
 [21] Nõukogu soovitus noortegarantii loomise kohta (7123/13).
 [22] Riiklike tööturuasutuste panus strateegiasse „Euroopa
 2020”. 2012. aasta dokument: Riiklike tööturuasutuste 2020. aasta strateegia.


type: other

text:
336/2014 Z. z. Novela zákona o rozhodcovskom konaní a o sídlach a obvodoch súdov SR | Aktuálne znenie
 Zákon č. 336/2014 Z. z.Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 371/2004 Z. z. o sídlach a obvodoch súdov Slovenskej republiky a o zmene zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov
 1. Nadpis prvej časti znie: „Všeobecné ustanovenia“. Za nadpis „Všeobecné ustanovenia“ sa vkladajú slová „Prvá hlava Základné ustanovenia“.
 2. V § 1 ods. 1 písm. a) sa vypúšťa slovo „majetkových“.
 „(2) V rozhodcovskom konaní možno rozhodovať všetky spory týkajúce sa právnych vzťahov, ohľadom ktorých možno uzatvoriť dohodu o urovnaní1) vrátane sporov o určení, či tu právo alebo právny vzťah je alebo nie je.“.
 „1) § 585 Občianskeho zákonníka v znení zákona č. 509/1991 Zb.“.
 4. V § 1 ods. 3 písm. d) sa slová „a vyrovnacieho“ nahrádzajú slovami „a reštrukturalizačného“.
 5. V § 1 sa za odsek 3 vkladá nový odsek 4, ktorý znie:
 „(4) V rozhodcovskom konaní podľa tohto zákona nemožno rozhodovať ani spory medzi dodávateľom a spotrebiteľom vyplývajúce zo spotrebiteľskej zmluvy alebo súvisiace so spotrebiteľskou zmluvou, ktoré možno rozhodovať v spotrebiteľskom rozhodcovskom konaní.1a)“.
 „1a) Zákon č. 335/2014 Z. z. o spotrebiteľskom rozhodcovskom konaní a o zmene a doplnení niektorých zákonov.“.
 „(2) Rozhodcovskému konaniu neodporuje, ak účastník konania pred začatím rozhodcovského konania, alebo po jeho začatí, ale pred ustanovením rozhodcu (rozhodcov) požaduje od súdu2) vydanie predbežného opatrenia a súd také opatrenie vydá. Rovnako rozhodcovskému konaniu neodporuje, ak účastník požaduje od súdu nariadenie predbežného opatrenia voči tretej osobe, ktorá nie je stranou rozhodcovskej zmluvy.“.
 7. Slová „Druhá časť“ nad nadpisom „Rozhodcovská zmluva“ sa nahrádzajú slovami „Druhá hlava“.
 „(2) Rozhodcovská zmluva sa vzťahuje aj na právnych nástupcov strán, ak to zmluvné strany v rozhodcovskej zmluve nevylúčia. To platí aj v prípadoch postúpenia práv alebo povinností alebo inej zmeny v osobe veriteľa alebo dlžníka vo vzťahu, na ktorý sa vzťahuje rozhodcovská zmluva.“.
 9. § 3 sa dopĺňa odsekom 3, ktorý znie:
 „(3) Ak tento zákon odkazuje na dohodu zmluvných strán, za súčasť tejto dohody sa považujú aj rozhodcovské pravidlá, na ktoré sa v nej odkazuje.“.
 10. V § 4 ods. 2 sa vypúšťa druhá veta.
 11. V § 4 sa za odsek 2 vkladajú nové odseky 3 až 5, ktoré znejú:
 „(3) Písomná forma rozhodcovskej zmluvy je zachovaná aj vtedy,
 (5) Písomná forma rozhodcovskej zmluvy je zachovaná aj pri písomnom pristúpení k zmluve podľa osobitného zákona,3a) ktoré obsahuje platnú rozhodcovskú doložku. To platí aj v prípade nadobudnutia členstva v záujmovom združení alebo v inej právnickej osobe, ktorej vnútorné predpisy obsahujú rozhodcovskú doložku.“.
 „3a) Napríklad § 115 Obchodného zákonníka.“
 12. V § 4 ods. 6 sa za slovami „pred rozhodcom“ vypúšťajú slová „najneskôr do začatia konania o veci samej v rozhodcovskom konaní“.
 13. § 4 sa dopĺňa odsekom 7, ktorý znie:
 „(7) Rozhodcovská zmluva sa považuje za písomne uzavretú v rozsahu predmetu podanej žaloby aj vtedy, ak je jej existencia tvrdená v žalobe a žalovaný v žalobnej odpovedi doručenej rozhodcovskému súdu jej existenciu nenamietne.“.
 14. V § 5 ods. 1 tretia veta znie: „Ustanovenia § 4 ods. 2 a 3 tým nie sú dotknuté.“.
 15. Slová „Tretia časť“ nad nadpisom „Rozhodca“ sa nahrádzajú slovami „Tretia hlava“.
 16. V § 6 ods. 1 sa za slovami „v plnom rozsahu“ vypúšťa čiarka a slová „má skúsenosti na výkon funkcie rozhodcu“.
 17. V § 6 ods. 3 sa na konci pripája táto veta: „Súd ustanoví rozhodcu podľa § 8, ak vybraná osoba v čase ustanovenia rozhodcu neexistuje, vybraná osoba nie je oprávnená ustanoviť rozhodcu, alebo rozhodcu v dohodnutom čase neustanoví.“.
 18. V § 6a sa na konci pripája táto veta: „Rozhodca je tiež povinný pri výkone svojej funkcie konať a rozhodovať bez zbytočných prieťahov.“.
 19. V § 8 ods. 1 sa vypúšťajú slová „v rozhodcovskej zmluve“.
 20. V § 8 odsek 4 znie:
 „(4) Rozhodca je povinný, a to aj po skončení svojej funkcie, zachovávať mlčanlivosť o všetkých skutočnostiach, o ktorých sa dozvedel pri výkone svojej funkcie alebo v súvislosti s ňou, ak tento zákon neustanovuje inak. Tejto povinnosti mlčanlivosti môžu rozhodcu zbaviť len účastníci príslušného rozhodcovského konania. Povinnosť mlčanlivosti rozhodcu podľa tohto zákona sa nevzťahuje na sprístupňovanie informácií orgánom činným v trestnom konaní a súdom na účely ich konania, ktoré sa týka predmetu rozhodcovského konania, postupu v rozhodcovskom konaní alebo iných skutočností súvisiacich s výkonom funkcie rozhodcu alebo s činnosťou stáleho rozhodcovského súdu.“.
 21. V § 9 ods. 2 sa za slová „ktorého ustanovili“ vkladajú slová „alebo na ktorého ustanovení sa podieľali“.
 22. V § 9 odseky 3 až 5 znejú:
 „(3) Zmluvné strany sa môžu v rozhodcovskej zmluve alebo dodatočne, najneskôr do začatia rozhodcovského konania dohodnúť o postupe podávania námietok voči rozhodcovi. Zmluvné strany sa nemôžu dohodnúť na vylúčení práva podľa odseku 5. V konaní pred stálym rozhodcovským súdom môže postup podávania námietok upravovať jeho rokovací poriadok, nesmie však vylúčiť právo zmluvnej strany obrátiť sa na súd, aby rozhodol o neúspešnej námietke.
 (5) Ak sa námietke voči rozhodcovi nevyhovelo alebo sa o nej nerozhodlo v lehote podľa odseku 4, môže namietajúca strana v lehote 30 dní od doručenia rozhodnutia o zamietnutí námietky alebo po uplynutí lehoty na rozhodnutie o námietke podľa odseku 4 požiadať, aby o námietke rozhodol súd. Proti rozhodnutiu súdu o zamietnutí námietky proti rozhodcovi nie je prípustný opravný prostriedok. Rozhodcovský súd môže počas rozhodovania o námietke pokračovať v rozhodcovskom konaní a vydať rozhodcovský rozsudok.“.
 23. V § 10 ods. 1 písmeno c) znie:
 „c) rozhodnutím podľa § 9 ods. 4, ktorým sa vyhovelo námietke,“.
 24. V § 10 ods. 3 sa za slovo „alebo“ vkladá slovo „ak“ a na konci sa pripájajú tieto vety: „Súhlas s námietkou druhého účastníka rozhodcovského konania podľa § 9 ods. 4 sa považuje za dohodu o odvolaní rozhodcu z funkcie. Zmluvné strany sa môžu dohodnúť, že o odvolaní rozhodcu z dôvodov uvedených v tomto odseku môže na návrh niektorej z nich rozhodnúť vybraná osoba.“.
 25. V § 10 ods. 4 sa slová „alebo sa zmluvné strany nedohodnú na jeho odvolaní podľa odseku 3, môže zmluvná strana požiadať vybranú osobu alebo súd, aby rozhodli“ nahrádzajú slovami „ani nie je odvolaný podľa odseku 3, môže zmluvná strana požiadať súd, aby rozhodol“.
 26. Slová „Štvrtá časť“ nad nadpisom „Stály rozhodcovský súd“ sa nahrádzajú slovami „Štvrtá hlava“.
 27. § 12 vrátane nadpisu znie:
 (6) Zriaďovateľ stáleho rozhodcovského súdu vždy do 30. apríla nasledujúceho kalendárneho roka zverejní na svojom webovom sídle správu o činnosti za predchádzajúci kalendárny rok. V správe o činnosti uvedie najmä počet začatých, ukončených a prebiehajúcich konaní, celkový počet účastníkov konania, ako aj informáciu, koľkí z účastníkov sa zúčastňovali alebo zúčastňujú viac ako jedného konania pred stálym rozhodcovským súdom, menovitý zoznam rozhodcov, ktorí boli v danom roku ustanovení za rozhodcov v konkrétnom konaní spolu s údajom o počte konaní, v ktorých bol daný rozhodca ustanovený, ako aj celkovú výšku poplatkov uhradených stálemu rozhodcovskému súdu účastníkmi za konanie pred ním.“.
 „7b) Napríklad zákon Slovenskej národnej rady č. 9/1992 Zb. o obchodných a priemyselných komorách v znení neskorších predpisov.
 7c) Napríklad § 90 zákona č. 492/2009 Z. z. o platobných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“.
 28. V § 12a ods. 2 sa slová „podľa § 12 ods. 3“ nahrádzajú slovami „podľa § 12 ods. 2“.
 29. V § 13 sa vypúšťa písmeno c).
 30. V § 14 ods. 1 uvádzacej vete sa za slová „súdu upravuje“ vkladá slovo „najmä“.
 31. V § 14 ods. 1 písm. a) sa na konci pripájajú tieto slová: „vrátane postupu ustanovenia a odvolania rozhodcov,“.
 32. V § 14 ods. 1 sa vypúšťa písmeno d).
 33. V § 14 ods. 2 sa za slová „rokovacom poriadku“ vkladajú slová „alebo nedohodnutých v rozhodcovskej zmluve“.
 34. V § 15 ods. 2 sa na konci vypúšťajú tieto slová: „a osobitné podmienky podľa štatútu tohto stáleho rozhodcovského súdu.“.
 35. V § 15 ods. 3 sa na konci vypúšťajú tieto slová: „a jeho bydlisko“.
 36. Slová „Piata časť“ nad nadpisom „Rozhodcovské konanie“ sa nahrádzajú slovami „Druhá časť“. Za nadpis „Rozhodcovské konanie“ sa vkladajú slová „Prvá hlava Priebeh rozhodcovského konania“.
 37. V § 16 ods. 1 sa vypúšťajú slová „v rozhodcovskej zmluve alebo dodatočne pred začatím rozhodcovského konania“.
 38. Za § 17 sa vkladá § 17a, ktorý vrátane nadpisu znie:
 39. V § 18 ods. 1 písm. f) sa na konci pripájajú tieto slová: „alebo jeho zástupcu,“.
 40. V § 18 ods. 4 druhej vete sa za slovo „Ak“ vkladajú slová „konanie neprebieha pred stálym rozhodcovským súdom a“.
 41. V § 18 ods. 6 sa vypúšťajú slová „v rozhodcovskej zmluve alebo dodatočne pred začatím rozhodcovského konania“.
 42. V § 19 ods. 2 sa bodka na konci nahrádza čiarkou a pripájajú sa tieto slová: „okrem prípadov ustanovených všeobecným predpisom o konaní pred súdmi.18)“.
 43. V § 21 ods. 2 druhej vete sa bodkočiarka za slovami „rozhodcovskom konaní“ nahrádza čiarkou a vkladajú sa slová „alebo, že vo veci má byť rozhodované podľa osobitného zákona;1a)“.
 44. V § 21 ods. 4 prvej vete sa za slová „uznesením, alebo“ vkladá čiarka a slová „ak sa účastníci nedohodli inak“.
 45. V § 21 ods. 4 tretej vete sa slovo „námietke“ nahrádza slovami „zamietnutí námietky“.
 46. § 21 sa dopĺňa odsekom 5, ktorý znie:
 „(5) Ak rozhodcovský súd zistí, že vo veci má byť rozhodované podľa osobitného zákona,1a) konanie zastaví.“.
 47. § 22 vrátane nadpisu znie:
 (4) Rozhodcovský súd môže uložiť navrhovateľovi povinnosť zložiť zábezpeku určenú na zabezpečenie náhrady ujmy, ktorá by vznikla predbežným opatrením. Ak navrhovateľ v lehote určenej rozhodcovským súdom nezloží zábezpeku alebo nezloží preddavok, rozhodcovský súd rozhodcovský návrh na nariadenie predbežného opatrenia odmietne.“.
 48. Za § 22 sa vkladajú § 22a až 22e, ktoré znejú:
 „8b) Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 233/1995 Z. z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok) a o zmene a doplnení ďalších zákonov v znení neskorších predpisov.“.
 49. V § 24 ods. 1 sa za slovami „konania nedohodnú“ vypúšťajú slová „v rozhodcovskej zmluve alebo dodatočne pred začatím rozhodcovského konania“ a na konci druhej vety sa bodka nahrádza čiarkou a pripájajú sa tieto slová: „ak táto dohoda alebo rozhodnutie rozhodcovského súdu neustanovuje inak.“.
 50. V § 25 sa za odsek 2 vkladá nový odsek 3, ktorý znie:
 „(3) Zásielka sa považuje za podmienok podľa osobitného predpisu8c) za doručenú aj doručením do elektronickej schránky.“.
 8c) Zákon č. 305/2013 Z. z. o elektronickej podobe výkonu pôsobnosti orgánov verejnej moci a o zmene a doplnení niektorých zákonov (zákon o e-Governmente) v znení zákona č. 214/2014 Z. z.”.
 51. V § 25 sa vypúšťa odsek 5.
 52. V § 26 ods. 1 sa bodka na konci nahrádza čiarkou a pripájajú sa tieto slová: „ak sa účastníci rozhodcovského konania nedohodli inak.“
 53. V § 26 odseky 2 a 3 znejú:
 „(2) Rozhodcovský súd pripravuje a vedie rozhodcovské konanie v súlade s pravidlami dohodnutými účastníkmi rozhodcovského konania, okrem prípadov, v ktorých to tento zákon vylučuje. Ak sa nedospeje k dohode o pravidlách, rozhodca pripravuje a vedie konanie podľa svojej úvahy tak, aby bola zabezpečená rovnosť účastníkov konania a právo každého účastníka rozhodcovského konania konať pred rozhodcovským súdom. Rozhodcovské konanie je neverejné, ak sa účastníci rozhodcovského konania nedohodli inak.
 (3) Stály rozhodcovský súd pripravuje a vedie rozhodcovské konanie podľa rokovacieho poriadku (§ 14) účinného ku dňu začatia konania. Okrem prípadov, v ktorých to tento zákon vylučuje, je stály rozhodcovský súd oprávnený upraviť priebeh konania v rokovacom poriadku inak, ako ustanovuje tento zákon. Musí pritom dbať na zabezpečenie rovnosti účastníkov rozhodcovského konania a na právo každého účastníka rozhodcovského konania konať pred rozhodcovským súdom.“.
 54. V § 26 ods. 4 sa vypúšťa štvrtá veta.
 55. V § 27 odsek 2 znie:
 „(2) Dokazovanie treba vykonávať tak, aby sa zachovala povinnosť mlčanlivosti o utajovaných skutočnostiach chránených podľa osobitných zákonov a iná zákonom ustanovená alebo štátom uznaná povinnosť mlčanlivosti. V týchto prípadoch možno vykonávať výsluch len vtedy, ak vypočúvaného oslobodil od povinnosti mlčanlivosti príslušný orgán alebo ten, v ktorého záujme má túto povinnosť. To platí primerane i tam, kde sa vykonáva dôkaz inak ako výsluchom.“.
 56. Slová „Šiesta časť“ nad nadpisom „Rozhodcovské rozhodnutie“ sa nahrádzajú slovami „Druhá hlava“.
 57. V § 31 ods. 1 sa slová „právneho poriadku, na ktorom“ nahrádzajú slovami „pravidiel práva, na ktorých“ a slová „tuzemskými kolíznymi normami13)“ sa nahrádzajú slovami „kolíznymi normami, ktoré považuje za vhodné.“.
 58. V § 31 odsek 2 znie:
 „(2) V spore vzniknutom z tuzemských právnych vzťahov rozhoduje rozhodcovský súd podľa pravidiel práva, na ktorých sa účastníci rozhodcovského konania dohodli v rozsahu, v akom voľbu práva alebo odkaz na tieto pravidlá pripúšťajú kolízne normy platné na území Slovenskej republiky.13) Ak sa nedohodli inak, každá dohoda o rozhodnom práve sa považuje za dohodu o hmotnom práve štátu. Ak sa účastníci rozhodcovského konania nedohodnú na rozhodujúcom práve, rozhodcovský súd rozhoduje spor podľa právneho poriadku určeného kolíznymi normami platnými na území Slovenskej republiky.“.
 „13) Zákon č. 97/1963 Zb. o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom v znení neskorších predpisov.
 59. V § 31 ods. 3 sa vypúšťa druhá veta.
 60. V § 32 odsek 3 znie:
 „(3) Rozhodcovské rozhodnutie podpisujú všetci rozhodcovia. Ak rozhodca odmietne podpísať rozhodcovské rozhodnutie alebo ho nepodpíše z iného dôvodu, uvedie sa to v rozhodcovskom rozhodnutí spolu s dôvodom, pre ktorý rozhodca rozhodcovské rozhodnutie nepodpísal.“.
 61. V § 32 ods. 4 sa slová „zápisnici o hlasovaní“ nahrádzajú slovami „rozhodcovskému rozhodnutiu“.
 62. V § 33 odsek 2 znie:
 „(2) Rozhodcovský súd musí v rozhodcovskom konaní rozhodnúť o každom návrhu uvedenom v žalobe alebo vo vzájomnej žalobe alebo uplatnenom dodatočne počas rozhodcovského konania; nesmie však prekročiť medze uplatnených návrhov. Rozhodcovský súd môže vydať čiastočný rozhodcovský rozsudok o právnom základe alebo o časti uplatneného nároku, musí však vo výrokovej časti uviesť, že ide o čiastočný rozhodcovský rozsudok.“.
 63. V § 34 odsek 1 znie:
 „(1) Rozhodcovský rozsudok sa vyhotovuje v listinnej forme.“.
 64. V § 34 ods. 4 sa za prvú vetu vkladá nová druhá veta, ktorá znie: „Rozhodcovský súd môže o trovách konania rozhodnúť aj samostatným rozhodcovským rozsudkom po vydaní rozhodcovského rozsudku vo veci samej.“.
 65. V § 35 sa na konci pripája táto veta: „Právoplatný rozhodcovský rozsudok ukladajúci vykonať prejav vôle nahrádza tento prejav vôle.“.
 66. V § 36 ods. 1 sa slová „30 dní od jeho vydania“ nahrádzajú slovami „60 dní od jeho právoplatnosti.“.
 67. V § 38 ods. 2 sa vypúšťa druhá veta.
 68. Slová „Siedma časť“ nad nadpisom „Zrušenie rozhodcovského rozsudku“ sa nahrádzajú slovami „Tretia hlava“.
 69. § 40 vrátane nadpisu znie:
 (4) Na dôvody zrušenia rozhodcovského rozsudku podľa odseku 1 písm. a) súd neprihliadne, ak ich účastník nenamietal v konaní pred rozhodcovským súdom v lehote na to ustanovenej, inak bez zbytočného odkladu.“.
 70. V § 41 ods. 1 sa slová „30 dní“ nahrádzajú slovami „60 dní“.
 71. V § 41 sa vypúšťa odsek 2. Súčasne sa zrušuje označenie odseku 1.
 72. § 42 vrátane nadpisu znie:
 73. V § 43 ods. 1 sa slová „podľa § 40 písm. a) a c)“ nahrádzajú slovami „neplatnosti rozhodcovskej zmluvy alebo nemožnosti riešiť predmet sporu v rozhodcovskom konaní“.
 74. Slová „Ôsma časť Uznanie a výkon rozhodcovského rozsudku“ sa nahrádzajú slovami „Štvrtá hlava Výkon tuzemského rozhodcovského rozsudku“.
 75. § 45 sa vypúšťa.
 76. Nad nadpis § 46 „Cudzí rozhodcovský rozsudok“ sa vkladajú slová „Piata hlava Uznanie a výkon cudzieho rozhodcovského rozsudku“.
 77. § 49 sa dopĺňa odsekom 3, ktorý znie:
 „(3) Uznanie cudzieho rozsudku, ktorý nie je potrebné vykonať, vysloví súd uznesením, ktoré sa doručuje iba navrhovateľovi. Uznaný cudzí rozhodcovský rozsudok má rovnaké účinky ako tuzemský rozhodcovský rozsudok.“.
 78. V § 50 ods. 1 uvádzacej vete sa za slová „príslušnému na“ vkladajú slová „uznanie rozhodnutia, na“.
 79. V § 50 ods. 1 písmená a) až c) znejú:
 „a) nemal spôsobilosť uzavrieť rozhodcovskú zmluvu, rozhodcovská zmluva nebola uzavretá v súlade s právnym poriadkom, podľa ktorého sa na základe dohody zmluvných strán mala rozhodcovská zmluva uzavrieť, alebo takáto dohoda nebola uzavretá podľa právneho poriadku štátu, kde bol rozhodcovský rozsudok vydaný,
 c) cudzím rozhodcovským rozsudkom sa rozhodol spor, pre ktorý nebola uzatvorená rozhodcovská zmluva, alebo ktorý nie je v medziach rozhodcovskej doložky, alebo že rozsudok presahuje dosah dohovoru o rozhodcovi alebo dosah rozhodcovskej doložky, ak ale môžu byť časti cudzieho rozhodcovského rozsudku vo veciach podrobených rozhodcovskému konaniu oddelené od častí rozsudku pojednávajúcich o veciach, ktoré nie sú mu podrobené, môže sa uznať a vykonať tá časť rozsudku, ktorá obsahuje rozhodnutie o veciach podrobených rozhodcovskému konaniu,“.
 80. V § 50 ods. 1 písm. d) sa za slová „konanie konalo,“ vkladajú slová „ak tieto skutočnosti mohli mať vplyv na rozhodnutie vo veci samej,“.
 81. V § 50 ods. 2 a ods. 3 sa za slová „príslušný na“ vkladajú slová „uznanie rozhodnutia, na“.
 82. Slová „Deviata časť“ nad nadpisom „Spoločné, prechodné a záverečné ustanovenia“ sa nahrádzajú slovami „Tretia časť“.
 83. V § 51 odsek 3 znie:
 „(3) Ak niektorú otázku postupu konania nemožno riešiť podľa tohto zákona, použijú sa primerane ustanovenia všeobecného predpisu o konaní pred súdmi,18) ak to povaha veci pripúšťa.“.
 84. Za § 54a sa vkladá § 54b, ktorý vrátane nadpisu znie:
 (3) Ak rozhodcovská zmluva odkazuje na stály rozhodcovský súd zriadený podľa doterajších predpisov, ktorého pôvodný zriaďovateľ nespĺňa od 1. januára 2015 podmienky ustanovené týmto zákonom pre zriaďovateľa nového stáleho rozhodcovského súdu a ak sa pôvodný zriaďovateľ stáleho rozhodcovského súdu stane členom iného zriaďovateľa nového stáleho rozhodcovského súdu, aby sa splnili tieto podmienky, platí, že rozhodcovská zmluva odkazuje na nový stály rozhodcovský súd zriadený podľa tohto zákona iným zriaďovateľom. To neplatí, ak sa zmluvné strany rozhodcovskej zmluvy dohodnú po 31. decembri 2014 inak alebo ak niektorá zo strán pred podaním žaloby na nový stály rozhodcovský súd podľa predchádzajúcej vety podá návrh na začatie konania na všeobecnom súde.“.
 (1) Na konanie vo veciach rozhodcovského konania podľa osobitného predpisu1ac) je príslušný
 a) Okresný súd Bratislava V pre obvody
 (2) Na konanie o opravných prostriedkoch proti rozhodnutiam vydaným vo veciach rozhodcovského konania podľa osobitného predpisu1ac)je príslušný Krajský súd v Bratislave, Krajský súd v Banskej Bystrici a Krajský súd v Košiciach.“.
 „1ac) Zákon č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov.“.


text:
Ernst Leitz, né le à Wetzlar et mort le à Gießen, est un homme d'affaires allemand. Avec son père, il est le fondateur de la société d'optique Leica Camera et organise le Train Leica de la liberté qui permet aux personnes menacées par le Nazisme de fuir le Troisième Reich.
 Biographie
 Ernst Leitz est le deuxième fils de l'entrepreneur Ernst Leitz. En 1906, après une période d'apprentissage de mécanicien dans l'entreprise paternelle et une formation de négociant, Ernst Leitz devient associé dans l'entreprise de son père. Il devient l'unique actionnaire après la mort de ce dernier en 1920.
 Ernst Leitz se consacre au développement de nouveaux microscopes.
 Ernst Leitz poursuit la politique sociale de son père en créant, pour ses employés, une caisse d'aide et de retraite et une caisse d'assurance maladie d'entreprise. Avec son père, il introduit la journée de travail de 8 heures dès 1906, douze ans avant qu'elle ne soit imposée par la loi.
 En 1913, il produit le premier microscope binoculaire utilisant des grossissements élevés. En 1935, le microscope de recherche Leitz Ortholux avec éclairage intégré rencontre un grand succès.
 Risque entrepreneurial
 En 1924, en déclarant « Je décide par la présente : ce sera risqué », Ernst Leitz décide de lancer l’appareil photo Leica 35 mm, développé par l'ingénieur en chef de la société Leitz, Oskar Barnack avec des objectifs interchangeables de Max Berek. Ce fut sa décision entrepreneuriale la plus importante. Il est conscient des risques qu'il prend, mais il est convaincue, très tôt, que l'avenir est aux appareils photo compacts et pratiques. La Première Guerre mondiale retarde de dix ans le lancement sur le marché du nouvel appareil photo. L'hyperinflation allemande et le manque d'intérêt du secteur photographique pour se convertir à la nouvelle technologie entravent le lancement de l'appareil. En faisant cela, Ernst Leitz donne à ses ouvriers un emploi sûr pendant la Grande Dépression. Par son courage moral et sa volonté de prendre des risques (ouverture d'un nouveau marché), Ernst Leitz a jeté les bases du succès de Leica.
 Période nazie
 Ernst Leitz est un démocrate de premier plan avant la prise de contrôle du pays par les nazis. Il est l'un des fondateurs du DDP à Wetzlar en 1918 et membre du Conseil municipal de la ville. Il est candidat DDP à diverses élections du Reichstag et membre du Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold . Il fournit, à ses frais, les uniformes des membres locaux de cette organisation. Il se joint à eux lors des défilés. Il appelle les nazis les « singes bruns ».
 Pour les nouveaux dirigeants, Ernst Leitz est donc un entrepreneur dont « l'attitude politiquement irréprochable » ne garantit pas que son entreprise soit gérée conformément à leur conception de l'État.
 Bien qu'Ernst Leitz jouisse d'un grand prestige en tant que fabricant du Leica, qui est également utilisé à des fins de propagande, il est particulièrement menacé par ses convictions politiques et son opposition au projet de guerre. L'enjeu est sa possession de la deuxième plus grande usine d'optique du Reich allemand et son rôle possible dans la fabrication d'optiques militaires. Dans un tel cas, le gouvernement nazi n'hésite pas à reprendre une entreprise importante pour la guerre. Un exemple en est Hugo Junkers, qui, en tant qu'opposant au régime, est contraint de transférer la propriété de ses usines d'avions à Dessau peu après la prise du pouvoir parce qu'il s'oppose à la construction d'avions militaires.
 En 1942, à l'âge de 71 ans, Ernst Leitz rejoint le parti nazi afin d'éviter la menace de prise de contrôle de son entreprise par les nationaux-socialistes.
 Le Train Leica de la liberté
 Entre 1933 et 1945, Ernst Leitz prend des risques considérables, pour aider et sauver la vie de , dont 68 sont persécutées pour des motifs raciaux. La plupart sont juives.
 Il emploi des Juifs de Wetzlar en dangers dans son entreprise immédiatement après la prise du pouvoir par les nazis. Il fournit à beaucoup d'entre eux de l'argent et des lettres de recommandation pour émigrer, en particulier aux États-Unis. Là-bas, ils sont employés dans la succursale new-yorkaise de l'entreprise jusqu'à ce qu'ils puissent trouver d'autres emplois. Ce processus est ensuite appelé aux États-Unis.
 Ernst Leitz n'a jamais parlé à son petit-fils Knut Kühn-Leitz de l'ère nazie et ni de son aide aux opprimés. Pour lui, cela ne faisait aucune différence que quelqu'un soit juif ou opposant politique aux nazis ; c'étaient des gens qu'il aidait.
 Après la fin de la Seconde Guerre mondiale, on a appris que le régime nazi avait l'intention d'éliminer le selon la description nationale-socialiste. Dès 1938, le directeur commercial de la société Leitz, Alfred Türk, est arrêté pour avoir envoyé des lettres de recommandation à la succursale new-yorkaise pour des émigrants juifs. En 1943, la fille de Leitz, Elsie Kühn-Leitz, est arrêté pour avoir aidé une femme juive de Wetzlar. Elle est emprisonnée pendant plusieurs mois à la prison de la Gestapo de Francfort. Ernst Leitz a pu empêcher son départ en camp de concentration.
 Ses trois fils, Ludwig, Ernst (III) et Günther prendront sa succession à la tête de l'entreprise familiale.
 Distinctions
 Ordre du mérite de la République fédérale d'Allemagne (1952)
 Reconnaissance
 1912 : Doctorat honorifique de l'Université Justus Liebig de Giessen
 1925 : Sénateur honoraire de l' Institut de technologie de Karlsruhe
 1941 : Croix de fer de la Senckenberg Nature Research Society
 1941 : Sénateur honoraire de la Technische Universität Darmstadt
 1951 : Sénateur honoraire de l' Université de Cologne
 Doctorat honorifique de l' Université Philipps de Marbourg
 2007 à titre posthume : Courage to Care Award de l' Anti-Defamation League pour son engagement à secourir de nombreux Juifs persécutés.
 Notes et références
 Voir aussi
 Bibliographie
 Articles connexes
 Leica
 Enst Leitz I
 Train Leica de la liberté
 Liens externes
 Commandeur de l'ordre du Mérite de la République fédérale d'Allemagne
 Entrepreneur allemand
 Industriel allemand
 Leica
 Naissance en mars 1871
 Naissance à Wetzlar
 Naissance en province de Rhénanie
 Décès en juin 1956
 Décès à Giessen
 Décès à 85 ans